Vuit acadèmics refuten en un llibre les manipulacions creades per l’espanyolisme i la Nova Història\n8 min. Barcelona 21/02/2020 19:16\nLa batalla de Muret. Grandes Chroniques de France. / Bibliotèque nationale de France\n"Si vols saber no aprenguis res de bona fe", deia el poeta sabadellenc Joan Oliver. A vegades, però, es tendeix a no fer prou preguntes i la credulitat pot fer força mal. Si a la ingenuïtat s'hi afegeix que el món acadèmic i divulgatiu acostumen a mirar-se de reüll, les mentides poden viatjar molt ràpid, i en el camp de la història ho han fet. Fins al punt que un grup de vuit historiadors han decidit baixar a l'arena per combatre les tergiversacions que des de fa anys es difonen des del nacionalisme espanyol i des de l’Institut Nova Història. Els primers, per exemple, afirmen que Espanya ha sigut una nació castellanocèntrica des de temps imperials i la resta de pobles no han existit mai; els altres, que la nació catalana existeix des de fa 2.700 anys. Dues posicions aparentment oposades però que en realitat, segons els autors de Pseudohistòria contra Catalunya. De l’espanyolisme a la Nova Història (Eumo Editorial) beuen de la mateixa font: "Els uns defensen que els castellans són els únics que compten i que els altres pobles històrics són menys que secundaris, i els altres afirmen que els catalans i els valencians són els grans conqueridors i que els castellans són analfabets sense història; en el fons és el mateix, l’origen és el canon nacional tradicional franquista", diu Cristian Palomo, que ha coordinat el llibre amb Vicent Baydal.\n"L'origen, en el fons és el mateix, el canon nacional tradicional franquista" diu Cristian Palomo\nLa resta d’autors són Xevi Camprubí, Stefano M. Cingolani, Guillem Fornés, César Sánchez, Lluís Ferran Toledano i Alberto Velasco. La majoria són doctorands, professors agregats i ajudants de doctor. Comparteixen la precarietat laboral amb l’afany de sortir de la crisàlide per divulgar.\nMentides que han persistit\n"El motor inicial del llibre era respondre a l’Institut Nova Història (INH) des del camp historiogràfic –explica Baydal–. Ens pensàvem que les deien tan grosses que caurien pel seu propi pes, però el problema és que han tingut molt ressò a través de mitjans de comunicació, institucions i polítics, i tot plegat li ha donat una pàtina de veracitat que ha fet que molta gent s’ho cregui, i això perjudica la historiografia catalana, Catalunya i el catalanisme". El llibre, però, també refuta les falsedats que s’han difós des del nacionalisme espanyol, que, segons els autors, són més sibil·lines i menys delirants i, per tant, més perillosos: "Tenen una àmplia acceptació entre la ciutadania espanyola i volíem desmuntar també totes aquestes manipulacions que han esdevingut armes llancívoles", afirma Palomo.\nEls ibers ja eren espanyols\nLa bandera dels Estats Units prové de la senyera. La llengua majoritària al centre i al sud d’Amèrica era el català. La reconquesta de la Península la van fer catalans. Cristòfor Colom era un català que es deia Joan Colom i Bertran. També eren catalans Bertran Rodrigo Díaz de Vivar (el Cid), Hernán Cortés, Francisco Pizarro, Sant Ignasi de Loyola, Garcilaso de la Vega, Frances Drake i una llarguíssima llista de celebritats que no deixa de créixer. A priori, aquestes afirmacions de l’INH poden semblar estrafolàries però han anat calant. "Ha arribat a tenir credibilitat perquè Jordi Bilbeny [el fundador de l’INH] ho ha fet bé, ha sabut moure’s dins del món de la divulgació, i l’INH té una militància molt forta –reflexiona Baydal–. A més, ha coincidit amb una conjuntura política, social i ideològica, i molta gent a qui s’ha educat en escoles franquistes i a qui s'ha negat la història de Catalunya han volgut creure aquesta història". Els autors defensen que aquesta versió de la història s’ha volgut apropiar dels mites espanyols més rancis: "Creuen que calen nous mites, pensen que al nacionalisme espanyol li han funcionat molt bé i que, amb mites similars, poden plantar cara", opina Palomo.\n651x366 Cristian Palomo i Vicent Baydal, coordinadors de Pseudohistòria contra Catalunya. De l’espanyolisme a la Nova Història / RUTH MARIGOT Cristian Palomo i Vicent Baydal, coordinadors de Pseudohistòria contra Catalunya. De l’espanyolisme a la Nova Història / RUTH MARIGOT\nPerò, ¿per què s'han d'inventar nous mites i, a més, tan rancis? "No aporta res al coneixement, perquè no sabem res de la història dels musulmans ni dels indis, ni d’altres pobles, ni de la societat, ni de l’economia... Només que els catalans van tenir una història gloriosa, que, a més, és inventada", diu Baydal. D’altra banda, Palomo hi veu també motius econòmics: "La llista de celebritats catalanes és cada vegada més llarga perquè necessiten que entri més gent a la web, venen samarretes, calendaris, viatges organitzats... i els bestsellers de pseudohistòria són més rendibles que els llibres d’història". Darrere l'obsessió de carregar d’antiguitat l’estat espanyol hi ha, segons els autors, un objectiu polític: "No només afirmen que aquest estat-nació centralista té com a mínim 500 anys, quan no diuen que en té més de 3.000, sinó que amaguen les guerres, el sang i fetge entre hispànics, per intentar demostrar que, des dels Reis Catòlics, hi ha un consens entre pobles i regnes per renegar de la pròpia sobirania i sotmetre’s a un projecte comú dins d'un mateix estat –diu Palomo–. El problema és que la història pot ajudar a explicar el present, però no pot justificar el futur".\nAl llarg de més de 400 pàgines, els vuit autors refuten, amb proves documentals i rigor, moltes de les afirmacions que s’han fet des de la pseudohistòria. La millor prova del fet que, segons ells, estan carregats de raó, són els papers: "La pseudohistòria, de proves no en té –diu Baydal–. I afirmar, com fa Bilbeny, que els arxius han estat manipulats no té cap sentit. Com es poden manipular tantes i tantes fonts documentals de l’estat espanyol i de fora?"\n“Joan Colom i Bertran no va descobrir Amèrica”\nStefano M. Cingolani, Guillem Fornés i Cristian Palomo dediquen un centenar de pàgines a desmuntar una de les teories més famoses de l’INH: el fet que el ciutadà barceloní Joan Colom i Bertran va ser el descobridor d’Amèrica. Les conjectures al voltant d’aquest cavaller de família noble van començar a circular a principis del segle XX i, ara com ara, la quantitat de suposicions és ingent. La clau de volta de tot plegat és una data. Segons els autors, existeixen documents dels anys 1477, 1484 i 1487 que acrediten que aquest Colom català ja era mort en aquelles dates, és a dir, anys abans dels viatges de l’almirall Cristòfor Colom a Amèrica. A més, refuten taxativament altres arguments de l’INH: “Es consideren com a demostrades interpretacions completament inventades, com l’exili de Joan Colom o el seu matrimoni amb Felipa de Portugal, es fusionen personatges, s’amaguen les dades que contradiuen les propostes pseudohistòriques, es deforma la legalitat històrica sobre la mort civil, s’inventa un nou significat per al concepte quondam, es mal interpreta la documentació, es cau en contradiccions i encara es tergiversen dades i testimonis historiogràfics”.\n“Catalunya no va ser un comtat del regne aragonès”\nÚltimament s’ha embolicat molt la troca –un dels clímax va arribar quan es va produir tota la polèmica de les obres de Sixena–, a l’entorn de Catalunya i la Corona d’Aragó. Cristian Palomo dedica tot un capítol a rebatre la pseudohistòria espanyolista que argumenta que Catalunya hauria sigut una mena de comtat senyorial del regne d’Aragó. “Potser la manera més detallada i encertada de catalogar la Corona d’Aragó és monarquia composta, és a dir, una entitat política hereditària formada per diversos territoris polítics (en aquest cas diferents regnes i un Principat)”, afirma l’historiador. L’autor defensa que la Corona d’Aragó, que va existir entre els anys 1137 i 1715, té el seu origen en l’assumpció del tron aragonès per part de la dinastia de Barcelona. Refuta les afirmacions dels pseudohistoriadors que diuen que en realitat Ramon Berenguer IV va renunciar al seu llinatge barceloní en el moment que es proclama príncep d’Aragó. No és l’única teoria del nacionalisme espanyol que pretén demostrar que un català mai no va regnar a l’Aragó. N’hi ha un altra, segons la qual Ramon Berenguer IV va ser tan sols un consort perquè qui regnava en realitat era la seva dona, Peronella.\nLes 'fake news' d’història a la premsa\nBaydal i Palomo assumeixen que part de la responsabilitat que la pseudohistòria s’hagi estès és dels mateixos historiadors que han descurat la feina de divulgació. En part perquè la divulgació no dona punts als seus currículums, com, en canvi, sí que ho fa publicar en revistes científiques. Però els mitjans de comunicació també hi han tingut un paper important en el moment en què han donat per vàlida informació que no ha estat contrastada. Baydal va criticar molt, fa poc, la notícia que va aparèixer a El País donant crèdit a una tesi de Miquel R. Martí Maties que afirmava que Peña Cortada era un dels aqüeductes més importants del món de l’època romana. “S’hauria de contrastar la informació. Quan parlem del coronavirus consultem els científics, però en temes d’història no es truca als acadèmics”, lamenta Baydal. Segons l’historiador, és tan fàcil com entrar a Dialnet. “Si el nom de l’historiador no apareix en cap revista científica vol dir que l’autor ha defugit tot debat acadèmic, perquè qualsevol investigació, abans de ser publicada, passa per l’aval de dues persones expertes en aquella matèria”, afirma Baydal.


MUFACE destinarà fons per reduir el copagament farmacèutic\nDurant l'últim any CCOO ha instat el Govern perquè solucionés una situació que afectava el funcionariat i li discriminava en relació al personal de Seguretat Social. Després de mesos de negociacions i propostes, MUFACE va aprovar en el Consell General destinar el 80% dels fons d'ajudes assistencials per a això.\nDurant l'any 2018, es va posar en qüestió el copagament farmacèutic per al personal depenent de MUFACE. Des de CCOO hem treballat una proposta que pal·liés aquesta discriminació per a totes aquelles persones que es jubilen i han de costejar els medicaments. En un primer moment, instem a la Secretaria d'Estat de Funció Pública a tractar aquest tema per l'enorme discriminació que suposa.\nSi comparem les aportacions que fan els / les jubilats / es mutualistes respecte dels jubilats del règim general, la desigualtat era encara més notòria. Mentre un / a pensionista de MUFACE pagava el 2016 609,39 € de mitjana anual, un / a jubilat / a del règim general hagués pagat com a màxim, segons la seva renda, entre 97,68 € o 219,84 €.\nA finals de juny de l'any passat, des de CCOO vam mantenir una reunió amb el portaveu de Sanitat del Grup parlamentari socialista, al qual li vam traslladar el nostre punt de vista sobre aquest assumpte deixant clar que, quan s'iniciés la recuperació de les retallades introduïdes pel RD del "medicamentazo" de 2012, no s'hauria d'ignorar al col·lectiu de funcionaris de MUFACE, MUGEJU i ISFAS. D'aquesta reunió va sortir el compromís d'informar el seu grup parlamentari. També vam intentar el mateix amb el grup de Units Podem.\nA finals de juliol, des de CCOO vam mantenir una reunió amb la Direcció General de MUFACE per acordar la dedicació de part del pressupost d'Ajudes Assistencials al copagament farmacèutic de funcionaris/es amb rendes més baixes. Aquest acord es va adoptar en Consell General a l'octubre de 2018 i ha estat revisat en desembre, atès que gairebé la meitat del pressupost dedicat a copagament farmacèutic no va ser sol·licitat pels mutualistes, possiblement per l'escassa divulgació que va tenir la mesura entre els jubilats.\nEn el Consell de finals de juliol, vam exigir al secretari d'Estat de Funció Pública que no es marginés als funcionaris de MUFACE d'una eventual negociació general del copagament farmacèutic.\nDurant l'últim trimestre del 2018, vam manifestar la nostra disconformitat a què es exclogués al personal de MUFACE del "Acord de pressupostos generals de l'Estat 2019. Pressupostos per a un estat social", signat entre PSOE i Units Podem. A més, l'esborrany de pressupostos generals de l'Estat per a 2019 no incloïa al funcionariat en l'eliminació d'aquest copagament.\nDes de CCOO, insistim en aprovar una mesura que, tot i la debilitat política per l'avançament electoral, permetés pal·liar aquesta discriminació. Han estat mesos de treball, reunions i propostes que es van tancar el passat 25 de març al Consell General de MUFACE, on s'ha arribat a una solució que permetrà reduir el copagament farmacèutic. En essència, la iniciativa incorpora les següents mesures al copagament: mantenir la quantitat pressupostada l'any passat, que va ser de 567.500 euros per a Ajudes assistencials, dels quals el 80% s'ha de destinar al copagament farmacèutic per a aquelles persones pensionistes de rendes més baixes.\nTota persona que vulgui tramitar la devolució de les despeses farmacèutiques haurà de realitzar a través de la seu electrònica en la següent URL: https://sede.muface.gob.es/.\nSens dubte, és un avanç considerable, sobretot quan una part molt important del funcionariat té edats pròximes a la jubilació i, per tant, es beneficiarà pròximament d'aquesta mesura. Així i tot, els partits polítics que es presenten a les eleccions generals haurien de tenir entre les seves prioritats el acabar amb el copagament farmacèutic.


