El muntibloc de sisè: 2019\nPublicat per Promoció 2008 a 0:42 Cap comentari:\nPublicat per Promoció 2008 a 22:28 1 comentari:\nSortida al Parc Científic de Barcelona- Taller Nano Ciència\nAvui hem anat al Parc Científic de Barcelona. Ens han explicat com es feien els medicaments, de que estaven formats, també hem fet un tour per planta on hem vist com experimentaven amb mosques i després hem fet nosaltres mateixos tot un seguit d'experiments. Ens ho hem passat pipa!\nPublicat per Cinquè a 19:13 Cap comentari:\nSortida l'era de luxe. Dels assiris a Alexandre el Gran\nAvui hem anat al caixa fòrum on hem vist tot d'objectes de luxe de l'època: com estaven fets, amb quin material estaven fets. Hem pogut tocar or, plata, bronze, guix. Ha sigut interessant, hem après com es feia el color púrpura que era el color que simbolitzava riquesa.\nPublicat per Cinquè a 14:16 Cap comentari:\nCantània 5è Joan Brossa\nQuins nervis, però també quina emoció!!.\nDesprés de tants dies de dedicació i esforç ha arribat el gran dia, la Cantània. Ha sigut una experiència molt bonica i única; on ens ho hem passat molt bé i ho hem compartit plegats amb tota la classe de 5è. Sempre tindrem un molt bon record d'aquest dia: 1,2,3,4,5, 6 siiiiiis... a gaudir!\nEstem fets uns autèntics artistes!\nPublicat per Cinquè a 20:05 Cap comentari:\nAvui ha vingut, la Marta que és paleontòloga i ens ha portat tot un ventall de materials i objectes del paleolític, neolític i l'edat dels metalls. Hem après moltes coses a través de les seves explicacions i ens hem divertit molt fent dos tallers: primer el de ceràmica amb fang i després al de l'or tot fent servir foc.\nPublicat per Cinquè a 14:25 Cap comentari:\nAvui ha vingut la mare del Pau, l'Anna, a explicar-nos uns contes. Ens ha parlat una mica de Jocs de fantasia, de Gianni Rodari i hem jugat amb les idees i les paraules.\nTambé ens ha llegit El test buit, de Demi, i ens ha fet reflexionar sobre l'esforç i el valor de la sinceritat.\nMoltes gràcies per haver compartit aquesta estona amb tots nosaltres.\nA més a més entre padrins i fillols ens hem fet un detallet de Sant Jordi, uns punts de llibre molt bonics i divertits!\nPublicat per Cinquè a 12:17 Cap comentari:\nSortida Raid Atlètic\nDimecres 20 de març la classe de cinquè vam anar a l'estadi olímpic a fer una activitat que es diu raid Atletic. Primer vam fer una cursa de 1km 200m, una estona després vam fer llençament de peses, la bola pesava 3kg, a continuació vam fer unes minicarreres de 60m, vam anar a fer relleus i per ultim cadires de rodes; ens vam cansar força!\nVa fer un dia fantàstic, amb molt de sol i ens vam divertir moltíssim!!\nPublicat per Cinquè a 19:03 Cap comentari:\nSortida al Parc Científic de Barcelona- Taller Na...\nSortida l'era de luxe. Dels assiris a Alexandre el...


El Consell convoca les beques de transport per a estudiants universitaris – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nEl Consell convoca les beques…\n(EFE) La Conselleria d’Innovació, Universitats, Ciència i Societat Digital ha convocat subvencions destinades a finançar el transport de l’estudiantat a les universitats públiques de la Comunitat Valenciana per al curs 2021/22 i que beneficien anualment a una mitjana de 20.000 estudiants.\nEn concret, el Consell destina més de 470.000 euros a facilitar el trasllat d’estudiants residents en poblacions de la Comunitat Valenciana als centres universitaris, a fi de limitar l’impacte que aqueixes despeses suposen a les economies familiars i de garantir una vertadera igualtat d’accés als ensenyaments universitaris amb independència del lloc de residència.\nPodran sol·licitar aquesta subvenció, que suposa una ajuda al finançament del cost del servei de transport, les associacions d’estudiants universitaris, les cooperatives de consumidors i usuaris l’objecte dels quals siga el transport de l’alumnat universitari, els ajuntaments i les empreses de transport públic.\nEl termini per a presentar sol·licituds finalitza el 15 de juliol, i la tramitació es realitzarà únicament per mitjans electrònics a través de la pàgina web: http://www.gva.es/es/inicio/procedimientos?id_proc=274\nTotes les sol·licituds hauran d’adjuntar el NIF, estatuts o documentació acreditativa de la constitució de l’entitat sol·licitant, memòria de l’activitat, document de domiciliació bancària i descripció exacta de les rutes, horaris i nombre d’estudiants beneficiaris.\nPer a optar a les subvencions les entitats i empreses sol·licitants hauran de proposar rutes en les quals, la distància entre la població o poblacions des de les quals es preste el servei de transport i el campus universitari de destí no siga inferior a 20 km ni superior a 90 km.\nEl servei de transport haurà de prestar-se en la totalitat dels períodes lectius del curs acadèmic 2021-2022, la duració del trajecte no serà superior a 90 minuts i el punt de destinació i l’origen del retorn serà el propi campus universitari.\nLa consellera d’Universitats, Josefina Bueno, ha assenyalat la importància d’aquestes beques per als i les estudiants universitaris valencians: “Tenim una Comunitat molt dispersa territorialment i necessitem facilitar l’enllaç entre els diferents municipis i els nuclis universitaris, amb la finalitat d’ajudar econòmicament i fer més fàcil l’educació universitària per als nostres estudiants”.


Alves revela que ha estat sis mesos jugant amb una fasciïtis plantar - Empordà\nAlves revela que ha estat sis mesos jugant amb una fasciïtis plantar\nAlves ha admès que vol que sigui l'Atlètic qui rellevi el Barça en la màxima competició continental\nEFE 24.05.2016 | 18:11\nAlves revela que ha estat sis mesos jugant amb una fasciïtis plantar ANDREU DALMAU\nEl defensa del Barcelona Dani Alves ha puntuat avui, "no amb un 10, sinó amb un 1.000", la temporada que ha fet el conjunt blaugrana, que ha afegit a la Supercopa d'Europa i el Mundial de Clubs, conquistats a principi de temporada, la Lliga i la Copa del Rei.\nPer això, ha demanat a l'afició culé "que no senti afecció per la 'Champions'", la final de la qual disputaran aquest cap de setmana el Reial Madrid i l'Atlètic de Madrid.\n"Que la gent no pateixi per això. Vull recordar que el títol que disputen Madrid i Atlètic encara està en possessió del Barça. Així que, fins al xiulet final de l'àrbitre, podem vacil·lar si volem. Perquè, de tant en tant, com que som bones persones, també repartim per a la gent, perquè siguin feliços", ha comentat en to de broma.\nAlves ha admès que vol que sigui l'Atlètic qui rellevi el Barcelona en la màxima competició continental, però no per antimadridisme, sinó perquè pensa que "és un rival que s'ho ha treballat moltíssim els últims anys i es mereix un títol d'aquest nivell", a la vegada que ha recordat que el Reial Madrid "ja té moltes 'Champions'".\nEn qualsevol cas, el lateral brasiler ha subratllat que, guanyi qui guanyi dissabte, "no canviarà" el que ell veu com un evidència irrefutable: "Que el Barça és el millor equip i millor club del món, perquè la història és aquí. Han estat deu anys increïbles".\nAlves ha fets aquestes declaracions durant la presentació avui al Camp Nou del projecte 'Tour n' Coure' del qual ha estat nomenat ambaixador.\nEs tracta d'una iniciativa que han dut a terme dues farmacèutiques, l'egípcia Pharco i l'índia Primi, per eradicar del món l'hepatitis C amb un tractament de baix cost.\nEl to distès del defensa blaugrana ha canviat quan ha hagut de parlar d'aquest projecte solidari: "Volem salvar vides i canviar el món d'alguna forma, sabem que és difícil canviar el món sencer, però si fem la nostra part, almenys en canviem un tros".\nEn aquest primer acte com a ambaixador de 'Tour n' Coure', Alves ha decidit finançar l'atenció de l'hepatitis C de 500 pacients al seu país, el Brasil, 250 a Espanya, on ha desenvolupat gairebé tota la seva carrera, i 250 més a Bolívia, "el gran oblidat de Sud-amèrica", ha apuntat.\nAlves, que ha revelat que ha estat sis mesos jugant amb una fasciïtis plantar de la qual s'està tractant ara i que endarrerirà un parell de dies la seva incorporació amb la selecció del Brasil per disputar la Copa Amèrica, estava exultant per com ha tornat a rendir aquesta temporada.\n"Consulteu amb la gent d'aquest club. Tothom està encantat per la forma com encaro la meva professió, perquè m'ho curro moltíssim, però la meva vida és un mar d'alegria i les persones no estan acostumades a aquesta forma de ser. La gent no em respecta", ha comentat quan li han recordat aquell polèmic vídeo en el qual es disfressava de dona i frivolitzava sobre una derrota de l'equip.\nAl final, Alves creu que la seva titularitat, any rere any, avala el seu rendiment: "Sempre acabo jugant més que els companys. No per demèrit d'ells, sinó perquè jo sóc molt competitiu i a treballador no em guanya ningú".\nEncara que va renovar la primavera passada, quan semblava que tenia un peu i mig fora del Barça, el defensa blaugrana no s'ha atrevit a dir si seguirà jugant a les ordres de Luis Enrique la pròxima campanya.\n"No puc garantir ni que seguiré ni que no seguiré. Jo visc el meu dia a dia, per a mi no existeix el demà, només l'ara", ha confessat el brasiler qui, en qualsevol cas, ha deixat clar el seu amor als colors blau i grana: "Sóc feliç, perquè sóc del Barça. El Barça ha captivat el meu cor".\nTambé sembla que ha captivat el cor del seu compatriota Neymar da Silva, que ahir va dir en la celebració del doblet que volia seguir jugant al Camp Nou.\n"Quan vaig parlar amb Neymar i vaig posar el meu granet de sorra perquè vingués, vam parlar de realitzar somnis, i no es va equivocar d'equip ni de companys ni de club. Ell està molt feliç aquí", ha comentat al respecte.


