Lindon: "El govern espanyol ha utilitzat maneres dictatorials"\nBarcelona. Diumenge, 11 de Febrer 2018. 05:30\nActualitzat: Diumenge, 11 de Febrer 2018. 19:33\nUn equip d'advocats internacionals, liderat pel britànic Ben Emmerson, ha portat el cas dels presos polítics catalans fins a l'ONU. Concretament fins al Grup de Treball contra les Detencions Arbitràries, que s'haurà de pronunciar sobre el cas d'Oriol Junqueras, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart. En aquest grup de juristes es troba la francesa Rachel Lindon, especialitzada en drets humans. Es mostra confiada que les Nacions Unides els donarà la raó.\nSi bé és contundent quan acusa el govern espanyol d'"utilitzar maneres dictatorials", Lindon també mesura molt bé cadascuna de les seves paraules. Més aviat concisa, es limita a respondre el que se li pregunta, sense sortir ni un moment del guió. El que té més clar és que els seus clients han estat detinguts de forma arbitrària i que han de ser alliberats immediatament.\nBen Emmerson (centre) i Rachel Lindon (dreta)\nDiuen que són optimistes. Què esperen de portar el cas a l'ONU?\nSom optimistes perquè, després d'estudiar la documentació, estem convençuts que l'empresonament dels presos polítics catalans viola la legalitat internacional. La justícia espanyola, en un lamentable episodi de parcialitat, té quatre persones a la presó pel simple fet de defensar pacíficament un projecte polític diferent. Nosaltres estem segurs que estem davant d'una detenció arbitrària, que només busca reprimir els independentistes i que vulnera els drets fonamentals. La comunitat internacional es pren molt seriosament els posicionaments de les Nacions Unides. Malgrat que l'opinió del Grup de Treball sobre Detencions Arbitràries no és vinculant, el que esperem és un posicionament contundent davant d'aquesta gravíssima actuació.\nHi ha algun precedent similar al seu?\nSí. En el nostre recurs detallem cada un dels drets blindats per tractats internacionals que ha subscrit l'Estat espanyol, com la Declaració Universal dels Drets Humans, i detallem la jurisprudència del grup de treball. Trobem jurisprudències en països com el Marroc, Algèria o Veneçuela, entre d'altres. El grup de treball ja va pronunciar-se en un cas similar a Algèria, en el qual s’havia detingut una persona (Kamel Eddine Tekhar) no per haver comès un delicte, sinó per haver participat en mobilitzacions i activitats polítiques no violentes. També va resoldre contra el govern del Marroc pel cas de l'activista Salah Eddine, que estava a favor de l'autodeterminació. El grup va concloure que estava empresonat per exercir el seu dret a la llibertat d'expressió i opinió.\nHi ha casos comparables al dels presos catalans en països com el Marroc, Algèria o Veneçuela.\nEs pot comparar amb Veneçuela? El govern espanyol denuncia sovint la situació en aquell país.\nEn el cas català veiem com la justícia espanyola ha transformat perillosament el significat de la paraula violència i l'equipara al simple fet d'exercir drets civils com votar o presentar-se a eleccions... Res en el procés polític català pot ser descrit com a violent. Precisament, el grup de treball va pronunciar-se en aquests termes en relació amb la situació a Veneçuela. Els casos són comparables.\nQuins drets s'han vulnerat als seus clients?\nEn termes generals, drets fonamentals com la llibertat d'expressió, manifestació, opinió, associació i participació. El dret a tenir un judici just i la discriminació per motius polítics. És a dir, que els afectats són a la presó per les seves idees polítiques -per haver defensat el dret a l'autodeterminació dels catalans- en un cas clar de discriminació respecte d'altres actuacions similars amb diferents persones implicades.\nHi ha cap delicte en la proclamació de la independència?\nNo correspon als advocats definir o trobar delictes.\nPer denegar la llibertat a Jordi Sànchez, el jutge Pablo Llarena argumenta que "manté el seu ideari".\nAixò és suficient per qüestionar que les detencions són arbitràries. És a dir, que estan motivades per les seves idees.\nEl que digui el grup de treball no serà vinculant. No seria la primera vegada que l'ONU adverteix Espanya -per exemple, sobre desaparicions forçades- i que no canvia res a Espanya.\nAlmenys seria un toc d'atenció contundent a un país que diu que és democràtic i respectuós amb els drets humans.\nQuè permetria una conclusió favorable als interessos dels seus clients?\nÉs una bona pregunta, però li hauria de fer al jutge o al govern espanyol. Per a nosaltres, el més urgent és el seu alliberament.\nConfia que la justícia europea acabi impartint justícia?\nEstem convençuts que serà així i que el cas de Jordi Cuixart, Jordi Sànchez, Oriol Junqueras i Joaquim Forn no quedarà impune.\nDe moment, excepte per la violència policial l'1-O, només hi ha hagut silenci en la comunitat internacional...\nSí, i no n'hi ha prou. Per això anem a l'ONU.\nVostè ha denunciat l'autoritarisme de les autoritats espanyoles...\nHa utilitzat maneres dictatorials i ho reitero. És una vergonya que un país com Espanya, que va passar per una duríssima Guerra Civil i que va aguantar la llosa de la dictadura de Franco i el seu seguici, toleri un espectacle judicial com aquest.\nÉs una vergonya que un país que va passar per una duríssima Guerra Civil i que va aguantar la llosa de la dictadura de Franco i el seu seguici toleri un espectacle judicial com aquest\nQuè opina de la seva resposta al conflicte català?\nNomés puc dir que la seva resposta judicial viola els drets dels nostres clients.\nExisteix la separació de poders a Espanya?\nSi ens cenyim al cas dels nostres clients, sembla que no.\nHem vist ministres que avancen el que faran els jutges, fins i tot el president Rajoy trucant als jutges del Constitucional abans que es reuneixin...\nAlgunes declaracions públiques de membres del govern espanyol són, sens dubte, violacions de la presumpció d'innocència i qüestionen la independència de la justícia a Espanya.


Els Bombers de Girona protesten i reclamen més personal - Empordà\nEls Bombers de Girona protesten i reclamen més personal\nMostren una pancarta durant la visita de Miquel Sàmper i recorden que fa 30 anys que són sis bombers de mínims per a 170.000 habitants\neva batlle. girona 18.04.2021 | 06:30\nEls Bombers de Girona ahir amb la pancarta de protesta durant la visita del conseller. aniol resclosa\nEls Bombers de Girona ahir amb la pancarta de protesta durant la visita del conseller.\nEls Bombers de Girona van protestar ahir en l'arribada del conseller d'Interior, Miquel Sàmper, durant una visita de la remodelació de les instal·lacions. Els efectius d'emergències van reclamar més personal al conseller i van desplegar una pancarta on es podia llegir la seva principal denúncia: «Som sis bombers per 170.000 habitants».\nI és que el personal de Girona denuncia que fa 30 anys que són «sis bombers de mínims cada dia de guàrdia i el fet de ser sis bombers a una ciutat que supera els 170.000 habitants de població en el seu entorn d'àrea urbana fa que els nostres serveis siguin difícils de cobrir en la seva totalitat», va assegurar un dels membres del cos a Girona, Mateu Parera. Reclamen ser un mínim de nou bombers per guàrdia.\nLa visita del conseller Sàmper venia motivada per les obres de remodelació del parc, que ja estan acabades i només manca l'arribada del nou mobiliari, prevista a final de mes. El portaveu dels Bombers de Girona va destacar que «està molt bé que ens arribin vehicles, que es reformin les instal·lacions, però el pilar del nostre servei és la gent» i va afegir que el parc de Girona, a més, compta amb quatre vehicles «especials» que quan s'activen suposa que « han de sortir amb com a mínim dos bombers per cobrir aquest servei i el parc queda sota mínims de manera immediata». Això suposa, com denuncia, que s'hagin «arribat a trobar multiplicitat de serveis amb vehicles especials, fet que ha deixat Girona pràcticament sense bombers».\nCeleritat a Interior\nEls Bombers de Girona demanem celeritat a Interior per incorporar més efectius al parc i asseguren que cal pujar a mínim set com abans millor perquè és el camí que ens marcarà cap al nou, i avui dia el Parc de Girona amb el personal que té el mínim 7 és assumible. El que demanem a l'administració és aquest punt de celeritat que passem de les paraules als fets», va sentenciar Mateu Parera. El consell va escoltar les reivindicacions i es va comprometre a «accelerar» la incorporació de més efectius per pujar el mínim dels bombers al parc en cada guàrdia. Va reconèixer «hi ha un dèficit d'efectius» i va afegir que «el compromís contemplat al Pla de Bombers 2025 és evident que s'hauria d'accelerar».\nCanvis de futur a la regió\nPer la seva banda, l'inspector cap de la Regió d'Emergències de Girona, Jordi Martin, va dir que s'havia millorat el parc de Girona però va afegir que «tenim encara molta feina pendent, com el mobiliari del parc o la renovació de la flota de vehicles i l'ampliació de personal». També va recordar que el Pla 2025 de Bombers preveu d'altres canvis que passen per tres àmbits: infraestructures, vehicles i personal. Va explicar que està previst en el Pla Bombers 2025 fer una «simplificació» del nombre de parcs de bombers però sempre, va dir el cap, «assegurant la cobertura territorial, perquè aquesta xarxes de comunicacions ha augmentat i també lligat a les directrius operatives, que ens demanen que cada cop treballem amb més bombers agrupats». L'aplicació del pla, segons Martín, «permetrà incorporar bombers nous i comandaments per treballar millor per fer aquest pas i fer activitats proactives, i amb aquesta distribució guanyem bombers». Això pot suposar a la llarga la desaparició d'algun parc però també crear-ne de nous, va assegurar.


Punt A Punt: d’abril 2012\nUtilitzem cookies per millorar els nostres serveis mitjançant l'anàlisi dels teus hàbits de navegació. Si continues navegant, considerem que n'acceptes el seu ús. [Més informació]\nEspais, comes, parèntesis, guionets.\nSense interrogants ni exclamacions.\nPosa un (sant) Jordi a la teva vida!\nRecordo com vaig viure les dues darreres diades, quan Sant Jordi era una campanya que durava, aproximadament, un mes. Hi havia cansament i nervis, molts. Aquest any, però, ha estat una mica diferent, ha estat una mica més tranquil. Sant Jordi només ha durat un dia i l'endemà no m'he sentit terriblement feta pols com els altres anys. Després de la diada, amb la llibreria tancada i els llibreters sopats, no vaig anar a fer cap cervesa, com seria comprensible després d'una jornada tan dura, sinó que vaig preferir anar cap a casa, a estirar-me el sofà, mentre en Jordi, que és un sant, em feia un massatge a les cames que em va anar la mar de bé. Hi va haver roses i llibres, somriures, mirades de complicitat. Les felicitacions no fan altra cosa que reiterar la felicitat.\nPublicat per Punt A Punt a 4:39 a. m. Cap comentari:\nFeia temps que no sonava Bach a casa. Tres o quatre anys. El temps que feia que no vivia amb parella. "Què estàs escoltant?" Em va respondre amb un to de veu que es mig preguntava com és que no ho havia endevinat. Suposo que perquè estava massa cansada. Jo era al sofà, mentre em prenia una infusió, em menjava les ungles i em fumava l'últim cigarret del dia. Ell era a l'estudi, amb una infusió que es va acabar refredant, fent feina davant l'ordinador. La seva resposta no em va sorprendre. Només a persones com ell, o com jo, o com quatre gats més que ronden per aquest petit món, se'ls pot acudir escoltar Bach un divendres a la nit.\nPublicat per Punt A Punt a 6:42 a. m. Cap comentari:\nA l'altra riba\nSi fa tants dies que tinc abandonat el bloc és perquè últimament he estat força ocupada desmuntant una casa i muntant-ne una de nova. Però no només això: també me dedicat a gaudir de la companyia de l'home que tinc al costat, sense el qual no m'hauria estat possible ni desmuntar ni muntar cap casa. Hem aprofitat aquests dies de primavera: la llum radiant entre núvols de cotó fluix i la pluja fina amb olor de terra molla. El fet que a la casa que acabem d'estrenar encara no hi hagi connexió a internet ha estat, sincerament, el motiu menys important.\nPublicat per Punt A Punt a 9:18 a. m. Cap comentari:


Posicionament de l’AUP davant l’actuació de l’Estat | AUP - Rubí\nPosicionament de l’AUP davant l’actuació de l’Estat\nNota: en coordinació amb totes les forces polítiques i moviments socials de la ciutat, finalment s’han canviat els horaris d’algunes de les convocatòries inicialment previstes. Finalment es convoca:\nAvui s’anima a tothom a anar a Barcelona. En cas de no poder anar-hi, ens trobarem a les 21h davant de l’Ajuntament de Rubí, porteu cassoles que farem soroll!\nDivendres convoquem a tota la ciutadania a les 19h davant l’Ajuntament. A les 20h començarem l’encartellada general. Porteu els vostres propis cartells, les entitats organitzadores posarem la cola, les escombres i galledes.\nL’Alternativa d’Unitat Popular (AUP) condemna fermament els fets que avui estan succeint al nostre país, amb detencions polítiques, la violació de drets fonamentals i una clara voluntat de reprimir les llibertats individuals i la del nostre poble. Avui és un dia doblement trist per Rubí, doncs un dels detinguts és rubinenc i ex-regidor de la nostra ciutat. L’AUP troba especialment greu que l’Alcaldessa de Rubí a hores d’ara encara no hagi ni condemnat els fets ni hagi dit res al respecte. En una situació com aquesta, el dubte és senyal de debilitat política.\nInformem també que l’Alcaldessa ha decidit no portar a ple la moció que l’AUP i altres grups municipals han presentat per tal que s’enviï un escrit a fiscalia per demanar que aquesta deixi sense efectes la Instrucció 1/2017, per la qual s’ordena a les policies locals l’exercici de funcions que no els corresponen.\nPer tot això, el grup municipal de l’AUP ha decidit suspendre l’activitat institucional i centrarà la feina al carrer. L’AUP també anima a la ciutadania a manifestar-se avui a Barcelona i a participar a l’encartellada general que diverses forces polítiques i moviments socials de la ciutat han convocat per aquest divendres 22 i que començarà a les 19h davant de l’Ajuntament de Rubí. S’aprofitarà aquest moment per demanar a l’Alcaldessa que es posicioni clarament a favor de la llibertat i del dret a decidir, i que deixi d’alinear-se amb forces polítiques que només saben funcionar amb la coacció i la repressió, però que no entenen ni de diàleg ni de llibertats. Finalment, l’AUP, anima a participar dissabte a la Festa de la Democràcia, que començarà a les 18h a la Plaça del Dr. Guardiet.\nauprubi 20/09/2017 Supramunicipal\n← Article d’opinió: Silenci! L’Alcaldessa ens demana respecte!\nArticle d’opinió: Foc nou (pre 1 d’octubre) →\nHistòric Selecciona el mes Gener 2022 (1) Desembre 2021 (2) Novembre 2021 (2) Octubre 2021 (3) Setembre 2021 (2) Juliol 2021 (4) Juny 2021 (1) Maig 2021 (2) Abril 2021 (1) Març 2021 (2) Febrer 2021 (2) Gener 2021 (2) Desembre 2020 (2) Novembre 2020 (2) Octubre 2020 (2) Setembre 2020 (4) Agost 2020 (3) Juliol 2020 (7) Juny 2020 (3) Maig 2020 (6) Abril 2020 (4) Març 2020 (4) Febrer 2020 (2) Gener 2020 (4) Desembre 2019 (2) Novembre 2019 (2) Octubre 2019 (1) Setembre 2019 (2) Juliol 2019 (3) Juny 2019 (2) Maig 2019 (6) Febrer 2019 (2) Gener 2019 (2) Desembre 2018 (1) Novembre 2018 (2) Octubre 2018 (1) Setembre 2018 (4) Juliol 2018 (7) Juny 2018 (4) Maig 2018 (3) Abril 2018 (4) Març 2018 (1) Febrer 2018 (4) Gener 2018 (2) Desembre 2017 (3) Novembre 2017 (6) Octubre 2017 (5) Setembre 2017 (7) Agost 2017 (2) Juliol 2017 (1) Juny 2017 (1) Maig 2017 (5) Abril 2017 (4) Març 2017 (4) Febrer 2017 (3) Gener 2017 (6) Desembre 2016 (9) Novembre 2016 (4) Octubre 2016 (12) Setembre 2016 (1) Agost 2016 (2) Juliol 2016 (3) Juny 2016 (5) Maig 2016 (10) Abril 2016 (4) Març 2016 (7) Febrer 2016 (12) Gener 2016 (6) Desembre 2015 (9) Novembre 2015 (10) Octubre 2015 (9) Setembre 2015 (3) Agost 2015 (3) Juliol 2015 (10) Juny 2015 (9) Maig 2015 (9) Abril 2015 (4) Març 2015 (7) Febrer 2015 (5) Gener 2015 (7) Desembre 2014 (4)


Palma se situa entre les 20 ciutats més visitades del món\nTambé és la segona ciutat de l'Estat més visitada, només per darrere de Barcelona, segons l'estudi de 'Global Destination Cities Index 2019'\n1 min. Palma 05/09/2019 12:50\n651x366 El centre de Palma, durant l'estiu. / J. VINYAS El centre de Palma, durant l'estiu. / J. VINYAS\nPalma està, un any més, entre les 20 ciutats més visitades del món el 2018, segons l'estudi de ' Global Destination Cities Index 2019', que elabora anualment Mastercard. Concretament, se situa en la posició número devuit, mentre que Barcelona està en la número desset. Palma va rebre un total de 8,9 milions de turistes.\nLa classificació l'encapçala, per quart any consecutiu, Bangkok, amb 22 milions de turistes estrangers, seguida de París i Londres, que intercanvien els seus llocs, amb una mica més de 19 milions cadascuna. Si s'amplia la llista a les 100 ciutats més visitades del món, també s'hi troben Madrid, que ocupa la posició 32; Santa Cruz de la Palma, que està en la 43, i Màlaga, en la 64.\nA Europa, París és la principal destinació, seguida de Londres, que perd el primer lloc. Barcelona i Palma estan entre els 10 primers llocs, en la posició 6 i 7, respectivament. Amb vista a 2019, l'informe preveu que Barcelona experimentarà un augment del 4,8% en el nombre de turistes internacionals i Palma, un del 4,4%.


SET-CENTES VIDES I UN BLOC: 2016\nENMIG DE LA MAR ENSANGONADA\ni vaig morir\ni vaig tornar a morir\ni vaig morir un altre pic.\nFins que els dimonis\nel camí púrpura\nde la follia\ni al final del camí\nhi havia unes mans,\nque eren un cor,\nenmig de la mar ensangonada.\nFins que la sang s'esvaí\ntornant la llum turquesa\nles mans-cor no\ndeixaren de bategar...\nI vaig morir un altre pic\ni vaig morir.\nPublicat per Cati a 12:27 1 comentari:\nLA BARCA DE CARONT\nCamina capbaix, les passes erràtiques, els cabells grisos i llargs fins a les espatlles es mouen amb el vent que li bufa de cara, el vell abric negre de pell li cau fins més avall dels genolls.\nNo té res en Caront, ni barca que transporti ningú a l'Hades, de fet, viu al carrer. Coneix bé l'infern, però, en Caront. Du reflectides a la cara i als ulls les batalles lliurades amb l'alcohol i les drogues, les pèrdues que mai no rescabalarà, tanmateix és una despulla humana, en Caront. I ho sap.\nJuga a ser educat, perquè pot i perquè en sap, sempre ens tracta amb respecte i certa deferència.\nMai no ens mira als ulls, en Caront, li hem de cercar la mirada, morta.\nAvui l'he vist, arribava pel camí de Can Gazà: distret, discret, capbaix, erràtic, educat. Mort.\nVe a dinar, a cercar un plat de calent, tal vegada, l'únic que li queda segur, o no, possiblement un dia deixi de venir, ningú no sabrà per què i ocuparem la seva plaça amb un altre Caront sense barca per transportar ànimes a l'Hades...\nIncomptables Caronts passen pel menjador de Can Gazà de cap a cap d'any: distrets, discrets, capbaixos, erràtics, educats... Morts.\nPublicat per Cati a 8:19 Cap comentari:\nEl sospir d'un àngel.\nEl so d'un tel de seda.\nLa llàgrima d'un unicorn perdut.\nEl bes desesperat de l'amant.\nL'aire respirat al darrer alè.\nParaules que no diuen res,\nun petit poema escrit\nal llenç dels ulls de l'infinit.\nLa mesura exacta del temps\nque li queda a la mort per morir.\nPublicat per Cati a 2:59 Cap comentari:\nEL COR DE L'AMANT\nIncuba la recança\na cada nova imatge\ncercada amb l'ànsia\nde qui se sap desnonat\ndel cor de l'amant.\nPublicat per Cati a 2:41 Cap comentari:\nRes no és res.\nNomés volia partir i veure món.\nAnar a Groenlàndia a Thumbnail, sentir el vertigen a 1500 metres d'altitud sobre la mar, contemplant el cel obert, sense arribar a veure l'horitzó.\nTastar el gust de la sal directament del terra dels 12.000 kilòmetres quadrats que té Uyuni, a Potosí. Sempre li havien agradat les salines: si vols acabar amb un bruixot, l'has d'enterrar en sal.\nSentir la crida de la mar, del blau profund, de l'abisme de Challenger a les Illes Marines i comprovar si a les seves profunditats si hi podia respirar.\nL'horitzó no es distingia a Thumbnail, efectivament, el cel infinit ho confonia tot. No hi havia horitzó.\nEl gust de la sal, tastada directament d'en terra a Uyuni, era molt desagradable i era tan compacta, que hauria estat impossible enterrar cap bruixot.\nEl blau era profund a l'abisme de Challenger, com pensava. L'aigua especialment densa i gelada l'engolí com si fos una petita goteta més... I no, a les seves profunditats no es podia respirar. Per un moment, pensà que sí, que aquell oceà era respirable, que podia mutar en peix i desaparèixer com volia... Respirà profundament i tot passà aviat.\nPublicat per Cati a 2:23 Cap comentari:\nMOREN ELS ESTELS\nVénen a morir\nde qui els mira.\nPublicat per Cati a 0:55 Cap comentari:\nVOL CALLAR EL VIOLÍ\nToca el violinista\ni no se sent cap melodia,\nli surten les notes mudes.\nVol callar el violí.\nSembla no adonar-se'n\nel músic persistent,\ncontinua interpretant la peça,\ntal vegada de Bach,\ntal vegada de Wilhelm.\nNo pot qualsevol,\ntreure-li el so\nde les cordes envellides.\nPer tantes mans ha passat\ni només unes l'han sabut fer parlar:\nel so més melangiós,\nel més bell, el més sincer.\nL'únic so que podia fer l'amor.\nPublicat per Cati a 1:01 Cap comentari:\nDORM, PETITA, DORM\nDorm, petita, dorm.\nLa nit plena de feres\na l'aguait de la son\nque no vol arribar\nper no alimentar\nel passat famolenc.\nUn riu de sang\ndesfila per la vall\nde la follia rabiosa\nde l'amor esmicolat.\nTal vegada demà\nels monstres no cridin\nel teu nom mentre\net cruixissen els ossos\nper fer menjar de ca.\nLa lluna vetlla\nno et mira ningú més\ndorm arreu que la tenebra\ntanmateix te'n durà.\nPublicat per Cati a 3:36 2 comentaris:\nELS CIMS DE L'ODI\ndivideixen les ànimes\nque foren una.\nPlanyen les campanes\nals cims de l'odi famolenc\ndels amors impossibles.\nDringuegen a la finestra\nPublicat per Cati a 3:10 Cap comentari:\nVERSOS A DOS I PER DOS A L'INFINIT DEL NIGUL DELS PRODIGIS.\nGuardem el secret\nde l'anatomia dels àngels,\nalliberem el sexe dels pensaments:\njoc de plaers, intensitat de goig\npell ardent, bateig humit de l'entrecuix,\ncerca la boca ofegar el desig.\nCanta l'ocell per fer callar el panteix.\nAl nigul dels prodigis\nel temps passa lleuger.\nPublicat per Cati a 4:56 1 comentari:\nNo tenen ànima\nles agulles del rellotge,\nnomés marquen el temps\nque mai no arriba a ser\nmés que el desdibuixat pressentiment\nd'una llunyana esperança.\nPublicat per Cati a 3:31 Cap comentari:\nQui no deixa\nalenar aquest cor\nque només vol\nde les teves pestanyes\nen somriure els ulls?\nEl bateig incert\nel du a morir\nal camí de les tenebres\nseguint les espires\nPublicat per Cati a 3:45 Cap comentari:\nUN LLIBRE PER ESCRIURE\nde la sirena del vaixell\nque parteix cap al nord.\nSe'n du els ulls blaus,\nels cabells rossos,\ni el darrer alè de vida.\nQueden les llàgrimes,\nels vells amics,\nles noves històries,\ni un llibre per escriure.\nPublicat per Cati a 3:13 Cap comentari:\nEL SUÏCIDI DE LA RAÓ\nla mirada dels àngels,\nen els interludis musicals\nde qualque instrument\nxisclant al cervell boig\nd'un cor que es nega\na donar treva al desig.\nEn el cel esperen\ndel suïcidi de la raó.\nPublicat per Cati a 2:46 1 comentari:\nDÉU TAMBÉ S'EQUIVOCA\nBesa la carn\nencesa dels llavis,\nde les dents.\nJocs dels dits,\nI al final,\nDéu també s'equivoca.\nPublicat per Cati a 4:12 Cap comentari:\nL'ESTUPIDESA QUE SOMNIA\nDemanà al vent\nés aliena a l'amor.\nno entén de lleialtats.\nres no arregla,\nl'estupidesa que somnia.\nPublicat per Cati a 3:43 Cap comentari:\nSembla viva, però no ho és.\nAl seu epitafi:\nVa viure morta\ni morta, viu en la esperança\nde viure una altra vida.\nPublicat per Cati a 1:34 1 comentari:\nde plaers descomptats.\na esquenes estremides,\nescrits amb plomes\nde foc delirant.\nem vull cremar amb tu.\nPublicat per Cati a 3:20 Cap comentari:\nVERSOS A DOS I PER DOS A L'INFINIT DEL NIGUL DELS ...