L'Informatiu - 10/05/2021 | RTVE Catalunya\nCrit al cel de les autoritats sanitàries després de les aglomeracions d'aquest cap de setmana per celebrar la fi de l'estat d'alarma. La restauració torna a servir sopars. El Gremi en fa una valoració positiva, però reclama poder obrir fins més tard per poder oferir un segon torn. Mentrestant, el sector de l'oci nocturn ha presentat a Sitges un estudi clínic que faran la nit de dijous 20 de maig al 'carrer del Pecat' i reclama que els deixin obrir els seus negocis. S'inicia la vacunació massiva de les persones d'entre 50 i 59 anys a Catalunya. La transmissió del virus continua a la baixa segons les últimes dades de Salut. El risc de rebrot se situa en 220 punts i la taxa de contagi (Rt) es manté per sota de l'1. La Generalitat confia recuperar aquest any la meitat del turisme previ a la pandèmia. Fa 30 anys de l'àlbum dels Sopa de Cabra 'Ben Endins', el més venut del rock català.\nveure més sobre "L'Informatiu - 10/05/2021" veure menys sobre "L'Informatiu - 10/05/2021"


La renovació del paviment a diferents carrers afecta el trànsit a la ciutat\nUs detallem les dates i les localitzacions\nDins de la campanya de renovació de la pavimentació a diferents barris de L’Hospitalet provoca talls de trànsit mentre durin els treballs durant les setmanes del 9 i del 16 de desembre. Us detallem els trams afectats i els horaris\n• Carrer de Santiago Apòstol, a La Torrassa\nEls dies 10 i 11 de desembre, s’hi fan obres de fresat, asfaltatge i pintat de la calçada.\nMentre durin els treballs, hi haurà alteracions de trànsit i talls de circulació a la zona d’obres.\n• Carrer de Provença, entre Francesc Moragas i Femades, al Centre\nEl dia 13 de desembre, s’hi fan treballs d’asfaltatge (dins de les obres de reforma integral per convertir aquest tram en zona de prioritat invertida). L’àrea d’obres estarà tallada al trànsit de 8 a 18 hores.\n• Carrer de Josep Prats, entre Francesc Moragas i Femades, al Centre\nEl dia 13 de desembre, s’hi fan treballs d’asfaltatge (dins de les obres de reforma integral per convertir aquest tram en zona de prioritat invertida).L’àrea d’obres estarà tallada al trànsit de 8 a 18 hores.\n• Avinguda de Severo Ochoa, entre el carrer Vinaròs i l'avinguda del Bosc, a Pubilla Cases\nEl dia 16 de desembre, s’hi fan treballs d’asfaltatge a la illeta central, dins de les obres de renovació del paviment de la rambla entre plaça de la Bòbila i Marcel•lí Esquius.La zona d’obres estarà tallada al trànsit de 8 a 18 hores al lateral dret (números senars).\n• Avinguda de la Granvia-carrer de l’Arquitectura (Granvia Sud)\nEl dia 17 de desembre, s’hi fan treballs d’asfaltatge, dins de les obres de reforma integral per convertir aquest vial en zona de prioritat invertida. L’àrea d’obres estarà tallada al trànsit de 8 a 18 hores.\n• Avinguda de l’Electricitat, entre c. del Molí i c. de Pere Pelegrí (Pubilla Cases)\nEl dia 18 de desembre, s’hi fan treballs d’asfaltatge, dins de les obres de remodelació de la vorera a la cantonada nord d’av. de l’Electricitat i c. de Pere Pelegrí.La zona d’obres estarà tallada al trànsit de 8 a 18 hores.\n• Avinguda del Bosc, entre pl. de l’Alzina i av. de Severo Ochoa (Pubilla Cases)\nEl dia 19 de desembre, s’hi fan treballs d’asfaltatge, dins de les obres de renovació i ampliació de voreres.\nLa zona d’obres estarà tallada al trànsit de 8 a 18 hores.\n• Carrer d’Andorra, entre c. de la Carpa i av. de l’Electricitat (Can Serra)\nEl dia 19 de desembre, s’hi fan treballs d’asfaltatge, dins de les obres de reforma integral per convertir aquest tram en zona de prioritat invertida. La zona d’obres estarà tallada al trànsit de 8h a 18 hores.


7 Tipus de Blogs i en què es diferencien | Entra Aquí 🥇\n7 Tipus de Blogs i en què es diferencien\nby softiweb | 01 juny 2022 | Curiositats del món digital, Internet\nSi estàs llegint això, gairebé que no farà falta que t’expliquem en què consisteix un blog, perquè ja estaràs acostumat al seu format i a què pot oferir-te.\nNo obstant això, el que sí que hauries de conèixer, són els diferents tipus de blogs que existeixen ja que no tots estan dedicats al mateix.\nEls blogs es classifiquen de múltiples formes segons el seu contingut, segons la naturalesa o segons el lloc on se situen, ja que poden trobar-se tant en llocs web, com en fòrums de discussió o xarxes socials, entre altres.\n7 Tipus de Blogs\nPel seu contingut:\nPer la seva naturalesa:\nSegons el seu contingut, poden ser personals, educatius o empresarials.\nAnem a descobrir de què tracten!\nAquest seria el tipus de blog més comú per a tots, ja que és el que més hauràs vist per Internet. Normalment és sense fins comercials i en ell es parlen molts temes, sense tabús ni restriccions. Els més típics són de blogs personals on es parla de moda, de viatges o d’experiències personals. Són molt exitosos en l’entorn digital!\nEls Blogs empresarials tenen un objectiu darrere i és que, estan creats amb la finalitat de promocionar una marca a través de tècniques persuasives per a cridar l’atenció al targetprincipal. Són molt eficients si vols promocionar els teus productes i serveis!\nNormalment són escrits per experts i acadèmics i tenen la finalitat d’oferir informació d’utilitat i de tractar múltiples temàtiques per a il·lustrar a estudiants i persones interessades en adquirir coneixements.\nTal com indica la paraula, ‘’micro’’ blogging, el límit de paraules d’aquest format és de 140 caràcters, ja que són tipus de blogs que et permeten comunicar a través de missatges breus. Aquests poden enviar-se mitjançant els (ja gairebé ni reconeguts) SMS, missatges instantanis o pàgines web que dediquen poc espai per a compartir articles de blog.\nDe la mateixa forma que el blog tradicional, el videoblog explica una història a través del recurs audiovisual. El fet de comptar amb el videoblog com a recurs per a explicar experiències, és ideal, ja que penetra directament a la ment del receptor, cosa que apel·la a les seves emocions.\nSi fa uns anys tènies fotolog, ja sabràs en què consisteix aquesta meravella. És un tipus de blog que es va popularitzar fa molts anys enrere i que tracta de publicar fotografies juntament amb un text. El que vindria a ser com un Instagram en l’actualitat, però format blog.\nL’audioblog seria com una mena de podcast, ja que s’emet a través de la veu i bàsicament, és un format que reprodueix un diàleg, un monòleg o una conversa entre persones, amb la finalitat d’explicar alguna cosa que resulti d’interès per a l’audiència receptora.\nAra que ja coneixes alguns dels tipus de blogs que existeixen, per què no experimentes amb algun d’ells i comences a veure els efectes que té cap a la teva marca?\nSi t’ha agradat aquest article, deixa’ns un comentari i segueix-nos a les nostres xarxes socials per a no perdre’t cap novetat!\nEt queda algun dubte? Contacta amb nosaltres\n← 5 Apps per a fer esquemes Apartats clau en l'e-mail màrqueting →


Plataforma Serveis Públics Xirivella Sense Por : #DefenderLaDignidad. No a les devolucions en calent\n#DefenderLaDignidad. No a les devolucions en calent\nUN ANY D'IMPUNITAT I INJUSTÍCIA\nEl 6 de febrer del 2014 15 persones van morir quan intentaven arribar a nade a Ceuta a la recerca d'unes condicions de vida dignes i 23 persones més van ser tornades al Marroc sense que foren respectats els seus drets.\nEs complix un any d'injustícia i impunitat: la justícia s'ha mostrat incapaç d'aclarir els fets i de determinar responsabilitats.\nEl Govern Espanyol no sols no ha mostrat interès a aclarir el que ocorre sinó que pretén legalitzar les anomenades ''devolucions en calent'', aprovant en el Congrés,el passat 11 de desembre, la Llei Mordassa (Llei de Seguretat Ciutadana).\nAquesta llei, va en contra del que establix la Declaració Universal de Drets Humans, la nostra Constitució i la Carta de Drets Fonamentals de la UE:\nVulnerar els principis fonamentals del dret de reunió i protesta pacífica.\nReforma la llei d'Estrangeria, donant cobertura legal a les denominades “devolucions en calent”, expressament prohibides fins ara perquè els immigrants que arriben a sòl espanyol tenen entre altres dret a assistència lletrada i interprete, i que es comprove si són menors o refugiats.\nL'HOAC, la campanya TARQUIM i la Mesa d'entitats de Solidaritat amb els Immigrants recorda a totes la víctimes y crida a exigir justícia en favor de totes la persones que patixen les deportacions en calent, a les que són discriminades, excloses, criminalitzades, empresonades, denigrades, explotades, prostituïdes, esclavitzades, extorquides, invisibilitzades… pel simple fet d'haver nascut en “altres terres” i desitjar una vida millor.\nNo a la Llei Mordaza\nNo a la Llei d'extrangeria\nNo a les devolucions en calent\nPublicado por Plataforma Serveis Públics Xirivella en 8:20\nEl 21 de febrer: Crida per l'escola que volem\nPresentació Campanya No al TTIP València - 25 Feb ...\nVuelta a exigir\n#DefenderLaDignidad. No a les devolucions en calen...


Ajuda - Fènix Transport\nAquí donarem resposta a les teves preguntes més freqüents.\nAquí donem resposta a les preguntes més freqüents que ens han anat formulant els nostres clients. Si hi ha alguna cosa que vulguis saber i no apareix aquí, pots preguntar-nos escrivint info@fenixtransport.cat.\n¡Pots veure tota la nostra gamma de vehicles en un clic!\nM'enviareu un conductor amb experiència o sense experiència?


La Toxina Botulínica està indicada per aconseguir que la pell del rostre es presenti llisa oferint un efecte lífting i amb l'objectiu de produir una atenuació de les arrugues evitant la cirurgia estètica.\nLes arrugues d'expressió apareixen en el rostre com a efecte de la contracció dels músculs facials, normalment a la pell que pateix pèrdua d'elasticitat. Els llocs més habituals on apareixen les arrugues són damunt del nas, en el front, al voltant dels ulls i a la boca.\nLa Toxina Botulínica s'aplica principalment en la meitat superior del rostre, sent l'entrecella una de les zones més habituals.\nAmb el tractament de Toxina Botulínica es relaxen temporalment els músculs i s'evita que es contreguin. D'aquesta forma, es prevé la formació d'arrugues i les existents se suavitzen fins a ser gairebé inapreciables. Els músculs es tracten amb gran precisió per a obtenir resultats fiables i satisfactoris.\nEls resultats s'obtenen de forma gairebé immediata, donant un aspecte natural sense llevar expressivitat.


