\tSisters & Ro\nSisters & Ro és una franquícia de moda diferent, atractiva, i innovadora en el sector de la moda.\nÉs, a més, un negoci rendible que ja funciona amb èxit en diferents indrets.\nEs tracta d’un negoci de moda amb forta personalitat, que es reflecteix en un disseny d’establiments molt cuidat i impactant, així com en les col·leccions de moda que presenta als seus clients cada temporada.\nEl que fa únic i diferent a Sisters & Ro respecte de la generalitat del sector és que la marca posa el client com a centre del negoci, així tot es fa per i per a ell. Aquesta és la clau de l’èxit.\nSi comparteixes amb nosaltres la vocació de servei al client, la creativitat i els productes únics i autèntics, et recomanem que t’uneixis al seu equip com a franquiciat a la teva localitat.\nEstarem encantats de compartir amb tu tota la nostra experiència en el sector de la moda i la nostra professionalitat, perquè el servei altament valorat pels nostres clients d’altres localitats arribi també als clients de la teva ciutat.\nEl procés de qualificació i incorporació de nous franquiciats és ràpid i senzill. Reserva la teva plaça per ser el franquiciat a la teva zona d’influència i aprofitar totes les oportunitats d’un negoci de plena activitat i demanda creixent.\nSisters & Ro és un somni, casual i conscient, fet realitat\nConscient, perquè es tracta d’un d’aquests somnis que apareix de manera recurrent quan tens els ulls oberts, ben oberts! I és igual si t’agafa de passeig per la ciutat, en un mercat a l’estranger o davant de l’aparador d’un botiga a Londres. I casual, perquè va començar a agafar forma de manera espontània una tarda qualsevol en la que la Teresa, Cristina i Roberto xerraven sobre les seves grans passions: les tendències,la moda, i la gastronomia. Ells són SISTERS & RO, dues germanes i el marit d’una d’elles que van decidir crear un espai acollidor i avantguardista on poder trobar tot el que els agrada.\nContacta directament amb Sisters & Ro\nDades de Sisters & Ro\nRoyalty d'explotació 1% vendes\nRoyalty Publicitari 100€/mes\nImatge corporativa excel·lent.\nSensacions de compra molt treballades.\nProducte exclusiu i original\nSector amb bona acceptació.


Ruta entre canals — Ajuntament de Juneda\nSou a: Inici / Descobreix! / Rutes / Ruta entre canals\nRuta que transcorre pel sud-oest del terme municipal de Juneda, travessa un enclavament del terme de les Borges Blanques, i torna al nucli de Juneda per l’oest. Seguint l’itinerari que porta als Bessons, s’arriba a la Casella del Tei. Aquest petit edifici, era la casa dels antics canalers, els responsables del manteniment de les banquetes arbrades, i de la distribució de l’aigua per les boqueres.\nSeguint les indicacions, continuem paral·lels al Canal d’Urgell, fins a arribar al Búnquer, situat a tocar del canal. Aquest fou construït pels republicans l'any 1938, durant el transcurs de la Guerra Civil Espanyola.\nL’itinerari recorre durant un quilòmetre per l’enclavament del terme de les Borges Blanques, on trobem elements d’interès com l’antic Molí del Mas Roig, i diferents salts d’aigua i petits embassaments d’aigua per al rec dels cultius de l’entorn.\nUn cop ja tornem a estar al terme municipal de Juneda, el recorregut ens porta fins a Vinferri, un indret actualment en ruïnes, però que fins a inicis del segle XX encara conservava dempeus el Castell de Vinferri i l’Ermita de Sant Jordi. Des d’aquest punt, aturonat, hi ha una excel•lent vista de la vall del Torrent de la Femosa i del paisatge de l’entorn.\nEl darrer element patrimonial d’interès del recorregut, és el Molí del Massot, un dels més antics del Torrent de la Femosa, però malauradament, en estat ruïnós des de l’any 2000, quan es va ensorrar.\nTornat cap a Juneda, és possible que pugueu observar diferents aus rapinyaires planejant per la zona.\nPunt d’arribada: Juneda\nEs tracta d'una construcció vinculada al Canal d'Urgell, i molt característica en tot el territori per on passa l'esmentat canal i les quatre séquies principals. En aquestes cases hi vivia el canaler, que era l'encarregat del manteniment de les infraestructures del canal i de la distribució de l'aigua per les boqueres. Una altra de les tasques dels canalers fou la plantació de l'arbrat al voltant dels canals, i que avui en dia podem observar en molts dels trams d'aquests canals.\nEstà format per dos edificis, dels quals destaquem la utilització dels maons com a elements decoratius de les obertures i de les cantoneres, que ens trasllada per força a inicis del segle XX, quan era una tècnica constructiva molt utilitzada. L'altre element a destacar són els murs de tàpia ben visibles en l'edifici annex. Els murs de tàpia eren una de les solucions constructives més utilitzades a la plana de Lleida en les construccions rurals.\nA tocar del Canal d'Urgell, podreu observar aquest búnquer que fou construït per part de l’exèrcit republicà com a element defensiu davant de l’ofensiva de l’exèrcit franquista duta a terme a finals de 1938 provinent de Puigverd de Lleida i Castelldans en direcció a Juneda, pas previ per a l’ocupació de les Borges Blanques.\nRecorre tota la Plana de Lleida. El Canal Principal neix a Ponts a la comarca de la Noguera passant per l’Urgell, el Pla d’Urgell, les Garrigues i finalment mor a Montoliu de Lleida, al Segrià, on les seves aigües tornen al riu Segre. Es considera l’àrea regada artificialment més gran de tota Catalunya.\nEl 1853 s’inicià la construcció de l’actual canal d’Urgell amb un projecte de Pere de Andrés i Puigdollers dirigit per l’enginyer Domingo Cardenal i Gandasegul. Les obres finalitzaren el 1865. La construcció del canal d’Urgell, de les quatre séquies i posteriorment del canal auxiliar va generar la construcció d’una sèrie d’obres significatives com preses, túnels, aqüeductes, sifons, salts, caselles, un gran patrimoni que ens ha arribat avui dia i que podem observar tot passejant per l'entorn dels canals.\nAl municipi de Juneda, hi transcorren el Canal Principal i la 4a Séquia, i on podem observar-hi elements d’interès com la 1a i 2a Màquina, o els Nou Salts.\nQuasi arribant al final del recorregut arribarem a Vinferri, on podreu veure les restes del que havia estat l’antic Castell de Vinferri, i l’Ermita de Sant Jordi. Fins a inicis del segle XX, encara es conservaven dempeus els dos edificis, tal com ens ho mostren les fotografies de l’època. Sabem que el Castell de Vinferri era un edifici de planta rectangular i constava d’almenys una planta de pis. La construcció estava feta amb grans carreus de pedra calcària unida amb morter de calç, típic de la zona garriguenca, i tenia un edifici adjacent amb parets de tàpia. L’entrada al castell es feia per un portal adovellat on a la dovella central hi havia el símbol de la família Sanmartí.\nPel que fa a l’ermita, es tractava d’un petit temple d’una sola nau, amb l’accés a la interior orientada al castell.


Mêlée de Sant Jordi 2017 – Les seqüeles | Lliga de MicroRelataires Catalans\n← Mêlée de Sant Jordi 2017 – La batussa\nInici de la campanya de captació – LLMRC 2018 →\nA. H. BLACKSMITH – 0 vots (MIA)\nJAVERT – 1 vot (KIA)\nSENYOR CORDILLS – 1 vot (KIA)\nQUIN VALIENTE – 1 vot (KIA)\n1 desapareguda i 3 caiguts en combat, que no han sucumbit sense donar abans molta guerra (descansin en pau els seus textos gloriosos).\nI en una posició privilegiada, sense que calguin més rondes per dilucidar-ho, una única supervivent i guanyadora de la Mêlée de Sant Jordi 2017:\n4 Vots (Guanyadora)\nEnhorabona a la Mar de Nit, que per fi veu premiada la insistència de la seva escriptura i l’esperit combatiu presentat a totes les mêlées.\nEl nom de la Mar de Nit passarà a engrossir la Galeria dels Campions de la LLMRC, amb aquest primer títol aconseguit. A més, com a premi per la seva victòria, la nostra guanyadora rebrà l’obsequi d’una recopilació de relats curts, escrita per una autora catalana.\nL’escriptora Marta Rojals dóna la clau per acostar-se a l’univers de Bel Olid: “La Bel et pot explicar la cosa més terrible de la manera més bella”. Aquest és el tret més signifi catiu de la seva literatura. Buscar la bellesa sense renunciar a la veritat, o a l’inrevés: buscar la veritat sense renunciar a la bellesa. Elegant i sintètica, la narrativa d’Olid no defuig mai el conflicte, ni personal ni social. Els temes de Vents més salvatges tenen a veure amb la feminitat, amb la parella, amb l’abús de poder, la violència institucionalitzada, la vida als marges de la societat, el dret a la diferència i també amb aquells petits gestos solidaris de persones anònimes que contribueixen a canviar el món, que canvien el món i el fan més habitable.”\n1/4 de Final - TORNADA12/08/2018\nEn disputa la tornada dels 1/4 de Final!!!


El bloc d'un de Reus: Ens hem de preocupar?\nEns hem de preocupar?\nNo fa gaire vaig rebre un d'aquests correus electrònics que rebem diàriament de manera massiva. En aquest cas el correu incloia unes imatges que, deien, corresponen a resolucions reals d'examens de matemàtiques fets per determinats alumnes.\nAquests són els presumptes examens reals amb les correccions o anotacions dels profes...\nEl cert és que, en la meva època d'estudiant, les matemàtiques no eren precisament un dels meus forts. Però mai se m'hauria acudit contestar de forma tan passota. En cas de no saber la resposta o bé deixava la pregunta en blanc o, si la contestava, procurava fer-ho amb una certa coherència encara que fós una resposta errònia.\nSi la canalla d'ara pugen així potser arribarà un moment que no ens sortiran els números. Ara bé, el cert és que, encara que de matemàtiques no en tinguin ni idea, el que sí que tenen és molta imaginació.\nCom que entre la família blocaire em consta que hi ha alguna representació del professorat potser ells o elles ens podran aclarir si realment es troben amb respostes d'aquest estil als examens.\nque pots esperar d'aquesta llei d'educació\n7 de maig de 2008, a les 9:24\nJo crec que nens "tanoques" sempre han vegetat per les aules Hehehe\n7 de maig de 2008, a les 21:41\nEstem arreglats amb aquesta nova generació, educada pels pares de la generació Seat Panda i les mamachichos. Pobres mestres amb aquesta merda de llei d'ensenyament.\n8 de maig de 2008, a les 16:45\nAbans he entrat, he comentat i el coi de blogger m'ha fet la pirula. Així, que, amb el teu permís, he fet un copy past i he comentat el post amb un altre amb les fotos, eh que no t'enfades? Ja sé que no!!!Petons!!\n10 de maig de 2008, a les 0:01\nEl Senglar Rock 2008 ja té cartell definitiu\nSobre bisbes i granotes\nPresentat el programa de la Festa Major de Reus\nSeguint el Canó pels carrers de Reus\nLi hauríem de donar el títol de friki-presentador ...\nUna finestra oberta a La Patum de Berga\nL'Ou i els Gegants: a ballar!\nMaig del 1968 - Maig del 2008: Raimon a Madrid\nTrapezi 2008: fins l'any que ve\nTrapezi 2008: dissabte de circ\nTrapezi 2008: Sessió Golfa de Circ i Cabaret\nDivendres tarda: Trapezi remullat\nTrapezi 2008: Circ al Teatre Fortuny\nTrapezi 2008: espectacle inaugural\nTrapezi 2008: La Fira del Circ de Catalunya\nCançoneta típica mallorquina. O potser no...\nTemps de reivindicació\nResum video-fotogràfic de la Fira de Música al Car...\nJaume Sisa i Pepet i Marieta a la Fira de Música a...