Els dos regidors de JuntsxMataró deixen el PDeCAT, seguint així les passes d’altres càrrecs electes del partit - La Veu TV\n24/10/2020 10:51 pm\nEls dos regidors de JuntsxMataró deixen el PDeCAT, seguint així les passes d’altres càrrecs electes del partit\nEn un comunicat, que signa el portaveu del grup municipal, Alfons Canela, anuncien que cessen voluntàriament dels seus càrrecs orgànics al PDeCAT, alhora que, ambdós, han demanat la tramitació de la seva baixa com a associats al partit de Bonvehí.\nSegons Canela, en última instància, la decisió de donar-se de baixa del PDeCAT ha vingut determinada per la demanda interposada pel Partit Demòcrata Junts per Catalunya en la qüestió de l’ús de les sigles. “És una absoluta incoherència parlar de negociacions per integrar-se en una marca comuna i alhora portar l’interlocutor davant els tribunals”.\nEls problemes venen de lluny\nSegons el portaveu de Junts a l’Ajuntament de Mataró, referint-se a l’incompliment dels estatuts i a la participació interna, els problemes venen de lluny. Els membres de la Comissió Delegada nomenats pel Consell Nacional, Josep Rull, Jordi Turull, Quim Forn i Lluís Puig, encarregats de negociar amb altres actors polítics van fer una proposta d’encaix i la Direcció Nacional la va desestimar, vulnerant d’aquesta manera els Estatus del Partit. Per altra banda, el passat mes de juliol s’havia d’haver convocat una Assemblea General i tampoc es va fer.\nSituació del PDeCAT a Mataró\nPel que fa a la responsabilitat de president local que ostentava des del Congrés fundacional del PDeCAT, Canela assegura que l’executiva ha dimitit en bloc i l’agrupació local queda en mans de la Direcció Nacional, que haurà de prendre una decisió, probablement nomenant una gestora.\nPer altra banda, el fins ahir president local del Partit, tot i no haver convocat una assemblea per comunicar la decisió, assegura haver parlat amb molts associats, els quals li haurien manifestat el seu suport, així com la voluntat d’integrar-se a Junts per Catalunya.\nAlfons Canela opina que els personalismes han passat per sobre del que hauria de ser. S’hauria d’haver posat per davant el talent, els ideals i el país, sota el denominador comú d’esdevenir un país lliure. I es mostra segur que la integració a Junts portaran una solució a aquesta situació.\nPel que fa als problemes de corrupció de què està acusada l’antiga Convergència i també, per subrogació, el PDeCat, afirma que el nou partit liderat per Carles Puigdemont representa fer foc nou.\nEl comunicat acaba assegurant que els regidors refermen el seu compromís amb la Ciutat, a través del projecte de Junts per Mataró, així com la seva integració com a militants a l’espai polític de Junts per Catalunya amb el lideratge del President Puigdemont, del qual participaran activament en la seva construcció en els àmbits nacional i local.\nDetectat un brot de COVID19 en una residència de diversitat funcional


La carta és una comunicació escrita de caràcter interpersonal.\nAquesta definició general ens permetrà posteriorment de donar exemples de cadascun dels textos que podem crear sobre una estructura modèlica i que són bàsicament, el saluda, la tramesa i la petició de tramesa, la demanda de serveis, la comanda i la reclamació.\nLa carta és formada generalment pels elements següents:\n2. Cos de la carta\n3. Peu de pàgina\nMalgrat que respecteu aquesta senzilla estructura, cal encara repassar en quins subapartats es divideix i quines peculiaritats presenten pel que fa a la seva redacció.\nEl primer element que trobem en una carta és l'encapçalament; aquest és sovint un element preimprès en les cartes. Cal, per tant, assegurar-se bé que el text que hi haurà de figurar és correcte.\nEl segon element és la destinació de la carta, formada pels elements següents:\n1. El nom i els cognoms de la persona a qui es destina el text\nCal evitar caure en l'error de traduir els noms i els cognoms propis de la persona a qui enviem la carta.\nMalgrat això, no hi ha cap norma que privi d'intercalar una i entre els dos cognoms, encara que siguin castellans, o d'aplicar les regles d'accentuació catalana als cognoms castellans, sempre que la persona a qui es destina la carta no manifesti el contrari.\nSi la comunicació s'adreça a un organisme oficial o a un funcionari, caldrà indicar-hi el càrrec o la dependència als quals s'adreça el document. Recordeu que el nom de les unitats s'ha d'escriure en majúscula.\nCom en el cas dels noms de les poblacions o de les comarques, cal usar sempre les formes oficials dels carrers, que podeu trobar als nomenclàtors oficials.\nAtès que no hi ha una única manera d'escriure les adreces, cal ser prudent i tenir en compte les regles següents:\na/ el nom dels carrers: podem assenyalar el nom de la via de forma sencera o abreujada, però tenint sempre en compte que cal intentar no dificultar-ne la comprensió. Per evitar això podeu usar la llista d'abreviatures de la Direcció General de Política Lingüística que trobareu al final d'aquest llibre o bé consultar la bibliografia especialitzada.\nLes abreviatures més usades són les següents:\nRecordeu que si opteu per la forma sencera, aquesta s'ha d'escriure en minúscula. Per exemple:\nIgualment, us recomanem consultar la llista d'abreviacions recollida al final d'aquest llibre quan hagueu d'escriure les referències de pisos i plantes.\nb/ la referència al municipi, la comarca i el codi postal: cal recordar que el nom dels municipis ha de ser sempre transcrit en la forma oficial que es troba recollida a l'Ordre de 20 de desembre de 1988 (DOGC núm. 1101, de 02-02-1989), per la qual es fa pública la llista de noms oficials dels municipis de Catalunya.\nCom podreu constatar, algunes presenten peculiaritats pel que fa a l'ús de l'article que cal tenir en compte.\nVegeu aquests exemples:\nHospitalet la Garriga\nUs recordem també que, eliminada la divisió provincial per la Llei 6/1987, de 4 d'abril (DOGC núm. 827, de 10-04-1987), sobre l'organització comarcal de Catalunya, cal assenyalar la continuació del municipi i entre parèntesis la comarca en què es troba, sense l'article. Tot seguit hi posarem el codi postal.\nBagà (Barcelona) 25182 Aitona (SEGRIÀ)\nEl cos de la carta\nDins del cos de la carta cal distingir dos elements: la salutació i el text de la carta.\nPel que fa al primer element podem dir que cal ajustar la fórmula de salutació al to de la relació que s'expressi en el text de la carta. Tot seguit us oferim una llista graduada:\n- formal Distingit senyor,\nDistingida senyora, usat en comunicacions solemnes\nSenyora, és el tractament més usual\nBenvolguda amiga, usat en situacions cordials\nPel que fa a la redacció del text de la carta, la llista de recomancions pot ser llarga, però la més important és fer prevaler la claredat i la concisió per damunt de l'expressivitat i l'emotivitat. Al costat d'aquesta regla, tot seguit us n'oferim d'altres que considerem d'utilitat i que ja hem tractat en parlar dels trets generals del llenguatge administratiu català al principi del llibre.\nPresentació de l'escrit:\n1. Estigueu alerta amb la longitud i la claredat dels paràgrafs.\n2. Utilitzeu correctament els marges. Els marges i els espais en blanc faciliten la lectura i fan destacar el text.\n3. Sigueu prudents i sistemàtics en la utilització dels recursos tipogràfics per donar una imatge de major coherència.\nA continuació us detallem els diversos tipus de lletra que existeixen i les funcions que fan la majoria de les vegades:\nRodona: és el tipus de lletra més usual i el que normalment apareix al llarg del text. No té cap funció especial.\nCursiva: de la mateixa mida i estil de la rodona, però de traç inclinat, s'utilitza enmig del text compost en rodona per destacar paraules o frases més importants, estrangeres o textuals.\nNegreta: de traç més gruixut que la rodona, s'utilitza en títols, subtítols i en encapçalaments d'alguns paràgrafs. Enmig del text rodó no és convenient usar-la, ja que destaca massa i trenca l'harmonia del text.\nVERSALETA: ÉS LA LLETRA MAJÚSCULA, PERÒ D'IGUAL ALTURA QUE LES MINÚSCULES. ES POT UTILITZAR EN PARAULES I FRASES QUE S'HAGIN DE DIFERENCIAR DE LA NEGRETA O LA CURSIVA.\n4. Introduïu quan sigui necessari els filets i els quadres en els vostres impresos per facilitar-ne la lectura i la comprensió.\n1. Cal evitar les fórmules expressives i recargolades quan són innecessàries i buscar solucions més simples i senzilles. Una expressió breu, clara i concisa evita sovint els malentesos i les confusions.\n2. Cal usar el gerundi només quan es refereixin accions simultànies i doneu preferència a les formes actives i personals dels verbs enfront de les substantivacions o de la utilització de formes verbals adjectivals. D'aquesta manera evitarem la despersonalització i ambigüitat pròpia de les frases passives.\n3. Com a norma general, recomanem eliminar els tractaments de subordinació jeràrquica o de servilisme en qualsevol mena de document i intentar ser fidels a la realitat objectiva. Si cal, i seguint el costum europeu, podem usar el tractament senyor o senyora.\n4. Cal recordar que no podem elidir la conjunció que al davant d'una oració subordinada amb funció de complement directe. Si s'elideix, es resta coherència al text i s'atempta contra les regles de correcció sintàctica més simples.\n5. Cal tenir cura a no fer un ús sexista de la llengua. Per això us recomanem que tingueu en compte els punts següents:\n5.1. No usar formes femenines per indicar la subordinació en la referència a càrrecs.\n5.2. Usar el gènere adequat en el tractament de cortesia. Si es desconeix el sexe de la persona a qui es destina el text, usarem les dues formes corresponents alhora amb la precaució que aquest fet implica la concordança de tots els elements que s'hi relacionin; si es prefereix, pot optar-se per prescindir de substantius concrets i usar mots abstractes per referir-se als càrrecs.\n6. Tractaments personals\nEl tractament de la persona que redacta una carta pot ser la primera persona del singular (jo) quan es vol centrar la responsabilitat de l'expressió i dels fets en aquella persona, o la primera del plural (nosaltres) quan es vol remarcar el valor de la col·lectivitat.\nNomés és correcte usar la tercera forma del singular (ell/ella) en un tipus determinat de carta, el saluda, tant per a l'emissor com per al receptor.\nTot i que no hi ha cap regla específica per al tractament referent a la persona que rep el text, tradicionalment el llenguatge administratiu català ha tendit a usar la forma vós, forma que elimina la possibilitat de discriminar el lector per raó del seu sexe.\n7. Majúscules i minúscules\nUna presència excessiva de majúscules pot dificultar la lectura i la comprensió del text. Fixeu-vos en aquest exemple:\nSegons l'Acord a què es va arribar el dia 3 de Juliol de 1995, es convoca a tots els Accionistes a la Reunió que se celebrarà a la Sala número 3 del local social de l'Empresa.\nI ara vegeu aquest altre:\nSegons l'acord a què es va arribar el dia 3 de juliol de 1995, es convoca tots els accionistes a la reunió que se celebrarà a la sala número 3 del local social de l'empresa.\nEl peu de pàgina d'una carta ha de contenir els elements següents: la fórmula de comiat, la signatura i la datació.\n1. La fórmula de comiat\nEl comiat, com a fórmula de cortesia, presenta un seguit de variants. Cal que hi hagi, però, una correlació entre la fórmula de salutació i la de comiat, les quals han de ser també adequades al to general del document. Entre les possibles fórmules de comiat, us en detallem les següents, ordenades de màxima a mínima cortesia:\nUs saludo/em amb respecte\nAprofito/em aquesta avinentesa per saludar-vos ben atentament\nL'estructura de la signatura de la carta és la següent:\n<NOM I COGNOMS>\nRecordeu que el saluda, per la seva estructura especial, no se signa sinó que només es fa la signatura sobre el nom, i no s'hi fa referència al càrrec.\nPel que fa a la referència al càrrec, cal recordar d'escriure'l sense article i en minúscules, llevat de la primera lletra. Així escriurem:\nInspector tècnic del Dept. de Mecànica\n3. La datació\nD'una manera general, l'estructura de la datació és la següent:\nPel que fa a la datació us recordem que pot situar-se abans o després de la signatura, o bé a la part superior dreta del full; en tot cas, cal que sigui clara i fàcilment localitzable i que respecti sempre les regles següents:\nReus, a 4 de Juny de 1.995 Reus, 4 de juny de 1995\n1. Dades de la persona o empresa que envia la carta\n1.2. Càrrec o empresa\n1.4. Codi postal, municipi i comarca\n2. Dades de la persona a qui es destina la carta\n2.1. Nom i cognoms\n2.4. Codi postal, municipi i comarca\n3.1. Fórmula de salutació\n3.2. Cos de la carta\n4.1. Fórmula de comiat\n4.2.2. Nom i cognoms\n4.4. Informació ocasional\n<càrrec o empresa>\n<codi postal> <municipi> (<comarca>)\n<fórmula de salutació>\n<fórmula de comiat>\n<noms i cognoms>\nSERVEIS DE COMERÇ, SA\n08191 Sabadell (VALLÈS OCCIDENTAL)\nSra. Mercè Roca\nDirectora de PUBLICSA\nC/ Entença, 20, 5è 1a\nSERVEIS I COMERÇ, SA és ara com ara una de les organitzacions líders en la prestació de serveis a les empreses. Coneixedors de la vostra experiència en el terreny de les publicacions dedicades al sector comercial i de serveis, fet que es demostra per la qualitat i bona acollida que tenen les 8 revistes que editeu, us comunico que voldríem negociar amb vós la possibilitat que la nostra empresa disposés d'un espai en la vostra revista NOUCOMERÇ.\nEls nostres tècnics especialitzats ja han elaborat un plec de possibilitats de col·laboracions i no dubto que podrem trobar la manera de treballar plegats.\nUs saludo ben cordialment i resto, doncs, a l'espera de rebre la vostra resposta.\nMàrius Bru i Cañizares\nDirector de SERVEIS I COMERÇ, SA\nSabadell, 29 de juny de 1995