Què us ha semblat el llibre? « Cursos de distància a Gavà\nEn voleu un tastet? Què hem de millorar del text?\njo no hi era el semestre passat, on he de triar el llibre? a la pagina que em dirigeix solament surten els triats por totom….\nno són els triats, sinó els alliberats; és a dir, el que cadascú recomanava per llegir-lo.\nOn he de penjar la gravació, no ho entenc\nOh quin desastre!!!!\nJo me he llegit hi he fet tot sobre el que havia triat al començament, ara que Jaume, m’he adonat ara repassant les tasques.\nBé ja em diràs alguna cosa.\nSi ho fem com sempre? M’envies la gravació per correu electrònic. Gràcies!\nT`enviaré la gravació pel correu electrònic….\nQui desastre¡¡ No entenc com fer-ho?\nJuame no puc enviar-mail, em surt error .. no entiento\nNo hi ha altra forma de fer la intervenció oral?\nEl meu podcast és:\nHe fet aquesta ressenya de la millor manera que he pogut.\nEl meu podcast és: http://www.espaciopodcast.com/podcast/9992\nT’ho he enviat per correu.\nHe fet la ressenya. L’he gravada però per penjar-la a Internet em demanaven que em registrés i no he continuat.\nTe la faig arribar per mail.\nVaig intentar-ho varies vagades, però em fa malament. Concertaré tutoria.\nLa gravació d’àudio surt amb masses “megas” i el mail no pot enviar-la. He provat a comprimir-la i tampoc.\nEt trucaré, i si cal, la farem via telèfon.


malgratcomunicacio.cat - Portal multimèdia de l'Ajuntament de Malgrat de Mar - Topen dos vehicles al carrer del Carme i s'encasten contra dues façanes\n16-11-2016 / 11:47:56\n16-11-2016 / 12:12:21\nLa Policia Local ha explicat que un dels conductors implicats en l'accident no hauria respectat el senyal d'stop del carrer Nàpols i hauria topat contra un vehicle que circulava pel carrer del Carme. El xoc ha provocat que els dos turismes s'encastessin contra dues façanes. Una d'elles, la del carrer del Carme 29, ha patit desperfectes però, segons els Bombers de la Generalitat, la seva estructura no s'ha vist afectada.\nCap dels dos conductors, que la policia ha detallat que no eren de Malgrat, ha resultat ferit en l'accident. La Policia Local ha hagut de tallar el carrer de Mossèn Cinto Verdaguer.\nUn dels vehicles encastat en una façana. Foto: Policia Local de Malgrat de Mar\naccident Policia Local de Malgrat de Mar Bombers de la Generalitat Carrer del Carme\nLa pandèmia de la Covid fa tancar una temporada de platges "diferent i sense precedents"


Paranoies RiKanna: Els meus moments consumistes 4\nHola! Avui vinc a mostrar unes quantes cosetes que m'he anat comprant, unes quantes al saló del manga, altres no i en fi aquí us deixo amb les fotos. Bé, no del tot, abans de començar us he de informar que la secció abans rebia el nom de IMM (in my mailbox) que moltíssims blogs tenen, però com no ho trobava oportú (doncs la veritat rebo poca cosa, algun concurset i últimament en pocs participo) he decidit canviar-lo per un més d'oportú. En fi, que a partir d'ara els meus moments consumistes, encara que aviso que aquesta secció l'actualitzo molt de tant en tant.\nBé, aquí veieu totes les meves compres, com podeu observar la majoria són mangues perquè li vull donar us al ipad.\nAquí els dos únics llibres en aquesta ocasió i cap juvenil (crec que no estan considerats així, la veritat és que no estic molt segura). El color de la màgia de Terry Pratchett forma part de la saga del Mundodisco (móndisc en català? no ho se la veritat) que fa molt temps que tenia ganes de llegir-la així que en veure'l tan barat (a la foto crec que es veu clar el preu) no vaig poder evitar la temptació.\nTòquio Blues l'he comprat principalment perquè fa temps que vull llegir alguna cosa de Murakami i aquest és el que més conec, a més m'ho han recomanat i ja és hora que li faci cas en alguna cosa jaja.\nBé, el primer tom de Nodame Cantabile, l'he comprat encara que ja m'he llegit la sèrie completa per internet, o principalment per això. La vaig llegir per internet m'ha agradat així que vull ajudar a l'autora, ho se estrany. Així i tot no sé si seguiré comprant toms suposo que temps al temps l'arribaré ha acabar, o no qui sap.\nLa resta és un llibret finet dumineko en anglès que he comprat bàsicament perquè és una de les poques coses d'umineko que he vist al saló del manga i necessitava tenir alguna cosa (obsessions meves).\nEn LoveCom (o com jo sempre li he dit: Lovely Complex) m'ha passat el mateix que amb la Nodame, el vaig llegir a internet i per respecte a l'autora (i ja de pas a les editorials que fan l'esforç de traduir) he comprat aquests dos. Espero poder continuar i de moment em falta rellegir el segon.\nD'aquest manga no he fet ressenya així que potser algun dia caigui.\nI Billy Bat és el "nou" màniga de Naoki Urasawa autor d'algunes obres que m'encanten com 20th century Boys o Monster (les dues he llegit el manga però no l'he ressenyat perquè fa molt de temps).\nDe moment només he llegit els dos primers i ja puc dir que tenen l'estil de l'autor, un WTF! constant i supercomplicados, m'encanta * - * encara que odio els seus finals.\nFa poc us vaig deixar la ressenya de l'anime Mirai Nikki i com em va agradar bastant doncs... Manga comprat. De moment només m'he llegit el primer, he de dir que és molt semblant a l'anime.\nI aquí la joia de la corona: la trilogia de pel·lícules de 20th Century Boys * - *. Jo pensava que no havien estat doblades al castellà així que quan me les vaig trobar al saló del manga no vaig poder evitar comprar-les, de moment he vist la primera i la considero molt ben adaptada respecte al còmic (si, és del mateix autor que Billy Bad ).\nI això és tot. Què us sembla? Alguna cosa que us agradi/interessi?\nEtiquetas: 20thcenturyboys, billybat, elcolordelamagia, elsmeusmomentsconsumistes, lovecom, mirainikki, nodamecantabile, tokioblues, uminekononakukoroni


Novetats a l'Espanyol. El club blanc-i-blau ha fet oficial el fitxatge de Mauricio Pochettino fins a finals de temporada, al mateix temps que ha donat de baixa Toni Soldevilla. El jugador ha comunicat al club que no es troba en condicions de jugar en un equip professional. D'altra banda, el Comitè d'Apel·lació de la Federació Espanyola de Futbol ha acceptat el recurs presentat pel club blanc-i-blau i ha rebaixat de tres partits a un la sanció a Iván de la Peña, que podrà jugar diumenge contra el Mallorca, ja que ja ha complert dos partits de sanció. Luis Fernández també podrà comptar amb Albert Lopo, tot i l'ensurt en el partit de la selecció catalana.\nL'Espanyol no podrà disposar en els pròxims partits del central Toni Soldevilla. El jugador, que feia tres dies que no participava en els entrenaments, ha demanat al club que li concedeixi un descans temporal per motius de salut. Però no tot són males notícies a l'Espanyol. Sánchez Llibre ha confirmat la cessió del central argentí Mauricio Pochettino fins a final de temporada. El jugador, que arriba procedent del Girondins, ja s'entrenarà avui amb el seu nou equip. D'altra banda, el Comitè d'Apel·lació de la Federació Espanyola de Futbol ha acceptat el recurs presentat pel club blanc-i-blau i ha rebaixat de tres partits a un la sanció a Iván de la Peña, que podrà jugar diumenge contra el Mallorca, perquè ja ha complert dos partits de sanció.


Inici / Ingressos Extres / 5+1 formes de generar ingressos com a redactor freelance\n5 maig, 2017\tIngressos Extres, Ofertes Freelance 5,422 Visionats\nSi escrius amb freqüència i se’t dóna bé, especialment alguns temes, segurament t’interessi generar ingressos escrivint a Internet si no ho estàs fent ja. Hi ha centenars de milions de webs al voltant del món que necessiten nodrir-se de contingut nou i segurament tu puguis aportar alguna cosa.\nSi t’agrada guanyar uns ingressos extra ja sigui compaginant la teva feina actual o generar alts ingressos dedicant-te plenament al teletreball, suposo que ja t’has fet freelance, autònom o hauràs creat una societat limitada.\nSi escrius amb freqüència i se’t dóna bé, especialment alguns temes, segurament t’interessi generar ingressos escrivint a Internet si no ho estàs fent ja. Hi ha centenars de milions de webs al voltant del món que necessiten nodrir-se de contingut nou i segurament tu puguis aportar alguna cosa. A Espanya el Content Màrqueting no està encara tan arrelat com en altres països tipus EUA, UK o Alemanya, però serà qüestió de temps que els empresaris s’adonin del potencial dels continguts a Internet.\nTextbroker. Et paguen per text lliurat en arribar a un mínim de 10€. Tens una aplicació on introdueixes les estrelles (qualitat de l’article), llisques una barra que fa referència al comptador de paraules i obtens el preu que cobraràs per el teu article. Perquè et facis a la idea, per un text de qualitat (4 estrelles sobre 5) de 500 paraules, cobres 6 euros.\nIndependent Publishing. Una empresa també de d’origen alemany on hi ha tres tipus d’autors: l’autor bronze, autor plata i autor or. Es paguen textos de 400 paraules des a 2,40 euros sent autor bronze fins a 7,2 euros si ets autor or. El nivell de qualitat depèn de tu, i pot passar de bronze a or d’un text a un altre i viceversa.\nFreelance Writting Jobs. Series capaç d’escriure 4 posts setmanals de 450 paraules sobre problemes amb la son a 50$ el post? La cosa es posa interessant … Encara que hi ha algunes ofertes locals per USA, també hi ha força ofertes de teletreball, això sí, has de saber redactar en anglès.\nInfobarrel. És un directori d’articles que et permet obtenir ingressos passius mitjançant la generació d’aquests. Cobres per cada clic de Google Adsense amb l’opció de poder incloure enllaços del programa d’afiliats d’Amazon i obtenir més un ingrés extra. Com més articles escriguis, més diners rebràs. Un càlcul estimat aproximat és de 350$ (suposadament de per vida) per 700 articles (SEO Optimitzats) d’unes 400 paraules. El web rep 650.000 visitants únics/mes.\nDiez-Euros El +1 del títol del post és perquè se m’ha oblidat un dels llocs on més et pagaran pels teus articles, diezeuros.com. Una nova startup creada per l’editor de Bloguismo, José María Jiménez Shaw, i per Sonia Rujas on s’ofereixen serveis per a emprenedors, empreses i blocaires relacionats amb el disseny i màrqueting en línia. Aquí també pots trobar articles SEO optimitzats per 10€ o fer tu la teva pròpia oferta, qui dóna més? 😀\nLlocs web per Freelancers. Es troben bastants “sense sentit” alguns tipus, posts de 2.000 paraules sobre articles de cuina en català per 5€. També es poden trobar algunes alternatives interessants amb una mica de sort, buscant i tenint presència. Alguns d’aquests llocs són trabajofreelance.es, projectlinkr.com, findablogger.net o freelanzate (de pagament).\nEn algunes ofertes de treball com a redactor freelance et demanen 300 paraules, en altres 450 d’alta qualitat, hi ha descripcions de productes, elaboració d’ebooks i guies complets, articles de qualitat mitjana, qualitat alta, optimitzats per SEO… És qüestió de buscar i donar en el clau amb alguna oferta interessant. Si saps redactar en un altre idioma, ja sigui anglès o alemany, les ofertes de treball es multipliquen i les remuneracions són més elevades.\nExisteixen altres formes de generar ingressos a Internet directament o indirectament relacionades també amb la generació d’articles. A més, si construeixes un bloc influent com el de Berto López podràs accedir a altres opcions de col·laboració i a remuneracions força més altes.\nCoincideixo amb el que diu Dean Romero sobre treballar com a blogger extern en línies generals en el mercat espanyol. Rebuscant una mica es poden trobar alternatives interessants i ja de pas agafes més experiència i agilitat com a blogger mentre generes alguns ingressos extra. Recorda, el blogging i la redacció és com tot, s’aprèn i evoluciona amb la pràctica constant: Escriure, escriure i escriure més.\nFreelance Redactor\t2017-05-05\nAnterior oferta PortAventura necessita 10 recepcionistes per a refoç de caps de setmana i estiu\nSegüent oferta Convocatòria del procés de selecció per a la creació d’una borsa de treball d’educadors/ores\nEs cerca dibuixant\nMultinacional cerca community manager freelance per a la gestió de Twitter\nComparteix aquesta publicacióMultinacional cerca community manager freelance per a la gestió de Twitter a Barcelona …


Participa en el projecte: "Pesa la brossa" — Ajuntament de Puigcerdà\nEsteu aquí: Inici → NOTÍCIES → Participa en el projecte: "Pesa la brossa"\nParticipa en el projecte: "Pesa la brossa"\nLes llars hauran de pesar periòdicament, una setmana al mes, durant un any les diferents bosses d'escombraries que produeixen a la llar, I enviar-les a través d'internet, mitjançant uns formularis que estaran disponibles en aquesta mateixa web. es facilitarà tot el material per realitzar aquests pesatge (es facilitaran les balances per poder fer els pesatges i les bosses d'escombraries necessàries per tot l'any). CAL INSCRIURES A: http://www.pesalabrossa.cat/inscripcio. lLes llars hauran de pesar periòdicament, una setmana al mes, durant un any les diferents bosses d'escombraries que produeixen a la llar, I enviar-les a través d'internet, mitjançant uns formularis que estaran disponibles en aquesta mateixa web. es facilitarà tot el material per realitzar aquests pesatge (es facilitaran les balances per poder fer els pesatges i les bosses d'escombraries necessàries per tot l'any). CAL INSCRIURES A: http://www.pesalabrossa.cat/inscripcio LES INSCRIPCIONS SON OBERTES FINS TROBAR PARTICIPATS DE TOTS ELS MUNICIPIS ESCOLLITS.