Si eres un empresari, autònom o t’estàs plantejant posar en marxa el teu propi projecte, estes són totes les activitats en les quals pots participar durant el Focus Innova Pime de la Comunitat Valenciana.\nNETWORKING: Un dels punts clau en el desenvolupament empresarial és l'agenda de contactes i relacions comercials de l'empresa. Hem organitzat diferents modalitats de networking, tria la que millor s'adapte a les teues necessitats i inscriu-te:\n- Networking Express: trobada de 2 minuts en què cada participant manté converses amb altres per explicar el teu projecte o empresa.\n- Networking Cafè: sessió guiada per promoure l'intercanvi de targetes i el foment de nous contactes entre els assistents.\n- Commercial Pitch: Presenta el teu negoci i aprofita esta oportunitat per promocionar-te, ja estigues venent un producte, un servei o la teua pròpia empresa. El format de la presentació és lliure.\n- Vídeo Pitch: Tindràs una càmera i un tècnic a la teua disposició.\n- Tauler d'anuncis: pots deixar i també recollir en paper tot allò que t'interessa: targetes de visita, anuncis, etc.\n2. MOSTRA D'EMPRESES: Coneix el potencial innovador de les empreses valencianes a través d'aquest espai destinat a estands virtuals i presencials.\n3. ASSESSORAMENT EMPRESARIAL: Aprofita l'oportunitat gratuïta d'assessorament que t'ofereix Focus Innova Pime. Es tracta d'un espai en el qual experts en diferents temàtiques relacionades amb la creació i consolidació i el creixement d'empreses, oferiran informació i assessorament concret sobre qualsevol tema relacionat amb gestió empresarial, mercats, vendes, màrqueting digital i xarxes socials, reestructuració d'empreses, etc.\n4. CONFERÈNCIES: Tria una o diverses temàtiques i inscriu-te en la sessió o sessions que més t'interessen, hi ha 80. El nostre objectiu és facilitar l'accés a tota la informació possible a través de diferents temàtiques com ara la Creació i gestió empresarial, Innovació i sectors emergents, Europa Oportunitats, Màrqueting, Xarxes Socials i TIC, Internacionalització, Finançament i Economia col·laborativa i social.\n5. PREMIS PER A PIMES: No ho dubtes, participa! 5.000 euros per a cada premiat en una d'estes tres categories, el termini finalitza el 26 d'octubre.\n- Empresa de Recent Creació\n- Trajectòria Empresarial\n- Empresa Internacionalitzada\n6. REPTES: Te plantejarem 6 reptes amb els quals es persegueix reconèixer el talent.\n7. COMUNICACIÓ: Hi haurà un set de premsa pel qual passaran representants d'entitats, grups de treball i ponents de Focus Innova Pime 2015.\nvisitas hoy 1 · visitas total 10.142


Butlletí número 514 (dimarts 21/06/2011) - Continguts triats i enviats per Eugeni S. Reig\n1) Alfons Esteve - Monolingüisme per decret\n2) Joan Lladonet - Si es vol la llengua catalana salvar, aquesta s’ha d’IMPOSAR\n3) Eugeni S. Reig - Política, politologia i politòleg\n4) Albert Pla Nualart - Politòlegs, politicòlegs i politicastres\n5) Josep Lluís Galiana - El patriotismo valenciano de Enric Valor\n6) Vicent Baydal - Insistim\n7) Josep Vicent Bataller - Where're you going, mr. Font de Mora?\n8) Alícia Marqués - El grotesc parany del decret del plurilingüisme\n9) Alfred Bosch - Font de Mora\n10) Bauzá importarà a les Illes el model d'ensenyament trilingüe de Camps\n11) Oberta la preinscripció per al curs 2011-2012 dels títols propis de la UAB en matèria de Correcció i Assessorament Lingüístic\n12) Centenars de regidors i regidores prometen impulsar l'ensenyament en valencià en la seua presa de possessió\nArticle publicat en la revista El Temps, núm. 1409, de 14 de juny de 2011\nDiguem-ho clar: la proposta de decret del Govern Valencià del PP no és promoure el plurilingüisme. La finalitat és just la contrària: el monolingüisme castellà per defecte. Això sí, disfressat de modernitat, amb molt de bombo per a l'anglès. L'embolcall és fashion; el contingut, enverinat. Vegem per què.\nEn primer lloc, l’única llengua en què s'ha difós la proposta de decret ja dóna una pista de com aniran la resta de coses: només en castellà. No he vist enlloc la versió en català, ni tampoc en anglès. Però el contingut encara és molt pitjor. En el preàmbul s'afirma literalment que “els programes d'educació bilingüe [...] han permès donar una empenta a l'ensenyament del valencià [...] però les circumstàncies socials, polítiques i econòmiques [...] obliguen a superar un model actual que no sempre garanteix la presència equilibrada de les llengües oficials”. És a dir, com que s'ha avançat massa en l'ensenyament del català ara toca redreçar l’anomalia i recuperar la supremacia del castellà.\nUna altra novetat és la introducció de l'exempció de l'assignatura de valencià al territori de predomini lingüístic valencià. Fins ara qualsevol pare o mare la podia demanar en el territori de predomini lingüístic castellà. Ara també ho podrà fer en el de predomini valencià. I compte que no parlem de l'ensenyament en valencià sinó de valencià. Com s'explica, doncs, que un decret que pretén assegurar el plurilingüisme permeta eximir d'una assignatura i precisament de llengua? I per què sols d’una i no del castellà i l’anglès?\nL'article 2.6 recull una altra de les regulacions més perilloses: “la llengua materna predominant entre l'alumnat en què es vehicularan els àmbits d'actuació en l'educació infantil la determinarà la Conselleria [...] després que en cada centre docent es faça una consulta de caràcter orientatiu i no vinculant a tots els pares, mares o tutors". És a dir, que la Conselleria s'atorga el dret a decidir la llengua en què s'ha d'impartir la docència en cada centre, això sí, en funció de la “llengua materna” i no del territori.\nAquestes previsions tenen uns resultats ben clars si les combinem, per exemple, amb les de l'article 7, on es regula que “el professorat emprarà en l'aula la llengua materna predominant entre l'alumnat [...] si bé haurà de tenir en compte la llengua de l'entorn social”. Notem que en aquest cas, com en l'article 2.6, ja no parla de predomini lingüístic sinó de “llengua de l'entorn social”, un concepte nou que fins ara no s'havia fet servir en cap norma legal. L'aplicació d'aquests preceptes a València, Alacant, Elx i les seues conurbacions poden significar l’eliminació del valencià en qualsevol dels seus col·legis.\nI, per rematar-ho, mai més ben dit, cal parar esment al pervers sistema de distribució de la llengua vehicular en les matèries. Les socials, la història i la natura, en valencià. Les matemàtiques, les tecnologies, la física i la química, en castellà. La resta de matèries les determinarà el Consell Escolar mitjançant un projecte lingüístic de centre, però serà la Conselleria qui finalment l'ha d'“autoritzar o aprovar”.\nI on queda la introducció de l'anglès en les matèries del suposat subject matter del decret? S'hi preveuen dos programes: el plurilingüe inicial i l’avançat. Doncs bé, en l'inicial l'única assignatura en anglès és la d’anglès i en l'avançat, on es puga: les matèries que no s'han d'impartir obligatòriament en castellà o en valencià.\nClar i català: el Govern valencià pretén vendre l’embolcall cool i fashion del plurilingüisme equilibrat valencià-castellà-anglès al 33 %. Però, de plurilingüisme, ni mitja paraula. L’anglès fa de cirereta plurilingüe: justifica el rètol però ni hi té presència clara ni sobretot mitjans per a impartir-lo. La resta del “plurilingüisme equilibrat” es resol així: eximir de l'estudi del valencià (sols del valencià) amb la simple petició dels pares; substituir el concepte de predomini lingüístic territorial pel nou de “llengua de l'entorn social”; control decisori i directe de la Conselleria centre a centre i una curiosa fixació dirigista en les matèries que indica cap a on ens vol portar: les considerades socialment més rellevants, en castellà; i la resta, si l'entorn social i la Conselleria ho permeten, es podran fer en valencià. I, si no, també en castellà. Tres llengües en equilibri plurilingüe? ¡Una, grande y libre!