Diatèssaron - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nobra literària i Gospel harmony (en)\nEl Diatèssaron (en grec Διατέσσαρων, literalment «un evangeli a través dels quatre Evangelis») fou escrit per un cristià anomenat Tatià del segle ii, aproximadament, entre el 165 i 170 dC.\nAquesta obra única tingué per objecte harmonitzar els quatre evangelis en una sola narració. És la primera traducció del Nou Testament en siríac, i durant alguns segles va ser el text oficial de l'Evangeli de l'Església de Síria.\nSant Efraïm de Síria, Doctor de l'Església, em va escriure un comentari en prosa. El 423, el bisbe Teodoret n'imposarà l'abandonament a favor dels quatre Evangelis, com es va fer per a totes les altres esglésies cristianes. Teodoret va ordenar la destrucció de les còpies dels Diatèssaron, que és conegut, per tant, només indirectament a través del comentari d'Efraïm.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Diatèssaron\nEarly Christian Writings: Diatesàaron, text i commentaris (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Diatèssaron&oldid=23752700»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 juny 2020 a les 09:36.


Tertúlia d'actualitat i la setmana del Bassas, a DIVENDRES\nAquest dijous, preparem una taula rodona a DIVENDRES amb diferents autors que en aquestes dates presenten llibres sobre el procés polític que estem vivint de cara a la consulta: Jofre Llombart, Eduard Voltas, Jaume Barberà, Lluís Bassets i Tian Riba.\nDes de Bescanó coneixerem la història del Gerard Guerrero, el primer nen gironí amb autisme que conviu amb un gos d’assistència. Coneixem alguns dels gossos de la fundació CRIT de Girona i descobrim com poden ajudar les persones amb necessitats especials.\nA més a més, no marxarem de Bescanó sense saber què no ens podem perdre quan visitem aquesta localitat, amb un bon grapat de propostes turístiques dins de la nostra secció de recomanacions.\nCom cada dijous, el periodista Antoni Bassas ens oferirà el seu punt de vista al voltant de certs aspectes de l’actualitat d’aquesta setmana, des de la seva secció "La setmana del Bassas".\nTags: antoni bassas eduard voltas jaume barberà jofre llombart lluís bassets pau garcia-milà tian riba\nJueves, 3 de abril de 2014 • 00:06h.


El Papa dona suport a l’episcopat xilè - Ràdio Estel\nInici » Actualitat » El Papa dona suport a l’episcopat xilè\nEl Papa dona suport a l’episcopat xilè\nEl papa Francesc ha enviat una carta al president de la Conferència Episcopal de Xile, Mons. Santiago Silva, en què manifesta que les decisions que…\nEl papa Francesc ha enviat una carta al president de la Conferència Episcopal de Xile, Mons. Santiago Silva, en què manifesta que les decisions que s'han pres a la 116a Assemblea Plenària Extraordinària dels bisbes per afrontar els abusos a menors “són realistes i concretes. Estic segur que ajudaran decididament en tot aquest procés”.\nEl Pontífex assenyala que “el que em va deixar més tocat és l’exemple de comunitat episcopal unida en el pastoreig del poble sant fidel de Déu. Gràcies per aquest exemple edificant… perquè edifica l’Església”.\nPer la seva banda, Mons. Silva ha valorat aquesta carta i ha dit que la paraula del Papa “ens conforta avui i ens anima a continuar en aquest camí de correcció, de sanació i reparació, de retrobament amb la nostra missió d’Església Poble de Déu i amb la nostra mirada fixa en el Senyor”.


El Partit Socialdemòcrata (PS) vol saber com han afectat en la recaptació de l’impost de societats les noves deduccions introduïdes pel Govern de DA a inicis del seu primer mandat. Per això, el conseller general Gerard Alís ha tramitat dues demandes d’informació mitjançant les quals vol obtenir les dades que permetin conèixer l’abast d’aquests canvis des de l’any 2012. Des de la formació es vol poder quantificar quants milions ha deixat d’ingressar l’Estat i quants en pot perdre en els exercicis vinents a conseqüència d’aquestes modificacions, tenint en compte que el mateix ministre de Finances, Jordi Cinca, va admetre recentment\nSi hi ha més inversió és per l'atractiu marc fiscal. Més pressió fiscal? menys inversió\nSense deduccions, no vindria ningú ! Només venen perquè els impostos son baixos comparats a França i Espanya. S'ha d'esser ruc per pensar que Andorra atrau únicament per les muntanyes ! Mana la pela quan es tracta d'empreses !\n#1 Sort que hi son\nLa majoria de societats estrangeres que s'han implantat a Andorra hi són gràcies a aquestes deduccions.


Mostra de Teatre: L’«Antígona» d’Espriu i el gust pels clàssics de Vis de Vanadi | FET a TARRAGONA\nDivendres, juny 24, 2022\nMostra de Teatre: L’«Antígona» d’Espriu i el gust pels clàssics de Vis de Vanadi\n7 de juny, 2022\nUpdated: 8 de juny, 2022\nL’elenc de l’obra “Antígona”, representada per Vis de Vanadi, amb el Guernica de fons. Fotos: Enric Garcia Jardí.\nUna taula amb un llençol blanc resta suspesa enmig de l’escenari i es balanceja, penjant d’un fil com la integritat d’una família que es veurà trencada pels estralls de la guerra. La posada en escena que des d’un inici va oferir la companyia Vis de Vanadi de l’obra Antígona, de Salvador Espriu, el passat 1 de juny al vespre, al Teatre Tarragona, va deixar bocabadats molts dels presents. Malgrat els noms clàssics dels personatges, el públic de seguida podia comprendre perfectament que el context dins el qual es desenvolupava l’acció era un altre, més pròxim en el temps i en l’espai que no pas la Grècia del segle V aC. La roba dels actors —de la qual, a més a més, s’aprofitaven els colors en termes simbòlics— i el català que parlaven remetia a la situació del nostre país tan sols uns vuitanta anys enrere.\nVis de Vanadi s’atreveix amb “antígona”, la tragèdia més famosa d’Espriu\nEl text l’havien triat els mateixos alumnes que integren el grup perquè, segons afirmen, quan el director, Eloi Isern, els l’havia ensenyat els havia «impactat molt», més que tota la resta que havien tingut ocasió de llegir. La força del mite, la continuïtat del clàssic, el seu caire universal i intemporal, els havia atrapat. Una tragèdia, en el cas de la versió espriuana, que se situa a les acaballes de la Guerra Civil, que mostra la inclemència implacable dels vencedors i que presenta la guerra com un espai de derrota col·lectiva, com una fossa que no deixa descansar ni els morts —això és, ni el cos de Polinices ni el dels republicans, ni el dels vençuts en tants altres conflictes bèl·lics. Tot plegat desencadenat pel gest d’Antígona —tan exprimit, des del camp de la desobediència civil—, que decideix donar sepultura al cadàver del seu germà.\nEl moment més espectacular de la representació va tenir lloc quan el que abans havia estat una taula de menjador va baixar de la part superior de l’escenari, es va girar com un mitjó i s’hi va poder veure el Guernica, de Pablo Picasso, dibuixat i pintat amb habilitat pels integrants de Vis de Vanadi. Convé destacar, en aquest sentit, que durant tot l’espectacle la companyia va saber fer un ús sobri i narrativament molt intel·ligent de la il·luminació, la vestimenta i l’escenografia.\nL’aparició del Guernica regala un moment espectacular de l’obra\nAl col·loqui posterior, els joves actors reconeixien que, si bé la història de l’Antígona d’Espriu els havia cridat l’atenció, el treball lingüístic, de text, era un dels aspectes que més els havia costat de resoldre. Aquest esforç amb els alumnes, des de direcció, diu molt de l’ambició, però també del sentit educatiu de Vis de Vanadi, la companyia teatral de l’Institut Martí i Franquès, que ja havia portat una versió de l’Antígona de Sòfocles, l’any 1999, a Corfú, i que un cop més va demostrar el seu gust pels clàssics a la Mostra de Teatre Jove.\nArticle escrit amb les aportacions de l’alumne Josep Alonso Arnau, del Cicle Formatiu de Grau Superior en Tècniques d’Actuació Teatral de l’Institut Antoni de Martí i Franquès, i el suport del periodista Enric Garcia Jardí.\nCròniques Mostra de Teatre\n“Tenim esperança que La Capona continuarà amb altres mans”\nRicard Lahoz - 23 de juny, 2022\nMostra de Teatre: Els estralls de la guerra, amb Escomesa\nEnric Garcia Jardí - 22 de juny, 2022\nEls diables surten de l’infern de la pandèmia\nGerard Gros - 21 de juny, 2022\nLa Sala Zero obre l’estiu musical al Camp de Mart\nAlbert Ollés - 20 de juny, 2022\nEl club del FET205