ERC no presenta l'esmena al pressupost per facilitar l'acord amb Mas - VilaWeb\nDilluns 15.12.2014 12:10\nERC no presenta l'esmena al pressupost per facilitar l'acord amb Mas\nAposta per una pròrroga pressupostària i exigeix eleccions el març\nERC és l'únic partit de l'oposició que no ha presentat una esmena a la totalitat contra el pressupost de la Generalitat pel 2015. De fet, els republicans votaran contra les esmenes presentades per la resta de partits i permetran la tramitació dels comptes. El portaveu econòmic d'Esquerra, Pere Aragonès, ha explicat que han pres aquesta decisió com a gest de responsabilitat amb el govern i amb el país, per propiciar un clima de negociació i acord entre els dirigents de CiU i ERC, Artur Mas i Oriol Junqueras. Els republicans confien que d'aquesta negociació surti un avançament electoral immediat i que, per tant, el pressupost no arribi a aprovar-se. Tot i això, no descarten cap hipòtesi.\nAragonés ha remarcat que ERC ha preferit prioritzar l'entesa amb el govern abans que forçar l'executiu a convocar eleccions. Els republicans són conscients que, sense pressupost, la Generalitat tindrà difícil tirar la legislatura endavant. El 'gest de generositat' que han fet no presentant una esmena a la totalitat no és un xec en blanc i té data de caducitat, però serveix, segons el portaveu econòmic d'Esquerra, perquè la negociació entre Mas i Junqueras continuï en un ambient cordial. 'Ho podríem provocar, però seria una mala manera de començar un procés electoral d'aquest tipus, encara més quan ha de generar un govern de concentració per arribar a la independència', ha subratllat.\nPerò els republicans continuen allunyats del pressupost del govern. Ja no són tan contundents com fa algunes setmanes —Oriol Junqueras havia afirmat rotundament que no aprovarien el pressupost— però insisteixen que confien que el parlament no hagi d'aprovar-lo. Les condicions d'Esquerra són clares: acord imminent per avançar les eleccions i dotar a aquests comicis un caràcter constituent que generi acords concrets per avançar cap a la independència de Catalunya.\nEl termini també és clar. ERC vol eleccions aviat, l'única manera de dotar als comicis del caràcter històric que creuen que demana la societat. Aragonès ha parlat del 19 de gener. És la data quan es començaran a debatre en comissió les esmenes de retorn a les 12 seccions del pressupost. Com també ha fet la resta de grups parlamentaris, els republicans han presentat esmenes de retorn a totes les seccions pressupostàries. Si no canvia aquesta decisió, el pressupost de la Generalitat acabaria blocat en comissió i no arribaria a aprovar-se mai.\nAragonés s'ha mostrat convençut que els comptes de la Generalitat no arribaran a aprovar-se perquè Artur Mas ‘no renunciarà a unes eleccions a la primavera per aprovar un pressupost que no es pot complir'. La data prevista per al debat final del projecte de llei és el 4 de febrer. En cas que finalment el pressupost s'aprovés en aquesta data i el parlament es dissolgués immediatament després per la signatura del decret de convocatòria electoral, les eleccions no es podrien fer abans del 5 d'abril, fet que les situaria o bé enmig de Setmana Santa o a tocar de les municipals, en cas que s'ajornessin fins el 26 d'abril. Una situació que no agrada gens als republicans.\nAls republicans els agradaria, doncs, que les eleccions ja estiguessin convocades abans del 19 de gener. Aragonès fins i tot ha llençat una proposta a Artur Mas: que les convoqui aprofitant el tradicional missatge de cap d'any que fa a través de TV3.\nTambé ha quedat clar que la posició d'ERC sobre el pressupost continua sent la mateixa que ara fa tretze dies, quan el conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell, els va presentar a la cambra catalana. Aragonès ha opinat que és un pressupost que certifiquen la dependència de Catalunya amb l’estat, contra la que només hi ha una recepta possible: ‘independència política'.\nAragonès ha explicat que fa onze dies que el seu grup no s'ha reunit amb el govern per negociar aspectes pressupostaris i ha lamentat l'actitud de l'executiu amb les darreres filtracions a la premsa. Aragonès s'ha referit en concret a l'informe publicat per alguns mitjans aquest passat cap de setmana en què es feia èmfasi que, de no aprovar el pressupost, es posarien en risc centenars de milions en inversions. 'Si hagués tingut voluntat de negociar ens hauria fet arribar aquest informe a nosaltres', ha indicat.\nPer a Esquerra, la solució a curt termini continua sent la pròrroga pressupostària i, per això, ha registrat avui una proposició de llei relacionada. Els republicans garanteixen que amb aquesta pròrroga es podria incloure la recuperació de la catorzena paga dels treballadors públics, del 15% de salari i jornada laboral perduts pel personal interí i de la paga perduda pel personal docent i sanitari de les empreses concertades per l’administració. 611 milions d’euros que s'assolirien a través d'un suplement de crèdit que ERC espera aconseguir gràcies a la baixada dels interessos bancaris i del FLA (-363 milions) i a l'increment de la recaptació de l'impost de successions (+93 milions) i de l'Impost de Transmissions Patrimonials (+233 milions).\nAragonès ha indicat que les comunitats de Navarra i Astúries ja han aprovat enguany pròrrogues pressupostàries amb suplements de crèdit i que l'any 1996 el govern espanyol presidit per Felipe González va fer el mateix.\nText alternatiu a la llei d'acompanyament per incorporar estructures d’estat\nA diferència del que han fet amb el pressupost, els republicans sí que han presentat una esmena a la totalitat contra la llei de mesures fiscals, financeres i administratives que acompanya el projecte pressupostari. L'esmena a la totalitat va acompanyada, a més, d'un text alternatiu.\nEl text que planteja ERC es refereix bàsicament a la creació d'estructures d’estat, que no surten reflectides en la llei del govern. Entre d'altres, pretén fixar el compromís d'elaborar en el termini de tres mesos un projecte de llei tributària de Catalunya, que consolidi l'Agència Tributària Catalana. A més, també preveu crear un projecte de llei en tres mesos amb la finalitat de preveure els mecanismes d'inventari, divisió i reassignació dels actius i passius de les administracions públiques a Catalunya en cas que s'hagin de repartir en una negociació sobre la independència.\nA través de la llei d'acompanyament, ERC també vol retirar els privilegis impositius que reben els casinos a partir dels canvis legislatius previstos per a la inversió de BCN World; modificar l'impost de grans establiments comercials per aconseguir una major recaptació; i rebaixar els sous dels alts càrrecs de la Generalitat per a situar-los per sota dels sous dels consellers i del president de la Generalitat. A més, també incorpora la rebaixa d'algunes taxes especialment per a les famílies monoparentals.


Tatjana Ždanoka: 'A Rússia la posició oficial és pro-Madrid'\nEl xocant viatge a Estremera de José Bové i més eurodiputats\tEl xocant viatge a Estremera de José Bové i més eurodiputats\nTatjana Ždanoka: ‘A Rússia la posició oficial és pro-Madrid’\nEntrevista a l'eurodiputada letona de la minoria russa\nTatjana Ždanoka és una eurodiputada letona de la minoria russa. Com altres membres del Parlament Europeu, fa uns dies va anar fins a Estremera per visitar Oriol Junqueras i Joaquim Forn, tot i la negativa de les autoritats espanyoles. A la porta van fer un acte de protesta, i VilaWeb va aprofitar per fer-li una petita entrevista. Una entrevista curiosa. Perquè Ždanoka explica per què dóna suport als independentistes catalans, tot i que ella, portaveu de la minoria russa del país, és molt crítica amb la independència de Letònia. També explica que la posició oficial de la Rússia de Putin és favorable a Madrid i no a Barcelona.\n—Com és que heu vingut a Estremera?\n—Quan vaig esdevenir membre del Parlament Europeu, el 2004, podia unir-me a dues famílies polítiques. Una d’esquerres, a causa del meu origen, membre del Partit Comunista. Comunista com el meu pare, que va lluitar contra els nazis i tota la seva família va ser morta durant l’Holocaust. L’altra opció era l’European Free Aliance, que lluita per les minories. A Letònia no som un estat homogeni, tenim moltes minories. És multiètnic i plurilingüe, però els letons, després de la independència, van decidir construir un estat mononacional, com França. Un estat, una llengua. I a Letònia molta gent es va quedar sense ciutadania, com la meva mare.\n—De fet, he llegit que us volien prendre el dret d’exercir de política.\n—Exacte, perquè havia format part del Partit Comunista. Per això vaig muntar un partit que es deia Equalize. Reclamàvem els drets de les minories: el dret a la ciutadania, l’educació, etc. I per això vaig decidir unir-me a l’European Free Aliance. Aquesta va ser la meva decisió. Era un grup que defensava els drets de les minories, el respecte per totes les cultures i llengües. Per això sóc aquí.\n—Algú es pot demanar com és que doneu suport a independentistes catalans, si no en vau donar a independentistes letons.\n—És just al contrari. Els meus col·legues d’Esquerra Republicana, o de l’Scottish National Party, estan a favor de la independència i, a la vegada, de la Unió Europea. La meva idea per a Letònia era semblant. Letònia dins la Unió Soviètica. Sóc doctora en matemàtiques i ensenyo al departament d’economia. La meva idea era preservar el mercat comú, un espai econòmic comú, perquè les relacions internes eren molt grans, no tan sols amb la Unió Soviètica, sinó també amb els països europeus de l’est. La meva idea era tenir Letònia amb totes les característiques de la independència però mantenint aquests altres lligams. Però a la declaració d’independència es va optar per la restauració de l’estat letó d’abans de la guerra. Res d’Unió Soviètica. Fronteres noves. Impostos nous. I això va comportar el col·lapse de la indústria i l’economia. Les coses que hem vist a Ucraïna van passar a Letònia.\n—Us considereu comunista?\n—Sí. Sóc d’esquerres. Però a Letònia el Partit Comunista és il·legal. Ara no existeix.\n—Què en penseu, de la independència de Letònia?\n—El 80% de la gent no està contenta amb la independència. Érem tres milions, i ara som menys de dos milions. La gent se’n va. Tot aquest procés va destruir la nostra indústria per tal de tenir mercat lliure. Per a les grans companyies va ser positiu, però ara veiem l’altra cara de la moneda. Sense feina, la gent se’n va. I tenim molta immigració: polonesos, lituans, romanesos, búlgars.\n—Coneixeu Oriol Junqueras personalment?\n—Sí. A mi em van escollir el 2004 i l’Oriol va venir després. Recordo que, com a grup, vam visitar Barcelona. M’agrada molt, l’Oriol, és un molt bon polític i una persona molt atractiva. Ha aconseguit fer créixer molt el suport a la independència. I també conec en Raül Romeva.\n—Què opineu del fet que les autoritats espanyoles no us permetin de visitar-lo?\n—Escandalós. Mireu, a Letònia, quan es va dissoldre per passar a ser un estat independent, molta gent es va quedar en uns llimbs legals seriosos. Persones en un estat legal incert. Teníem uns 200.000 il·legals de casa, que en dèiem. Jo vaig poder visitar-los als camps de detenció. No eren presons, eren centres de detenció. No eren criminals, només il·legals. Mitjançant el Consell d’Europa, i el seu comitè per a la prevenció de la tortura, també vam visitar presons, i en un cas vam aconseguir que tanqués per la manca de drets humans. Mai no vaig tenir entrebancs per a visitar presons. Mai. I en canvi aquí…\n—Segons El País, senyora, vós treballeu per Putin!\n—Haha! En aquest moment, si no culpes Rússia és que treballes per Putin. I és just al contrari. A Rússia la posició oficial és pro-Madrid. Ells també tenen moltes repúbliques autònomes. Ara en parlàvem amb un conegut: si dónes a una regió una certa autonomia i el dret a l’educació, aleshores el separatisme creix? Ell deia que sí, i jo deia que és al revés. Aquí fan servir Rússia com un prejudici contra els catalans. La gent a Rússia té simpatia per Catalunya. Visito el país sovint i ho puc confirmar. Però, com he dit, a Rússia la posició oficial és pro-Madrid.