\nPublicat a indirecte.cat dimecres 15 de juny del 2011\nSi es vol la llengua catalana salvar, aquesta s’ha d’IMPOSAR\nTant se me’n fot si l’ús de la paraula imposar és políticament incorrecte. Crec que ha de fugir la por d’usar-la als defensors de la llengua. Els que són contraris a la supervivència de la llengua catalana, s’han fet seu l’argument que una llengua no es pot imposar, i molts defensors de la llengua han caigut en la seva trampa, i s’ho han cregut. Si a un lloc que hi ha dues llengües en pugna, una de minoritzada i una de dominant i obligatòria, si es deixa que la gent de la llengua dominant o d’altres llengües esculli la d’ús, no triarà mai la minoritzada. És un error caure en el segon parany que ens paren els enemics de la llengua quan ens diuen que una llengua s’ha d’usar perquè s’ha d’estimar. És com si es volgués fer estimar la mare d’una persona o per obligació, o perquè els altres te l’enalteixen. Una mare s’estima perquè és la mare, l’única mare, i normalment les mares només fan el bé als seus fills i filles, i per tant, es fan estimar. Una llengua s’estima, perquè és la teva llengua, la que t’han ensenyat de petit o la llengua que parlen els habitants d’un territori, amb els quals vols viure integrat. Una persona aprèn altres llengües perquè les necessita en la seva vida quotidiana. Ningú no es posa a aprendre llengües per estimació, sinó per necessitat o perquè s’imposen.\nTot això ho dic perquè a les passades eleccions a les Illes Balears, el PP, enemic de la llengua, litigi que arriba imposat des de Madrid, ha tengut votants que fa uns quants anys no haguessin ni somiat. Com és possible que un professor o professora, llicenciat o llicenciada en filologia catalana els voti? Abans no existia la més mínima possibilitat que això passàs, doncs ara, l’evolució ens ha duit a aquest disbarat. Moltes persones que estimen la llengua que parlen, la llengua catalana, voten PP i n’estan ben orgulloses, tant del fet de ser simpatitzants del partit com de parlar la llengua pròpia d’aquesta terra. Analitzem-ne les possibles causes. Ho faré a partir d’una entrevista feta en el Diari de Balears de 13 de juny de 2011 a Llorenç Perelló i Rosselló (nom i llinatges ben catalans), d’Alaró, que es caracteritza per ser el regidor més jove de Mallorca, només té 18 anys. Ha fet la selectivitat i pensa matricular-se per a fer filologia catalana. Ha entrat a l’ajuntament d’Alaró amb el PP i serà durant quatre anys tercer tinent de batle i regidor de Joventut i Cultura.\nSobre la llengua catalana i les opinions de l’avui votat com a president de la Comunitat Autònoma declara el següent: “No és el discurs de tota la gent que hi ha al partit, només una veu que s’ha fet pública. Jo parl mallorquí, que és un dialecte del català i escric amb estàndard.”Quan li pregunten si creu que la llengua catalana ha de ser requisit o mèrit per accedir a la funció pública, respon: “Requisit, sense dubte.”, quan el president la vol reduir a mèrit. Quan se li demana que opini sobre la Llei de Normalització Lingüística, contesta: “Crec que ha de continuar endavant, però amb matisos. No som partidari que la llengua s’imposi, sinó d’ajudar-la a fer més present. Tampoc no crec que s’hagin d’editar llibres amb les modalitats insulars.”\nAquí era on volia arribar, la qüestió de l’edició de llibres ho ha dit per activa i per passiva el president del seu partit i ara president de tots i totes. Amb l’únic que està d’acord amb el seu partit és que la llengua catalana no s’ha d’imposar. Aquesta opinió ja l’he sentida a altres persones de bona voluntat del mateix partit. I aquí és on s’equivoquen. Aquí és allà on es contradiu l’edil. Una llengua no pot ser requisit, sense que s’imposi. El fet de ser requisit és una imposició. La llengua castellana s’imposa a tot el territori de l’Estat. La mentida més gran que va dir el rei va ser quan se li va escapar o quan li varen fer dir els que preparen els seus discursos: “Nunca el castellano fue una lengua de imposición...” Sota l’excusa de la no imposició i de la llibertat arriben tots els mals possibles per a una llengua tants anys reprimida i prohibida, arriba l’elecció de llengua a l’escola, que no serà elegida per als que no la tenen com a primera llengua, per a no esforçar-se, perquè renuncien al mèrit, perquè desitgen que aquesta llengua que estorba, desaparegui.\nPer tant, feta aquesta explicació, desig que quedi clar que per a normalitzar la llengua catalana (els del PP el primer que eliminen són totes les direccions generals de política lingüística i els dinamitzadors), és necessari i primordial que s’imposi i això és el que s’ha de defensar. Sense imposició de la llengua estam abocats a la substitució. La imposició per la nostra part és usar-la sempre, perquè és la nostra, perquè nosaltres vivim en aquest territori i perquè els nostres ancestres també hi varen viure i també la varen parlar i no hauríem de ser nosaltres els qui carregàssim sobre la nostra consciència que les nostres actuacions havien ajudat a fer-la desaparèixer.\nArticle publicat en el CIUMENGE, suplement dominical del periòdic CIUDAD DE ALCOY, diumenge 20 de juny del 2010 (pàgina 16)\nArticle publicat en EL PUNT dilluns 25 d’octubre del 2010\nPublicat en InfoMigjorn dimecres 10 de novembre del 2010\nEl pas de politicologia a politologia es produïx pel fenomen fonètic anomenat haplologia que podríem definir com l’eliminació de determinats fonemes en una paraula que fan que aquesta esdevinga més curta. Açò passa, normalment, quan apareixen consecutivament dos sons idèntics o molt semblants, com passa en la paraula tragicocòmic que, per aquest procés, passa a tragicòmic. Cal aclarir que la immensa majoria d’haplologies es consideren formes deturpades i, per tant, completament inadmissibles en un registre formal. De tota manera, hi han algunes haplologies que han estat admeses com a normatives i, fins i tot, en alguns casos, com és el de la paraula tragicòmic que he posat d’exemple, són l’única forma normativa. La veritat és que, des del meu punt de vista, politologia és una variant formal francament mal formada. Pense que hauria de considerar-se una forma deturpada, un vulgarisme, i no s’hauria d’admetre en la llengua culta, ja que dir politologia en lloc de politicologia és, més o menys –no és exactament el mateix cas–, com dir filogia en lloc de filologia. La paraula politologia, per ara, no és normativa i jo, personalment, considere que no hauria de ser-ho mai. Però la cosa és, francament, molt complexa. En primer lloc, els professionals que han cursat estudis de ciències polítiques l’usen habitualment. En segon lloc, en les llengües del nostre entorn (castellà, francés, italià, alemany), hi ha la mateixa haplologia. La pressió és forta. Veurem quina de les dues formes triomfa.\nPublicat en el diari ARA dijous 9 de juny del 2011\nPolitòlegs, politicòlegs i politicastres\nUn estudiant de ciències polítiques vol saber, amb raó, si quan acabi serà politòleg o politicòleg . La paraula en qüestió ve del grec polites, que vol dir ciutadà, el que viu a la polis o ciutat. Amb el sufix -ic , que vol dir relatiu o pertanyent a, es crea polític, i afegint-hi -òleg , tindríem politicòleg, que és l'única forma que trobem al DIEC i, per tant, l'única que és, en principi, normativament correcta.\nPerò el Termcat ja admet politòleg com a sinònim de politicòleg i el GDLC entra les dues formes amb politòleg com a principal. En castellà, veiem que la RAE només admet politólogo\n. I, en francès, Le Petit Robert ens explica que politologue ve de politologie , que ve de politicologie . Segons sembla el pas de politicologie a politologie es va produir als anys 50 sense cap aval filològic: el sufix -logie, per lògica, s'hauria d'afegir a politique.\nTenim, doncs, un conflicte entre ús i erudició. El terme ben format és politicòleg però el gremi se sent més còmode -i, per tant, fa servir- politòleg. Per què? Potser perquè és més curt o potser perquè el desprestigi de la política reflectit en paraules com politicastre o el francès politicard dóna a politicòleg connotacions despectives. Per entrar al diccionari, compta més tenir èxit que estar ben format. Si els catalans de l'ofici, seguint el francès i l'espanyol peninsular, es volen dir politòlegs , hauria de ser motiu suficient perquè aquesta forma acabi sent la principal del diccionari.