SWEET HELL TORTURE CHAMBER: de gener 2010\nPublicat per Natxo a 3:38 p. m. 4 comentaris Enllaços a aquest missatge\nQui més qui menys ha tingut, o té encara, herois. El concepte d'heroi és força subjectiu. De fet el DLC diu:\n1 m. i f. [LC] [AN] Semidéu, semideessa.\n2 2 m. i f. [LC] [CO] [FLL] Personatge principal d’una llegenda, d’una narració, etc. Els herois de la faula. L’heroïna d’una novel·la.\n2 3 m. i f. [LC] [CO] Persona prominent d’un acte, d’un esdeveniment, etc. Ha estat l’heroi de la festa.\nFins a un cert punt, crec que l'heroi/heroïna és aquella persona les accions de la qual ens semblen més enllà de les nostres, i de les de qualsevol, capacitats i, fins a un cert punt, ens agradaria haver set ella per haver-ho pogut fer.\nPerò, això, com tot, depén del punt de vista de cadascú.\nN'he tingut, i encara en tinc, molts d'herois dels que admiro accions, conveciments o coratge. Però avui us en parlaré en concret dels que podríem anomenar Herois de l'Antàrtida.\nL'Antàrtida és possiblement l'últim gran repte de la humanitat, de fet hi ha zones menys fotografiades que la lluna. Però la història de Terra Australis Incognita té tres noms, bé de fet, quatre, sense els quals no es pot explicar. Amundsen, Scott i Shackleton i Hurley: el noruec que Mai he conegut a ningú que s'hagi vist tant diametralment oposat als seus desigs. Des de petit he somniat arribar al Pol Nord i heus-me aquí en el Pol Sud. El britànic que liderà El pitjor viatge del món i la parella que capitanejà i fotografià l'odissea de l'Endurance. Òbviament les vides de l'Ant-Arktos són moltes més; però aquestes poden ésser les més representatives.\nMentre la controvèrsia si Peary (més encara la de Cook) arribaren, essent els primers, al Pol Nord encara existeix, tothom sap que la primera expedició que arribà a l'altre extrem del planeta fou l'enpaçalada per Roald Amundsen el 14 de desembre de 1911.\nTrenta-quatre dies després, cinc homes britànics, comandats per Robert Falcon Scott, arribaren també al Pol Sud com a part de les finalitats de l'Expedició Britànica Antàrtica 1910. Aquesta no tenia sols com a objectiu concedir l'honor a l'Imperi Brtiànic d'haver set el primer en trepitjar el Pol Sud, també havia de servir com a recerca científica i exploració geogràfica. Però la cursa per ésser els primers es precipità quan l'expedició noruega trepitjà les blaques banquises antàrtiques. Bé, de fet quan reberen des de Madeira el següent telegrama: BEG TO INFORM YOU FRAM PROCEEDING ANTARCTIC -- AMUNDSEN\nL'honor i la glòria de Roald Amundsen es veieren enfosquits i emmudits per la desgràcia de l'equip britànic. Al Pol Sud Amundsen amb el seus homes havien aixecat la Polheim (“casa del pol”) on deixaren dues cartes: una per al rein Hakon VII i una altra per a Scott, per si no aconseguien tornar a Framheim, el campament aixecat al arribar amb el navili Fram. A les tres de la tarda del 14 de desembre de 1911 l'expedició d'Scott es trobava a uns 572 km de distància.\nEls noruecs arribaren a Framheim el 25 de gener de 1912 després de recòrrer 2824km en 94 jornades -56 d'anada i 38 de tornada-. L'organització de l'expedició havia set excel·lent. Els herois foren Roald Amundsen, Olav Bjaaland, Helmer Hanssen, Sverre Hassel i Oscar Wisting. Jorgen Stubberud, Hjalmar Johansen i Kristian Prestrud eren membres de l'expedició original però hagueren de fer altres tasques. Havien partit el 19 d'octubre amb quatre trineus i cinquanta-dos gossos de raça groenlandesa liderats per la femella de samoied Etah. L'alimentació es basava en racions personals diàries de 380g de galetes, 350g de pemmican, 40g de xocolata i 60g de llet en pols; els goosos eran alimentats amb 500g de pemmican diaris. La utilització d'un millor pimmecan, així com dels gossos -alguns sacrificats per garantir la seva, dels gossos, alimentació a la tornada- enfront dels cavalls mongols de l'equip d'Scott fou imprescindible per l'èxit de la missió.\nEl 7 de març de 1912 a Hobart, Austràlia, s'informava de l'èxit aconseguit només arribar. Tota la seva història es troba narrada en el llibre El Pol Sud: un informe de l'expedició antàrtica noruega en el "Fram", 1910-1912.\nMentrestant, el 17 de gener de 1912 Scott, Bowers,Evans, Oats i Wilson arriben al Pol Sud, descobrint al trobar el Polheim com l'expedició noruega ho havia aconseguit abans.\nEn el diari d'Scott del dia abans, quan divisaren la bandera amb la creu nòrdica podem llegir El pitjor ha succeït. Una simple ullada ens ho revela tot. Els noruecs ens han avançat... Demà anirem fins el pol, i després tornarem a la base el més ràpidament possible. El seu intent d'ésser els primers no havia reeixit. A posteriori moltes serien els motius trobats, alguns atacarien directament la persona d'Scott, d'altres tractarien de recuperar-li el prestigi. Des d'un pemmican no tan adequat, a la major experiència d'Amundsen, fins els animals triats i qui féu la tria... Fos com fos calia tornar al campament. I sabien que no seria un recorregut fàcil.\nLa temperatura descendiria cada dia més, el gel es faria més dur i més difícil de solcar amb els esquís; a més encara feren alguna tasca de recollida de mostres. Condicions extremes, la dificultat de trobar els dipòsits, l'escorbut, ferides antigues, la malnutrició... tot anava segellant la seva sort en el negre llibre del destí.\nEl 17 de març, Lawrence Oates, amb una antiga ferida al peu gangrenda, coneixedor que els seus companys mai l'abandonarien, prengué una decisió «I am just going outside and may be some time» (Surto, i potser estaré una bona estona). Es sacrificà pel bé de l'equip. Un noi heroi britànic acabava de nàixer amb la seva mort. No seria l'últim. No fou suficient per la salvació de la resta. Tres dies després quedaren aturats. Una gran nevada els impedia l'avenç a 18 kilòmetres del One Ton Depot. Com diu el diari Impossible avançar. El dia 29 de març, en la última entrada del diari de Capità de la Royal Navy Robert Falcon Scott es pot llegir al final:\n"Every day we have been ready to start for our depot eleven miles away, but outside the door of the tent it remains a scene of whirling drift. We shall stick it out to the end, but we are getting weaker, of course, and the end cannot be far.\nLast entry. For God's sake look after our People.\nTot i ésser mig mort per la innanició i el seu cos tres quartes parts congelats, encara tingué la força física i espiritual per escriure dotze llegibles cartes. Vuit mesos després trobarien els seus cossos dins la tenda. Per les possicions, possiblement Scott fou l'últim en morir. En el seu diari havia deixat escrit darrera la última entrada “Envieu aquest diari a la meva vídua”. En una carta pública demanava que els ajuts que no els havien arribat ho fessin ara a les seves esposes. Guixà la última paraula i la canvià per “vídues”.\nL'equip que els trobà féu un montícul i deixà una basta creu per indicar el lloc. Temps més tard es col·locà una gran creu amb els cinc noms i el vers de Tennysson: To strive, to seek, to find, and not to yield al Orservation Hill, el pujol que domina el Hut Point on tingueren el seu quarter genaral a cap Evans. Sir Peter Scott, el seu fill, ho visità a la dècada dels setanta. Mesos més tard els cossos de Scott i els seus companys foren llençats a la mar.\nPer tancar aquest post us deixo una cançó al respecte. S'intitula Héroes de la Antártida. Es de Mecano. Us proposo un joc: a veure si trobeu les dues errades que hi ha a al lletra:\nTambé us deixo la cançó, versió en directe, Capitán Lawrence dels asturians WarCry, que parla del Captain Lawrence Oates\nimatges extretes de la wikipedia\nPublicat per Natxo a 5:23 p. m. 8 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: aventura, ciència, fotografia, herois, història\nEn el dia d'avui mon pare hagués fet 70 anys. Malauradament traspassà fa gairebé set anys.\nÒbviament cada dia és present en la meva vida, com en la de ma mare i mons germans; però hi ha dies que es fan més difícils.\nAfortunadament, hi ha bones notícies que ens fan recuperar el somrís i recordar que cal continuar vivint i gaudint la vida.\nAquí us deixo un recull de links dels meus blogs:\nres no et serà pres\nPublicat per Natxo a 4:56 p. m. 2 comentaris Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Natxo a 9:57 p. m. 5 comentaris Enllaços a aquest missatge\nUn nou naixement. Aquesta vegada una bitàcola per parlar de Ciència.\nPublicat per Natxo a 5:26 p. m. 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nCom cada any ses majestats de l'Orient arriben per entregar els regals a les criatures que han sigut bones l'any anterior. I com fa des de cert temps, la Coordinadora de Colles de Diables i Bestiari de Foc de Barcelona col·laborem participant a la carrossa del carbó. Així que ja sabeu... Carbó per tothom!!!\n+ info de la cavalcada aquí\nSi preferiu les de districte, aquí\ni aquí teniu el vídeo de la jornada de portes obertes, per anar fent boca.\nPublicat per Natxo a 12:41 p. m. 1 comentaris Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Natxo a 11:11 p. m. 2 comentaris Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Natxo a 11:00 p. m. 6 comentaris Enllaços a aquest missatge\nBenvolgut Hervé Pi\ni benvolgudes i benvolguts companyes i companys de Diables i Bruixes del\nRiberal i el Drac Hamlet de Bou\nus escric com a president de la Coordinadora de Colles de Barcelona.\nÉs trist que una vegada més la serralada pirinenca no hagi sigut la\nnostra columna vertebral sinó una frontera de pas camí de l'exili.\nCom succeí el 1659, dos estats que no representen ni el poble ni la\ncultura de la nostra terra judiquen en el nostre nom sense tenir-nos\nL'estat francès no ha volgut escoltar les veus de Diables i Bruixes del\nRiberal i el Drac Hamlet de Bou i del món cultural de la Catalunya Nord\nque clamaven per salvaguardar unes mostres culturals i populars gairebé\nmil·lenària. I malauradament, ara en sentit contrari, es torna repetir el\ntrànsit dels Pirineus.\nLa Directiva 2007/23/CE és ara la responsable que les tradicions\ncatalanes s'hagin vist atacades i no defensades per qui ho hauria\nDes de les entitats del món del foc de Barcelona volem mostrar la nostra\nsolidaritat amb les persones de la Catalunya Nord a qui se'ls està robant\nla seva cultura, eix d'unió amb la nostra tradició històrica.\nPerquè poguem totes i tots podent seguir cremant i essent orgullosos de\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, cultura, diables, història


Hospitals en Gökçebey - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Zonguldak (Província) - Zonguldak - Turquia - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Turquia › Zonguldak › Zonguldak (província) › Hospitals en gökçebey\nHospitals en gökçebey Zonguldak (Província) > Zonguldak > Turquia\nGökçebey és una àrea amb 9044 habitants. Cada dia busquen centenars de persones d'aquesta localitat Hospitals en Gökçebey on poden assistir un professional de la salut. Aquí els nostres usuaris trobaran tota la informació actualitzada de tots els centres hospitalaris que pertanyen a aquesta àrea geogràfica.\nExigim als nostres usuaris, en cas que trobin un o més errors en els registres de Hospitals en Gökçebey en aquest directori, avísenos perquè puguem rectificar immediatament. La vostra ajuda és molt important per continuar mantenint la qualitat d'aquest lloc web.\nÉs la primera vegada que visiteu Turquia? Si és així, és normal que se senti una mica perdut i no sap quins són els Hospitals en Gökçebey que podrien servir si té una emergència mèdica. Us oferim una guia molt útil, on podeu observar tot el que fa referència als hospitals, de manera que pugueu contactar si és necessari.\nHospitals en Gökçebey per categoria\nEns complau informar-los que tenim un registre extensiu d'hospitals públics Gökçebey (Turquia). Simplement introduïu i trieu el que més us agrada, a causa de la proximitat a la vostra ubicació o potser per la seva reputació\nGökçebey (Turquia) té diversos centres hospitalaris privats als quals podeu anar si és necessari. Són el millor outlet quan no es vol o no pot esperar l'atenció mèdica retardada dels hospitals públics. Trobeu aquí una llista amb els comentaris d'altres usuaris sobre cada hospital privat i preneu una decisió acurada\nLlistat de hospitals pròxims a Gökçebey\nAnkara Meslek Hastaliklari Hastanesi- (Situat a 156.33 km)\nSincan Devlet Hastanesi- (Situat a 151.65 km)\nIzzet Baysal Tip Fakultesi & Hastanesi- (Situat a 83.31 km)\nLokman Hekim Hastanesi- (Situat a 154.38 km)\nBolu Izzet Baysal Devlet Hastanesi- (Situat a 76.84 km)\nZonguldak Ataturk Devlet Hastanesi- (Situat a 33.62 km)\nTurgut ozal medical center- (Situat a 153.64 km)\nÇankiri Devlet Hastanesi- (Situat a 144.31 km)\nÖzel Cagsu Hastanesi- (Situat a 76.30 km)\nÖzel Keçiören Hastanesi- (Situat a 157.32 km)


Bòxer llis de cotó elastà amb goma vista a to i logotip. Molt portable pel dia a dia. Disponible en blanc i negre.\nReferència 5377640.44 .090\nPack de 2 bòxers, Equality\nPack de 2 bòxers de cotó elàstic. Models llisos de color blau, porten el detall d'un viu a contrast a les costures laterals. Cintura amb goma exterior de fantasia i etiqueta exterior amb el logotip de la marca.


Un joc de taula familiar ambientat en l'Antic Egipte.\nImhotep va ser el primer i més famós mestre constructor de l'Antic Egipte. Se'l considera un dels primers erudits de la història de la humanitat. Podràs igualar les seves proeses aixecant monuments per a la posteritat?\nNecessitaràs vaixells per transportar blocs de pedra als diversos emplaçaments de construcció. Però no seràs l'únic que haurà de decidir a on enviar els vaixells i els seus carregaments; els teus oponents tenen els seus propis plans i tractaran d'impedir que tinguis èxit. La competència pels carregaments de pedra més valuosos serà feroç i aconseguir l'èxit requerirà de tàctiques intel·ligents... i d'una mica de sort.


Two-Bedroom Holiday home in Løkken 27 Lokken Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Two-Bedroom Holiday home in Løkken 27\nConvenientment situat a Lokken, Two-Bedroom Holiday home in Løkken 27 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Two-Bedroom Holiday home in Løkken 27 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nL'ambient de Two-Bedroom Holiday home in Løkken 27 es reflexa en cada habitació. banyera hidromassatge, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Two-Bedroom Holiday home in Løkken 27 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Lokken.\nCal que informeu el Two-Bedroom Holiday home in Løkken 27 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Dancenter t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.