Allibera't! (bé) - PROJECTE VIURE\nPerquè, al cap i a la fi, moltes d'aquestes accions extremes a les que recorrem (atracons, drogues, alcohol...) són totes intents desesperats d'alliberar-se, cadescú dels seus propis lligams, pressions, obligacions. Ganes d'alliberar-se d'aquesta por al menjar i a l'engreixar-se que acaben, precisament, en atracons (o en deixar de menjar, en l'altre extrem), per exemple.\nÉs obvi, però, que tots aquests intents d'alliberament són en el fons subjeccions a més cadenes: la de la culpabilitat, la de la conseqüència...\nL'altre dia em vaig adonar d'això, i de com una part de mi realment necessitava alliberar-se de certes coses(com tothom), però de que podia ser a través de "bons alliberaments":\nI si ens alliberem a base de cantar/ballar descontroladament?\nDe córrer sota la pluja sense sabates?\nDe dedicar-nos un dia per a fer el que ens plagui, quan ens plagui, sense hores ni presses, sense metes ni barreres...?¿\nEn el meu cas, aquests són els exemples d'accions que m'han ajudat a alliberar-me i a recuperar el meu "jo". Tot i així, òbviament per a tothom poden ser diferents,cadescú en pot anar descobrint de noves contínuament.\nPerò en el meu cas, va ser enmig d'una tempesta a la ciutat, i enmig de cares fastiguejades i que busquen aixopluc, que es perden el plaer de córrer amb la pluja a favor de la pròpia felicitat, quan em vaig sentir l'altre dia estúpidament, però no per això menys importantment, feliç, completa, lliure.\nUs recomano realment buscar les accions que ens omplin, que ens permetin cuidar la nostra felicitat (i sovint els detalls més estúpids i infantils en porten en gran dosi), la nostra llibertat...doncs per aquesta mai hauríem de deixar de lluitar.


Pràcticament tots els grups de l'oposició demanen a Rajoy que doni explicacions\nPràcticament tots els grups de l'oposició han demanat que el president Rajoy doni explicacions urgents al Congrés sobre les últimes informacions publicades avui en 'El Mundo' que li vinculen a l'extesorero del PP, Luis Bárcenas, a través de missatges telefònics de text. El PSOE s'ha reunit d'urgència per analitzar la situació i Rubalcaba ha demanat que Rajoy dimiteixi, una exigència compartida amb IU, que també vol que s'avancin les eleccions. ERC proposa que el propi PP impulsi una moció de censura., el PSC qualifica la situació de "crítica" i Ciutadans opina com IU si Rajoy no s'explica.\nI tot ocorre després que Moncloa ha confirmat que els missatges de text que van intercanviar Luis Bárcenas i Mariano Rajoy són reals. Per al Govern, la divulgació d'aquests SMS entre el president del Govern i l'extesorero del PP respon a una estratègia d'aquest últim per desviar l'atenció dels seus problemes amb la Justícia i demostra que no va aconseguir gens del que demanava al president del Govern.\nFuentes de l'Executiu consultades han interpretat d'aquesta forma la publicació aquest diumenge en el diari El Mundo d'una sèrie de missatges amb suposats diàlegs amistosos de Bárcenas o la seva esposa, Rosalía Iglesias, amb Rajoy en diferents dates dels últims anys.\nA més, les fonts subratllen que el fet que l'extesorero del PP estigui a la presó és una clara demostració que no ha tingut cap tipus de protecció per part del Govern.


La Big Data Week posa a debat la millor manera per guardar les dades digitals que acumula la humanitat\nBarcelona és una de les 25 ciutats del món que acullen aquest esdeveniment que concentra activitats i tallers entorn a l'anàlisi de les grans quantitats de dades digitals que acumula la humanitat en l'era de la informació. Per començar, una dada: caldrien 58.000 discos durs de màxima capacitat per emmagatzemar totes les dades que es generen en un sol dia al món.\nTelevisió de Catalunya 27/04/2013 - 13.29 Actualitzat 27/04/2013 - 19.40\nCom guardar i interpretar totes les dades que els usuaris d'internet aboquem a la xarxa, com convertir-les en informació útil, és un dels objectius a debat en la Big Data Week, que aquest cap de setmana se celebra simultàniament a vint-i-cinc ciutats del món, entre les quals hi ha Barcelona. En paral·lel, s'organitza una trobada de programadors, dissenyadors i emprenedors que busquen sumar idees i convertir-les en projectes viables.\nCaldrien 58.000 discos durs de màxima capacitat per emmagatzemar totes les dades que es generen en un sol dia al món. Ignasi Labastida, responsable de l'Oficina de Difusió i Coneixement de la Universitat de Barcelona, diu que quan "ens posem a escriure o a piular" el que fem és difondre "ràpidament per tot el món", en el cas del Twitter, per exemple, dades i més dades, "350 milions de piulades al dia". De fet, tal com explica Mònica Garriga, organitzadora de la Big Date Week, de Media 140, "qualsevol document es pot traduir a zeros i uns. Això fa que la digitalització ens la podem passar els uns als altres i que la poguem emmagatzemar". I és precisament això, les maneres de guardar-la i d'aprofitar-la, el que es debat aquesta setmana a Barcelona i a una vintena més de ciutats del planeta.\nCatalunya ja ha fet passos en aquest sentit, com la creació de Catalunya Dades, una agència per obrir tota la informació de les administracions. El que es coneix com "Open Data". Jordi Graells apunta que una part de l'objectiu d'aquest projecte està pensat "en pro de la transparència". "Obrim dades perquè les empreses, les fundacions, organitzacions, els ciutadans o emprenedors en general hi puguin afegir valor i buscar un model de monetització d'aquest negoci", diu.\nÀlex Hinojo, d'Amical Viquipèdia, posa un exemple d'un altre gran objectiu: "que totes les dades que no aporten valor i que poden ser automatitzades, ho siguin. Si per exemple l'IDESCAT, l'Institut d'Estadística de Catalunya, publica el cens dels diversos municipis", el repte és que "al moment estigui actualitzat als 280 idiomes de la Viquipèdia sense que hi hagi d'haver cap intervenció humana".\nAconseguir aquest objectiu és feina de temps. Es tracta de connectar, d'integrar diferents sectors socials i disciplines. I això és el que l'organització Media140 fa aquest cap de setmana a Barcelona. Arrenca el Catalunya Dades Weekend, un espai on professionals de molts àmbits proposen projectes al voltant de les grans dades. Veiem, per exemple, com una periodista, un mestre i un enginyer treballen al voltant d'una idea; la creació d'un mapa geolocalitzat amb els pisos buits que hi ha a Barcelona. Es tracta, tal com expliquen ells mateixos, "d'agrupar dades, en aquest cas, que estan disperses, per visualitzar-les en un mapa i d'aquí, treure informació que pot ser rellevant".\nEncara és d'hora per saber què passarà amb aquest projecte. Però pràcticament és segur que el resultat quedarà a l'abast de tothom.\nBig Data Weekend a Barcelona i 24 ciutats més


La història de la penicil·lina catalana – El blog del teu col·legi professional\nEn aquell moment, la II Guerra Mundial estava causant estralls a tota Europa. Les infeccions de les ferides eren un gran problema per als metges que atenien els soldats i els científics ja havien sentit a parlar de les possibilitats d’una nova “droga màgica” per curar les infeccions. Tothom perseguia la penicil·lina. Un grup d’Oxford, Anglaterra, va aconseguir reproduir-la l’any 1941 i la publicació del seu treball va tenir un gran ressò internacional, però, a l’Europa continental, no va ser fins a l’any 1943 quan un grup d’investigadors va ser capaç de fabricar-la amb èxit. Va ser fa 75 anys a Barcelona.\nLa història d’aquests científics pioners, Pere González Juan, Jaume Sunyé Pi, Josep Vila Money i Antoni Pouplana, està recollida al llibre L’aportació de Catalunya a la història de la penicil·lina. 75 anys de l’obtenció d’una penicil·lina catalana que els seus autors, Dr. Jordi Almirall i Dr. Xavier Granero, van presentar al Col·legi el passat mes de novembre. Una història que, tot i que no va acabar amb l’èxit esperat, van voler reivindicar.\nL’Estat espanyol vivia sota condicions de postguerra, agreujades per la II Guerra Mundial i el bloqueig internacional. Eren anys de penúria econòmica i de gran deteriorament de les condicions de vida dels ciutadans. A la Barcelona dels anys 40, hi havia comptabilitzades 3.000 persones que encara vivien en coves, 50.000 en barraques (abans del fet migratori) i sols el 35% dels habitants tenien aigua corrent a casa. En aquest context, van aparèixer les malalties pròpies de la desnutrició. Va haver-hi un rebrot molt important de tuberculosi i de malalties parasitàries i va aparèixer el latirisme (pel consum de guixa).\nA Catalunya, els metges van tenir coneixement de la penicil·lina a través de la premsa i, evidentment, la volien per als seus malalts. A partir de l’any 1944, però, aquell antibiòtic es va convertir en un secret militar.\nGràcies al govern del Brasil, l’11 de març d’aquell mateix any, la penicil·lina va arribar a l’Estat espanyol, però era molt escassa i cara. I, com tants altres productes de necessitat, es venia a l’estraperlo, és a dir, al mercat negre. Uns mesos abans, al Laboratori Experimental de Terapèutica Immunògena (LETI), l’equip de Pere González Juan va aconseguir una soca de Penicillinum notatum, el fong a través del qual s’obté la penicil·lina. La van cultivar, purificar, concentrar i dessecar fins convertir-la en una pols seca de color groc, que era el que donaven als pacients. Tot aquest procés va comportar 2 o 3 mesos i va servir, a més, per identificar una nova propietat de la penicil·lina que, fins al moment, no es coneixia. I és que no només era bacterioestàtica, sinó també bactericida.\nLa notícia que hi havia penicil·lina a un laboratori barceloní s’escampà ràpidament i les cues arribaven al carrer. Com que la penicil·lina s’eliminava per l’orina, tots els pacients havien de tornar l’endemà a orinar per obtenir-ne de nova. El moviment era constant.\nEl 16 d’octubre de 1945, la Dirección General de Sanidad va aprovar la penicil·lina del LETI i, per poder fabricar-ne a nivell industrial, el laboratori es va associar amb la Unió Química Farmacèutica (UQUIFA), que els va proporcionar naus industrials al barri d’Horta, millor capacitat i impuls econòmic. A partir del 4 de maig de 1946, es va començar a vendre penicil·lina autòctona, sota el nom de penicil·lina L. U. (LETI UQUIFA). La penicil·lina catalana començava el seu rodatge.\nDos anys més tard, però, les autoritats franquistes van reconèixer la necessitat de milions de dosis de penicil·lina i van declarar l’antibiòtic com a “producte d’interès nacional”. Aquest fet es va traduir en el foment d’una producció espanyola controlada mitjançant la creació de dues empreses i que va coincidir amb una oferta d’inversió financera dels Estats Units.\nEs van crear la Compañía Española de Penicilina y Antibióticos (CEPA), participada pel Banco Urquijo i el Consorcio Químico Español, que fabricava a Aranjuez, i Antibióticos, S.A., un consorci empresarial format per diversos laboratoris: LETI-UQUIFA, IBYS, Zeltia, Abellí i Instituto Llorente, que tenia la fàbrica establert a León.\nFinalment, l’any 1950, el Col·legi de Farmàcia de Barcelona confirmava el complet abastiment de penicil·lina a totes les farmàcies catalanes. La producció de l’antibiòtic, però, havia escapat de les mans de l’equip de Pere González i la idea d’una penicil·lina catalana havia desaparegut.\nPosted in Actes, Història de la MedicinaEtiquetat Història de la Medicina, Jordi Almirall, L’aportació de Catalunya a la història de la penicil·lina. 75 anys de l’obtenció d’una penicil·lina catalana, penicil·lina, penicil·lina catalana, Xavier Granero\nOne thought on “La història de la penicil·lina catalana”\nExcel·lent revisió històrica sobre la síntesi de la penicil·lina catalana. Felicitat als autors


La Generalitat ampliarà l'Hospital Comarcal de Vinaròs, construirà el segon Centre de Salut i un heliport a través del Pla Créixer+ | Castelló Extra\nAquest matí el president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, amb la consellera de Sanitat, Anna Barceló, ha presentat Créixer+, el Pla d’Infraestructures Sanitàries 2021-2023. En total suposarà una inversió de 73,3 milions d’euros per a la província de Castelló, un increment del 12% amb relació al pla 2012-2015. L’objectiu és millorar les infraestructures sanitàries de tota la Comunitat Valenciana per oferir una assistència de qualitat a les persones.\nPer la seua banda, el regidor de Salut, José Chaler, ha assenyalat que “Créixer+ també ajudarà a millorar l’assistència a l’Hospital Comarcal amb l’ampliació de les instal·lacions, fet que permetrà incrementar el nombre de consultes externes”. Així mateix, afegia que també inclourà la construcció d’un nou heliport, fonamental per millorar el temps de resposta en cas d’urgència.