\nPublicat en el diari Levante-EMV dissabte 4 de juny del 2011\nEl patriotismo valenciano de Enric Valor\nEl filólogo e historiador Josep Daniel Climent presenta un estudio sobre el escritor y lingüista de Castalla, editado por la AVL\nEl Club Diario Levante acogió el pasado jueves la presentación del libro Enric Valor. Estudi i compromís per la llengua, del filólogo e historiador Josep Daniel Climent (La Granja de la Costera, 1959). Enmarcado dentro de las actividades que, con motivo del décimo aniversario de la muerte y el centenario del nacimiento del escritor y gramático nacido en Castalla en 1911, está organizando la Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL), «la publicación de este interesante estudio dentro de la colección Recerca, remarcó lafilóloga y secretaria de la AVL, Verònica Cantó, es una exhaustiva recopilación bibliográfica de lo estudios, investigaciones y artículos que se han publicado sobre una de las figuras más importantes de las letras valencianas del siglo XX».\nDesignado Escritor del Año 2010 por la AVL, este «homenot de les lletres», en palabras de Cantó, rondallista, novelista y lingüista, «nunca se consideró un folclorista, él sólo quería hacer novelas», contó su hijo, Enric Valor i Hernàndez. Fuertemente influido por la narrativa de su paisano Gabriel Miró, por el territorio, el paisaje, el «tarannà» de las gentes de las comarcas del sur y enamorado de la Sierra Aitana, medida de todas las cosas, el autor de L´ambició d´Aleix realizó, junto a Carles Salvador, Manuel Sanchis Guarner y Josep Giner i Marco, entre otros, «una importantísima labor en favor de la divulgación del valenciano, afirma Climent en su obra, consciente como era que sólo con la conservación de la lengua propia los valencianos podrían mantenerse leales a nuestra personalidad como pueblo, considerando el alto valor identitario que su uso llevaba implícito».\nSi bien reconoció la especial sensibilidad que la AVL ha mostrado sobre la figura y obra de Enric Valor a lo largo de estos meses con la celebración de exposiciones, conferencias y publicaciones, Climent criticó el sectarismo evidenciado tanto desde la Generalitat Valenciana como del Ayuntamiento de Valencia al no haber programado ningún acto con motivo de esta efeméride.\nJosep Francesc Blai destacó «el valor de Enric Valor». Más allá de sus valores incuestionables como rondallista, novelista y lingüista, Valor demostró siempre «gran atrevimiento. Hombre del siglo XX, por el rigor de su trabajo, la calidad de sus aportaciones y dedicación, remarcó Blai, Enric Valor es un hombre actual. Pero también fue un hombre del siglo pasado, porque ya tuvo valor de hacer la faena que hizo con los medios rudimentarios que tenía a su alcance: pluma, papel, máquina de escribir, cajas y cajas de fichas, frente al ordenador, CD, DVD, lápices de memoria…».\nPublicat en el diari digital L'INFORMATIU dimarts 14 de juny del 2011\nLes concentracions de dijous passat foren la primera pedra de toc del moviment de protesta contra el decret de pretés plurilingüisme de l'ensenyament valencià. Milers de persones isqueren arreu del país al caliu del manifest realitzat per Escola Valenciana, que acabava amb un rotund "Sí al valencià, sí al plurilingüisme, sí a la qualitat". En això hem d'insistir, bo i deixant clar que el nou model ni defén el valencià, ni garanteix l'aprenentatge de l'anglés, ni millora l'educació, sinó tot el contrari, com vaig tractar d'explicar la setmana passada. I ho dic en relació a algunes veus que s'han sentit darrerament, com la d'Andreu Boix, ahir mateix, segons el qual s'hauria d'aprofitar esta oportunitat per a implantar una línia única que acabara amb el teòric "efecte gueto" al qual estarien sotmesos els estudiants de les línies en valencià. Així, les dos úniques modificacions a introduir en el decret serien l'increment dels percentatges de la docència en valencià i l'obligatorietat d'usar esta llengua en els treballs i exàmens.\nLa postura, des del meu punt de vista, és d'una candidesa extrema. I per exemplificar-ho torne a l'exemple gallec que vaig emprar en la meua darrera columna. Què va passar a Galícia quan el PSOE i el BNG van introduir en 2007 un mínim del 50% de l'ensenyament en gallec? Hi hagué una intensa reacció social contra la mesura, encapçalada pel col·lectiu Galicia Bilingüe i per UPyD, que va servir d'excusa al PP per tal d'anul·lar aquell decret i introduir el mateix que ara es vol instaurar a la zona valencianoparlant de les nostres terres. Val a dir, d'una banda, el PP no admetrà la preeminència de l'ensenyament en valencià en una línia única, i, d'una altra banda, correm el risc de trencar el consens social establert entorn de la LUEV, que, tot i els entrebancs, ha tractat de garantir la llibertat dels pares a l'hora de triar la llengua de l'ensenyament dels seus fills.\nEn este sentit, a més a més, el suposat efecte de gueto no pot ser considerat com a tal, ja que el percentatge d'ensenyament en valencià en infantil i en primària arriba al 40% en l'àrea valencianoparlant (més d’un 50% en la xarxa d'escoles públiques). És ben cert que a ciutats grans, com València, Alacant o Elx, la ràtio és molt menor, del 6,5% al 22%, però, en general, el veritable problema és la manca de desenvolupament del sistema, que continua sense adaptar-se a la demanda dels pares. Així, a cada tram educatiu les línies en valencià disminueixen, no per manca d'alumnes sinó perquè la Generalitat Valenciana no garanteix una oferta suficient, com no es cansen de denunciar any rere any Escola Valenciana i l'STEPV. Per tant, més que amb un gueto ens trobem amb una clara situació de minorització davant la qual els governants valencians no només no posen solució, sinó que tracten d'agreujar-la.\nÉs per això que, sense defugir el debat sobre l'ensenyament plurilingüe, el que sembla més urgent és garantir, com a mínim, el sistema vigent i reclamar-ne un ple desenvolupament i la seua millora. En eixe camí, una de les faenes més importants és la d'explicar al conjunt de la societat que el nou model proposat té unes mancances importantíssimes que no serviran per a acomplir els objectius que diu voler assolir. Ni garantirà realment un 33% de valencià (perquè simplement serà un 33% d'escoltar als professors en eixa llengua), ni servirà per adquirir el domini de l'anglés (amb la marginació d'assignatures sense importància i sense un ús vehicular), ni millorarà la qualitat de l'ensenyament (sotmés a un experiment fet a la babalà). En darrer lloc, per si fóra poc, eliminarà la llibertat d'elecció lingüística dels pares. Cal subvertir el llenguatge amb el qual es presenta el decret: no és plurilingüe ni representa cap oportunitat. Insistim-hi i no els legitimem, perquè no en tenen, de raó.\nPublicat en el diari Levante-EMV dimarts 14 de juny del 2011\nWhere're you going, mr. Font de Mora?\nDesconcert, perplexitat, incredulitat… somni o realitat? No, no pot ser que tot un senyor conseller d´Educació i el seu staff directiu facen aquest plantejament d´educació plurilingüe. És cert que n´estem ja acostumats al rodillo del PP. Les retallades en educació, la reducció dràstica de programes i plantilles (que sempre perjudiquen als mateixos), la manca de tarannà negociador, la imposició com a fórmula bàsica de l´acció de govern és quelcom habitual a la Conselleria d´Educació, però ara no n´estem parlant de tot açò, el fet és molt més greu del que aparenta a primera vista.\nÒbvia i evidentment totes i tots compartim amb el senyor Font de Mora la preocupació per arribar a un model plurilingüe de qualitat que supose un bot qualitatiu en l´actual model educatiu, però les coses no es poden fer a la lleugera o començant la casa per la teulada, per molt demagògiques o electoralistes que siguen. Amb l´educació dels nostres fills i filles no es juga. És per això que hem de parlar de fonaments… i si poem als més elementals principis de la psicologia cognitiva o evolutiva, o d´aprenentatge de les llengües estrangeres, ens trobem amb principis tan inqüestionables com que l´aprenentatge s´ha de fer inicialment en la llengua materna per a no trencar els esquemes conceptuals-cognitius amb que l´alumnat arriba a l´escola i que en tant no hom té degudament assolida aquesta no podem passar a altres llengües alienes i estranyes com a llengües vehiculars per a l´aprenentatge.