Publicat 17/07/2017 10:29:05CET\nEl president d'Extremadura, Guillermo Fernández Vara, ha destacat aquest dilluns que Catalunya no compta amb l'estatut d'autonomia que els catalans van voler tenir, per la qual cosa entén que aquesta situació ha de ser "reparada" per la via del "diàleg i la trobada" per contenir les seves "singularitats" pròpies i que siguin reconegudes.\nSegons ha assenyalat Fernández Vara en una entrevista a la Cadena Ser, recollida per Europa Press, a Espanya "hi ha realitats en algunes comunitats autònomes que representen singularitats molt especials", per la qual cosa aquestes realitats han de formar part dels estatuts de cada regió.\nI entén que mentre la resta de comunitats tenen l'estatut d'autonomia que "han volgut tenir", "l'única que no té el que va voler tenir és Catalunya". Per això ha proposat "reparar-lo" per la via del "diàleg" i la "trobada".\nFernández Vara sosté que un percentatge "no menyspreable" de persones a Catalunya es van convertir a l'independentisme "sense ser-ho": "van anar a votar en un referèndum (de l'estatut) i va arribar un tribunal i el va tombar". Per això, ha afirmat que cal recuperar els catalans que puguin creure en un "projecte col·lectiu" que "no sigui excloent".\n"Hi ha una realitat incontestable, i un cop no es discuteixi la unitat d'Espanya ni que la sobirania resideix en el poble espanyol la resta ja es va incorporar a la Constitució del 1978", ha assenyalat el mandatari extremeny. Al seu judici, quan els pares de la Constitució van incorporar els termes de nacionalitat en la Carta Magna, realment "van voler dir més coses, però no es van atrevir a dir més", per això, ha defensat aprofundir en aquesta línia.\nEn aquest sentit, ha destacat la declaració de Barcelona, que vol estrényer llaços entre el PSOE i el PSC, i ha recalcat la iniciativa dels socialistes per solucionar el desafiament sobiranista a Catalunya. I preguntat per si aquesta fórmula serà útil per alleujar la pressió independentista, ha destacat les propostes del PSOE: "sabem el que no pot servir, el que pot servir cal explorar-ho, no podem quedar-nos prenent xocolata d'esquena".\n"El mínim que se li ha d'exigir a un partit que vol ser de Govern és que faci proposades i a Catalunya hi ha un percentatge de persones que es van convertir a l'independentisme sense ser-ho i cal recuperar aquesta gent amb un projecte col·lectiu", ha explicat el líder extremeny.\nPreguntat per la reacció del Govern espanyol davant el referèndum anunciat per al proper 1 d'octubre, Fernández Vara ha reafirmat que el PSOE estarà del costat del Govern central i ha recordat que la llei "està per complir-la", si bé ha fet una crida a què "imperi el sentit comú" i ha pronosticat que es produirà una sortida per la via de les eleccions autonòmiques.


avensdelpalau.cat: CARTA OBERTA DE LA LAURA TÀPIES SERRANO\nHola palauanglesolines i palauanglesolins,\nEstic molt disgustada, després de treballar molts anys pel poble, educant als nens i nenes per compartir amb els altres, ajudar als més petits, acceptar als companys, en definitiva, tolerar i respectar a tothom amb indiferència de les costums o creences... aquesta nit, després de passar una bona estona amb els meus amics, em trobo amb els eixugaparabrises del meu cotxe destrossats i doblegats. Sí, sí, que el cotxe al meu poble ja no és segur!!! Quina pena. Què passa al Palau? Ja no s'hi pot viure tranquil?\nJo estic molt contenta de l'educació que he rebut, i mai m'hagués passa't pel cap anar a destrossar la casa del veí. Aquest estiu no és la primera, ni serà la última vegada que passa. Estic una mica indignada, el proper dia em tancaré a casa, que trist que per culpa de quatre incívics ho haguem de pagar tot el poble..\nNomés vull recordar... quan jo era adolescent que jugàvem totes les nits al carrer a "polis i cacos", mai havíem anat amb mala fe, sempre respectant a tothom amb indiferència de la classe social o si era o no el meu amic. Tots érem iguals i amb ganes de passar-ho bé. En definitiva, viure com un adolescent o un nen/a, viure sense preocupacions.\nEm sap greu el rotllo que us he fet però m'indigna i em preocupa aquest poc respecte que hi ha pels altres, quan crec que el respecte i la convivència és la base per sentir-nos lliures i en definitiva ciutadans del món. La conclusió final després d'haver estat 15 dies a la selva africana és que fins i tot els animals ens respecten més que el que ens respectem entre els humans... fins on hem d'arribar?\nLaura Tàpies Serrano.


Món FantàsticNostàlgiaOpinió 27 de Juny de 2019 Iaia Toneta 1\nLes piruetes a càmera lenta més famoses del cinema tornen a la gran pantalla 20 anys després\nFeia molt de temps que volia comentar aquesta penícula, però cada cop que me la mirava acabava amb més dubtes que en el visionat anterior. Ara que es veu que ha fet 20 anys sembla un bon moment per comentar-la, no? A més per celebrar-ho es veu que la tornen a posar als cines amb no se què de 4K i digitalització de ves a saber què. 20 anys! Ai, com passa el temps, nens… I és que resulta que la trama de The matrix és d’aquelles que et fan parar atenció, o acabes perdut i marejat enmig d’idees i conceptes tan sols et perdis un detall. Així que aquest cop, i amb ganes de treure l’entrellat de la cosa, i d’entendre les anades i vingudes del Neo, el Morfeo i companyia, he demanat ajuda al meu nét –aquell que és una mica friki–, i hem mirat junts el film més conegut dels germans –o germanes– Wachowski.


Els pilots de l’ACA, presents als podis de la VII Pujada Alp 2500 - FÒRUM.ad\nEls pilots de l’ACA, presents als podis de la VII Pujada Alp 2500\nOn: 17/07/17 10:30\nLa cita prevacacional dels Campionats d’Espanya i Catalunya de Muntanya, la Pujada Alp 2500, van tenir un desenllaç favorable per a la majoria dels pilots de l’Automòbil Club (ACA) que van acudir a la cita de la Cerdanya.\nGerard de la Casa va estar, una vegada més, a un gran nivell lluitant pel triomf de la categoria Turismes del certamen espanyol, fins a l’últim metre de la tercera i última pujada. Al final va ocupar la segona posició per darrere del ja campió d’Espanya 2017, José A. Aznar al volant del seu impressionant Gineta G55 GT3. El pilot andorrà va arrodonir la seva actuació amb el triomf en la mateixa categoria del campionat català.\nA destacar també la lluita entre els CM Promo (Speed Car) de Ramón Plaus i Edgar Montellà, que va portar a tots dos al podi del campionat de Catalunya per darrere del pilot francès el Norma M20F CN del pilot francès Dimitri Pereira.\nEls 6 km de la carretera GI-400, amb sortida en el punt quilomètric 18,400 i arribada en el 12,400, van ser els que els membres de Cerdanya Racing van deixar en perfectes condicions perquè la competició es pogués desenvolupar amb normalitat.\nEls organitzadors també van incloure al programa horari l’opció del shakedown perquè els pilots, que ho estimessin oportú, poguessin fer les últimes proves al seu vehicle de competició en el mateix traçat de la prova.\nQuant a la climatologia, aquesta vegada, tot es resumeix a una paraula: calor. Els termòmetres van pujar molt durant les dues jornades en què es va disputar el meeting. Tots els presents van buscar les zones amb ombra per poder suportar millor les altes temperatures\nEls Speed Car de la categoria promoció arribats des d’Andorra, amb Ramón Plaus i Edgar Montellà al volant, van tenir una excel·lent actuació que va ser suficient per estar en els llocs més alts de la classificació del Campionat de Catalunya, però insuficient per estar entre els més ràpids en la classificació del Campionat d’Espanya\nPlaus i Montellà van mantenir durant tot el cap de setmana una lluita molt emocionant, amb diferències mínimes en les tres pujades disputades. Després de sumar els dos millors cronos de les tres pujades, Plaus va superar al jove pilot de l’Automòbil Club d’Andorra per menys de 2 dècimes, sent els dos millors dels pilots que habitualment disputen el català de la categoria.\nEl tercer pilot vingut d’Andorra a la pujada de la Cerdanya en aquesta categoria, Felipe Brandao, va completar la seva segona prova al volant del Speed Car GT1000, demostrant que va progressant al volant d’un vehicle molt diferent al que ell estava acostumat.\nRamón Plaus es mostrava molt satisfet després de fer un pas important cap al català de l’especialitat, aquesta era la seva opinió: “En les últimes temporades el rival a batre era Munné, ara que el campió no hi és, feia l’efecte que em podria prendre les proves amb una mica de tranquil·litat però… La realitat esta sent molt diferent, ara són els joves (Montellà) els que van molt de pressa. Cal seguir lluitant per poder guanyar”.\nRamonet també ens donava les seves impressions sobre l’organització de la prova, en aquest cas no eren tan positives: “Estem molt temps parats a la part alta de la pujada una vegada acabada la nostra participació. En canvi, quan ens deixen baixar a l’assistència, tenim molt pocs minuts per fer els canvis que creiem convenients. En altres proves del català no pansa, hi ha menys inscripció, però crec que hi ha alguna opció per solucionar el problema”.\nEdgar Montellà estava content tot i que el triomf en el català se li va escapar per molt poc: “Crec que podem parlar de triomf en la classificació del Campionat de Catalunya encara que Dimitri Pereira tingui la primera posició del podi. Aquest pilot francès pilota un Norma M20F de la categoria CN. En el duel amb Ramonet, que és el que importa, acabem una altra vegada separats per menys de 2 dècimes”.\nFelipe Brandao va seguir el seu període d’aprenentatge al volant del seu Speed Car: “Corre molt però cal fer molts quilòmetres per treure les seves millors prestacions. En això estem”.\nCom hem esmentat Gerard de la Casa (Seat Córdoba WRC – Baporo Motorsport) va ser el gran protagonista del cap de setmana en aquesta categoria. També cal esmentar la tornada (fugaç) de la seva neboda, Ingrid Rosell que, malgrat la llarga absència per lesió, segueix en plena forma i plantant cara a pilots amb molts anys d’experiència.\nDins dels turismes, la categoria històrics va tenir a Claude Darné i Eduard Andueza com a primers classificats.\nGerard de la Casa es va treure l’espina de la passada edició a Alp. En deixar el seu Córdoba al parc tancat final ens deia: “Ho hem intentat fins a l’últim metre de l’última pujada, però al final s’ha imposat, per molt poc, però, repeteixo, s’ha imposat la lògica.\nAznar és un gran pilot i a més pilota un vehicle que supera de manera clara les prestacions del Córdoba. Hem guanyat el català, que era el nostre objectiu, i per tant seguim invictes en aquest certamen”.\nPer la seva banda, Ingrid Rosell, comentava: el cap de setmana ha passat molt ràpid: “Després de tant temps esperant tornar a competir les pujades d’aquest meeting m’ha semblat poc. Estic molt contenta de la progressió que he seguit cada vegada que he competit. Ha estat sens dubte un excel·lent comiat de temporada. Ingrid per motius professionals no podrà tornar a les carreres fins a principis del 2018. Ens va assegurar que tornaria amb més ganes, si cap”.\nClaude Darné, sense perdre el seu bon humor de sempre, ens comentava: “Hem competit bé i seguiré present en les proves del Trofeu Pyrenees”.\nEduard Andueza va tornar a protagonitzar una excel·lent prova al volant del seu incombustible Citroën AX taronja: “Estic content de les pujades que he pogut disputar. Encara que haig de dir que he estat moltes hores al parc d’assistència d’Alp per fer les mateixes pujades (5) que fem en una prova del català. El AX? tot bé, cada vegada em trobo més còmode amb una mecànica que, és la que és, pel pressupost que hi ha”.\nA partir d’aquest instant, la majoria de pilots es prenen unes merescudes vacances encara que, pensant en la propera cita que també serà vàlida per als dos campionats i que a més es disputarà a Andorra. Serà la Pujada Ordino-Arcalís que es correrà els dies 30 de setembre i 1 d’octubre.\nPrevious Post: Protegint la nostra foto del perfil\nNext Post: Detingut per amenaçar amb un ganivet la parella i el seu fill menor


juny 04, 2015 No Comments by CatPress\n17 cirurgians d’hospitals d’arreu de Catalunya han participat en el primer curs MUSEC (Modular Ultrasound ESTES Course) que ha organitzat aquest passat dissabte el Departament de Cirurgia de la Fundació Althaia. Aquesta és una formació dirigida especialment a cirurgians i residents en la qual s’utilitza l’ecografia com a eina de decisió clínic-terapèutica. Els participants han pogut aplicar els coneixements practicant amb models reals.\nJustament aquest vessant pràctic ha estat molt ben valorat pels alumnes que han participat en aquest curs ja que converteix l’ecografia en una eina útil per prendre decisions en el moment que sigui necessari. Cal tenir en compte que aquesta prova diagnòstica és una eina que cada dia s’utilitza més arreu del món per totes les especialitats mèdiques i quirúrgiques. En pacients politraumàtics, que protagonitzaven aquest curs, s’està estenent el seu ús ja que la clàssica punció-rentat peritoneal està obsoleta.\nLa utilització de les ecografies per part dels cirurgians beneficia als pacients ja que puguin prendre una decisió ràpida. Això és especialment important en els pacients politraumàtics en els quals és clau actuar amb la màxima celeritat. En cap cas, supleix la tasca dels metges especialitzats en radiologia, sinó que l’ús de les ecografies per part dels cirurgians s’aplica en el vessant clínic i en casos molt puntuals on es necessita actuar amb rapidesa.\nEl primer bloc estava dedicat a l’E-FAST, una ecografia abdominal i toràcica orientada a detectar líquid lliure intra-abdominal, descartar si hi ha hemotòrax o pneumotòrax. L’objectiu era que els participants aprenguessin la tècnica de l’ecografia orientada a buscar la imatge patològica i practicar la decisió quirúrgica guiada per les troballes ecogràfiques davant de pacients politraumàtics. El segon bloc va estar dedicat a l’ecografia d’urgències quirúrgiques. Incloïa patologia intra i extra-abdominal freqüent a les guàrdies de cirurgia (apendicitis, colecistitis, hernia, diverticulitis i ecografia compressiva).