Laboratori de Modelització Analògica\nLa modelització analògica és una tècnica ben establerta que persegueix la reproducció d’estructures geològiques reals a escala i determinar la seva evolució utilitzant materials més dèbils que els seus equivalents naturals. Els models analògics són doncs reproduccions de la realitat geològica tant a nivell espaial, temporal com en els materials utilitzats. Si els models estan correctament escalats, la seva evolució és comparable a la dels seus equivalents naturals.\nTalment com els estrats rocosos anàlegs, en els models s’utilitzen generalment diferents nivells de sorra de quars seca de diferents mides, argiles, microesferes de vidre o polímers de silicona depenent de la configuració de l’experiment. Per tal de reproduir correctament a petita escala les propietats fràgils i dúctils dels materials naturals, les propietats mecàniques dels materials anàlegs utilitzats han de ser invariables temporalment i conegudes en tot moment al llarg de l’experiment.\nEl temps dels sistemes geològics (milions d’anys) també cal escalar-se per tal de reproduir de manera realista la durada dels processos geològics com poden ser la formació d’una conca o d’un orogen. D’aquesta manera, les escales de treball utilitzades al laboratori tant per les dimensions del model, com pels gruixos, les propietats dels materials o el temps, acostumen a ser de 1:100.000 a 1:10.000.000.\nUna de les principals línies de recerca de l’Instiut de Recerca i del GGAC és la reconstrucció 3D i la modelització de cossos geològics i reservoris. Per tal de disposar d’una altra eina per poder fer comparacions amb els exemples reals i numèrics desenvolupats pel grup, al 2009 es va crear el laboratori de modelització analògica gràcies al projecte d’infraestructures científiques (UNAB08-4E-006) cofinançat pel “Fondo Europeo de Desarrollo Regional” del “Ministerio de Ciencia e Innovación” del govern espanyol.\nEl laboratori de modelització experimental en tectònica i geologia estructural de la Universitat de Barcelona (SIMGEO) està format per una taula de modelització modular dissenyada per simular una gran varietat de contextos geològics: extensió, compressió, strike-slip, falles de basament, inversió tectònica, double-wedges, tectònica salina, lliscaments gravitacionals, etc... Un total de sis motors accionats per un controlador digital permeten testos uni, bi o triaxials transmetent la deformació a braços mecànics. El nombre i la configuració dels motors permeten reproduir virtualment qualsevol camp d’esforços. La taxa de deformació i la direcció de deformació (extensió o compressió) estan monitoritzades contínuament per un ordinador que permet variar-les durant l’experiment. La taula de modelització també permet desenvolupar models tant a nivell de conca com a nivell cortical.\nA mesura que la deformació progressa durant la realització del model es prenen fotografies digitals temporitzades de la part superior del model mitjançant una càmera controlada per ordinador. Aquestes fotografies es complementen amb un escàner de llum blanca d’alta resolució (SIDIO Pro de Nub3D) que captura núvols de punts de la topografia del model durant cada experiment, registrant canvis topogràfics mil·limètrics. El núvol de punts que s’obté es tracta amb aplicacions CAD així com amb d’altres programes per se utilitzat posteriorment amb altres tècniques de modelització. Finalment el model es cohesionat i tallat en seccions equidistants. De cadascuna de les seccions es prenen diverses fotografies generals i de detall. Les fotografies generals poden ser posteriorment referenciades tridimensionalment en un sistema de coordenades cartesianes local mitjançant un programa de modelització estructural. A partir d’aquí és possible la digitalització dels diferents elements estructurals i estratigràfics tot coneixent la seva posició dins dels model. Posteriorment a la digitalització dels diversos elements es possible realitzar un model 3D del model analògic (consultar Vidal et al., 2008 per a més informació).\nEl laboratori de modelització analògica (SIMGEO) en combinació amb els laboratoris de modelització numèrica i modelització estructural 3-D aporta a l’Institut de Recerca Geomodels una eina molt potent que permet donar un pas més tant en la integració de models així com en la seva validació.


IB3N | El deute de l'Estat arriba al màxim històric d'1,22 bilions d'euros\nIB3 Notícies > economia > El deute de l’Estat arriba al màxim històric d’1,22 bilions d’euros\nEl deute de l’Estat arriba al màxim històric d’1,22 bilions d’euros\nSegons el Banc d'Espanya el deute de l'Estat ha incrementat un 1.9% respecte del mes de febrer\nPuja el deute. El mes de març va acabar registrant un rècord històric quant a deute públic. Segons les dades actualitzades per part del Banc d’Espanya el deute de l’Estat ha incrementat un 1.9% respecte del mes de febrer. Són més de 22.000 milions d’euros que eleven la xifra total al màxim històric d’1,22 bilions d’euros. El gruix de l’increment es concentra a les administracions públiques de l’Estat, mentre que el deute de les Comunitats autònomes i dels ajuntaments baixa i el de la seguretat social es manté.


Gonzalo Arias: un gran saltador de tanques - Valors\nXavier Garí| 03/08/2021 03/08/2021 |Històries de pau|\nGonzalo Arias fou un home extraordinari. Un home poc conegut però que va ser el pioner de la noviolència a l’Estat. Va néixer a Valladolid el 1926, i morí en un poble de Màlaga el 2008. Després de llicenciar-se en Dret, orientà la seva faceta professional cap a la traducció i la diplomàcia, esdevenint traductor oficial de la UNESCO. Aquest fet el feu instal·lar-se a París. Provinent d’una família cristiana i de classe mitjana, els seus valors s’inspiraven en l’Evangeli però els vivia amb contradicció a l’Espanya nacionalcatòlica.\nFou a París on descobrí l’obra i la persona de Jo Pyronnet, un activista de noviolència i inspiració cristiana, vinculat a les Comunitats de l’Arca de Lanza del Vasto, i l’entusiasmà tant que decidí traduir els seus llibres a l’espanyol. La seva obstinació era superar la dictadura franquista per la via de la noviolència, de manera que en adonar-se que l’obra de Pyronnet parlava sobretot de reaccions noviolentes en estats d’arrel democràtica com els Estats Unis de Martin Luther King, va decidir escriure un llibre situat en un estat imaginari que s’assemblava a l’Espanya de Franco.\nA Los encartelados, una “novel·la-programa” que en deia ell, reproduïa l’acció d’un activista noviolent en un context imaginari de dictadura. El publicà a França el 1968, i el repartí clandestinament fins al 20 d’octubre d’aquell mateix any, data en què ell mateix portà a terme l’acció d’encatellar-se a Madrid per demanar eleccions lliures. Per aquesta acció va ser condemnat a set mesos de presó i una multa econòmica. També va donar suport als objectors de consciència al servei militar.\nVa escriure diversos llibres sobre les bases teòriques, i també evangèliques, de la noviolència per combatre el militarisme franquista i la seva vessant catòlica. A partir del final de la dictadura franquista, Arias va reorientar el seu activisme cap a Gibraltar, a on es va desplaçar a viure amb tota la família.\nLa seva posició davant aquest conflicte interfronterer va ser lluitar en favor dels gibraltarenys. Durant els primers deu anys, saltava la reixa entre Gibraltar i el territori andalús per tal de denunciar la política de fustigament dels gibraltarenys, per la qual cosa fou detingut en nombroses ocasions. Arias ens ha deixat un testimoni extraordinari, que malauradament avui segueix tenint molta vigència.\nGibraltar, Gonzalo Arias, UNESCO\n←“No hem de veure Mart com un pla B si la Terra col·lapsa”\n→Josep Maria Antentas i Ismael Peña-López conversen sobre l’esperit del 15M deu anys després


Atuàtucs - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nSituació dels Aduatuci a la Gàl·lia Belga\nbelgae / cimbres\nEls atuàtucs o aduàtucs (llati Atuatuci o Aduatuci) foren un poble germànic de la Gàl·lia Belga, veïns del eburons i dels nervis, originats en els sis mil cimbres i teutons que van deixar la resta del grup durant la marxa a Itàlia. La seva zona era la regió entre el Rin, el Mose, el bosc Charbonnière i el Massís de les Ardenes.\nCulturalment, els atuàtucs eren celtes, per bé que Juli Cèsar diu que eren d'origen germànic, de manera similar als seus veïns nervis, condruses, pemans i eburons. El seu nom podria ser descompost en ad-uātu-cā (« lloc on es profetitza », de uati, endeví). El lingüista francès Xavier Delamarre hi coincideix i suggereix que Aduatuca s'hauria de descompondre en aduatu- ca, on la part central duria a l'arrel celta « vati » (endeví) o « vatu » (profeta, cf. vat). Sota aquesta hipòtesi, Aduatuca voldria dir « l'indret on es practica l'endevinació » i els aduàtucs serien « aquells qui consulten o veneren l'endeví ».\nA banda d'aquesta explicació s'ha proposat també adu-ātu-cā, on adu és "aigua". En tots els supòsits, doncs, el nom és d'origen celta.\nEl 57 aC els romans van derrotar a la confederació de tribus belgues a la batalla del Sabis. Els atuàtucs, arribats tard en ajut dels nervis, es van refugiar a la seva oppida (que segurament era a Gembloux) i foren delmats pels romans, capturant i venen com esclaus uns 53.000 homes; el poble dels eburons, que era tributari dels atuàtucs, fou alliberat. Els atuàtucs es van revoltar altre cop el 54 aC junt als eburons i nervis, i el seu territori fou assolat per Cèsar; l'oppidum d'Aduatuca fou ocupat per una legió; el 53 aC la legió fou atacada per grups germànics.\nDesprés de la victòria a la batalla del Jeker el 54 aC, Ambiòrix dels eburons va aconseguir el seu suport, amb el dels nervis, ceutrons, grudis, levacs, pleumoxis i geidunni, per assetjar el campament de Quint Tul·li Ciceró i la seva legió a l'oppidum de Namur, però foren derrotats pels romans. El seu assentament fou a l'actual Brabant del sud. La seva fortalesa fou conquerida per Juli Cèsar i els atuàtucs que no van morir foren venuts com esclaus.\n↑ Cèsar, Juli. «Llibre II, XXIX.1». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 147. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.\nUgo Janssens, Ces Belges, « les Plus Braves », Histoire de la Belgique gauloise, 2007, Racine\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Atuàtucs&oldid=25886265»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 gen 2021 a les 18:17.