\nUn altre principi bàsic és que l´aprenentatge de les llengües estrangeres sols es consolida en un context comunicatiu adient, és a dir, l´alumnat té que emprar eixa llengua de forma habitual fora dels centres, en contextes i situacions comunicatives reals que faciliten la consecució d´aquesta competència. És cert que els centres privats i concertats poden escollir no sols el seu alumnat, sinó tanmateix el professorat, amb el que poden dotar-se amb facilitat amb el professorat adient, o fins i tot centre i famílies poden crear o pagar contextos comunicatius en anglès fora de l´escola.\nPerò què passa amb l´alumnat més desafavorit que no ho pot fer? Què passarà quan l´alumnat de Primària o l´ESO tinga que conceptualitzar en anglès sense un domini mínimament adient? I el professorat? Si ara mateix és vostè incapaç de complir la pròpia llei que vostès han promulgat al no dotar de professorat d´anglès suficient a l´Educació Infantil, com pensen garantir-ho a la resta de les etapes educatives i més en un context de retallades de plantilles antipedagògic i antisocial? Què passarà amb l´alumnat que tinga que aprendre una matèria en anglès sense un domini adient de la llengua? No hom diu això fracàs escolar? És això el que volem?\nNo senyor Font de Mora, vostè sap que aquest no és el camí. Cal que reconsidere aquesta iniciativa i si vol potenciar l´anglès ho pot fer fàcilment introduint canvis quantitatius (horaris) i qualitatius (metodologia i enfocament comunicatiu, recursos) en l´aprenentatge de l´anglès, al que per cert ningú ens oposem. Vull pensar que tot ha estat un mal somni i que darrere d´aquesta iniciativa no hi ha un intent de minoritzat encara més la llengua del nostre poble, dels nostres avant-passats, dels seus i dels meus, senyor Font de Mora. I recorde, rectificar és de savis.\nPresident de la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica del País Valencià\nEl grotesc parany del decret del plurilingüisme\nDesde la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià volem expressar la nostra indignació per l´esborrany del decret de plurilingüisme del conseller d´Educació. El nostre col·lectiu, com a professionals de la llengua, ens reconeixem, igual com el senyor Font de Mora, partidaris entusiastes d´un nou marc educatiu plurilingüe que garantisca plenament que l´alumnat valencià finalitze l´educació obligatòria amb uns nivells òptims de capacitat lingüística, no sols en la llengua pròpia, sinó també en la llengua cooficial i en altres llengües estrangeres.\nPerò la situació evident de precarietat que pateix el nostre sistema educatiu públic des de fa molts anys ens fa pensar que la pretesa injecció extraordinària d´anglés en el currículum educatiu no és més que un romanç, una altra ocurrència del senyor conseller, que (igual que amb el xinés mandarí) només pretén embolicar la troca. Perquè no cal tindre una vista privilegiada per a constatar la situació de complet abandó a què la Conselleria d´Educació ha sotmés durant un bon grapat d´anys tota la xarxa de l´educació pública, no sols quant a les deficiències estructurals que s´hi perpetuen de forma indefinida, sinó també quant a la retallada incessant de recursos humans (baixes que no es cobreixen, reducció o supressió de personal especialitzat com ara logopedes o els mateixos mestres d´anglés).\nÉs en aquest marc educatiu on el senyor conseller té previst implantar el seu flamant pla plurilingüe, amb la dotació econòmica i el personal capacitat corresponents? Més prompte ens sembla una broma de mal gust. L´anglés esdevé només un pretext embolcallat de modernor perquè el castellà desplace el valencià de bona part de les assignatures que fins ara ha vehiculat als centres amb línia en valencià. L´oposició real que se´ns presenta és la de sempre: castellà versus valencià; o dit d´una altra manera: allí on hi havia dos barracons, en deixarem un sol.\nLes tècniques i tècnics lingüístics som conscients que una mesura de caire polític que equipara la presència del castellà amb la del valencià en l´ensenyament ens aboca a la desaparició del valencià a llarg termini, per la senzilla raó que la nostra llengua es troba en una clara situació de desavantatge en la distribució dels àmbits d´ús de caràcter formal respecte del castellà en la nostra societat. I és que per a la nostra classe política no ha passat desapercebut que els darrers 25 anys de línies en valencià ens han deixat com a herència l´únic àmbit on la normalització lingüística ha esdevingut real, en gran part gràcies a l´esforç i al voluntarisme que les comunitats educatives i les associacions de pares i mares de l´alumnat hi han hagut d´invertir; tot això en una societat on la màxima responsable de vetlar per la llengua pròpia és la que s´esforça de forma reiterada a invisibilitzar-la en els àmbits prestigiosos.\nPlurilingüismes d´aquesta mena, no, gràcies.\nAvui 15-06-2011 Pàgina 2\nJa fa uns dies que et volia donar l'enhorabona per la promoció; de conseller d'Educació a vicepresident de les Corts Valencianes. Xe, d'això se'n diu una viceescalada. Però trempat com ets, no has volgut abandonar les teves responsabilitats didàctiques sense abans acomiadar-te de la comunitat pedagògica amb un decret dels que fan època. Has decretat que la línia en valencià s'havia d'acabar, i que tot el sistema escolar de la comunitat passaria a ser trilingüe.\nLa teva formació de forense t'ha enganyat, realment, perquè et pensaves que es tractava simplement de fer un tall al fèretre, i ves per on el cadàver s'ha alçat, ha ressuscitat i ha començat a insuflar vida al país. Mestres, pares i alumnes han demostrat que la línia en valencià no era cap gueto, sinó un jardí regat amb amor i constància per molta i molt bona gent. Els polítics que no pertanyen a mamuts espanyols també s'han revifat i, des d'una presència meritòria a les institucions, t'han fet suar la cansalada.\nAlguna cosa es mou al teu regne de València, Font de Mora. I el problema no és tant si l'ensenyament ha de ser trilingüe o heptalingüe; sobre el paper, el teu decreto/decree/decret podria ser una bona idea, ja que seria fantàstic que tots els xiquets parlessin tres idiomes. El problema és que ningú no es creu que vulguis ser equànime; podries ser trilingüe tu mateix a l'hora de parlar, o de redactar la teva pròpia web. Però ja no et creu ni el teu amic Camps, que t'ha fet un viceregal de viceconsolació. Au, descansa un poquet.\nPublicat en directe.cat dimecres 15 de juny del 2011\nBauzá importarà a les Illes el model d'ensenyament trilingüe de Camps\nPromet 'tolerància zero' amb la corrupció després dels múltiples casos que esquitxen el PP balear\nDesprés del terrabastall provocat pels canvis del govern valencià en l'ensenyament eliminant les línies en valencià per passar a un model únic basat en el castellà, l'anglès i el català, el nou president del govern balear, José Ramón Bauzá, ja ha afirmat en el seu discurs d'investidura que seguirà les passes del seu company de partit, Francisco Camps. Bauzá ha promès que els pares podran escollir lliurement centre i llengua, i assegura que està 'sensibilitzat' amb la realitat lingüística de les Balears. Per això, diu, abordarà 'amb respecte' el model lingüístic i apostarà 'decididament' per la implantació progressiva d'un model de centre en català, castellà i anglès.\nEl parlament balear ha acollit el discurs d'investidura de José Ramon Bauzá com a futur president del govern balear. Un dels eixos defensats per Bauzá és que s'ha de 'dignificar' la política a les Illes, ja que hi ha hagut 'certes persones i fins i tot partits' que han 'abusat' dels ciutadans 'en benefici propi'. Ha advertit que no admetrà 'ni un sol cas de corrupció més'. També ha defensat el tema de la llengua.\nOberta la preinscripció per al curs 2011-2012 dels títols propis de la UAB en matèria de Correcció i Assessorament Lingüístic\nPostgrau de Correcció i de Qualitat Lingüística (12a edició)\nPostgrau d'Assessorament Lingüístic en els Mitjans Audiovisuals (7a edició)\nMàster en Correcció i Assessorament Lingüístic (6a edició)\nTrobareu la butlleta de preinscripció a http://webs2002.uab.cat/mcal.