Justo Molinero visitarà Valls al març\nActualitzada 11/12/2017 a les 14:52\nEl nou espectacle del radiofonista Justo Molinero i la gira mundial del violinista Ara Malikian es podran gaudir en la pròxima programació dels Teatres de Valls. Justo Molinero presentarà l’espectacle El hombre, la gran chapuza de Dios diumenge 18 de març a les 18 hores també al Centre Cultural. Les productores d’ambdós espectacles posaran les entrades a la venda per internet dilluns 18 de desembre.\nPer altra banda, The Incredible World Tour of Violin de Malikian arribarà al Centre Cultural dissabte 24 de març a les 21 hores en l’únic concert a les comarques de Tarragona de la seva actual gira.\nDesprés de 35 anys darrere del micròfon i amb l’èxit obtingut amb els espectacles anteriors Ahora me toca a mí i Novios con solera, Justo Molinero torna al Centre Cultural de Valls amb un muntatge delirant, en clau d’humor, El hombre, la gran chapuza de Dios dos anys després de la seva darrera visita. En el nou espectacle, Molinero reuneix Los Descastaos, una insòlita companyia formada per un grup de locutors i amics de la ràdio.\nL'obra s’inspira en el sainet del mateix nom de José Cedena, ofereix als espectadors dosis d’humor directe, quotidià, senzill i costumista. En l’obra, veuran d’una manera peculiar l’inici de l’home, com Déu el va crear i el nyap que va fer; com va crear Eva; el passatge de la poma; i la temàtica de la bondat i la maldat.\nDesprés de dos intensos anys de gira amb Ara 15, en la qual Ara Malikian (Beirut, Líban, 1968) anava desgranant la seva biografia vital i musical, en aquests moments és el violí qui inspira a aquest monstre musical un nou repertori recollit en el disc La increïble història de Violí. El protagonista és el seu propi violí, que va néixer a la ciutat italiana de Mòdena i va viatjar fins al Líban per trobar-se amb un petit Ara de tres anys, a qui el seu pare, també violinista, va ensenyar a tocar, i del qual ja no se’n separaria mai més.\nComenta el contingut : Justo Molinero visitarà Valls al març


Reptes i èxits de l’esport adaptat com a potenciador de la qualitat de vida de les persones amb discapacitat - Diari de la Discapacitat\nIniciDiscapacitatReptes i èxits de l’esport adaptat com a potenciador de la qualitat...\nLa pràctica de l’esport adaptat és també una eina d’integració social // Foto: ODF\nL’esport no només enforteix la salut del cos i de la ment, sinó que té un rol potenciador de la qualitat de vida de les persones en ser una poderosa eina de cohesió social, autoestima i motivació. Per aquestes raons, l’esport ha de ser una part important de la vida diària. L’esport ofereix a les persones amb discapacitat àmplies possibilitats en les seves versions adaptades. Hi ha centres i associacions especialitzats com la Fundació Adapta2, que persegueixen millorar la situació sanitària, física, social i laboral de les persones amb discapacitat mitjançant l’esport.\nAl portal Discapnet José Antonio García de Mirgo, llicenciat en Educació Física, explica que en la discapacitat l’esport es divideix en quatre fases:\nRehabilitació: dota la persona de la màxima mobilitat i l’ajuda a adaptar-se a l’entorn. S’enfoca a través de la fisioteràpia i els exercicis correctius i en l’enfortiment psíquic a través de guia i psicoteràpia.\nEsport terapèutic: el seu objectiu és perfeccionar les qualitats desenvolupades a la fase inicial. Tot i que es fa mitjançant jocs o activitats lúdiques, no es tracta de pràctiques competitives. Implica un seguiment conjunt entre el personal sanitari i l’especialista en Educació Física.\nEsport recreatiu: s’enfoca en el lleure, la integració i la relació social, sense la directriu del personal sanitari.\nL’esport de competició: en la qualitat competitiva de l’esport es busca, sobretot, l’auto superació i el desenvolupament personal a través dels èxits, la millora de les marques i una major autonomia.\nDificultats en l’esport adaptat\nTot i els beneficis de l’esport, segons les dades de l’Observatorio de Discapacidad Física només una de cada quatre persones amb discapacitat practica algun esport, i aquelles que ho fan sovint troben barreres físiques, visuals, auditives o cognitives que els impedeixen fer un ús normal de les instal·lacions de forma autònoma. Això fa que la pràctica esportiva sigui inversament proporcional al grau de discapacitat. A més, a aquest problema se li afegeix la dificultat econòmica per accedir a l’equipament adaptat: per exemple, una cadira de rodes arriba a un preu superior als 3.000 €. El desconeixement de les possibilitats de l’esport també es compta com una barrera.\nMalgrat les ajudes existents i la voluntat de nombrosos entrenadors i activistes no hi ha prou professionals de l’esport amb formació en l’esport adaptat. Existeix també una falta d’incentius: segons les dades de Discapnet, els esportistes paralímpics espanyols que reben la beca del pla ADOP (Suport a l’Esport Objectiu Paralímpic) cobren la meitat que els esportistes olímpics becats amb el pla ADO (Associació d’Esports Olímpics).\nEn els Jocs Paralímpics d’Hivern celebrats aquest març a Pyeongchang, l’atleta catalana Astrid Fina ha aconseguit el bronze en snowboard cross, categoria SB-LL2; una medalla històrica en ser la primera rider de surf de neu del país en competir en uns Jocs Paralímpics. Astrid Fina, que va aconseguir la sisena posició en els passats Jocs de Sochi de 2014 i la medalla de plata a la Final de la Copa del Món d’Snowboard, va ser nomenada ambaixadora de l’accessibilitat universal a la “Declaració de Barcelona: L’accessibilitat universal, una contribució al bé comú “, al costat del pilot de moto nàutica Joaquín Inglada, pel seu compromís ètic i social i la seva implicació en la justícia social i l’equitat.\nMolts altres esportistes paralímpics també aporten valuoses contribucions a favor de la igualtat social; entre ells, l’escriptora i activista Teresa Perales, l’esportista i coach Enhamed Enhamed, la nedadora Sarai Gascón, l’atleta i conferenciant Rafael Botello i el exnedador i ciclista Ricardo Ten.\nAltres vegades són equips sencers els que es mobilitzen: a Egipte, l’equip Miracle Team té la meta de fundar la primera lliga de futbol professional d’amputats al país. Els seus 25 integrants s’han decidit a abandonar l’entorn amateur i establir una federació nacional que inclogui un equip de cada governació.\nProgrames d’esport adaptat\nLa FundacióAdapta2 ofereix programes d’esport adaptat, com Aqua Azul, pensat per beneficiar la rehabilitació física de persones afectades per un ictus amb paràlisi parcials i nens menors de 14 anys amb algun grau de discapacitat, o els cursos d’estiu de natació adaptada. A més, ofereixen programes socials com la Comunitat Familiar, educació en els valors de l’esport adaptat a les escoles, el foment del voluntariat i programes de rehabilitació sanitària.\nArticle anteriorGavà acull la primer jornada de la 38a Jornada Escolar d’atletisme amb nens i nenes amb discapacitat intel·lectual\nArticle següentAMPANS premia un estudi sobre les persones amb discapacitat intel·lectual i l’ús de les eines dels Social Media


Oferta de treball: Supervisor matriceria a Osona Nord\nOferta de treball sector Automoció - referencia 15708\nOsona Nord, Espanya\nPer important empresa del sector automoció de la zona Nord d'Osona busquem un supervisor de matriceria. La persona s'encarregarà de coordinar l'equip de matricers amb l'objectiu d'analitzar i realitzar de forma eficient i eficaç les intervencions correctives i preventives en matrius per a una òptima producció de les peces.\n- Coordinar l'equip de mecànics matricers i supervisar les seves tasques, donant instruccions per corregir actuacions inadequades i optimitzar els recursos existents.\n- Analitzar les tasques a realitzar per l'equip i proposar formació i entrenament pràctic per als mecànics al seu càrrec.\n- Col · laborar amb l'equip de producció per optimitzar els temps de producció.\n- Experiència en liderar equips amb alt component tècnic.\nKiller questions selecció 15708\nPer poder avaluar la teva candidatura és imprescindible que realitzis les killer questions del procés de selecció '15708 - Supervisor matriceria'.


la bufanda | de gènere\n8 Març 2011 amparo\t4 comentaris\nCom que allò promés és deute, vos mostre com m’ha quedat la bufanda que m’he teixit amb la llana lila que la mare de la meva companyera de treball em va comprar de Pedreguer.\nLa vaig estrenar la setmana passada i les opinions dels meus companys van ser: “original”, “xula” i “diferent” (però no bonica, que reconec que no ho és), encara que després ho volien arreglar 🙂\nLa vaig fer i des-fer un fum de vegades.\nComençava amb les agulles de fer jersei, i quan duia un bon tros fet: Fora, no m’agradava com quedava. (Pareixia un micapà).\nAgafava el “ganxillo”. Quan duia dos pams teixits, tampoc no m’agradava. (Pareixia una xarxa de pescar tonyines, però de a 10 kilos cada una, de les tonyines em refereix).\nDe nou agafava les agulles de fer jersei. Punt pla, punt revés, punt pla, punt revés,… em despistava un poc i ja no sabia si tocava punt pla o punt revés. Així tampoc quedava be. Fora agulles de la llana i, de nou desfet.\nAltra vegada mà al “gantxillo”. Farem rosetes. Com que la llana és prou ampla i el “gantxillo” del nº4, més que rosetes m’han eixit botifarrons. Una rastrera llarga de botifarrons.\nNo res, una bufanda diferent, (que no bonica) i segur que com esta no n’hi ha un altra igual. Amb dos o tres voltes al coll, la bufanda és molt calenteta i a més a més, si deixe caure el cap cap enrere fins i tot em serveix com de coixí relaxant per a les cervicals. Meyns mal que no pesa si no, seria posar-me-la i, besar terra!.\ndetall de la bufanda\nEntrada anteriortorna la neuSegüent entradasopar d’aniversari japonés\n4 pensaments sobre “la bufanda”\n11 Març 2011 a les 10:33\n11 Març 2011 a les 16:34\nAfegisc un nou calificatiu: és cool.\n11 Març 2011 a les 21:43\nPer a la primevera em faré un foulard de cotó, espere que em resulte més fi.\nPer cert, no puc accedir als vostres blogs. Quan ho intente em redirigeixen a unes pàgines molt rares.Qué passa¿?¿\n12 Març 2011 a les 13:32\nA la web de El Cabiló estan fent canvis i ha afectat als blogs. En teoria ja funcionen.