Quin és el millor antivirus gratuït per al vostre PC amb Windows?\nWindows és l'únic sistema operatiu que realment no pot prescindir d'antivirus. Molest, però no us ha de costar res. Fins i tot si no voleu pagar per la seguretat del vostre ordinador, podeu triar entre diversos programes gratuïts. Quina és la millor opció per a la protecció gratuïta del vostre ordinador?\nDes de Windows 8, el sistema operatiu està immediatament protegit contra virus després de la instal·lació. Malauradament, el "historial" de Windows Defender no és suficient per confiar-hi realment al vostre ordinador. Si voleu protegir el vostre ordinador, heu d'instal·lar un programari antivirus real. Això no ha de costar molts diners, perquè fins i tot si preferiu no pagar per una cosa tan "avorrida" com l'antivirus, teniu una àmplia selecció de diversos paquets gratuïts.\nPer descomptat, les versions gratuïtes sempre són menys completes que les versions de pagament, però quan es tracta de protecció contra programari maliciós, no són menys bones. Això també ho confirma el conegut provador d'antivirus Andreas Marx del laboratori de proves antimalware AV-Test. "Provem tant els productes antivirus comercials com els gratuïts i ho fem exactament de la mateixa manera. Des de la nostra perspectiva com a provadors, també és totalment irrellevant que un producte sigui gratuït o no, només ha de protegir el PC. La nostra experiència és que els programes antivirus gratuïts no són millors ni pitjors que els programes comercials del mateix proveïdor".\nBitdefender ha obtingut bons resultats a les nostres proves durant anys i també ofereix eines de seguretat gratuïtes, com ara Bitdefender Free Antivirus. Al principi no vam poder descarregar el producte durant setmanes. Quan després d'una setmana d'espera es va poder tornar a descarregar Bitdefender Free Antivirus, va resultar que era la versió romanesa. I el botó per canviar l'idioma durant la instal·lació o després no va funcionar. Per descomptat, vam informar a Bitdefender i vam esperar dies i ho vam preguntar diverses vegades, però no vam saber res més. Com a resultat, no hi ha Bitdefender Free Antivirus en aquesta prova.\nTots els productes provats es van instal·lar en un PC amb Windows 10 i en una màquina virtual. L'ordinador real era pràcticament sense programari addicional i tenia la intenció de tenir una impressió de l'impacte del producte en el rendiment de l'ordinador i Windows 10. La màquina virtual era la mateixa per a tots els productes i implicava una instal·lació de Windows 10 de nou, però amb com a programari addicional Microsoft Office 2013, Oracle Java, Google Chrome i Firefox. Aquesta instal·lació s'utilitza principalment per provar la funcionalitat i la integració amb altres productes. La qualitat de cada programa de protecció contra programari maliciós i netejador de programari maliciós es deixa a laboratoris antivirus de gran reputació, AV-Comparatives, AV-Test, Virus Bulletin i NSS Labs.\nMillor lluitador contra virus\nPanda Free Antivirus rep el segell d'aprovació Millor provat. El producte aconsegueix puntuacions altes a la majoria de proves antivirus de laboratoris antivirus de bona reputació amb poc impacte en la velocitat del nostre sistema de proves. La interfície és moderna i molt clara i la funcionalitat ofereix tres tipus d'exploracions: una exploració completa, una personalitzada on podeu seleccionar les carpetes vosaltres mateixos i una extra ràpida només de les àrees crítiques com la memòria, els processos i les galetes. Panda és totalment holandès i molt agradable d'utilitzar.\nMés que protecció contra virus\nAvast Free Antivirus 2015 és un segon proper amb una protecció adequada, però el programari és menys clar que Panda. Amb l'exploració de xarxes i vulnerabilitats sí que ofereix extres que Panda, però aquestes funcions es poden substituir ràpidament i millor per altres programes com un Secunia PSI o Ninite. Només si prefereixes mantenir aquestes funcions limitades i veus la integració amb el programa antivirus com un avantatge, Avast té un avantatge respecte a Panda de moment.\nSense problemes, només segur\nTot i que la funcionalitat de FortiClient és limitada -també en comparació amb la resta de programes de seguretat gratuïts d'aquesta prova- fa el que se suposa que ha de fer, ho fa bé i sense massa enrenou. Òbviament, FortiClient no serveix per adquirir clients per a la versió de pagament: llevat d'un únic bàner al mateix programa, Fortinet et deixa en pau. A part de la limitada funcionalitat, els inconvenients són principalment que el programa només està en anglès i que puntua bé a les proves, però mai arriba al cim real.\nAmb la seguretat del PC amb Windows, heu cobert gairebé tots els riscos. OX S, iOS i Android no necessiten productes de seguretat o són molt diferents als antimalware. Alguns fabricants d'antivirus gratuïts per a Windows també ofereixen productes gratuïts per protegir aquests altres sistemes operatius. Si encara voleu protegir la vostra tauleta o telèfon intel·ligent Mac, iPad, iPhone o Android, cerqueu a la botiga un producte de seguretat que us ofereixi les opcions que necessiteu. Sovint això no serà anti-malware, sinó més comprovar els permisos de les aplicacions, poder localitzar el dispositiu quan es perd o robat i esborrant de forma remota qualsevol dada privada del dispositiu. La gamma i la qualitat d'aquestes aplicacions varien molt.\nEls proveïdors de programes antivirus gratuïts també han de guanyar diners. En regalar una versió bàsica del seu producte, esperen vendre serveis addicionals o productes de pagament més tard. Per tant, trobareu bàners per a les versions de pagament, opcions d'actualització i també funcions que no s'inclouen en absolut a la versió gratuïta en tots els productes antivirus gratuïts, però que, en fer-hi clic, obren la botiga web. Malauradament, cap dels proveïdors ofereix l'opció de pagar per funció, per exemple, pel tallafoc i l'antispam, però no per la seguretat de la xarxa. La llicència és important amb el programari lliure. Aquests sovint tenen més exclusions i determinen la llicència del programari de pagament. Per exemple, l'ús en un entorn comercial gairebé sempre està fora de dubte.\nEl programari antivirus gratuït té un gran avantatge respecte als paquets de pagament que no us haureu de preocupar: la llicència també continua al cap d'un any. Quan amb els paquets de pagament has de triar cada any si vols tornar a voler el mateix paquet durant un any o canviar a un altre programari antivirus, amb els paquets gratuïts estàs protegit sense problemes.\nSi trieu un paquet antivirus gratuït, trieu la forma mínima de seguretat de l'ordinador. Tots els extres que hi ha als productes de pagament, a més de l'anti-malware, falten al vostre ordinador, la qual cosa augmenta el risc d'un incident de seguretat. Això no hauria de ser un problema, sempre que prenguis les mesures adequades. El primer és un tallafoc i, per sort, el tallafoc de Windows està bé. El segon és l'antispam, per a això també podeu utilitzar un programa de correu amb el seu propi filtre de correu brossa com Microsoft Outlook, o gestionar el vostre correu electrònic en línia (a través d'Outlook.com o Gmail per exemple).\nA més, instal·leu les actualitzacions per a Windows i tots els programes tan aviat com sigui possible. Això és especialment important amb programes amb una funció d'actualització automàtica, com ara programari Java i Adobe. També podeu utilitzar un actualitzador automàtic com Secunia PSI o actualitzar el vostre programari a través de Ninite.com. Finalment, assegureu-vos de tenir sempre una bona còpia de seguretat, tant de Windows com dels vostres propis documents i fotos. Per exemple, utilitzeu un programa com True Image d'Acronis.\nLa gratuïtat no existeix. Si, tanmateix, optes per un paquet antivirus gratuït, tria un paquet que no escatimi en seguretat, no vengui les teves dades personals i, com a molt, estalviï en funcions menys necessàries o et molesti ocasionalment amb publicitat. El nostre antivirus gratuït preferit és Panda, que obté bons resultats en les proves, és fàcil d'utilitzar i té poc impacte en el rendiment del sistema. Les alternatives són Avast amb FortiClient com a foraster. L'únic producte que no recomanem és Malwarebytes Anti-Malware perquè no ofereix protecció en temps real. Amb AVG cal tenir en compte que aquest programa recull i reven dades personals a gran escala.\nPodeu trobar una visió general de totes les revisions individuals aquí.


18/02/1940 Epistolari Prat-Martí - Escrits d’exili del manresà Vicenç Prat i Brunet\nTulle, 18 de febrer del 1940\nAmic Martí: Contesto les teves dues cartes i et retorno la que et va enviar la dona i que et correspon.\nA la teva primera hi trobo una sèrie de consideracions i consells sobre la meva situació i els resolc tot dient-te que he sortit del camp de Septfonds lliurement a treballar per [a] una Manufactura de l’Estat, de la mateixa manera que altres coneguts han anat a treballar sol·licitats per empreses particulars. Si les promeses no ens fallen, dintre tres mesos -ara ja només [en] són dos- tindrem carta d’estranger i serem absolutament lliures dintre el marc de restriccions que la guerra imposa àdhuc als francesos.\nDe moment, quan podem, anem a viure, menjar i dormir, en règim col·lectiu en una mena de local vell prop de la Manu, molt semblant, d’instal·lació i de paisatge, a l’inoblidable Montolieu. Cal llevar-se a 2/4 de 6 del matí i fins al vespre es pot dir que no tens un moment. La feina no mata, puix sobretot el que volen és feina ben feta, i per la part que m’afecta, jo que no [ho] havia fet mai, m’he revelat [com] un fresador d’acer ben acceptable. Ben aviat arribaré -res de l’altre món!- de 6 a 7 francs l’hora. Ara només [en] cobro 4’75. Tot és just, però com que del menjar i allotjament només ens descompten 14 francs diaris, això vol dir que sempre et queda quelcom per [a] tabac i un aperitiu. Avui que és diumenge i plou i neva com és de costum en aquestes estribacions de l’Auvergne, t’escric des d’un cafè, mentre Pujol i un altre company es barallen desesperadament en una belote entusiasta.\nTorrens ja és a Brive, on potser anirem tots a petites dosis. Ja t’ho faré saber si això arriba. No sé res dels Coromines, Antic, etc. Molt menys encara, i aquesta vegada ni ganes, del teu senyor Baixeras. Un cop esfumada la possibilitat que tenia d’anar a Perpinyà o a Montpellier, com ja saps, no em preocupa res més que l’assegurar-me de posar els peus ben plans.\nLes qüestions literàries i, sobretot, les xerrameques d’abans les deixo per [a] unes hores més avinents. Tu i el teu Montaigne encara no em faríeu allò que em fa la camisa. Provo de parlar francès i veig, amb pena, que cada vegada ho faig més malament. Els companys francesos em tracten amb molta consideració, passada la primera sorpresa de veure un espanyol afaitat i amb coll i corbata. La instal·lació de maquinària de la Manu és una cosa de somni i mai de la vida jo, home avesat al treball personal, no m’havia imaginat d’ésser un engranatge d’un formiguer semblant. De totes maneres, ningú no em contracta la feina, feta a mà encara!, com si gravés un anell de prometatge.\nLamento l’accident del teu ull. T’arribarà a privar de treballar? Endavant. Anar fent el que es presenti amb la filosofia més vulgar que hi hagi. Jo et vull repetir que estic content. No puc oblidar els moments del país que som i l’especial condició nostra. Ben cordialment, teu\nP.S. L’adreça de Gallofré és:\nQuartier C. Barraque 53. Bram


Excavacions Arqueològiques a les Guixeres\nAquest dilluns comença La 14a campanya que es desenvoluparà fins al proper 6 de juliol.\nA llarg termini, l'objectiu és fer visitable el jaciment i establir-hi un itinerari turístic i cultural.\nLa 14a Campanya d’Excavacions Arqueològiques s’iniciarà aquest dilluns 25 de juny a l’Espai Patrimonial de les Guixeres per aprofundir en el coneixement del nucli de població que va existir en aquesta zona durant l’edat mitjana.\nEls treballs arqueològics tornaran a estar centrats en les restes de l’església preromànica de Sant Pere del Puig i de la torre del Puig de Sant Pere, i en els seus respectius entorns.\nEnguany hi participaran unes 25 persones voluntàries, majoritàriament joves. Com en anys anteriors, hi prendran part alumnes de l’Institut Mig-Món i persones adultes interessades en la recuperació i preservació del patrimoni històric de la vila.\nLa direcció dels treballs serà a càrrec de les arqueòlogues Cristina Belmonte i Roser Arcos, que ja han participat en anteriors edicions.\nLa Campanya d’Excavacions Arqueològiques és una iniciativa de l’àrea de Cultura de l’Ajuntament i de l’Institut Mig-Món, amb l’autorització del Servei d’Arqueologia i Paleontologia de la Generalitat. També hi col·laboren el departament de Cultura de la Generalitat, les empreses ICL, Construccions Bagesfran i Samcat Gestió de Residus, les entitats Casal de la Dona i Amics Moto Valls de Torroella, i la família propietària dels terrenys.\nLes restes de l'església de Sant Pere del Puig i de la torre del Puig de Sant Pere formen part de l'Espai Patrimonial de les Guixeres, juntament amb les restes de la torre del Puig de Sant Pere i els antics forns de guix recuperats pel col·lectiu Els Jubilats de les Guixeres.


2 min. Barcelona 23/05/2017 12:27\n651x801 Manuel de Seabra Manuel de Seabra\nManuel de Seabra va néixer a Lisboa el 1932 però va passar bona part de la seva vida a Barcelona, on va morir ahir. Apassionat per les llengües, va començar a estudiar esperanto quan era estudiant a Portugal i va ser a través d'aquesta llengua que va començar a interessar-se pel català. Va traduir al portuguès nombrosos poemes d' Agustí Bartra. Seabra també va traduir els contes de Pere Calders i de Fèlix Curucull en plena època franquista.\nAls anys 80 es va instal·lar a Barcelona i va publicar el 'Diccionari Portuguès-Català', d'Enciclopèdia Catalana. És en aquesta època en què comença a utilitzar el català també com escriptor. El 1982 publica ' Els exèrcits de Paluzie', on retrata, a través de la mirada d'un infant, la Barcelona de finals del segle XIX i principis del XX. Al llarg de la novel·la hi apareixen la Setmana Tràgica o les conseqüències de la Primera Guerra Mundial. Després vindrien 'Coneixes Blaise Cendrars? (1984), 'Paisatge amb figura' (1986), 'Fer senyors a la Plaça Roja' (1986) o 'El dia que Jesús va trair Judes' (1995). Una de les seves últimes obres és 'Odieu-vos els uns als altres' (2004).