\nProperament s'obrirà també la preinscripció per a la 2a edició del màster d'Ensenyament de Català per a l'Acolliment Lingüístic http://filcat.uab.cat/mecal\nPublicat en la web d'Escola Valenciana divendres 19 de juny del 2011\nCentenars de regidors i regidores prometen impulsar l'ensenyament en valencià en la seua presa de possessió\nEn una nova iniciativa a favor del valencià i contra el decret impulsat pel Consell, centenars de regidors i regidores d'arreu de les comarques inclouen una frase en defensa de l'ensenyament en valencià a la seua promesa de l'acta al Ple municipal dels seus pobles i ciutats.\nAquesta iniciativa, proposada per Escola Valenciana dins la campanya Sí al valencià, s'ha dut a terme per regidors dels partits que donen suport al "Manifest pel consens en l'ensenyament plurilingüe de qualitat: Sí al valencià", que són PSPV, Compromís, EUPV i ERPV.\nCal recordar que dijous, durant el ple de constitució de les Corts Valencianes, els diputats i diputades de PSPV, Compromís i EUPV van lluir les xapes de suport a la campanya Sí al valencià, mentre que Fran Ferri i Esther López, diputats de Compromís i EUPV respectivament, van prometre defensar el valencià en el seu jurament com a membres de la mesa d'edat.\nAl mateix temps, diversos integrants dels grups municipals d'aquests partits han convocat concentracions prèvies a la constitució del ple a diverses ciutats i pobles. A la porta de prop de 100 ajuntaments s'han convocat concentracions amb el lema Sí al Valencià.\nUs preguem encaridament que feu arribar aquest missatge als vostres coneguts a fi que l’existència del butlletí InfoMigjorn siga coneguda per la quantitat més gran possible de persones interessades en la llengua catalana.


“Això no és una oficina de reclamacions” | Jordi Ferrer | girona | Societat | El Punt Avui\n“Això no és una oficina de reclamacions” “Això no és una oficina de reclamacions” “Això no és una oficina de reclamacions” “Això no és una oficina de reclamacions” + “Això no és una oficina de reclamacions” E-mail\n“La ciutadania encara trobo que es queixa poc”\n“El ciutadà que fa al·legacions a una multa, que aporta proves i defensa que hi ha hagut un error agraeix tenir una resposta una mica motivada”\nLa defensora de la ciutadania de Girona, Marta Alsina, dimarts passat a la plaça Joan Brossa, a tocar el parc Central Rafael Masó. MANEL LLADÓ.\n“Això no és una oficina de reclamacions” “Això no és una oficina de reclamacions” “Això no és una oficina de reclamacions” “Això no és una oficina de reclamacions” “Això no és una oficina de reclamacions” E-mail\nNo hi ha una bona administració. Ja sé que el que dic no agrada, però em toca fer-ho. No dic el motiu, però no hi és\nNo veig que faci cap mal haver acceptat fer de síndica de l’1-O: és una forma de defensar els drets més bàsics\nMarta Alsina i Conesa (Girona, 1966) és advocada i la defensora de la ciutadania de Girona des de l’octubre. En aquesta entrevista, l’exsíndica electoral del referèndum de l’1 d’O’octubre del 2017 repassa els primers mesos en el càrrec. Actualment, l’equip de la defensora té 170 expedients en tràmit. Aquest any, han rebut 39 queixes per multes rebudes, incloent-ne 7 del Barri Vell.\nQuè s’ha trobat?\nDes que vaig començar a treballar, el 21 d’octubre, tinc en tràmit 170 expedients, 55 des de l’octubre fins a final d’any i 15 aquest 2022. Hi ha tres grans blocs de queixes. El primer, els temes relacionats amb les multes: relacionades amb l’accés al Barri Vell i la mobilitat. Això és un gran bloc i que també inclou les multes per l’estat d’alarma que es van treure i multes diverses. El més recurrent és el Barri Vell. L’altre gran tema de reclamació i queixes és l’abús del silenci administratiu i la manca de resolució. Hi ha expedients que clamen molt al cel. Ara, en tinc en tràmit vuit. L’altre gran tema és el tema de l’habitatge i la manca de solucions per a gent que no en té i no hi ha lloguer social, i temes diversos, com ara molèsties per l’oci nocturn, temes de seguretat, neteja i manteniment d’espais públics i, ara, el de la taxa d’escombraries.\nLa ciutadania se sent mal atesa o veu que no se l’escolta?\nPerquè l’administració no funciona, perquè no se’ls contesta, perquè no els resolen un problema i els vulneren drets. Ho hem de tenir en compte per si hi ha una actuació abusiva o se li vulnera un dret. Això és la base de la meva actuació. No m’és res nou. Els que hem exercit l’advocacia estem en contacte amb la gent.\nL’administració pot arribar a ser desesperant per la lentitud?\nSí, per la meva feina conec l’administració i l’administració de justícia, també. Sé el que comporta. L’administració és lenta, la justícia, també. Malauradament, això no es resol.\nEl seu antecessor, Ramon Llorente (2009-2021), deia que hi ha drets, però també deures. La gent que va a reclamar a l’oficina ho té present?\nHi ha gent que no ho té present, això, i se’ls ha de recordar, però la majoria sí i ja accepta les seves obligacions. Ara, sí que és veritat, i això se’ls ha dit, i comparteixo el criteri de Ramon Llorente, que hi ha gent que ve a exigir coses a què no té dret. No tot són flors i violes. Hi ha gent que ve a reclamar moltes coses i això no és una oficina de reclamacions.\nLa seva feina és ajudar gent que ha tingut males experiències amb l’administració local?\nQuan hi ha hagut una actuació deficient de l’administració local, la meva feina és actuar, quan s’han esgotat les vies. El ciutadà sap que ha de fer unes al·legacions i s’ha de fer una petició. Quan falla l’administració i no atén les peticions en temps i forma i no actua correctament, és quan jo puc intervenir.\nRecentment, ha demanat que es treguin multes a veïns del Barri Vell perquè els havia caducat l’autorització d’accés o bé perquè s’havien donat de baixa del padró. Ha escrit que no hi havia hagut “una bona administració”. Això ho ha viscut sovint, des que és defensora?\nHi ha moltes queixes que, evidentment, s’arxiven, però el que sí que es constata és que, segons la declaració d’intencions de la llei 40/2015 de règim jurídic del sector públic, l’administració ha de ser transparent, clara, àgil i eficaç. I donar resposta a la ciutadania. És el que diem sempre si no hi ha una resposta ràpida, que és el que passa amb la justícia. Això és molt difícil d’aconseguir, perquè les lleis tenen molt bones intencions. Hi ha molts motius per explicar-ho: de personal, molta feina acumulada... És un problema recurrent. La ciutadania encara trobo que es queixa poc. Perquè els ciutadans hem tingut moltíssima paciència. Fins i tot jo, que soc molt crítica amb la cita prèvia: pot anar bé segons per a què, però, des que ha passat això de la covid, és impossible aconseguir un tràmit ràpid.\nS’està allunyant l’administració de la ciutadania?\nSí, crec que sí. La gent no entén que tinguis una petició pendent de resposta durant tants i tants mesos. Tampoc no entén que, quan se li dona una resposta, no se li doni ben fonamentada.\nPer què, de vegades, la resposta és una resposta tipus, com en el cas en què han revocat l’autorització d’accés al Barri Vell a un veïna per baixa en el padró?\nAixò entenc que és perquè tenen molta acumulació de feina. El ciutadà que fa al·legacions en una multa, que es pren la molèstia d’aportar proves, que defensa que té raó i que hi ha hagut un error agraeix tenir una resposta una mica motivada.