Nokia puja al bus en marxa (Albert Cuesta)\nEl fabricant mundial més gran de mòbils aposta pels serveis com a element diferencial dels seus primers 'smartphones' amb sistema Windows Phone\nALBERT CUESTA 29/10/2011 00:00\nA Stephen Elop li agraden les analogies dramàtiques. Al febrer, quan feia poc més de quatre mesos que presidia Nokia, va decidir que els smartphones de la marca finlandesa deixessin de portar el sistema operatiu propi Symbian i ho va justificar explicant que l'empresa havia de "saltar des d'una plataforma en flames" al mar dels sistemes de la competència per poder sobreviure. Ara el mateix Elop descriu l'experiència d'adoptar el Windows Phone de Microsoft com "haver pujat a un autobús en marxa".\nEn l'aliança entre Nokia i Microsoft s'ajunten la fam i les ganes de menjar. L'empresa de mòbils s'ha deixat prendre més de la meitat de la seva quota del lucratiu mercat de gamma alta per les marques que usen el sistema operatiu Android, promogut per Google, i en menor mesura per l'iPhone, d'Apple. Ara, amb unes vendes trimestrals de 17 milions d'unitats, és només el tercer fabricant mundial de smartphones, per darrere de Samsung i d'Apple. Per la seva banda, Microsoft -l'empresa on treballava Elop abans de fer-se càrrec de Nokia-, encara no ha aconseguit situar l'actual versió mòbil de Windows, la setena, en el radar dels consumidors: els models que la fan servir, fabricats per pesos pesants com Samsung, LG i HTC, seran menys del 6% dels smartphones venuts aquest any a l'Europa occidental.\nDimecres Nokia va presentar a Londres els smartphones amb què aspira a capgirar la situació. El Lumia 800 (420 €) i el Lumia 710 (270 €) són els seus dos primers smartphones amb el sistema operatiu de Microsoft. Tots dos tenen un processador d'1,4 GHz i una pantalla tàctil de 3,7 polzades (la mateixa mida que l'iPhone) amb 800 x 480 píxels de resolució (l'estàndard de Windows Phone), amb tecnologia Amoled en un cas i TFT en l'altre. El 800, de carcassa metàl·lica en tres colors, porta càmera de vuit megapíxels; el 710, de carcassa de plàstic en cinc colors, la té de cinc megapíxels. El primer inclou 16 GB de memòria interna, i el segon, 8 GB, però tots dos disposen de 25 GB d'emmagatzematge a la xarxa SkyDrive de Microsoft.\nEls Lumia (pèssima elecció de nom, per cert: en castellà és sinònim de prostituta) aporten a Windows Phone el reconeixement de marca i la llegendària qualitat de fabricació de Nokia. Tot i això, l'empresa d'Elop juga fort amb els serveis com a elements diferenciadors en un mercat en què cada vegada costa més distingir un smartphone d'un altre. Els dos més destacats són la navegació GPS i la música. Nokia Drive és la versió per a Windows Phone del programa de navegació pas a pas amb indicacions de veu, que guarda els mapes en el mateix telèfon i, per tant, et pot guiar fins i tot en absència de connexió. Les dades i les aplicacions cartogràfiques que Nokia va adquirir amb l'empresa Navteq són un dels seus actius principals, i Microsoft no només les va adoptant per als seus serveis web, sinó que s'acaba d'obrir una gran oportunitat per incorporar-les en aplicacions de tercers, ara que Google ha comunicat que caldrà pagar per fer servir el seu Maps en serveis aliens.\nDrive no és l'única aplicació dels Lumia vinculada a la geografia: Nokia Live View és un programa de realitat augmentada que proporciona en temps real informació sobre el que estem veient amb la càmera del telèfon; Nokia Public Transport ofereix rutes i horaris de metro, tren i autobús en 430 ciutats de tot el món.\nEls serveis de música de Nokia per als seus Windows Phone són una mica més intrigants: segueix existint la possibilitat de comprar cançons, a la qual s'ha afegit l'aplicació Gig Finder per trobar llocs pròxims on actuen els artistes que escoltem. Però la gran novetat és Mix Radio, que ofereix gratuïtament canals musicals temàtics creats per Nokia, als quals es pot accedir sense identificació i fins i tot es poden descarregar al mòbil per disposar d'un parell d'hores de música sense accedir a internet. Caldrà veure si aquest contingut, precuinat però de franc, serà competència real per a Spotify i altres serveis de pagament.\nNokia té pocs mesos per exhibir aquests actius com a valor afegit davant altres mòbils Windows Phone: l'acord amb Microsoft especifica que l'empresa en qüestió incorporarà la majoria de les funcions al sistema operatiu, de manera que Samsung, posem per cas, també n'acabarà disposant en els seus models futurs.\nPer si de cas, Nokia segueix confiant en els mercats emergents d'Àsia i l'Àfrica, que domina àmpliament amb els seus telèfons de gamma mitjana i baixa. A Londres, la vicepresidenta de mòbils de Nokia, Blanca Juti, va presentar també la nova gamma Asha [vent, en indi], de mòbils amb teclat físic per facilitar l'ús dels serveis de missatgeria i xarxes socials entre els joves, amb els quals Nokia aspira a connectar els pròxims mil milions d'usuaris d'internet que quan accedeixin per primer cop a la xarxa, ho faran amb un dispositiu mòbil.\nCristina Pardo investiga la corrupció a Andalusia


Ona Fort es reivindica davant els escèptics - Tgn Bàsquet Club -\nHome / Notícies / Ona Fort es reivindica davant els escèptics\nOna Fort es reivindica davant els escèptics\nA finals de la temporada passada, quan el projecte de bàsquet femení de Tarragona començava a ser quelcom més que un rumor, les apostes per saber qui formaria l’equip que hauria de representar la ciutat no eren massa favorables a Ona Fort. Tot i que ella havia estat una peça clau en l’equip del TGN Bàsquet a Primera Catalana Femenina -fa dues temporades, per exemple, en un partit contra el JET Terrassa va anotar 28 punts i va agafar 11 rebots-, sent un referent absolut, amb unes estadístiques realment fantàstiques, i que des del TGN Bàsquet se la considerava intocable, molts experts no contemplaven Ona en una competició molt més exigent en tots els àmbits.\nEl principal handicap d’Ona Fort a l’hora de jugar en una lliga com Copa Catalunya Femenina és ella mateixa, el seu cos. Fort ha estat en els últims anys una aler pivot, més interior que exterior, que, tot i no ser molt alta (1m69) ni tampoc grossa, ha estat capaç de trobar el seu lloc a la pista per treure profit de les seves virtuts: la intuïció, l’astúcia i la lluita. “Quan vaig saber que jugaríem a Copa, la primera pregunta que em vaig fer va ser: em veig capaç de jugar en aquesta lliga?”, admet. És normal. Ona és, potser, la interior més petita de la lliga, és molt prima, no juga mai d’esquena a la cistella i, tot i que té un acceptable tir de mitja distància, no llença sovint lluny del cèrcol. Com pot, doncs, una interior així triomfar en la màxima divisió del bàsquet català? A còpia d’intel·ligència i confiança. “És una jugadora que sempre volia fitxar, cada any. Sabia que no podia perquè ella estava molt vinculada al TGN Bàsquet i no vindria al CBT, però m’hagués encantat tenir-la i, bé, ja ho veus, ara la puc entrenar”, explica Albert del Rey, tècnic del Tarragona Fem Bàsquet.\nEnguany, Ona va començar amb una certa timidesa. Tenint en compte que és una jugadora dura, que no l’espanta jugar contra ningú i que és de les que es trenca la cara a la pista, el seu paper secundari en els primers partits donava la raó a aquells que pensaven que Fort no tenia lloc a Copa Catalunya: juga com un quatre, però té cos de tres, hauria de jugar de tres, però no té ni el tir ni la velocitat d’un aler alt. “Vaig parlar amb molta gent i tothom em deia el mateix, que ho tindria difícil. Potser per això vaig començar amb poca confiança. Amb tot, Albert [Del Rey], m’ha donat molts minuts, confia amb mi i ara cada vegada em trobo més còmoda”, explica.\nEn el partit de fa dues setmanes contra el Cerdanyola (48-55), Fort va ser la millor de l’equip. Va anotar 10 punts i va agafar 10 rebots tot i haver de lluitar contra les dues torres visitants, Marceló i Arbizu, que li treien un pam. “Suposo que quan surto a la pista i les rivals veuen que sóc més baixeta i prima que elles, es relaxen”, diu tot rient. Fort va fer un clínic de com jugar sense pilota, aprofitant els espais lliures -és tota una mestra remuntant la línia de fons per trobar portes enrere i agafar rebots ofensius, la seva altra especialitat- per fer anar de corcoll les pivots rivals. “Defenso millor que no ataco. Està clar que no jugo mai d’esquena al cèrcol, intento aprofitar la meva rapidesa”, diu.\nEn els partits que s’han disputat fins ara -vuit- Fort té unes estadístiques de 5,87 punts (57% de dos i 56% tirs lliures), 3,3 rebots, 2,3 pilotes recuperades, 0,6 perdudes i 8,75 de valoració en els 23 minuts de mitjana que disputa. “Durant la pretemporada la vaig veure sense confiança i és una cosa que em va estranyar perquè un dels seus punts forts és el caràcter. Li vaig dir que la necessitàvem i aquí la tenim”, diu Del Rey que afirma que Fort és un bon mesurador de les possibilitats del Tarragona Fem Bàsquet: “Si ella està bé defensivament, tenim molts números de guanyar”.\nForma tàndem amb Livy Fouty, la nord-americana, però també amb Anna Pocino i la jove Claudia Vadillo. “Cada dia ens entenem millor dins la pista. Quan va començar la pretemporada no havia jugat mai amb elles i això també comporta un procés d’adaptació”, diu Fort. “Ona és una jugadora molt fàcil d’entrenar. Sempre executa perfectament allò que li dius. A més, un dels seus objectius és defensar sempre la millor jugadora rival, i ho fa. Ara volem que, en atac, assumeixi més tir exterior”, explica el tècnic lila.\nOna ha trobat el seu camí dins l’equip i a la competició, s’està reivindicant contra els escèptics i, en certa manera, contra ella mateixa. “Tot això m’ha servit per creure més amb mi. Em trobo amb molta confiança, tot i que encara queda molt per fer”.


Hotel San Luigi Beinasco Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Beinasco.\nVia San Luigi 3, Beinasco, Beinasco, Itàlia, 10092 - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel San Luigi\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel San Luigi està situat idealment a Beinasco; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel San Luigi és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, servei d'habitacions.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hotel San Luigi no troba competidors en cap categoria.


Terminàlia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCelebració davant l'altar de Terminus, il·lustració de Giovanni Benedetto Castiglione\nTerminàlia (en llatí: Terminalia) fou una festivitat celebrada a l'antiga Roma en honor del déu Terminus, que era la deïtat tutelar de les fronteres i els límits de les finques agrícoles.\nPer marcar el límit entre dues propietats adjacents es posava una pedra en representació del déu Terminus. El dia de la Terminàlia els dos propietaris anaven al lloc on hi havia aquesta pedra amb caràcter d'estàtua divina, la coronaven amb garlandes i formaven una mena d'altar on feien ofrenes de gra, mel i vi i sacrificaven un be o un porc; acabaven cantant al déu. Aquest costum va ser instituït pel rei Numa Pompili, el qual va ordenar que es consagressin aquestes pedres en nom de Jupiter Terminalis. La relació entre Júpiter i Terminus venia de la llegenda que deia que el turó Capitoli tenia unes grutes que estaven habitades per dos déus Terminus i Juventas. Quan es van començar les obres per fer el temple de Júpiter, els àugurs van notar que aquests déus es negaven a abandonar el lloc i, per tant, els van dedicar un espai dins el temple.\nLa Terminàlia també implicava un ritual per protegir els límits de l'estat. Aquesta celebració de caràcter públic es feia a la sisena pedra de la via entre Roma i Laurentum, en el punt d'unió de les vies Ostiense i Laurentina, suposadament perquè aquesta fou l'extensió antiga del territori romà en aquesta direcció en temps de Numa.\nAl calendari romàModifica\nEl festival se celebrava el 23 de febrer, el dia abans del regifugium. El mes de febrer era el darrer de l'any romà i quan es va establir el mes de mercodonius intercalat, els cinc darrers dies de febrer es van afegir al nou mes, fet que va convertir el 23 de febrer en el darrer dia de l'any. Quan Ciceró en una carta adreçada a Atticus diu, Accepi tuas litteras a. d. V. Terminalia («vaig rebre la teva carta pel dia de la Terminàlia»), fa servir aquesta estranya manera de definir una data perquè es trobava a Cilícia i no estava segur si aquell any s'havia intercalat el mes del meodonius. \n↑ Horaci, "Epodes" II.59\n↑ 2,0 2,1 Ovidi, "Fasti" II.639\n↑ Dionís d'Halicarnàs, "Rhōmaikē archaiologia" II, 74\n↑ Titus Livi "Ab Urbe condita" I, 55\n↑ Marc Terenci Varró, "De Lingua Latina" VI.13\n↑ Macrobi, "Saturnalia" I.13\n↑ Ciceró "Epistulae ad Atticum" VI.1\n↑ William Smith, "Dictionary of Greek and Roman Antiquities", 1870, article: «calendarium» p. 229-230\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Terminàlia&oldid=22367447»\nDarrera modificació: 16 nov 2019 a les 22:06