Ajuntament de Sant Quirze del VallÃ¨s - Ajuts i prestacions\nInici / Viure a Sant Quirze / Benestar Social / Autonomia personal i dependÃ¨ncia / Ajuts i prestacions\nâ€¢ Gent Gran\nâ€¢ Autonomia personal i dependÃ¨ncia\nâ€¢ Ciutadania i ImmigraciÃ³\nâ€¢ InfÃ ncia, adolescÃ¨ncia i famÃlia\nâ€¢ Pla d'ActuaciÃ³ ComunitÃ ria\nAjuts per garantir l'adaptaciÃ³ i l'accessibilitat\nEl Departament d'AcciÃ³ Social i Ciutadana ofereix ajuts per a l'adaptaciÃ³ d'habitatges, vehicles i productes per a persones amb discapacitat, per tal de millorar-ne la qualitat de vida i facilitar-ne la integraciÃ³ social. (+)\nAquest servei garanteix la seguretat i dÃ³na tranquilÂ·litat i acompanyament a les persones que poden estar en situaciÃ³ de risc per factors d'edat, fragilitat o dependÃ¨ncia, les 24 hores de dia i els 365 dies de l'any a travÃ©s d'un terminal connectat a una central d'alarmes; d'aquesta manera es pot evitar, o com a mÃnim retardar, una institucionalitzaciÃ³.\nEl servei estÃ cofinanÃ§at per la DiputaciÃ³ de Barcelona, la FederaciÃ³ de Municipis i l'IMSERSO. Per a mÃ©s informaciÃ³ (+)\nEs tracta d'un servei que pot demanar qualsevol persona empadronada a Sant Quirze del VallÃ¨s i que necessiti suport en l'atenciÃ³ d'una persona gran o dependent, o en aquelles situacions de desestructuraciÃ³ familiar en quÃ¨ els tÃ¨cnics valorin convenient un suport. L'ajut es concreta en un conjunt d'accions que es realitzen a la llar de l'usuari dirigides a proporcionar atencions personals, d'ajuda a la llar i de suport social. Ã‰s un programa gestionat pel Consell Comarcal del VallÃ¨s Occidental, a travÃ©s de la contractaciÃ³ d'una empresa que realitza el servei, perÃ² la solÂ·licitud es fa a travÃ©s del Servei de Benestar Social de l'Ajuntament. El servei Ã©s de copagament, en funciÃ³ de la situaciÃ³ socioeconÃ²mica de la persona solÂ·licitant, i les tasques es concreten en funciÃ³ de les necessitats expressades i detectades pels professionals.\nAjuda d'atenciÃ³ social per a persones amb discapacitat\nAquest programa tÃ© per objecte facilitar la prestaciÃ³ dels serveis necessaris per al desenvolupament de l'autonomia personal de les persones amb discapacitat fÃsica, psÃquica o sensorial amb mesures compensatÃ²ries a fi de millorar la seva qualitat de vida per fomentar-ne la integraciÃ³ social.(+)\nWeb de la Llei de DependÃ¨ncia


Hife - Servei de viatges amb autobús Certificats i Premis\nHIFE, empresa compromesa amb l'Ocupació Juvenil\nHIFE participa en el Programa Operatiu d'Ocupació Juvenil, cofinançat pel Fons Social Europeu (FSE). Aquest programa té com a finalitat donar suport a la reducció de la taxa d'atur a Espanya per mitjà de la millora de les qualificacions i el foment de la contractació i l'auto ocupació de la població jove.\nL'empresa HIFE, per mitjà de la Cámbra de Comerç de Tortosa, està fomentant la contratació d'aquest col·lectiu.\nEl Programa Operatiu d'Ocupació Juvenil compta amb la colaboració del Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social, el Sistema Nacional de Garantia Juvenil y la Cambra de Comerç d'España com a organisme intermedi.\nPREMI A LA MILLOR EMPRESA DE TRANSPORT URBÀ EN PETITS MUNICIPIS (CALAFELL) 2017\nLa revista Autobuses & Autocares, premia a Hife com a millor empresa de l'any 2017 en transport urbà per a petits municipis, en el seu servei a Calafell.\nEl premi és un dels més destacats sobre el transport urbà i ho concedeix la revista Autobuses & Autocares.\nEls premis es concedeixen a empreses de transport i per aquest motiu el de Calafell recau en Hife S.A., com a empresa que realitza el servei de transport urbà. La categoria de municipis petits es va estrenar justament al 2017 i Hife, amb el seu servei a Calafell és el primer guardonat. L'entrega del premi l'ha efectuat Benito Bermejo, subdirector general de Gestión, Análisis e Innovación del Transporte Terrestre del Ministerio de Fomento.\nGUARDÓ D'HONOR DE LA XVII NIT EMPRESARIAL CEPTA\nHife rep el Guardó d'Honor de la XVII Nit Empresarial de CEPTA (Confederació Empresarial de la Província de Tarragona) organitzat per CEPTA, la Confederació Empresarial de la Província de Tarragona. La gala va servir per repassar la trajectòria de les empreses tarragonines al llarg del 2016 i per posar la mirada en els reptes de futur i els objectius que vindran en el 2018.\nEl 3 d’Octubre de 2006 , el Govern de la Generalitat, va atorgar la placa President Macià a l’ entitat d’autocars HIFE, S.A en distinció a la dedicació , la constància i l’esperit d’indicativa en la seva actuació laboral.\nLa placa fou donada al President de la Companyia Hife pel President de la Generalitat de Catalunya, Pascual Maragall i Mira.\nPREMI A LA PROMOCIÓ EXTERIOR DEL GRUP HIFE\nEl 18 de novembre de 2005, la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Tortosa va fer el lliurament del premi a la promoció exterior del grup HIFE.\nCELEBRACIÓ DEL 90è ANIVERSARI DE LA EMPRESA HIFE\nAl 2005 es celebraren els 90 anys de servei de l’empresa HIFE , a la ciutat de Tortosa, seu de les seves oficines centrals. En la celebració, de caràcter soci cultural, es van reunir personalitats polítiques, amics, treballadors i familiars d’ HIFE S.A.\nEl president d'Hife, el Sr. Josep M Chavarria, el Director Greneral de Ports i Transports, el Sr. Esteve Tomás i l' Alcalde de Tortosa, Sr. Juan Sabaté.\nMoment de l'acte de presentació del llibre del 90 Aniversari "Veus i Teclats", a l'Estació d'Autobusos de Tortosa.\nOrquestra d'Acordions de Sant Sebastià, concert celebrat a l'Auditori Felip Pedrell de Tortosa a benefici de AFATE, Associació de Familiars d'Alzheimer de les "Terres de l'Ebre".\nMoment del concert, el director de l'Orquestra D. Miguel Bikondoa dirigint unes paraules al president del Grup Hife, José Mª Chavarría.\nFusió de músiques i folklores: Jotes tortosines ballades als acords de l'Orquestra d'acordions de Sant Sebastià.\nGUARDÓ A L’EMPRESA AMB MILLOR TRAJECTÒRIA DELS ÚLTIMS 10 ANYS (1993 - 2003)\nA novembre de 2004, al palau de Fires de la ciutat de Reus, la conferència Empresarial de la Província de Tarragona\n(CEPTA), en presència dels prínceps d’Astúries, el President de la Generalitat de Catalunya, el Ministre Montilla, i l'Alcalde de Reus, en la VI Nit de l'Empresari, cita organitzada per la CEPTA, amb la finalitat de reconèixer aquelles empreses i empresaris que s’hagin destacat més en el seu àmbit.\nLa VI Nit de l’Empresari , fou multitudinària en la seva història, amb unes 1600 persones assistents. Entre els assistents es trobaven 400 autoritats polítiques, econòmiques i socials més destacades.\nTambé assistiren presidents de les associacions i gremis de la CEPTA, el seu consell Consultiu i òrgans de direcció de la Confederació, així com el president de la Generalitat, Pasqual Maragall, el ministre d’ Indústria, Comerç i Turisme, el Sr. José Montilla, i l’alcalde i amfitrió de la ciutat de Reus, l’Excel·lentíssim Sr. Lluís Miquel Pérez.\nEl president de la CEPTA, en el seu discurs, va enaltir la figura de l’empresari emprenedor i amb iniciativa en el nostre territori, a la vegada que va remarcar que l’empresa és el major motor i generador de riques i benestar social d’un territori. També agrair la presència del Príncep Felipe de Borbón i la seva esposa, la Princesa Letizia Ortiz, que van lliurar els guardons als vuit premiats en la VI Nit de l'Empresari.\nDIPLOMA TURÍSTIC DE CATALUNYA ATORGAT PEL MOLT HONORABLE PRESIDENT DE LA GENERALITAT DE CATALUNYA A VIATGES TERMINALTOUR, SL (GRUP HIFE)\nEMPRESA COL·LABORADORA EN LA RESTAURACIÓ DE LA CATEDRAL DE SANTA MARIA DE TORTOSA. ANY 2003\nPREMI A LA QUALITAT EBRENCA AL MILLOR PRODUCTE I SERVEI ATORGAT PER AMICS DE L’EBRE A L’ ANY 1998\nPREMI A LA MILLOR EMPRESA DE TRANSPORT DE VIATGER EN LÍNIA REGULAR PER CARRETERA A ESPANYA CONCEDIT PER LA REVISTA ESPECIALITZADA "AUTOBUSOS / AUTOCARS" AL 1997\nGUARDÓ DE LA CONFEDERACIÓ D'EMPRESARIS DE LA PROVÍNCIA DE CASTELLÓ L'ANY 1996


EscriptoraEl passat dia 6 de juliol es va fer el silenci. Quan es va saber que Ennio Morricone acabava de morir a 91 anys, potser algunes persones es preguntaren allò d’‘ah, però era viu, encara?’ mentre feien un retuit tímid. La majoria d’amants del cinema i la música, però, segurament adoptaren l’expressió desolada que tots sabem reservar estrictament per a les ocasions en què desapareix un dels pilars fonamentals de la nostra memòria emocional col·lectiva.\nD’aquí a uns anys tal vegada no recordarem què estàvem fent quan llegírem o escoltàrem la notícia de la mort del compositor, en part perquè una mort a 91 anys és més previsible que tràgica. I no obstant això, i molt probablement, sí que sabrem evocar la intensitat amb què aquell dia –durant una estona més o menys llarga, més o menys punyent– molts de nosaltres ens sentírem una mica orfes, sense paraules: només amb aquella música inoblidable sonant en alguna banda del nostre cap i el nostre cor.\nA les xarxes socials, evidentment, dia 6 de juliol hi proliferaren les imatges, els fragments i les al·lusions a les bandes sonores més estimades d’Ennio Morricone. Sobretot, més enllà de la seva valuosíssima aportació a l’spaghetti western, i sense oblidar composicions com les de La missió, Els intocables d’Elliot Ness o Els Odiosos Vuit –l’única que li va suposar un Oscar, deixant de banda l’Oscar honorífic–, fou Cinema Paradiso, sens dubte, la més popular de les referències cinematogràfiques a Twitter i Instagram, amb un èmfasi especial a l’escena final –els spoilers han caducat, em sap greu!–, d’un Toto (Salvatore) que ja ha tornat gran i que roman assegut a la sala de cinema buida i fosca mentre a la pantalla s’hi projecta una cinta empalmada a partir dels negatius que el seu antic amic i mestre Alfredo va deixar-li per si un dia tornava al poble i al cine.\nL’expressió commoguda i estupefacta de Salvatore quan ell i nosaltres comencem a adonar-nos que els negatius contenen totes les escenes de besades, passió i carícies que la censura havia obligat a eliminar de les pel·lícules dècades enrere; el moment exacte en què el Salvatore madur connecta amb aquell petit cinèfil que idolatrava el cinema i Alfredo a parts iguals; tot aquell muntatge constitueix, amb un consens notable, un dels millors finals de la història del setè art. I aquest mèrit és també, i sobretot, de la banda sonora d’Ennio Morricone.\nMalgrat tota aquesta onada de sensacions i nostàlgia, però, he de reconèixer que hi va haver una part de mi –fortament influïda per la tendència a buscar lectures diferents de les coses que m’envolten– que, després de la malenconia, va provar d’analitzar aquella preciosa escena amb una perspectiva inevitablement afectada per aquesta nova normalitat que, tanmateix, no acaba de ser ben bé nova ni tampoc normal. Així, em va fer gràcia imaginar-me un context distòpic (?) en què tots podríem ser com Salvatore: espectadors solitaris, instal·lats dins sales de cinema buides o amb un aforament molt limitat, escandalitzats –fins al punt de dur-nos les mans a la boca– en observar escenes que palesen un comportament prohibit a la nostra realitat recent: besades imprudents, sobretot, i també distàncies que vulneren de manera explícita els dos metres obligatoris.\nPerò un cop esvaïda aquesta imatge entre divertida i angoixant, em va tornar a envair una certa preocupació que no tenia res a veure amb la desaparició d’Ennio Morricone; una tristesa més punyent pel fet de tenir quelcom d’anticipatòria: vaig visualitzar una situació menys graciosa, menys distòpica i igualment orwelliana, més real, quotidiana i lamentable, en què tots érem –el verb gairebé conjugat en present, aquesta vegada– espectadors casuals, afortunats o clandestins de diverses escenes de pel·lícules que havien estat censurades, prohibides als cinemes o eliminades de les plataformes digitals per raons morals, puritanes o revisionistes des de la perspectiva actual, esborrades amb la mateixa eficàcia d’aquells censors que consideraven alarmants o improcedents les demostracions d’amor, l’atracció, el sexe o l’adulteri a la pantalla, i amb el mateix paternalisme insultant envers un espectador al qual es considera injustament incapaç de visionar qualsevol història amb plena consciència dels comportaments que, tot i estar presents en el metratge, serien inacceptables i intolerables a la seva realitat actual.\nDesprés de pensar totes aquestes coses, és clar, em vaig posar encara més trista. I com que prefereixo la nostàlgia a l’angoixa, em vaig obligar a enfocar la meva tristesa en Ennio Morricone, en la seva mort: al capdavall, el disgust i la frustració són més fàcils de digerir si allò que els provoca és mitjanament comprensible, inevitable o biològicament natural.\nOpinió Cinema censura