\nSí. Entenc que hi ha molta feina, però, de vegades, el ciutadà se sent maltractat: “Si no atens al que t’estic explicant, em desestimes això, em poses la sanció, quan faig un recurs, no em contesteu, hi ha un silenci administratiu, i després, al cap d’un mes, em reclameu la multa...” Però, quan convé, l’administració recorda que té l’obligació de contestar i quan veu que està passant el temps per cobrar la multa, fa una resolució exprés. No hi ha una bona administració. Ja sé el que dic no agrada, però em toca fer això. No hi ha una bona administració. No dic el motiu, però no hi és, pel que sigui. Si d’una banda vas dient que el ciutadà té dret que se’l contesti... Hi ha un dret fonamental d’especial protecció, que és el dret de petició en l’article 29 de la Constitució, de què ningú no en parla, per què tots els ciutadans tenen el dret a formular la petició corresponent a l’administració, i això comporta el dret que els la contestin. Això és un dret fonamental, d’aquí deriva tot el dret. Nosaltres, com a defensors de la ciutadania, hem de tenir en compte els drets fonamentals. Per això tinc molta mania de dir: “Aquí hi ha els drets fonamentals de base, tant els d’especial protecció com els que no.” Miro de donar aquest argument. “Ostres, aquí hi ha un dret. Escolti, vostè no contesta al ciutadà i és un dret fonamental segons l’article 29.1 de la Constitució. No se li’n pot derivar cap perjudici perquè no se li contesti.”\nEl 18 d’octubre del 2021, va ser nomenada amb els vots favorables de Junts (9), Guanyem (6) i ERC (4). En canvi, el PSC i Daniel Pamplona es van abstenir i Míriam Pujola hi va votar en contra. No li fa res no haver tingut més consens?\nDe fet, el reglament municipal del defensora no exigeix que hi hagi cap consens. Estableix que ha de ser per la majoria dels grups i ja està. Tampoc no és cap càrrec de confiança. El nomena el ple, d’acord amb la llei municipal de règim local de Catalunya. Per tant, des d’aquest punt de vista, no hi ha res a dir. A més, em sembla que era l’única candidata amb majoria del ple. Què passa? La posició del PSC era d’abstenir-se perquè hauria preferit que hi hagués hagut consens per al que fos, perquè amb Ramon Llorente va ser així. A mi m’hauria agradat, però crec que no hi havia cap candidat de consens. Vaig agrair moltíssim que Daniel Pamplona s’abstingués perquè, com ell va dir, em donava el benefici del dubte. M’hauria agradat que el PSC m’hagués donat el seu suport, però ens hem anat coneixent i veuen com treballo. Les reticències hi són per qüestions ideològiques. I la posició de Ciutadans, reflectida en Míriam Pujola, crec que no tindria la mateixa opinió, o sí, per criteris polítics. He parlat amb tots els regidors i parlo també amb les associacions de veïns dels barris.\nVa ser síndica electoral del referèndum de l’1 d’octubre del 2017. Va ser investigada per jutjat penal número 11 de Barcelona per un delicte de desobediència i d’usurpació de funcions, i absolta l’abril del 2021. Considera que s’ha significat a favor del procés o vostè es veu una defensora dels drets, en general?\nVaig acceptar això perquè em considero defensora dels drets fonamentals. Per tant, no hem comès cap delicte. Per mi, és una manera de defensar els drets més bàsics. Considerava que era aportar els meus coneixements, igual que la resta, perquè es fes un procés electoral, tant fos pel sí com pel no. Alerta, érem allà per garantir un procés que es volia que es fes amb garanties, per a tothom. I que la participació, la democràcia i les campanyes, es fessin per al sí i per al no. M’hauria agradat molt poder culminar això per garantir que es fes i que el resultat, fos el que fos, s’acceptés amb garanties. Quan se’ns va proposar, pel Parlament, amb les majories que hi havia, no em vaig plantejar mai que estigués fent res mal fet. Al contrari, aportar els meus coneixements en dret per a un procés participatiu i la màxima expressió de la democràcia, que és votar no veig que faci cap mal a ningú.\nÉs nova l’experiència de fer de defensora, vostè que té experiència de fa temps com a advocada?\nNo, com a advocada, jo he estat molt temps en el torn d’ofici, i és una feina que estàs molt propera a la gent i ja hi estem acostumats, a escoltar la gent, els problemes de la gent, els casos. De fet, la gent quan ve a l’oficina de la defensora, és perquè hi ha hagut un fracàs en la gestió amb l’administració.\nAra és la vicepresident del Fórum de Síndics i Síndiques, Defensors i Defensores Locals de Catalunya. A banda de multes i queixes a solucionar, què és el més peremptori, urgent a solucionar? L’habitatge, els ajuts socials... Quina és la situació més negativa què viu?\nA Girona i altres llocs, els problemes són molt comuns. A nivell social, el que ens trobem molt i és el més greu a la societat és el problema de l’habitatge, sigui perquè no s’han fet polítiques per tenir lloguer social, polítiques públiques per tenir habitatge destinat a lloguer social. És un gran problema. És un gran problema, tots aquests edificis dels bancs i fons voltor que queden buits, les ocupacions, les desocupacions, i la manca de recursos. Ja es van fent coses, amb els grans tenidors, a poc a poc...\nEn un acte recent sobre el servei municipal de mediació en habitatge (dia 5 d’aquest mes), va alertar que els desnonaments augmentarien quan s’aixequés la moratòria estatal.\nAra hi ha aquesta moratòria amb tot això de les execucions hipotecàries, amb les mesures del covid per evitar que molta gent es quedés al carrer, en situacions concretes. Quan s’acabi aquesta moratòria, hi haurà desnonaments i situacions que quan la gent ha de marxar de l’habitatge que perd... Si no tenim manera d’aconseguir habitatge a un preu social que es pugui assumir i que ho puguem facilitar, tenim un problema molt gran com a societat. A més, s’ha de fer una gestió correcta, dels recursos. També ho he de dir, i que els petits propietaris que posen els seus habitatges a la borsa de lloguer, que no es trobin desemparats, que també s’hi troben. Hi ha hagut dos casos que m’han arribat i que els hem deixat desemparats, quan també ho necessiten. Han posat el pis a lloguer social perquè els ha semblat que ho feien bé, que volien fer-ho per ajudar. I no s’ha gestionat bé.\nEl Punt Avui. Girona 23-05-2022, Pàgina 18


Devia tenir uns vint-i-cinc anys, ell trenta.\nEn aquella època solia passar alguns caps de setmana a Girona, i s’hi va apuntar. Molt llest, reservà una única habitació. Per sort hi havia tres llits. Així i tot, per evitar malentesos, vaig advertir-li durant el sopar que no passaria res. L’hi vaig repetir amb els whiskies. No avancis esdeveniments, responia ell. Va seure sense pantalons a cadascun dels llits on em vaig ficar. Deia: “Ho desitges tant com jo”. Vaig posar-me l’abric. On penses anar, preguntà, si són les tres de la matinada i plou.\nVaig deambular per Girona mentre esperava que fossin les set per agafar el primer tren. Vaig trobar un bar obert. Vaig conèixer dos nois i em convidaren a casa d’un tercer. Em deixaren el sofà, ells dormiren a terra. L’endemà vaig comprar croissants per a tothom. Dies més tard, vaig rebre de l’altre un e-mail. Em deia que jo ja sabia el que implicava acceptar que anàssim junts a un hotel, no podia ser tan ingènua. L’hi vaig llegir a ma mare. He estat educada en el tu a tu amb els homes, ja fossin parelles, amics, germans, companys de feina, caps o professors, i a ell l’hi havia deixat clar des del començament. Ma mare contestà que n’hi ha que són així. Que si no ho intenten, senten que es qüestiona la seva virilitat. No aconseguir el que volen els fereix l’orgull, i culpen les dones de la seva frustració. Les desitgen sense respectar-les, i les menyspreen per no saber valorar-los.\nNo sou el centre del món, i el que parteixi del vostre melic (i més avall) se’ns en fot\nM’he creuat amb més tipus així que, com ell, avui fan xerrades, cursos o escriuen sobre les anomenades noves masculinitats. Alguns repeteixen el que les feministes fa dècades que denuncien; supòs que no les consideren prou acreditades. Com a mínim dos projectes televisius es plantejaren per ser presentats per homes, enfocats cap a la revisió de les pròpies actituds; o sigui, cap a ells mateixos. Discutesc amb amics meus que asseguren que els homes se suïciden més perquè la pressió social no els permet expressar els seus sentiments i debilitats, a diferència de les dones (ens veuen com a personatges femenins del romanticisme escrit per cavallers). Si es maten més és perquè són més violents, els recordo; elles ho intenten més que ells.\nEsperen un aplaudiment, una abraçada o una medalla per haver-se adonat d’una cosa que, en realitat, encara no han entès. I és: no sou el centre del món, i tot el que parteixi del vostre melic (i més avall) se’ns en fot. Corregiu el que hàgiu de corregir. Si pot ser, sense oportunismes ni vanagloriar-vos-en.