cmd:bib:be1d:modul_5:tema_4 [Formació del professorat]\nBE - Biblioteca escolar: Concepte, dinamització i aplicació de gestió (ePèrgam)\nMòdul 5 - Tema 4\nEls camps de text lliure i les dades físiques\nEls camps de text lliure\nEls camps que es gestionen com camps de text lliure són Títol, Col·lecció, Lloc d'edició i Data, que es descriuen en aquesta mateixa pràctica.\nÉs la denominació del recurs. El títol s’ha d’introduir en el mateix ordre i tal com està escrit a la portada del llibre (el títol original). Se n'ha de respectar la redacció, l'ordre i l'ortografia.\nExemples: Anna Bruixa o El mar explicat a petits i grans.\nEn escriure el títol és preferible restringir l’ús de majúscules a la lletra inicial i als casos que convingui (noms propis, etcètera).\nExemple: El zoo d’en Pitus.\nAltres aspectes a tenir en compte sobre el camp títol:\nEls llibres que tenen un títol on s'inclou l'autor s'han de consignar de la manera com apareix.\nExemple: Els contes d'Andersen\nSi un llibre inclou més d'un títol es transcriuen en l'ordre que apareixen, separats per un espai, un punt i coma (;) i un altre espai.\nExemple: La fierecilla domada ; Rinconete y Cortadillo\nSi el document conté un subtítol, aquest l'hem de transcriure a continuació del títol separat per un espai, dos punts (:) i un altre espai.\nExemple: Mar enllà : l'expansió mediterrània (segles XIII-XV)\nAlgunes obres tenen dos títols. És el cas d'algunes obres bilingües. S'escriuen en l'ordre que apareixen en el llibre, i el segon títol se separa del primer per un espai, el signe igual ( = ) i un altre espai. També és el cas de les pel·lícules en DVD (si hom vol fer-hi constar el títol original).\nExemple: El ric i el pobre = El rico y el pobre o El submarí = Das boot\nEl nom de la col·lecció s’ha d’introduir tal com està escrit i, al darrere, separat per un punt i coma (;) i espai, el número de la col·lecció.\nExemple: Els grumets de mar enllà; 21\nSi el document pertany a una subcol·lecció o a una sèrie dins una col·lecció s’ha d’escriure:\n[Nom col·lecció]. [Nom subcol·lecció o sèrie]; [núm]\nExemple: Els Grumets. Sèrie blava; 175\nDe vegades, en afegir les dades d’un registre des d’un altre catàleg, s’incorporen a aquest camp dades del camp editorial. Per tant, cal revisar-ho i eliminar la informació que no sigui correcta.\nEs tracta de la ciutat on ha estat publicat el document. Concretament el nom de la ciutat on té la seu l’editorial que el publica.\nEs transcriu en la forma i en la llengua d'ús del catàleg.\nExemple: Barcelona - Vitòria - Milà - Nova York\nPosar l’any de publicació de l’edició del document que es registra. Si no hi consten de manera explícita, s'anotaran per ordre:\nLa data de copyright ©\nLa data del Dipòsit legal, que indica la data d’impressió del document.\nQuant als documents que tinguin més d'una data, s'anotarà la primera que hi consta.\nLes dades físiques\nInclou els apartats següents: Mides, Volums, Pàgines, Procedència i Característiques.\nEn aquest camp s’anoten les mides del document (amplada x alçada), generalment en centímetres.\nQuan s’anota l’alçada no s’ha d’escriure l’abreviatura cm, car aquesta surt per defecte en l’entorn de Consulta.\nSi importeu les dades del catàleg de la DIBA les mides porten l’abreviatura cm. Convé treure-la, perquè a la fitxa de l’entorn Consulta surt repetida: cm.cm.\nSi la mida d’un llibre té decimals, s’arrodoneix pel centímetre superior.\nExemple: si trobem 22,6 escriurem 23.\nEn el cas que el document tingui unes mides especials es pot fer constar l’alçada i l’amplada separades per un espai, el signe x i un altre espai.\nExemple: 21 x 34.\nAquesta informació apareix a la zona Descripció de l’entorn Consulta.\nSi l’obra té més d’un volum, en aquest camp consignareu el nombre de volums de què consta.\nConsideracions al voltant d’aquest camp:\na) Utilitzareu aquest camp sempre que catalogueu una obra de consulta no destinada al préstec, als volums de la qual hagueu decidit assignar el mateix número de registre.\nExemple: Gran Enciclopèdia Salvat\nb) Quan registreu un document d’un sol volum, en aquest camp no hi escriureu res. Per defecte es considera que aquest camp en blanc és sinònim d'un sol volum.\nc) Si és una obra destinada al préstec i té més d’un volum amb continguts diferents, cal catalogar cada volum com un registre diferent. D’aquesta manera el control del préstec és més fàcil.\nExemple: Catalunya dins l'Espanya Moderna de Pierre Vilar o Atlas Universal de National Geographic.\nEn aquest camp s’anota el nombre de pàgines que té el llibre. La numeració s'anota en xifres aràbigues.\nSi un document no està paginat, es compten les pàgines i s'anoten entre claudàtors .\nNo s’ha d’escriure l’abreviatura p., car aquesta surt per defecte en l’entorn Consulta.\nSi importeu les dades del catàleg de la DIBA les pàgines porten l’abreviatura p. Convé treure-la, perquè a la fitxa de l’entorn Consulta sortiria repetida: p.p.\nIndica de quin catàleg s’ha incorporat la fitxa del document.\nEn aquest camp hi podeu afegir informacions que ajuden a completar les característiques físiques del document, així com donar informació del material d'acompanyament d'un material principal.\nEl número de l'edició d'un document si interessa fer-ho constar (exemple: 2a ed.).\nSi es cataloga un DVD es pot afegir la durada del film (120 m), i si es vol també s'hi poden incloure els continguts extres i els subtítols que du.\nSi es cataloga un vídeo se n'anota el format (VHS) i la durada total. Alguns vídeos didàctics porten adjunta una guia didàctica. S'hi farà constar de la següent manera: «+ guia didàctica».\nSi es cataloga una casset de cançons se’n pot afegir la durada total.\nSi es cataloga un llibre que porta un DVD o un enregistrament d’àudio o un CD-ROM s’hi pot fer constar (exemple: «+ casset»).\nSi es cataloga una col·lecció de diapositives s'hi pot fer constar el nombre d'aquestes.\nS'hi pot fer constar que és un llibre amb il·lustracions. S'escriu il·l. Si són en blanc i negre s'escriu B/N i si són en color col.\nSi el document s'acompanya d'altres unitats físiques (casset, CD-ROM, puzzles, làmines, etcètera) es pot fer constar.\nSi es cataloga material cartogràfic, en aquest camp es pot fer constar l'escala del document de la manera següent: Escala 1:XXXX - exemple Escala 1:50.000\nPel que fa als documents editats des de la mateixa escola i que hom vulgui catalogar, s'haurà de consignar al camp Característiques aquella informació de la qual es dedueixi que la publicació ha anat a càrrec del centre docent.\nAltres camps de registre\nAquest camp permet incorporar adreces web. S’hi pot incloure una adreça web relacionada amb el material que es cataloga (guies didàctiques, informacions sobre l’autor o la protagonista del llibre, etcètera).\nExemple: si catalogueu El violí d'Auswitch, de Maria Àngels Anglada, al camp URL hi podeu afegir l’adreça de la «Proposta de Lectura», que podeu trobar a l'apartat d'ESO de l'àrea de llengua catalana de l'edu365.cat.\nQuan es visualitza des de l'entorn Consulta, l'adreça és activa.\nAquesta opció permet inserir una imatge per a cada registre. Podeu posar-hi la portada o alguna il·lustració del document.\nPremeu Navega, accedireu a l'explorador, escolliu aleshores la imatge (format JPG, GIF o PNG).\nSota el camp Imatge apareixerà l'adreça on el servidor ha allotjat la imatge. La imatge queda incorporada al servidor amb el número de registre de la fitxa corresponent, i perd el nom original.\nEn prémer Vegeu imatge podeu accedir a la imatge. El botó permet esborrar-la.\nLes imatges no poden tenir una mida superior al 50 Kb, si la superen l’aplicació no les deixa incorporar.\nPer tal que, des de la fitxa bibliogràfica de l’entorn Consulta, la imatge tingui una bona resolució,\nAquesta ha de tenir una resolució de 200 píxels. Si és menor, l’aplicació l’amplia fins a aquesta mida, la qual cosa en provoca una distorsió de la visualització i la qualitat.\nSi introduïu una imatge en un registre que ja en tenia, la nova imatge en principi substitueix l'antiga. Sovint però sembla que no s’aconsegueix. El consell pràctic és eliminar la imatge primera, guardar el registre, carregar la nova imatge i finalment prémer desar.\nEn aquest camp cal destacar la informació que es considera rellevant del document catalogat i no ha estat recollit en la resta de camps.\nLa informació que s’hi afegeixi apareixerà a la zona de Descripció de l’entorn de Consulta.\nLa informació que hom consigna al Camp lliure permet recuperar documents fent la cerca des de l'entorn de Consulta.


Avaluació de propostes Congrés XX AEFP - Congrés XX Setmana de Ètica i Filosofia Política - Universitat de les Illes Balears\n» Congrés XX Setmana de Ètica i Filosofia Política » Avaluació de propostes\nSeccions: Avaluació de propostes Congrés XX AEFP\nXX Setmana d'Ètica i Filosofia Política: Nous subjectes ètics i polítics\nPalma (Mallorca), 12-15 de maig de 2020\nConvocatòria per al lliurament de propostes de comunicacions per a meses i simposis\nEs troba obert el termini per al lliurament de propostes de comunicacions, fins a la data límit del 16 de febrer de 2020, prorrogada fins al 23 de febrer inclòs. Cada proposta inclourà un resum de fins a un màxim de 500 paraules, y, a més dels detalls del proponent, haurà d'indicar el panel de preferència, simposi o mesa, de la llista que es pot consultar infra. Amb un clic a sobre de cadascú dels títols de cada simposi o mesa es desplega la informació detallada. Les propostes s'enviaran on line mitjançant el formulari de recepció de propostes de comunicacions fins a la data límit. Només s'admetran i avaluaran les propostes remitides a través d'aquest formulari. Igualment, es recorda que, tal i com es s'acordà a l'assemblea de l'AEEFP, només s'acceptarà una comunicació per persona per al conjunt del congrés, que no es permetran presentacions on line i que només es certificarà a les persones que hagin realitzat la presentació in situ.\n1. Ètica i Política: Legitimitat, poder i democràcia\n2. El gir pràctic en la ètica\n3. El paper del feminisme en la redefinició dels subjectes ètics i polítics\n4. Alteritat, identitat i diferència\nSimposi 4.2. Literatura, emoció i dissidència en la contemporaneïtat\nEn aquest simposi pretenem convocar investigacions que aprofundeixin en l’expressió literària de la dissidència mitjançant les emocions i els afectes. Ens interessen aquells estudis que reflexionin sobre la manera com l’expressió literària de les emocions i afectes en la contemporaneïtat pot interpretar-se com un acte de resistència amb clares marques polítiques. Raymond Williams encunyava la noció d’estructura de sentiment per designar un sistema de valors generacionals i transmissibles que s’identifiquen amb la cultura i l’art d’un cert moment. Des d’aquest punt de vista, i a pesar del que difonen certs discursos neoliberals sobre l’autoconeixement i la superació personal, lluny d’identificar allò emocional amb l’individual, entenem que l’aproximació crítica a l’afectivitat pot ajudar a redefinir el concepte de comunitat.\n5. Subjectes i naturalesa: l'altre no humà en l'Antropocè\n6. El subjecte en la història de les idees morals i polítiques