World Paella Day, una cita que potencia les arrels valencianes\nEl primer Dia Mundial de la Paella té com a objectiu projectar la Comunitat Valenciana com a destinació gastronòmica internacional\nHui València és l’epicentre del món gràcies a l’arròs. Enguany, per primera vegada, s’està celebrant en la ciutat del Túria el World Paella Day. La paella és un element vertebrador de la gastronomia de la Comunitat Valenciana i ofereix diverses possibilitats. Açò ho saben bé tots aquells que han acudit a la plaça de l’Ajuntament este mig dia, ja que han pogut veure en directe com es cuina este plat tan popular i han pogut degustar nou tipus diferents de paella gràcies a l’elaboració de cuiners de València, Castelló i Alacant.\nEl World Paella Day és una iniciativa conjunta de les institucions, entitats i professionals que té com a objectiu posicionar la Comunitat Valenciana com un lloc gastronòmic de referència. Per açò, gràcies al hashtag #WorldPaellaDay, ciutats de tot el planeta han pogut sumar-se i seguir este dia tan important per a la gastronomia local.\nLa paella és un dels plats més importants del món. A Espanya és el més demandat, mentre que a nivell mundial és el quart, solament per darrere de la pizza, el sushi i el risotto. Este matí, s’ha llegit el manifest d’este dia en la plaça de l’Ajuntament, en el qual s’ha destacat que l’alta qualitat d’este plat depèn del producte local i de la forma en la qual s’elabora. Des de Turisme València han assenyalat que “la paella és de tots i totes”, per la qual cosa conviden al món a realitzar este icònic plat, sense oblidar mai les seues arrels valencianes.\nAl llarg del mes de setembre, se seguiran realitzant activitats relacionades amb la paella, com el Congrés de la Paella, la Festa de la sega de l’arròs i les Jornades de l’Arròs Made in CV.


Empoderament | In wrong place\nTag Archives: Empoderament\nHui tenia classe d’Estructura i canvi social en les societats contemporànies, a mitja vesprada tenia una reunió de treball al chat d’un google docs, i per acabar la jornada tenia classe de dolçaina. Així que he agarrat apunts, dolçaina, partitures, programa i botellaca d’aigua a una bossa, i el portàtil a l’altra mà, i camí a València m’he posat a llegir el twitter. Després de llegir que havien agredit a alumnes de l’Institut Lluís Vives, que havia hagut sis detinguts, m’he dit, què nassos? Quina mena d’hipòcrita sóc si vaig a classe de “Canvi social” i no recolze els adolescents que protesten per allò que és just?\nI m’he plantat al carrer Xàtiva amb tots els meus trastos, buscant alguna cara amiga, ja que estava envoltada de jovenets. Ells assoles havien aconsseguit mantindre tallat el carrer Xàtiva des del matí. I com que cada volta acudiem més gent, s’han llançat a tallar Marqués de Sotelo. Hem vist com la entrada al carrer Xàtiva començava a col·lapsar-se i l’embús era més que evident. Un grup menut, de unes huitanta persones, la major part d’elles adolescents, han aconseguit tallar un dels carrers principals de València.\nLa polícia Carrer Xàtiva Carrer Marqués de Sotelo\nFins ací tot ha anat molt tranquil. S’havia convocat una mani a la porta de la Sub-delegació del Govern, al carrer Colom, i hem decidit avançar entre l’embús cap allà. Ací ha començat la operació, només entrar al carrer, s’han calçat els cascos i amb començat a seguir-nos a pas lleuger, espentant de males maneres la gent cap a la vorera. En una d’elles han tirat un senyor major a terra, just al costat de la vorera, totes s’han girat i els conductors han eixit dels cotxes per a vore què passava. Em avançat quasi correguent carrer Colom amunt fins que s’hem trobat el cordó policial a meitat de carrer.\nL’embús Arranquem Foto anant cap a Colom Som a Colom El cordó policial des de la vorera del Corte Inglés\nA partir d’ací la tensió ha començat a pujar. Han continuat espentant a la gent. Els he dit que si no els donava vergonya pegar a xiquets, i damunt m’ha vingut el típic imbécil diguent que no m’entenia, que era de Conca, estava anant avant per intentar provocar-me, i l’ha hagut de parar un company per què es veu que ja volia traure la porra. Hem vist que a l’altre costat del carrer hi havia més gent i hem creuat pel pas de vianants. I a la porta del Corte Inglés, després de vore que no pensaven deixar-nos passar, hem dit, doncs passem pel Corte Inglés. Només entrar han agarrat a uns xavals, un xic i una xica (d’uns 17 i 15 anys respectivament) i els han intentat tirar fóra. Ells s’han negat i els han llançat a terra. He agarrat a un dels antiavalots del braç i m’ha donat una espentà al braç que m’ha desplaçat quatre passos. He anat a cridar a la premsa per a que enregitraren i els del Corte Inglés havien tancat les portes i l’altra banda ja l’estava custodiant un altre cordó policial. Quan m’he girat tiraven al xic de les rastes i li doblegaven el braç, i he tornat a agarrar al policía del braç, insistint per a que el deixara, i aleshores m’ha tornat a espentar, aquesta volta en el coll. M’ha dit que no em ficara. Com no, no portava identificació.\nEls han emmanillat i han anat cap a dins, i he decidit seguir-los. S’ha afegit a mi una dona i un home majors, i un xic enregistrant-lo amb el mòbil. Els han clavat, guiats per un senyor de xaqueta alié al Corte Inglés, a un quartet. Poc després ha vingut l’encarregat, a ui li ho ha explicat tot el senyor secreta de xaqueta. I quant li hem preguntat com El Corte Inglés permet que els utilitzen de “calabós” extra-Estatal i ens ha dit de molt males maneres, que això no era assumpte nostre, i que si teniem cap queixa que ho denunciàrem.\nPeguen als xiquets\nAquest és el video del xic que ha entrat.\nDesprés d’això he eixit a fóra a contar-li a la gent el que havia passat, molt nerviosa, amb molta impotència, quasi plorant. A la porta la gent ha seguit protestant, i han intentat anar cap a Sub-delegació per altres carrers. M’he n’anat amb uns amics pel Mercadona que n’hi ha al costat i només entrar hi ha hagut companyes que han dit que no era bona idea. Com jo anava prou camuflà amb tots els meus trastos, he anat a soles cap a Sub-delegació. La porta estava abarrotada de lleteres, i n’hi havia com a mínim quatre antiavalots a cada carrer d’accés. A més a més, anaven armat amb rifles de pilotes de goma.\nSub-delegació SubdelegacióII Un amb pistolaca que ha vinvgut a la porta del Corte Inglés Lleteres a Colom\nLa gent ha començat a dispersar, però el problema és que no es sabia ben bé on reconcentrar-se, fins que han publicat això.\nI hem anat a Jefatura. Allà tornem a començar. Els estudiants mosquejants, cridant. Quan jo he arribat encara hi era la gent a la mateixa vorera, però ha hagut un moment en que la gent ja no cabia i ha començat a ocupar el carrer que la separa de la de enfront. Poc després han vingut dos cotxes a queixar-se i a cridar als de dins, i en questió de deu minuts, els antiavalots de Colom han mogut cap a Jefatura, amb molt d’aire i amb ganes de traure la porra.\nJa estàn ací\nHan començat a espentar a la gent que hi havia més a prop de Jefatura, han llançat gent a terra, i com que tots hem començat a cridar, inclús els que no tenien a ningú al davant han tret la porra. Han pegat a un grapat, i detingut a dos xics, a un d’ells hem vist totes com l’han llançat a terra, perque sí, tot i que ja portava les manilles. Un xic ha anat a mirar que passava des de el costat, i un policía ha començat a provocar-lo, espentant-li al pit amb les dues mans. M’he possat en mig i li he tirat a la cara lo valent que era, vacil·lant a un adolescent que només volia mirar. Hem vist gent amb inflamacions a les mans i l’esquena arran de “la benvinguda a Jefatura” del policies.\nUna estona després una dona se’ns apropava per tal de dir-nos que anaven a soltar als detinguts, segons la policia, en breu. He intentat esperar un poc, però tant de trato començava a fer-me mal a l’esquena, així que he marxat cap a casa. En una vesprada quatre detinguts, que junt als sis d’aquest matí en fan deu, i la sensació enorme d’impotència i injustícia. Aquest és el meu testimoni. Si voleu recolzar els alumnes del Lluís Vives acudiu demà a les 12:30 a la porta de l’Institut, i demostreu-li als policíes que en som més i tenim més coratge que tot el cos amb els seus equipaments últim model.\nfiled under Protesta, Socialitzant-se\ntagged as ¿por qué?, Ejpaña es asín, Empoderament