L’Escola Guerau de Liost diu #aquíproubullying - Ajuntament de les Franqueses del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > L’Escola Guerau de Liost diu #aquíproubullying\nL’Escola Guerau de Liost diu #aquíproubullying\nEls equips per la convivència, formats per alumnes de cicle superior, són la cara visible del projecte\nLa comunitat educativa de l’Escola Guerau de Liost s’ha posat com a objectiu treballar i sensibilitzar alumnes i famílies sobre el bullying. Per tal d’aconseguir-ho, l’escola ha decidit formar part d’un projecte d’innovació, l’#aquíproubullying, engegat pel Departament d’Educació i obert a totes les escoles i instituts.\nA partir d’aquí i després de rebre formació, un grup impulsor format per quatre mestres ha estat l’encarregat de planificar i elaborar el projecte que actualment s’està desenvolupant.\nEl projecte es basa en 5 objectius generals que s’assoliran amb la realització d’activitats durant l’horari lectiu, des d’educació infantil a 6è de primària, i amb activitats amb les famílies:\n- Sensibilitzar la comunitat escolar de la importància de prevenir i eradicar l’assetjament entre iguals.\n- Formar la comunitat escolar per tal de prevenir, detectar i intervenir davant possibles situacions d’assetjament entre iguals.\n- Apoderar i implicar l’alumnat per detectar i aturar els processos d’assetjament escolar mitjançant accions de servei a la comunitat.\n- Prevenir possibles situacions d’assetjament en els centre educatiu.\n- Detectar, intervenir i aturar les situacions d’assetjament escolar.\nEs tracta d’un projecte transversal i que s’emmarca dins el Projecte de Convivència de l’escola.\nS’han programat activitats per a tots els cicles, des d’infantil a superior. L’acció més visible, però, és la dels “equips per la convivència”. Cada mes, 12 alumnes voluntaris de cicle superior es posen l’armilla verda a l’hora de sortir al pati. Allà, estan alerta per si es produeix qualsevol conflicte. Si el detecten, intenten mediar entre les dues parts. Gairebé sempre aconsegueixen solucionar-ho, però, si no és el cas, traspassen el tema als metres. En una llibreta creada per a aquest projecte queda recollides totes les incidències per a poder fer seguiment dels casos que atenen.\nTot plegat encara està a les beceroles i queda molt per desplegar. De cara al segon trimestre hi ha prevista una xerrada sobre Educació Emocional i resolució positiva de conflictes per a mestres, monitores de menjador i famílies.


Crida de l'AB Premià en suport als afectats per l'explosió - Agrupació Bàsquet Premià de Mar\nHome Home Crida de l’AB Premià en suport als afectats…\nL’Agrupació Bàsquet Premià de Mar vol donar suport a la gran quantitat de famílies afectades en l’explosió que es va produir diumenge al matí a La Gran Via de Lluis Companys. El club aprofitarà el partit del sènior masculí per recaudar fons i destinar-lo a tots els afectats, entre els que hi ha membres de l’entitat i molts amics. El Premià-Cardedeu de dissabte (17.45h) tindrà una entrada solidaria de cinc euros per persona tot i que els menors de 16 anys podran gaudir del partit de forma gratuïta. És per això que des del club es vol fer una crida a que el màxim de gent possible pugui gaudir del bàsquet i recolzar la gran quantitat de premianencs que necessiten tot el nostre suport.\nVal a dir que si algú vol sumar-se a la causa, però no pot assitir al partit, l’Agrupació Bàsquet Premià ha habilitat un número de compte en el què poder fer les donancions per ajudar les famílies, mitjançant l’Ajuntament de Premià de Mar. El número és el segúent:\nES23 2013 0300 2902 0160 2763\nCinc punts de diferència han estat suficients per sumar una nova victòria. L'equip de Champer…\nLara Suanzes, coordinadora de Cistella Petita de l’AB Premià. Aquesta temporada, ha arribat a la…


les urnes biodegradables us convertiran en un arbre després de morir - bona xarxa de notícies - Totes Les Novetats\nEls arbres són els pulmons del nostre planeta. Com més arbres plantem, més net serà el nostre aire per a les generacions futures. En lloc de talar arbres per donar lloc a més cementiris, en lloc d’enterrar els nostres éssers estimats utilitzant líquid embalsamador verinós, un nombre creixent de persones amb problemes ambientals opten per enterraments verds, que podrien augmentar el nombre d’arbres i fertilitzar la terra.\nCom a regla general, les inhumacions verdes eviten l’ús de voltes d’enterrament de fluid i embalsamament de ciment i poden ser considerablement menys costoses que les inhumacions tradicionals, cosa que garanteix que els éssers estimats en pena no siguin pressionats en taüts d’alt preu que no es poden permetre.\nComencem a convertir els cementiris en boscos\nUna organització sense ànim de lucre de Toronto, Canadà (PreventDisease.com) ofereix ara la Urna Bios, una urna funerària feta de materials biodegradables que us convertirà en un arbre després de morir. A l'interior de l'urna hi ha una llavor de pi, o un auró, o roure o freixe, que es convertirà en un arbre commemoratiu per commemorar el seu ésser estimat. Les urnes Bios utilitzen el cicle natural de la vida per transformar la mort en creixement.\nEl cor de l’urna del Bios\nLa part superior de l’urna Bios està especialment dissenyada per permetre que la llavor broti. Abans d’enterrar l’urna, haureu de barrejar els components amb una mica de brutícia d’on voleu que creixi el vostre arbre. Els components facilitaran naturalment la germinació de la llavor quan es barreja amb el sòl.\nL’estructura de l’urna manté la llavor separada de les cendres, fins que la mateixa urna comença a degradar-se. La càpsula inferior és on emmagatzema les cendres, mentre l’arbre creix al compartiment superior. Tota l'urna es converteix en part del subsòl i en fertilitzant per a l'arbre.\nLa càpsula superior és una unitat segellada per garantir el bon estat de la llavor fins que comença a brotar. No hi ha data de caducitat sempre que es mantingui en un lloc fresc i sec.\nPreventDisease.com ofereix una selecció de pi, ginko, auró, roure, freixe, faig o xiprer per a 159,99 dòlars amb enviament gratuït tant per a Amèrica del Nord com per a Europa.\n'Les vendes han estat en curs durant un any i van molt bé', diu Susan McHilley, de la companyia sense ànim de lucre PreventDisease.com, que ven les urnes verdes.\nPer obtenir més informació i comprar, visiteu preventdisease.com\nReimprès amb permís: fotos de preventdisease.com\ntrasplantament de cor de duc\nEls Porquets Poden Ser Rivals dels Gossos a l'Lluitar per el Lloc de Millor Amic, suggereix aquest Nou Estudi\nDesprés que Serena Williams guanyi el primer títol en 3 anys, dona tots els diners del premi a esforços de socors australians\nEs poden imprimir tintes que canvien el color a la roba per advertir el portador de possibles problemes de salut


Projecte de llei per a la igualtat de tracte i la no-discriminació\nAquesta iniciativa legislativa es troba en tràmit al Parlament de Catalunya. S’ha previst la seva entrada en vigor en el termini d’un mes a partir de la seva publicació al DOGC.\nPreveu la derogació de l’article 38 de la Llei 11/2014, de 10 d’octubre, per garantir els drets de lesbianes, gais, bisexuals, transgèneres i intersexuals i per eradicar l’homofòbia, la bifòbia i la transfòbia\nAquesta projecte de Llei té per objecte garantir el dret a la igualtat de tracte i la no-discriminació, i –a tal efecte-- reconeix aquest dret. Regula la seva aplicació en els en àmbits socioeconòmics (ocupació i funció pública, negociació col·lectiva, organitzacions polítiques, sindicals, empresarials, professionals i d’interès social o econòmic) així com en els àmbit de l’educació, sanitat, serveis socials, atenció a la infància, l’adolescència, la joventut, les persones amb discapacitat i les persones grans, en l’habitatge, els establiments o espais oberts al públic, els mitjans de comunicació social, la cultura i la llibertat religiosa.\nEs preveu la defensa i promoció del dret a la igualtat de tracte i la no discriminació, així com les mesures de protecció enfront de la discriminació i els efectes de la contravenció de les normes que preveu aquesta Llei. També es preveuen mesures de promoció del dret a la igualtat de tracte i la no-discriminació i la creació d’un òrgan per a la igualtat de tracte i la no-discriminació.\nPer últim es regula un règim d’infraccions i sancions en la matèria regulada per la llei


L'escriptora italiana Dacia Maraini presenta hui dimecres dues obres literàries en la Universitat\nL'escriptora i periodista Dacia Maraini presenta en la Universitat la seua última obra literària i una obra coral sobre dones de la República, en la qual participa. L'autora italiana, una de les veus més autoritzades en de la literatura italiana participarà en la Universitat de València en dues presentacions hui dimecres 2 de novembre, una a les 12 hores en la Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació i l’altra a les 19 hores en el Col·legi Major Rector Peset, on mantindrà col·loquis amb el públic.\nEl Saló de Graus (primer pis) de la Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació acollirà a les 12 hores la presentació de ‘La bambina i il sognatore’ (Rizzoli, 2016). Durant l'acte l'autora participarà en un col·loqui amb el públic assistent. Modera l'acte Juan Carlos de Miguel, del Departament de Filologia Francesa i Italiana.\nA la vesprada, a les 19 hores la trobada amb l'escriptora i periodista serà en el Col·legi Major Rector Peset per a la presentació ‘Donne della Repubblica’ (VV.AA. Il Mulino, 2016). Dacia Maraini mantindrà un col·loqui amb el públic sobre el paper de les dones a Itàlia des de la Segona Guerra Mundial fins als nostres dies. Durant l'acte, Justo Serna, del Departament d'Història Moderna i Contemporanea realitzarà una lectura crítica. La sessió serà moderada per Giulia Colaizzi del Departament de Teoria dels Llenguatges i Ciències de la Comunicació.\nDacia Maraini (Fiesole, 1936) és una de les veus vives més respectades de la literatura italiana. Poeta, narradora, dramaturga i dona de teatre, assagista, periodista, autora de literatura infantil, entre altres, ha publicat nombrosos llibres que s’han traduït a diverses llengües. La primera novel·la, ‘La vacanza’, data del 1962; el 1990 arribà el gran èxit de ‘La lunga vita de Marianna Ucrìa’ (duta al cinema el 1997) i el 2004 publicà ‘Colomba’, molt ben rebuda pels lectors. L’última publicació, ‘La bambina e il sognatore’ (2016) parteix de la desaparició d’una xiqueta de huit anys, en una ciutat italiana menuda; un mestre encara jove —que fa poc que ha perdut la filla pròpia— la buscarà amb tenacitat.\nPer la seua banda, ‘Donne della Repubblica’ (2016), amb introducció de Dacia Maraini, està composta per 14 veus biogràfiques a càrrec d’un conjunt d’autores, del grup ‘Controparola’, sobre diferents dones d’una àmplia projecció en camps diversos de la vida pública italiana de la segona meitat del segle XX.\nLa brillant trajectòria de Dacia Maraini, reconeguda pels múltiples premis rebuts, la presència assídua en els mitjans de comunicació social i el compromís generós amb les dones i amb els més febles, l’han feta una interlocutora privilegiada de la cultura italiana contemporània.\nArxivat en: Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació , Col·legi Major Rector Peset , Presentacions , Llibres i revistes


Una ciutat (europea) qualsevol | El Pou\nUna ciutat (europea) qualsevol\nper Adam Majó, 16 de setembre de 2021 a les 11:40 |\nTot i que hi ha proves d’assentaments anteriors, el nucli origen de la ciutat actual sorgeix a finals de l’alta edat mitjana, fa aproximadament mil anys. El lloc triat, un pla defensable però ben comunicat a la vora d’un riu. Vinculada des d’aleshores al món cristià, els temples de grans dimensions i els seus campanars constitueixen, encara ara, un referent visual ineludible. Alhora, les velles places i portals que encara avui es conserven –ni que sigui en la toponímia– ens recorden que aquesta fou i encara és una ciutat mercat, punt d’intercanvi de productes agraris, ramaders i manufacturats.\nAl llarg dels segles la ciutat i el país han patit pestes, invasions, atacs i conflictes interns diversos que n’han marcat la vida social i política i que han deixat un rastre inesborrable, tant en la memòria col·lectiva com en les pedres, carrers i edificis que n’han estat testimonis. De la muralla física, per exemple, ja només en queda una torre i alguns fragments mig enganxats a cases velles, però el seu traçat segueix delimitant la frontera entre la ciutat antiga i l’eixample modern. Un eixample que va esclatar en una de les èpoques daurades de la ciutat, la segona meitat del segle XIX, quan una burgesia impetuosa va voler sortir del clos emmurallat, dels carrers estrets, foscos i insalubres i de la pressió asfixiant de l’Església, per crear una nova ciutat amb avingudes i bulevards que fessin patxoca i edificis modernistes que escenifiquessin la riquesa, el bon gust i la joia de viure de la nova classe dominant.\nAquesta riquesa, òbviament, no es creava sola sinó en unes fàbriques que necessitaven mà d’obra en forma de persones i famílies que havien deixat la dura vida a pagès o una terra llunyana per cercar un futur millor. La ciutat vella abandonada per la burgesia, on s’instal·lava la nova classe obrera, de seguida va quedar petita i les autoritats es van veure obligades a fer construir nous barris residencials, verticals i barats, a la perifèria. Al mateix temps, al costat de les fàbriques i els blocs de pisos apareixien també les estacions de tren, els grans edificis públics i les carreteres. I és precisament per aquí per on arriba la darrera invasió soferta, la de l’automòbil, de la qual la ciutat tot just ara es recupera traient cotxes de llocs on no havien d’haver arribat mai i augmentant la proporció d’espai públic lliure de circulació rodada.\nPerò una ciutat és molt més que les seves pedres, és també un microcosmos d’allò que passa al seu entorn. Així, al llarg dels segles, aquesta ciutat ha anat rebent i digerint multitud de corrents artístics, literaris, ideològics i socials, des del gòtic, el barroc i les avantguardes, fins a les reformes religioses, la secularització i l’anticlericalisme, passant pels esports moderns, el racionalisme, la música popular moderna, els totalitarismes o el consumisme insostenible.\nI així és com Riga, la capital de Letònia, ha arribat a la tercera dècada del segle XXI, amb una personalitat pròpia ben marcada, però amb una història estretament emparentada amb la de tantes altres ciutats del seu àmbit social i geogràfic. I no, no és cap estranya casualitat que una ciutat a 3.000 km de Manresa hagi tingut una trajectòria en tants aspectes coincident amb la nostra. Europa és això, un continu humà amb molt més en comú del que les ratlles en els mapes i els nacionalismes d’estat ens volen fer pensar. Per això, quan viatgem pel continent, tantes coses ens resulten familiars i intel·ligibles i tot ens sembla tan diferent i alhora tan igual que a casa. Només cal agafar una mica de perspectiva per adonar-se que Manresa és sobretot una ciutat d’Europa; i que la mediterraneïtat, en canvi, és una etiqueta atractiva però etèria i buida de contingut (més enllà de l’oli d’oliva que ens posem cada dia al pa amb tomàquet).


Millora la comunicació durant el confinament I COVID-19\nEn ple confinament, hi ha persones que han tingut la sort de poder treballar normalment des de casa. D’altres, per no dir la majoria, han vist canviar o, fins i tot, reduïr-se la seva càrrega habitual de treball. Així que millor buscar-li la part positiva i per a nosaltres aquesta és tenir temps.\nDurant aquests dies és més fàcil trobar un forat per posar ordre en totes aquelles tasques que, sobrepassades pel dia a dia, anem arraconant i acumulant en el cistell de pendents. I sí, una d’elles és la comunicació.\nAra no hi ha excuses! Així que si comences a sentir l’esperit de la Marie Kondo i vols enfilar-hi l’agulla, aquí algunes propostes que t’ajudaran a saber per on començar:\nQuin és el nostre pla?\nLa nostra primera proposta encara que et sorprengui és aturar màquines. La comunicació normalment l’acabem fent aquí caic, aquí m’aixeco. Anem tapant forats, donant resposta a les necessitats que van sorgint, però no hi ha ni una planificació ni una estratègia darrera. I això és un error\nCal poder mirar el conjunt, veure el quadre complet. Saber què volem aconseguir amb la nostra comunicació i fixar-nos uns objectius. També resoldre com ho farem i quins canals necessitarem, i finalment quan ho farem. Amb una bona planificació estalviaràs temps i concentraràs esforços per a que tot surti com vols.\nAixò sí, en aquests temps d’incertesa sigues flexible amb els timings. El millor que podem fer és preparar-nos, tenir clara la nostra estratègia i posar a punt els nostres canals. D’aquesta manera, quan poguem finalment posar en marxa el nostre servei, llançar un nou producte o simplement, reprendre l’activitat, serem molt més efectius.\nSi vols saber més sobre com fer un pla de comunicació, et proposem el taller online de La Clara que realitzarem el pròxim dimarts 4 de maig de 10 a 12h. És gratuït! Si t’interessa escriu-nos aquí.\nPosada a punt pel web\nLa clatellada que ens espera els pròxims mesos pot ser gran, però segurament no ho serà tant si enlloc de quedar-nos aturats fem tot el possible per suavitzar-la. Com? Doncs, per exemple, tenint a punt la nostra millor carta de presentació possible, el nostre web.\nProva una cosa. Vés a la pàgina d’inici i mira-la durant 3 segons. Podries dir honestament que és suficient perquè algú que no us conegui pugui saber qui sou? Conèixer quina és la vostra singularitat o ADN? Si la resposta és no, res de desesperació, hi ha coses que pots fer.\nRevisa els continguts i actualitza’ls. En primer lloc, de la home. Assegura’t de deixar clar qui sou i què feu. Però també, tingues cura de la resta de pàgines. Actualitza els vostres serveis, els clients per a qui treballeu, les novetats que pugui haver del vostre projecte, millora la transparència i, sobretot, assegura’t que a tot arreu quedi clar quins són els valors que hi ha darrera del vostre projecte, organització o empresa.\nRenova les imatges. Una bona imatge no té preu, així que assegura’t de tenir imatges de qualitat al vostre web. Si el vostre àlbum de fotos és precari i no et veus amb cor de fer-les tu mateix, pots sortir del pas tirant de bancs d’imatges gratuïts (com Unsplash o Pixabay, però hi ha molt d’altres) i quan sigui possible, contacta amb alguna col·laboradora que et pugui ajudar.\nDades, dades i més dades. Per saber com ho està fent el vostre web, Google Analytics o altres eines d’analítica web com Piwik, et poden donar moltes pistes. Si esteu tenint més o menys visites, la duració d’aquestes visites, quins són els continguts que tenen més interès… Fés un repàs i segur que en treuràs algunes propostes de millora.\nI si tot i les millores que puguis fer, creus que el vostre espai web actual s’ha quedat totalment obsolet, pensa com voldria que fos, què hauria de tenir i com s’hauria de veure. Fer un nou web podria ser una de les accions d’aquesta nova estratègia que has començat a dibuixar.\nA banda del web, les xarxes socials són un dels nostres principals canals de comunicació. Així doncs, aquí la pregunta seria: estàs satisfeta de la gestió que esteu fent? Et proposem alguns aspectes per reflexionar:\nLes xarxes socials s’han d’actualitzar i dinamitzar constantment. Si amb els nostres recursos actuals no és possible gestionar-les totes, recomanem valorar quines ens estan funcionant millor i desfer-nos de la resta.\nA partir del nostre pla o estratègia, veure si hi ha alguna xarxa que és més recomanable que una altra. Si no tenim perfil, valorar si amb els nostres recursos és possible gestionar una nova xarxa.\nLes xarxes socials són claus per aconseguir més tràfic al nostre web. Fem suficient difusió dels nostres continguts?\nLes xarxes socials no són un canal unidireccional. Hem de dialogar amb les persones, participar en les converses, fer preguntes, etc.\nSi no fos el nostre projecte, seguiríem el nostre perfil? Els continguts que publiquem tenen prou interès?\nSi poses en pràctica totes o algunes de les propostes que et fem, segur que faràs una bona endreça. De totes maneres, si tens més temps i vols anar més a fons, a banda d’aquestes propostes, hi ha moltes altres que podríem fer, com per exemple, fer un repàs dels canals d’entitats afins i veure què estan fent. Potser podem inspirar-nos i agafar idees. També fer una repassada al SEO i millorar el nostre posicionament, veure quins materials gràfics i corporatius cal actualitzar, valorar si el nostre projecte té prou interès per fer una acció a premsa, etc. Definitivament, no serà per coses a fer amb la comunicació!\ncomunicació web xarxes socials estratègia continguts\nNewer Post Endrecem la comunicació del nostre projecte!\tOlder Post Hola queridis!


Apartments Jozica Brac Island Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStjepana Radica 23, Supetar, Brac Island, Croàcia, 21400 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartments Jozica\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Supetar, Apartments Jozica és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartments Jozica també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Supetar. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, ventilador a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartments Jozica la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Supetar.


Ajuntament de Masquefa - L'Ajuntament impulsa l'Espai Socioeducatiu 'La Fàbrica'\nGeneral - 16/02/2017\nAquest programa gratuït, que compta amb el suport de l’Obra Social “la Caixa” i desenvolupa ACTUA Cooperativa d’Iniciativa Social, pretén gestionar projectes d’atenció i educació a infants i adolescents.\nL’Espai Socioeducatiu ‘La Fàbrica’ sorgeix amb l’objectiu d’oferir més i millors eines per fomentar l’ensenyament i l’aprenentatge a la vila. D’aquesta manera, aquest projecte guia, dóna suport i acompanya a infants i adolescents, d’entre 6 i 15 anys, fora de l’horari escolar. El regidor de Benestar Social, Educació i Joventut, Daniel Orellana, destaca que “aquest programa permetrà potenciar la vida cultural de Masquefa, fomentarà la inclusió social i reforçarà l’excel·lent treball dels centres educatius del municipi”.\nL’Ajuntament, doncs, proporciona un nou espai d’acollida per a la realització d’activitats lúdiques i formatives, com poden ser tallers de cuina, expressió corporal, treballs manuals o jocs, entre d’altres. L’entitat ACTUA Cooperativa d’Iniciativa Social serà l’encarregada de gestionar els cursos i activitats, apostant per un model pedagògic que faciliti l’acompanyament a l’estudi i l’adquisició d’hàbits relacionals i comunicatius i seguint criteris de qualitat, transparència i rendibilitat social. Aquesta tasca, a més, es desenvoluparà fent ús d’equipaments municipals.\nPer tal d’accedir a aquest nou servei gratuït, cal realitzar els següents tràmits:\n- Omplir la sol·licitud d’inscripció amb les dades bàsiques de l’infant o adolescent. Aquest full, i més informació sobre l’Espai, estarà a disposició de les famílies del 13 al 17 de febrer de 18.30 a 19.30 hores a La Bàscula (situat a la Fàbrica Rogelio Rojo).\n- Els pares/tutors interessats mantindran una entrevista amb l’equip educatiu en la qual s’informarà dels objectius i la metodologia de treball, així com de les característiques de l’infant o adolescent.\n- La sol·licitud d’inscripció serà valorada per l’equip d’educadors/es de l’Espai Socioeducatiu. En cas que no hi hagi plaça disponible en el moment de la sol·licitud, es passarà a una llista d’espera.\nL’Espai Socioeducatiu ‘La Fàbrica’, organitzat per franges d’edat, seguirà el calendari escolar. Així doncs, les activitats es desenvoluparan entre el 20 de febrer i el 16 de juny.\nEls horaris dels quatre grups són els següents:\n-\tDe 1r a 3r de primària: dimarts i dijous, de 16.45 a 18.45 hores, a La Bàscula.\n-\tDe 4t a 6è de primària: dimarts i dijous, de 16.45 a 18.45 hores, a La Bàscula.\n-\t1r d’ESO: dilluns i dimecres, de 16.30 a 18.30 hores, al Casal de Joves.\n-\t2n d’ESO: dilluns i dimecres, de 16.30 a 18.30 hores, al Casal de Joves.