la invasió twin: 2011\nAbans d’anar a dormir expliquem contes i cantem cançons. L’ordre i el contingut varia amb el temps, però hi ha un conte que no falta mai. És una història que va començar quan eren tot just bebès... i encara continua.\nSempre comença amb la mateixa ‘cantarella’:\n“Hi havia una vegada, dues petitones. Una es deia Ona i l’altre es deia Estel”...\nElles són, cada dia, les protagonistes del conte. Però hi he trobat d’altres valors i aplicacions. Em serveix per repassar amb elles el que hem fet durant el dia, per reforçar les coses que han fet bé i recordar les que no... elles hi afegeixen els seus comentaris i valoracions i també em serveix per saber com ho han viscut. També em serveix per avançar el que passarà l’endemà, i d’aquesta manera elles ja preveuen com serà el seu dia quan es despertin. Sé que els hi agrada escoltar el conte, perquè si algun dia intento “escaquejar-me”, sempre em demanen que com a mínim, expliqui ‘El conte de les petitones’.\nEtiquetes: bessones, bessons, contes, dormir, maternitat, rutines\nSi alguna cosa els va quedar ben gravada a la memòria de tot el període de Nadal de l’any passat (tenien dos anys), era tota aquesta història de “cagar el tió”. Amb un afany impressionant agafaven un cullerot de fusta de la cuina i li donaven unes garrotades esfereïdores al pobre tió. Encara a l’abril cantaven la cançoneta, però per sort, no agafaven cap pal per estovar res ni ningú.\nAquest any el tió ha tornat a casa per interpretar un gran paper d’aliat dels pares (de nou torno a practicar la professió de xantatgista). Però escolteu, el tió, igual que els Reis, ho veu absolutament tot. “I no li agraden els crits, noies!” (deixeu-me aprofitar).\nTot va començar al segon dia, després d’emocionar-se en veure que el tió s’havia menjat les dues mandarines que li havíem deixat per sopar, i després d’estar absolutament preocupades preguntant-se com se les menjaria si el tió no té mans. “Podrà pelar-les, amb aquestes potetes que té?”. Aquella tarda, curiosament, les estava banyant i no hi va haver cap plor a l’hora d’esbandir el cap. “Que estrany”, vaig pensar. Aviat vaig entendre el perquè: “Mama, vaig corrents a explicar-li al tió que no he plorat a la banyera i m’he portat molt bé. Oi que em cagarà regals?”.\nAhhhh, vet aquí. I així durant dues setmanes. Ja puc deixar d’escarrassar-m’hi. No puc competir amb el poder d’un tronc amb ulls i boca pintats i una barretina al cap. I resulta que si el piques amb un bastó, surten regals!!! És ben bé pura màgia.\nEtiquetes: bessones, bessons, felicitació, maternitat, Nadal, tradicions\nFeia un parell de setmanes que l'Ona i l'Estel parlaven de pinyes i pinyons.\nPerò només ho parlaven entre elles. En el seu llenguatge secret (un dia us en parlaré). Ahir vaig descobrir-ho tot plegat.\nDel pi surt la pinya,\nde la pinya el pinyó.\nI del meu cor,\nSi el dia de Nadal i Sant Esteve els hi reciten a les àvies, tiets i tietes i cosines com me'l van recitar a mi ahir, es desfaran. A mi, em va caure la baba. Què voleu que us digui...\nDurant la gravació de la felicitació de la ràdio, els petits deien alguns paraules. Alegria, família, abraçades, amics...\nEstava llegint la llista a l’Estel perquè repetís les paraules. Li dic: “Futur”.\nSe’m queda mirant. “Què és futur, mama?”\nVa ser l’anècdota divertida, però fa dies que hi penso. Em sembla una pregunta molt complicada. Tan senzilla i tan complicada alhora.\nAra mateix, quan molta gent mira endavant, veu una situació que no és agradable. Veuen uns temps que han de venir que no seran gens fàcils. Alguns ho veuen negre, això del futur.\nVoldria pensar que la cobdícia de la humanitat, els sense-sentit i els abusos ens han dut fins aquí. I que aquesta situació serà un punt d’inflexió per tornar-nos més conscients, més responsables i més sostenibles... amb la humanitat mateixa i amb aquest planeta en el qual vivim. Vull imaginar que el futur és un demà ple d’oportunitats, de bones persones, de moments màgics, d’aventures fantàstiques, d’amors, de decepcions, d’amistats, de situacions que us ompliran i us faran créixer com a persones. M’agradaria dir-vos que el futur és un temps ple de... Que sigui un temps ple, complert, ja estaré bé. El futur és demà, petites, un demà on ens tindreu al vostre costat a tots els que us estimem. I demà, ho tornarem a repetir. I així cada dia, per construir un futur ple.\nBon Nadal a tots. I que el futur ens depari un somriure. El somriure dels éssers que ens fan creure que juntament amb el present, serà el millor temps per viure.\nEtiquetes: bessones, bessons, felicitació, maternitat, Nadal\nL'Ona i l'Estel van participar a la Nadala de Ràdio Sabadell 94.6. Els hi va fer molta il·lusió entrar a l'estudi de gravació (i parlar al micro "com fa la mama") i quan ahir van veure el vídeo es van emocionar. Ja ho dieun ells, però també us ho dic jo: Bon Nadal.\nEtiquetes: bessones, bessons, felicitació, felicitat, maternitat, Nadal, somnis\nEl cel i el mar s’emmirallen\nSemblen tan lluny l’un de l’altre…\nPerò es toquen a l’horitzó,\naquell punt on els estels,\njuguen amb les ones\nFa tres anys que em van venir al cap aquestes paraules. Dictades per l’emoció. 15 de desembre. Fa tres anys que l’Ona i l’Estel omplen la nostra vida. D'una manera diferent a com s'omplia abans. Tenim més amor, alegria, rialles i il•lusió. I també més cansament, moments en què ens fan perdre la paciència i ens fan enfadar. Però ho saben solucionar a la perfecció amb un somriure.\nPerò sobretot, ens han donat un nova definició de moltes coses.\nUs estimo petites. Com mai havia estimat a ningú. Gràcies per moltes coses!\nEtiquetes: aniversari, bessones, bessons, maternitat\nCom entenen els petits que abans del seu naixement, la resta de la família teníem una vida? Que abans de la seva arribada, ja passaven coses?\nDes de fa un parell de setmanes que m’ho pregunto, perquè una de les petites no para de demanar-m’ho. Va sortir espontàniament.\nMiràvem uns dibuixos animats (Buscando a Nemo). Els hi vaig dir:\n“Mireu, el papa i la mama aquí hi hem estat! És un lloc molt bonic!”.\n“Fa temps, abans que vosaltres arribéssiu!”\n“On estava jo mama?”\n“Tu encara no hi eres, Estel!”\n“Per què, mama? On estava jo mama”\nAquí sí que em va deixar ben “pillada”. No recordo que li vaig contestar, però en les darreres dues setmanes ja m’ho ha preguntat un parell de vegades més, en diferents situacions. Per ells la nostra vida comença amb el seu naixement? Quan i com entenen que abans de la seva arribada hi ha tota una vida i experiència al darrera? Com els hi expliquem? Com ens veuen?\nVet aquí que una pregunta de la meva petita provoca que el cap em vagi a mil. I a més, em fa recordar totes aquelles coses abans de la seva arribada.\nEtiquetes: anècdotes, bessones, bessons, consciència, històries, maternitat\nQuan perds el que més estimes, el temps es transforma d’una manera curiosa. I el cor es dispara en uns batecs eixordadors.\nFa uns dies vam “perdre” les nenes en un supermercat. Sóc incapaç de dir-vos si van ser dos minuts, quatre, cinc o deu. Només sé que jugaven darrera nostra. I al cap d’un moment, quan vaig pensar ‘trec el cap per veure que no facin cap trastada’... ja no hi eren. “No passa res, vaig a veure el passadís del costat, que deuen ser allà”. No hi eren. Dos passadissos més enllà, tampoc.\n“No les veig. Queda’t aquí que vaig a buscar-les. Deuen ser aquí al costat”. Mai havia entès aquell efecte que posen a les pel•lícules que els passadissos s’allarguen i es deformen mentre tu corres amunt i avall i els passadissos no s’acaben mai. Ara sí que l’entenc. Només pensava que mentre jo girava a l’esquerra elles anaven a l’inrevés i no coincidíem mai. Torno al punt on hi ha el meu home.\n“No les trobo enlloc!”. I ara sí que el cor ja se’m dispara. Ara surt ell a trobar-les. Cada segon que passa se’m fa etern. I no puc esperar-me allà plantada. Començo a caminar molt depressa cap a les caixeres. De cop les veig. Les crido. Van amb el seu pare. Venen cap a mi. Van les dues agafades de la mà.\n“Mama, és que havíem d’anar al lavabo però després no et trobàvem!”. El cor em va a mil. “M’ho hauríeu d’haver dit que volíeu anar al lavabo. No podeu marxar sense dir-m’ho...” i no sé ni puc continuar la frase...\n“Per què plores, mama?”\nLes abraço molt fort. Per què ploro? Perquè hi ha minuts que són una eternitat quan perds el que més estimes. I perquè aquests minuts sense elles, han estat uns moments desesperats.\nPublicat per Unknown 11 comentaris:\nEtiquetes: accidents, anècdotes, bessones, bessons, maternitat, pors\nMés bromes (anècdotes) amb les paraules i els sons.\nAquests dies hem aprofitat per decorar una mica la casa. I el més divertit ha estat...\n"Papa, perquè penges aquests pares Manel?"\nEtiquetes: acu, acudit, bessones, bessons, bromes, llenguatge, maternitat\nSón, normalment, coses fàcils de fer. Només cal pensar-hi. Com cafeteries o restaurants que tenen alguna taula petita i joguines perquè els nens juguin una estona. O un racó perquè puguin jugar tranquil•lament. O un espai per deixar els cotxets sense sentir-te culpable d’ocupar tot l’espai.\nImagino que es fa a moltes d’altres ciutats, però demà divendres, a Sabadell engega una sessió cinematogràfica diferent. Cada primer divendres de mes, a les 4 de la tarda, una de les sessions estarà pensada per a les famílies amb nens menors de dos anys. La llum de la sala serà tènue, el so no serà eixordador i hi haurà tot el necessari per canviar els bolquers, per exemple. D’aquesta manera, els pares podran veure demà la versió de Tintin feta per Steven Spielberg i Peter Jackson.\nSón petites idees i iniciatives que s’agraeixen. Tant de bo en sorgeixin moltes més. A vegades, com deia, només cal pensar-hi per facilitar les coses als pares... i val a dir-ho, per guanyar de pas i fàcilment usuaris i clients. Perquè quan es troba algun lloc adequat, pensat i acollidor per a les famílies, el consell corre com la pólvora.\nEtiquetes: bebès, bessones, bessons, cinema, família, maternitat, oci, Tintin\nD’acord, direu que estic obsessionada, teniu raó. Però veure cada dia la Blancaneus (sigui en format pel•lícula, conte o representació teatral) m’ha fet plantejar alguns dubtes:\nQuè fan els nans amb la quantitat de pedres precioses que extreuen de la mina? On les venen?\nI en cas que no en facin negoci... aleshores per què es passen hores treballant a la mina?\nSi pensem que al bosc del set nans no existeix l’especulació immobiliària... per què no es van fer la casa més aprop de la feina? Així no haguessin tardat tant per arribar a casa i salvar la Blancaneus...\nI per cert. Perquè havia cantat sempre "Ai-ho, ai-ho, a casa a descansar"?. No ho diuen en cap moment, diria!\nEl Príncep Blau fa un paperot, no? La seva gran intervenció en tot el conte és cantar una cançó al principi i sí, d’acord, fer un petó a la princesa per despertar-la. Ja n’hi ha prou amb això? S’ho podria ‘currar’ una mica més, no?\nVeure els clàssics de Disney a aquestes alçades em costa, perquè és la cosa més ensucrada que pot haver-hi, per no parlar del paper de les ‘princeses’ (sí, d’acord, són de fa dècades)... I ja puc intentar de convèncer les petites de veure algunes de les pel•lícules d’animació més modernes... no hi ha manera (com m’arriben a agradar Los increíbles o Monstruos SA).\nNomés en deixen dues opcions: O la Blancaneus o la Ventafocs. “Tria, mama!”.\nEtiquetes: bessones, bessons, Blancaneus, contes, Disney, maternitat, rutines, Ventafocs\nAquest dissabte vaig viure una tarda de compres que no havia viscut mai. Intensa... però vam anar per feina. Ho teníem prou clar. Va ser la culminació que tres setmanes de debat intens i de passar-nos nits estudiant catàlegs de joguines. Els teníem tots. I fèiem llistes, moltes llistes. Em direu que potser vaig d'hora, però ja entendreu el per què. Som conscients els pares de la importància d’aquesta feina? De triar bé, sense emborratxar-nos de comprar i entenent que els regals no ho són tot? Hi ha tantes coses a tenir en compte!.\n• Les nenes van néixer el 15 de desembre. Per tant, tenim l’afegit –per postres- que s’ajunten els regals d’aniversari amb l’arribada dels Reis (a casa sempre hem estat de Reis), però des de l’arribada de les petites, també ‘cau’ un regal petit pel Tió.\n• Bessones: en aquest cas sí que implica donar més voltes al tema joguines. Què cal fer? Regals individuals? O joguines més pensades per tal que les comparteixin?\n• Qui tria els regals? Si pels nens fos (parlo en general, les nenes no entenen massa encara que els anuncis que surten per la tele són les coses que potser després arribaran el matí del dia 6) ho demanarien tot. Si fos pels pares, la tria seria probablement diferent.\nDavant de totes aquestes coses, dubto que hi hagi receptes màgiques o estàndards aplicables. Cadascú ha de buscar el seu model. La ‘nostra’ carta als Reis funciona així:\n• Un regal per família. Això a vegades costa de fer entendre, però és necessari. A casa no tenim prou espai com per convertir el menjador en un aparador de joguines.\n• Hem combinat: tindran regals individuals (normalment repetits, perquè per molt que ho vulguis evitar, o pensant que si els fas un regal diferent no hi haurà problemàtica, al final elles volen ‘algunes’ joguines iguals). També tindran regals que han d’entendre que són per les dues.\n• Cada any hem creat un centre d’interès i la majoria de regals giren al voltant d’aquesta idea. L’any passat va ser la cuina... aquest any serà el supermercat. Els hi encanta fer llistes, agafar el cistell, pujar les dues juntes al cotxe i ens diuen “anem a comprar al súper i al mercat!”.\n• I també hem fet la combinació de regals que nosaltres pensem que els seran útils per aprendre i jugar... i alguns que sabem que elles es tornaran boges.\nPD. Si heu llegit el post ‘Començo a odiar la Blancaneus’, només us diré que només ens faltava que la tieta els hi donés un conte que havia estat de la meva neboda i l’hem de llegir cada dia. I sí, a la llista no hi falten unes figuretes de la Blancaneus i la bruixa... aaaaaiiiii!!\nEtiquetes: bessones, bessons, bogeria, comprar, consumisme, educació, maternitat, regals, Reis, tradicions\nConsells pràctics per estalviar amb bessons (3): Trobar més botigues com aquesta\nUn nou consell pràctic per estalviar amb bessons. Us he de confessar que desconec la marca, la botiga i els preus, però també us diré la veritat: si veig aquest cartell es guanyen la meva simpatia perquè, com a mínim, entri a xafardejar. La veritat és que en determinades coses, aquests descomptes s'agraeixen. I quan tens bessons, encara més.\nPD: Per la vostra informació (i no és per fer-ne propaganda...) Es tracta de la botiga Vincent Shoe Store, (a big step for small feet) una marca sueca nascuda l'any 1999. Per si a algú li interessa us deixo el link a la seva pàgina: http://www.vincentshoestore.com/\nEtiquetes: bessones, bessons, descobriment, despesa, diners, economia, estalvi, maternitat, vincent shoes\n#20N. Jornada electoral. Per mi és sinònim de treballar.\nVa ser complicat que les petites enteguessin que tot i que era festa i no anaven a l’escola, la mama hagués d’anar a la feina.\nElles van protagonitzar l’anècdota del meu 20 de novembre. Els hi vaig dir que anirien a votar amb mi, perquè “la mama ha d’anar a gravar amb el micro al col•legi. Votarem i després gravaré, d’acord?”. Només entrar l’Ona em pregunta si ja es pot treure les sabates. “Les sabates?”. I me la quedo mirant amb cara de no entendre res. Però ràpidament se m’encén la llumeta.\n“No, Ona, hem vingut a votar, no a botar”. (Però com que elles no entenen la diferència entre una be alta i una de baixa, continuo). “Ona, aquest votar no és de saltar i botar al sofà o als llits dels papes. És un altre votar”.\nAra que... mirat fredament i després de veure com van anar les coses, potser no hi ha tanta diferència entre “ens votaran/ens botaran”.\nEtiquetes: #20N, anècdotes, bessones, bessons, eleccions, feina, maternitat\nTinc una teoria. Gens empírica, perquè només pensava que passava amb les meves bessones, però ara resulta que estic comprovant que hi ha una tendència clara. O potser és una evidència pels pediatres i jo no me n’he enterat.\nSi teniu bessons, si coneixeu algú que en té, si a l’escola n’hi van dos parells… feu la consulta i m’ho comenteu, si us plau.\nEl bessó que neix més petit, amb menys pes… és al que al cap d’un temps (mesos, anys) es fa més gran i alt ?\nL’Ona va pesar 2.500 kg al néixer. La seva germana, l’Estel, 3.400. Amb tres mesos ja l’havia igualada, pràcticament. Ara, que són a punt de fer els tres anys, l’Ona li passa tres dits d’alçada i uns dos quilos de pes. Sí, hi ha factors com la complexió, perquè les dues mengen molt bé, però…\nEstic convençuda que quan va sortir de la panxa on havia passat gana perquè s’ho ‘quedava’ tot la seva germana, l’Ona va aixecar la seva maneta, va apretar fort el puny i en forma de plor va dir: “Poso a Déu per testimoni que mai més no tornaré a passar gana!”. Sí, com una petita Scarlett O’Hara d’Allò que el vent s’endugué.\nEtiquetes: bessones, bessons, creixement, diferències, iguals, maternitat, pes, similituds\nArrels i història de l’avi que les meves petites no coneixeran\nEls sentiments més interns i intensos se'm van tornar a remoure fa uns dies amb l’emissió d’aquest programa. Cap al minut 6, el meu tiet Ramon explica com bona part de la família va haver de fugir cap a França a causa de la guerra i pel fet que el meu avi fos l’alcalde republicà d’un petit poble de l’Empordà. El meu pare era un dels germans que van fugir. Van passar per un dels camps de refugiats de França i després van acabar, per sort, amb la família que tenien a Montpellier.\nAquesta petita part de la història de la família i de Catalunya, em va fer recordar totes i cada una de les històries que el papa m’havia explicat. D’una època grisa, a vegades molt negre. De com el passat els va perseguir sempre i de com va marcar molts dels moments de la seva vida. I recordo com, per un treball durant la carrera de periodisme, em subratllava que aquestes històries no es podien oblidar. “No ens podem permetre oblidar-les”, em deia.\nEl meu pare va morir el març de l’any 2007. Va ser un procés llarg i encara ara, em costa recordar-lo fora de l’hospital. Un any després de la seva mort, em quedava embarassada. I una de les coses que més m’entristeix avui en dia, és que les meves petites no l’han arribat a conèixer. Li agradava molt la canalla. Sé que li hagués fet molta gràcia veure les dues petites bessones. Jo, que era la seva petita, amb bessones. Per sort, si les meves filles volen saber com era l’avi Nito, li podran demanar a les seves tres cosines que els ho expliquin. Elles, el van poder disfrutar molts anys. I a l’altre cantó de la balança, estic segura que la meva mare, la “iaia” Vida, cada nit abans d’anar a dormir li “explica” al meu pare les històries de les dues petites.\nEtiquetes: avis, bessones, bessons, històries, maternitat, memòria, pares, records, sentiments, tristesa\nFa tres setmanes vam anar al teatre, a veure ‘La Blancaneus i els set nans’.\nEl muntatge de Joventut de la Faràndula (de Sabadell) els va agradar molt (per sort, sempre que anem al teatre en surten encantades, bééééééé!!!!) i algunes idees van quedar molt clares. Una bruixa dolenta (no entenen que la madrastra-reina i la bruixa són la mateixa persona), una poma encara més dolenta (només la del teatre, eh, no fos cas que m’agafin mania a les pomes), la princesa, els set nans (“que porten barba i un nas de plàstic, mama”) i un príncep blau que fa un petó a la Blancaneus i es desperta. “I ja està, el conte s’ha acabat”, diuen.\nSi afegim que una setmana abans d’anar al teatre ja n’havíem estat parlant i que el dia després del teatre vam cometre l’error (sí, va ser un error) de veure la versió Disney que tenim en DVD… ja us puc ben dir que començo a odiar la Blancaneus.\nCada dia volen veure la pel•lícula. Cada dia passem per davant del teatre. Cada dia he d’explicar el conte abans d’anar a dormir i he de cantar alguna de les cançons de l’obra (musical) que vam veure. Si al còctel hi afegiu que personalment mai m’han agradat les princeses clàssiques de Disney... que no ens passi res, oi? Recordo l’època “princeses” de la filla d’uns amics i semblava terrible. I per postres hem trobat uns DVD's portàtils que podríem posar al cotxe. Comencem a odiar la Blancaneus i comencem a tremolar. Pregunta: A quina edat comencen a demanar anar a Eurodisney?\nEtiquetes: avorrir, bessones, bessons, Blancaneus, Disney, maternitat, pel·lícules, rutines\nLa Míriam, del blog Criando múltiples, publica avui aquest acudit. Hi ha moments que em sento tant identificada, que no he pogut evitar publicar-lo també. Una mica d’humor-twin per un diumenge plujós ;)\nEtiquetes: acudit, bessones, bessons, canvis, maternitat\nLa història podria començar amb qualsevol tema. Qualsevol, de veritat. Vinga va, posem-ne un com exemple. Ona, Estel! És hora de recollir les joguines. I per què, mama? Perquè hem d’anar a sopar. I per què, mama? Perquè ja és tard i segur que teniu gana. I per què, mama? Perquè la panxa ja et fa sorollets, que l’escolto. I per què, mama? Perquè la panxa vol menjar. I per què, mama?\n(Indicacions: aquí ja començo a accelerar el ritme en les respostes i el to ja comença a no ser el mateix)\nPerquè aviat arribarà el papa de la feina i també voldrà sopar. I per què, mama? Per què què, noies? Per què el papa ve de treballar? Perquè hem d’anar a treballar... I perquè, mama?\n(La gran pregunta! M’agradaria poder contestar-li que realment no sé la resposta, però hauré de contestar alguna cosa tipus “per tenir diners per pagar el menjar, l’escola, el pis”...)\nVa, noies, recollim que el papa ja està a punt d’arribar amb l’autobús. I per què amb l’autobús, mama? Perquè no ha agafat el cotxe. I per què... PROU!\nL’etapa ‘I per què, mama?’ és dura... però al mateix temps deixa diàlegs absolutament divertits. El petits han descobert el ‘per què’ i així comencen bona part de les seves frases. El col•loquen a tot arreu. Crec que en realitat és una prova de l’Ironman o alguna cosa similar. Ells pregunten i pregunten i proven d’arribar al límit de la nostra paciència. I els pares posem a prova la nostra inventiva. No em direu que no heu acabat donant respostes surrealistes i tenint uns diàlegs apoteòsics gràcies als per quès- perquès. Teniu molta paciència? Per què?\nI per què poso aquesta foto precisament en aquest post? Doncs perquè algú es va passar tota una tarda (repeteixo, tota una tarda), preguntant-me "per què gira això, mama?".\nEtiquetes: bessones, bessons, cansament, canvis, descobriment, maternitat, perquè, raonament\nPe. Tres. Una lletra i un número que són tot un món.\nP3. Una lletra i un número. Pe. Tres. És senzill. Això sembla. Ara que ja fa gairebé dos mesos que el curs ha començat, crec que ja puc fer els primers balanços.\nM’agrada escoltar les converses que tenen les dues petites. No sé si és l’efecte de l’escola (probablement hagués passat a conseqüència de l’entrada a qualsevol centre educatiu), però la veritat és que estan aprenent moltes coses. I fan servir moltes paraules noves. I tenen unes converses entre elles increïbles.\nM’agrada que ja em comencen a explicar cada una què ha fet. La nostra gran preocupació era veure com aniria el fet de separar-les a la classe. Al principi una d’elles ho va passar prou malament, perquè no coneixia ningú a la classe. Plorava i no explicava masses coses del que havien fet. Vaig patir, ho reconec. Ara ja té tot un ventall d’amics i està encantada amb la seva ‘senyoreta’. A més, quan es troben, entre elles, s’expliquen moltes coses. I des de fa unes setmanes, quan parlen amb algú, amb tota la vehemència del món, es miren i diuen: “Som germanes”. Per si algú no ho veu clar… Ahir mateix, la seva tutora em deia que estava molt contenta, i que naturalment, al pati jugaven molt juntes. “Tenen un vincle molt bonic...”\nM’agrada la relació que tenen amb les seves tutores. En un no-res s’han convertit en els seus referents i fins i tot, si anem al teatre al cap de setmana, pregunten si elles vindran.\nM’agrada perquè se les veu contentes d’anar a l’escola. Això és el que més em tranquil•litza. I m’agrada molt que aquest cap de setmana hagin portat a casa “El cançoner”. Així no em torno boja interpretant les cançons que em canten (i que he de reconèixer, algunes les desconec). Per tant, ha estat un cap de setmana de cantarelles.\nNo us ho creureu, però trobo a faltar la llibreta-diari de la guarderia. Sí, aquella que a vegades em feia ràbia carregar amunt i avall. Aquella que a vegades no sabia què escriure-hi. Però... aquella llibreta on cada dia del món m’apuntaven si havien dinat bé, com havien passat el dia, si havien dormit una horeta i mitja i si havien fet dos pipís. Com us ho diria? Sense aquella llibreta tinc la sensació que he perdut “control” sobre el seu dia. P3 és un altre món, i l’escola dels “grans”, evidentment, també. Ara surten a vegades ben despentinades i quan els hi trec les sabates, sovint em cauen mig quilo de pedretes del sorral. Però això sí… surten amb uns dibuixos fantàstics!\nPrimer balanç fet. Hi ha d’altres aspectes que caldrà esperar encara una mica per analitzar-ho tot plegat.\nEtiquetes: adaptació, bessones, bessons, educació, escola, maternitat, P3, separar


SESSIONS UVA – Solbox\nRealitzar una sessió de bronzejat UVA és LA MILLOR ALTERNATIVA PER bronzejar quan disposem de poc temps lliure, especialment quan volem preparar la pell per rebre l’estiu i no arribar a la platja blanc i totes.\nTRIA UN DELS NOSTRES BONS I GAUDEIX\n30 dies per 39 €\n3 mesos per 96 €\n6 mesos per 180 €\nBENEFICIS DEL BRONZEJAT AMB RAIGS UVA\nÉs imprescindible perquè el cos produeixi vitamina D, fonamental en el metabolisme del calci.\nEl temps d’exposició està rigorosament controlat.\nPermet bronzejar de forma ràpida i còmoda.\nQualsevol hora o moment del dia és bo per prendre el sol.\nMillora el reuma i l’artritis.\nAjuda a enfortir ossos i músculs, cosa que prevé i millora l’osteoporosi.\nS’utilitza en el tractament de la psoriasi i l’acne, sempre sota les indicacions del dermatòleg.\nEl bronzejat UVA ofereix múltiples avantatges respecte el sol de la platja.\nEn el bronzejat artificial LES DOSIS ESTAN PERFECTAMENT DEFINIDES, el temps d’exposició està rigorosament controlat, no es necessiten filtres protectors i hi ha un mínim risc de cremada perquè la dosi s’ajusta al tipus de pell del client. A més, les cabines de bronzejat proporcionen menor sensació de calor a causa del filtre dels raigs UVA, no depens de factors com la capa d’ozó, el clima o les oscil·lacions de la radiació solar i et proporciona un bronzejat integral i uniforme.


Ànima Castelló compleix 3 anys – Ànima Castelló\nMalauradament, la crisi de la COVID-19 ens ha trastocat els plans i per gaudir d’aquesta efemèride vam haver de recórrer als mitjans telemàtics per poder compartir amb els nostres socis i sòcies les experiències que hem viscut des de l’abril del 2017.\nHan canviat moltes coses des d’aquella roda de premsa al Cafè Sabbath. En la vessant esportiva el CE Castelló ha tornat a la 2a B i institucionalment, el Club recupera una certa estabilitat que feia anys que esperàvem. Tot i això, des d’Ànima Castelló mantenim intacte el nostre compromís amb un altre model de propietat i gestió en l’entitat albinegra. Com hem dit moltes vegades, som partidaris d’un CE Castelló on hi haja un accionariat més repartit entre l’afició i s’exercisca una política de transparència en la gestió econòmica del Club.\nSense pressa però sense pausa, el projecte Ànima Castelló segueix creixent i actualment estem molt contents de tindre més d’una seixantena de persones associades i de superar la xifra de 5.000 accions del CE Castelló cedides a la nostra Associació.\nNo al futbol negoci, sí al futbol de l’afició!\nVídeo del webinar albinegre\nActualitat 3 anys, aniversari, CE Castelló, confinament, COVID 19, webinar