04-03-17: JOVENTUT HANDBOL MATARÓ A vs INFANTIL MASCULÍ A ~ CLUB HANDBOL RIBES\n04-03-17: JOVENTUT HANDBOL MATARÓ A vs INFANTIL MASCULÍ A\ndissabte, de març 04, 2017 Infantil Masculí A 2016/17\nJoventut H. Mataró 31 - Ch Ribes 20\nAquest dissabte hem jugat el segon partit de la segona fase. Ens ha tocat desplaçar-nos a Mataró.\nEl resultat final ha estat de 31 a 20. Resultat i partit gairebé calcats als de la setmana passada. Mala defensa dels nostres nois que permetia entrar sense dificultat al rival.\nAtacs poc fructífers, per mala sort en el llançament o per pèrdues de pilota. En conjunt un partit pobre, sense lluita per part dels nostres jugadors. Actitud que cal millorar i a la que ens tenen força acostumats aquesta temporada. Altre cop penso que el rival era assequible ja que sense lluitar es va perdre de 9, imagineu que hagués passat si ho haguéssim fet!!!!\nEl resultat a la fi de la primera part va ser de 14 a 8. Aquest marcador, bé més que el resultat l'actitud dels nous jugadors, feia preveure un mal resultat final. Tots nosaltres però, en algun raconet, teníem l'esperança de veure aparèixer aquell equip lluitador que hem vist en comptades ocasions, però no va ser així. La segona part van seguir igual i arribàvem a la fi del partit amb una diferència d'11 gols.\nLa setmana vinent juguem a casa contra el CH Cerdanyola Verd. Equip contra el que vàrem jugar a la fase classificatòria per a la lliga catalana, i en vàrem treure un empat. Molta sort i a lluitar!!!!


Famílies de silicona conectables Silishapes Tickit - enviament 24/48 hores - kinuma.com\nInicio > Juegos y juguetes educativos>Mesas de luz y complementos>Juguetes traslúcidos>Famílies Conectables de silicona Silishapes\nLa família que no pot faltar en la teva taula de llum.\nSet de 6 famílies de silicona suau i flexible, en atractius colors transparents que es poden unir per les mans.\nExcel·lent recurs per a contar històries.\nLes famílies consten de papà, mamà, avi, àvia, fill i filla. Combinant aquests elements es poden inventar originals històries, la qual cosa permet desenvolupar el llenguatge, l'ordre o classificació numèrica, seqüències i patrons. A més per les seves característiques proporcionals es poden aprendre atributs comparatius com més alt, més baix, major, menor, més gran, més petit, etc.\nPer a adquirir coneixements bàsics científics es poden usar per a comprendre el cicle de la vida o els resultats de barrejar els colors sobre una taula de llum. Ajuden a desenvolupar la motricitat fina.\nFàcils de netejar després del seu ús, amb aigua amb sabó i fins i tot en el rentaplats.\n6 famílies de 6 integrants cadascuna\nfulla informativa amb idees d'ús curricular.\nMedidas producto (Al/An/Fo): 7-10 cm x - x - cm\nMedidas envase: 20 x 19 x 3 cm\nAnimals del bosc de fusta per a classificar i jugar\n6 pastelitos Macarrón de Madera - últimas unidades


El Món | Aeroport: la llengua absent\nEn països europeus com Alemanya, el coneixement de la llengua del país és indispensable per a tenir un contracte de treball, passats tres anys després d’haver-hi arribat, conscients que no pot haver-hi un bon servei sense la llengua del país, factor clau de cohesió i ascensor social. La immersió ha estat positiva per al coneixement de la llengua, però l’absència de consciència lingüística de la majoria -sectors dirigents i societat- ha fet que mai una llengua hagi estat tan coneguda en el seu territori i, alhora, tan poc utilitzada. Una llengua, la catalana, que no tenen cap obligació de saber ni jutges, ni policies, ni guàrdia civil, ni militars, ni... I una llengua que no cal saber, no serveix de res.\nAquesta naturalitat en el no ús del català i, contràriament, en l’ús de l’espanyol en tot moment, a tot arreu i per a qualsevol funció, converteix l’espanyol en imprescindible per a viure en la quotidianitat i el català, lamentablement, en la llengua prescindible. Hauríem de demanar-nos què no hem fet i no fem prou bé com per haver arribat a una situació així, en la qual la imatge que es dóna trenca tota lògica: a França en francès, a Alemanya en alemany, a Itàlia en italià, a Anglaterra en anglès i a Catalunya en... espanyol! Per a la majoria d’usuaris de l’aeroport, aquest és el primer, el darrer o, fins i tot, l’únic lloc del país que veuran i aquí no hi sentiran pas el català com sentiran l’espanyol a Madrid, l’anglès a Londres, o el suec a Estocolm. Si la Catalunya que ve és, des del punt de vista lingüístic, la Catalunya de l’aeroport, he de confessar que no m’agrada i que no és el país en el qual havia somiat tants cops.\nÉs així sr. Carod-Rovira. A la majoria d'empreses la llengua vehicular és el castellà, per "estalviar-se" problemes de no ser entesos. Els meus fills han estat educats en català, però al carrer acostumen a dirigir-se a la gent en castellà. De petits es van adonar q molta gent no els entenia si parlaven català, i han prés l'opció d'utilitzar el castellà prioritsariament. El món laboral no ajuda, La barreja de gent de diferents orígens fa que el català quedi en l'oblit. Som nació sense estat\nSr. Carod, hi ha una mala notícia. Aquest perfil baix en la defensa del català és el preu que haurem de pagar durant uns anys per tal de que els castellanoparlants s'apuntin a votar sí a la independència. La bona notícia és que tenir un estat que el protegeixi, a diferència de la especificitat del gaèlic irlandès, ens permetrà consolidar a la nova generació, la que haurà nascut en la república catalana. Potser la nostra tasca , actualment, només és la de resistir fins d'aquí quinze anys.\nNo m'he llegit l'article ni ganes\nPerò tal com comença, la conclusió és evident: el català no serveix de res.\nSr Carod l´altra dia ens deia que cal parlar de l´Estat español i de la nació catalana,avui crec que hauria de dir castellà i no español de la mateixa manera que diu anglés i no britanic\nCom deia una amiga (quasi mare): que el llegir no ens faci perdre l'escriure. Arribar fins al final i sacrificar la llengua pel camí, seria una pèrdua irreparable. No ho permetem.\nPer tant l'única via que ens queda és la independència i deixar-nos d'hòsties. Català 100% a l'escola i a les administracions i l'espanyol tractat amb tot el respecte del món però tractat com llengua estrangera. Que sigui la llengua de molts catalans no vol dir que ho hagi d'estar del seus fills i nets ad eternum, a més que no la perdrien atès la proximitat i la quantitat de canals de TV en aquest idioma. Quant més temps romanguem en aquest estat pitjor ho tindrem.\nAeroport internacional español només\nEl català no té cabuda en aquest aeroport internacional español així que és una altra prova fefaent que els Catalans no som españols sinó que som colonitzats pel regne bubònic d'apaña por el justo derecho de conquista!\nA la persona que no lleigeis i opina Potser cal que reflexioni i si no lleigeis no opini ja que algunes vegades és més sa tenir la boca tancada i en el seu cas ,la mà quieta\nQui sap si la solució potser és que les futures generacions siguin monolingües en català.\nDes del meu punt de vista ho veig diferent. Tinc 50 anys, nascut a Catalunya, i la meva llengua habitual és el català, llevat amb la família que ens comuniquem en castellà en el nucli més familiar, si bé als petits de la família ens dirigim en català. Tanmateix les notes que em faig (llista de la compra, recordatoris, etc) ho faig en català. Crec que a tot això ha ajudat el fet que m'hagi criat en un poble d'interior a la Conca de Barberà. La llei d'immerssió lingüística ha funcionat, més o menys\nEstic cansada de moure'm per Bcn i haver de parlar en castellà perquè se m'entengui. Al no existir l'obligació de saber el català, em sento en inferioritat, ja que no sóc atesa enlloc en el meu idioma, en l'idioma d'aquesta terra. El castellà ens envaeix perquè entre tots ho permetem. Però també penso que els ciutadans poc hi podem fer, si l'Administració no hi posa remei. El català hauria de ser obligatori en tots els àmbits. Si no, els catalans som tractas amb inferioritat.\n@ NO M 'HE LLEGIT L'ARTICLE NI GANES\nDoncs mira noi, nomes per aixo, demostres ser un absolut ignorant, repulsiu. El menys que espot fer es, llegir l'escrit i despres donar la opinio que et mareix. M'agradaris saber el grau de cultura que tens, que deu saaer molt baix. DESGRACIADAMENT PER TU.\nA partir del 26 de gener de 1939, l'Aeroport de Barcelona va ser expropiat pel Ministerio del Aire, i administrat pels militars, crean la Subsecretaria de Aviación Civil, les Dirección General de Protección de Vuelo, de Navegación Aérea, de Infraestructura, de Obras, el Organismo Autónomo Aeropuertos Nacionales, etc. Amb el pas del temps es va canviar diverses vegades de Ministeri, com per: Ministerio de Turismo, Transportes y Comunicaciones, i altres noms. Al cap d'uns anys, la OACI, continua\ncontinua, va prohibir els militars als aeroports. Felipe Gonzales, president del govern, va haver de complir l'ordre de la OACI. Per no allargar, l'Aeroport continua sent propietat d'Espanya, com ho es Catalunya. Tal com diu el Sr. Carod-Rovira, s'hi parla espanyol-castella. Com també la majoría de treballadors, en quant al futbol, son del Madrid i, van en contra del Barcelona. Cal tenir en comte del perqué es va fundar AENA. Mentre Catalunya sigui una colonia espanyola això continuarà així.\n100% d'acord amb l'article. Conclusió: cal cuidar la composició demogràfica del país, si es vol que el català segueixi present, hi ha d'haver un gruix important de catalanoparlants nadius que ara mateix no existeix. És suicida tenir tanta gent vinguda de fora i la immensa majoria amb el castellà com a llengua materna, combinat amb una classe alta barcelonina ja castellanitzada durant el segle XX. Per inèrcia, al segle 22 la catalanitat haurà desaparegut\nLa immensa majoria que no és militant s'anirà decantant cap una llengua o l'altra en funció de la comoditat, dels incentius que re per utilitzar-la. Diuen els qui hi entenen que una llengua nomes desapareix si n'hi ha una altra que la pugui substituir, com passa aquí amb el castellà. De fet, durant el franquisme, per molt que el català estigues prohibit, una part de la població no el parlava amb prou solvència. Ara no és així. Amb la independència tindrem una oportunitat, només una.\nNarcís ( per què voler passar l'arada davant els bous .. anem's-en jaaaaaaaaa i tot caurà pel seu propi pes!)\nNo fumem .. si som país " violat " per veí botxí així amb lleis anihiladores, amb ' nacionals ' agraïts pels permisos/ residències/ nacionalitats i ' nacionals ' veïns que cerquen nostra desaparició .. què hi espera? PD: deixem-nos-en de punyetes .. la llibertat de Catalunya serà la llibertat dels catalans origen quin fos així la llibertat del català ( no debades Catalunya i català i/ o català i Catalunya es fondran!)!\nMolt bon article, i tota la raó Sr. Carod...\n…Els espanyols feliços… i contents, ¿quan seran persones adultes?.\nMolte culpa es dels propis catalans e lprimer que es parle quand ens dirigim a quelcom sempre es castella? Perque? Doncs perque vivim semore cara el.castella. inclus jo me trovat que entre depandents sen Catalans es parlen en castella\nEl català no és llengua oficial ni Catalunya existeix dins l'imperi espanyol, això que un nen ho entendria molt fàcilment els catalans fa 500 anys que no entenen res de res... perquè som uns innocents babaus\nEntenc la preocupacio per el catala, que tambe la tinc. El fet es molt complicat i crec que el Josep Lluis no te en compte un munt de coses que afecten el seu us, especialment en llocs com l'aeroport. Per comencar, el pensar que tots els que treballen a l'aeroport son catalans? M'imagino que si vens de cap part de l'estat i vols una feina a Barcelona, l'aeroport deu ser un bon lloc per comensar. Hi ha un fet clar i es que la globalitzacio no te cap interes en el catala.\nEduard les Planes BCN\nÉs així Sr. Carod. no fa falta anar al aeroport, per feina treballo al costat de Plaça Espanya, on hi ha una comissaria dels mossos d'esquadra, vaig a un bar on coincideixo amb ells, ni un parla en català, cap , només els comandaments i no tots , els altres mossos parlen en castellà!! Jo ja he decidit com a client, dirigir-me a tothom en català, us faríeu creus del resultat, de moment no hi ha ni un bar que porti un propietari xinès que no m'entengui " una cerveseta ben fresca, si us plau"