ModalitatStreamingSolidWorks – Tardes online\nSolidWorks és un software CAD paramètric de disseny mecànic en 3D. Amb una àmplia implantació en diferents sectors industrials permet a l’usuari modelar peces i assemblatges de forma intuïtiva, dinàmica i ordenada.\nEl curs es compon de 42 hores, on s’imparteix el temari segons la guia metodològica establerta, i 18 hores on l’alumne ha de desenvolupar un projecte final segons els objectius indicats per a la seva posterior avaluació. El projecte s’enfocarà al disseny d’un producte i constarà de tres fases d’avaluació: modelatge de peça, assemblatge i presentació impresa.\nDurant el desenvolupament del projecte, l’alumne podrà treballar des de casa (disposant del software educacional ofert pel CIM UPC) o a les aules disponibles a les nostres instal·lacions. D’altra banda, es podrà rebre assessorament virtual o presencial. En el segon cas, estarà repartit en dues tutories en funció de la necessitat, i es dotarà a l’alumne dels recursos necessaris per a la correcta realització del projecte.\nAutoCAD - Matins\nRevit - Matins online


IB3 | Els manacorins demanen el desconfinament immediat\nPortada > societat > Els manacorins demanen el desconfinament immediat\nEls manacorins demanen el desconfinament immediat\nL'àrea de Salut de Manacor és la que ha registrat un descens més acusat de la incidència\nPer zones bàsiques, allà on més ha davallat la incidència és a Manacor. En aquesta àrea de salut han passat dels 93 casos detectats en la setmana del 4 al 10 de novembre, als 40 diagnosticats entre l’11 i el 17 de novembre, això són 53 casos manco. Amb aquesta millora de la incidència damunt la taula, Salut afirma que el confinament perimetral es podria aixecar abans de dijous que ve, quan oficialment acabaran les restriccions temporals al municipi.\nEls residents a Manacor demanen el desconfinament immediat del municipi. Asseguren que esperar fins dijous és innecessari i reben amb escepticisme les paraules de la consellera de Salut que ahir avançava que la fi de les restriccions podria arribar abans. Consideren que es tracta d’una mesura ineficaç i que està ofegant la seva economia.\nEls comerciants diuen que tot i aixecar les persianes, pràcticament no tenen vendes.\nEl batle de Manacor, Miquel Oliver, entén que l’anunci de desconfinament no es fes ahir divendres, però considera que les xifres de la incidència al municipi comencen a donar un resultat per no haver d’esperar a dijous.\nDilluns hi ha convocada una reunió entre l’equip de govern de l’Ajuntament i PIMEM. Aquests últims demanen la presència de la presidenta del Govern i la consellera de Salut.\n“Nosaltres el que volem és diàleg i solucionar les coses. I que les empreses mantenguin els llocs de feina i el patrimoni”, declara Mateu Català, President de PIMEM de Manacor.\nEls comerciants asseguren que cada dia que passa es veuen més i més afectats. Diuen que la situació no es pot mantenir durant més temps.\nEn aquest sentit el batle de Manacor té previst demanar al Govern una injecció d’ajuts.\nManacor demana aixecar el confinament perimetral però mantenint les restriccions sanitàries\nLes protestes dels comerciants: “Manacor es traspassa al complet”\nEstabliments de Manacor pengen el cartell “es traspassa” com a mostra de rebuig al confinament


El Govern avisa sobre la immunitat de grup contra la Covid-19: «És difícil»\nEl Govern alerta que la variant Delta del coronavirus posa en perill la immunitat de grup. | ACN\nLa secretària de Salut Pública, Carme Cabezas, qüestiona que es pugui assolir a causa de la variant Delta del coronavirus\nper Antonio Ramos / ACN 21/08/2021 14:02h\nLa immunitat de grup podria no arribar mai a causa de la variant Delta del coronavirus. Així ho ha assegurat aquest dissabte la secretària de Salut Pública del Govern, Carmen Cabezas. En una entrevista al programa 'Via lliure' de RAC1, ha assenyalat que «és difícil dir si es podrà assolir la immunitat de grup, però sí que assolirem una major protecció per tota la població».\nEn aquest sentit, Cabezas ha afegit que «la immunitat de grup amb la variant Delta és difícil». La secretària de Salut Pública ho ha justificat perquè «les variants anteriors contagiaven una mitjana de dues o tres persones, mentre que la Delta n'infecta de cinc a vuit». Davant això, ha posat en qüestió que es pugui assolir una immunitat global com estava plantejada.\nLa necessitat d'assolir una vacunació gairebé total\nCabezas ha aprofitat l'entrevista a la ràdio del Grup Godó per recordar que «la vacuna és molt bona per evitar hospitalitzacions», tot i que ha afegit que «no evita un percentatge de casos». Per tot això, considera que «que el percentatge de persones vacunades estigui més a prop del 90 que del 70%», motiu pel qual creu que «hem d’aconseguir que totes les persones en edat de vacunar-se ho facin».\nArribar a vacunar gairebé la totalitat de la població, ha dit Cabezas, suposarà que «es redueixi la transmissió, el virus circularà menys i tindrà menys capacitat de mutar».\nCabezas defensa la nova proposta de toc de queda del Govern\nD'altra banda, la secretària de Salut Pública ha defensat la nova proposta del Govern per a mantenir el toc de queda en prop de mig centenar de ciutats de més de 20.000 habitants amb una incidència superior als 125 casos per cada 100.000 habitants. En aquest sentit, Cabezas ha dit que «havíem demanat mantenir el toc de queda perquè pensem que aquesta mesura ajuda en la situació epidemiològica actual».\nSobre la qüestió, ha afegit que «és important mantenir-la durant alguna setmana més», alhora que ha assenyalat que «Salut determina la necessitat d'adoptar mesures per reduir la mobilitat i la interacció social».\nCabezas ha remarcat que «pensem que als municipis de més de 20.000 habitants és on la interacció social es pot produir de manera més fàcil». «La xifra de 125 casos d'incidència és la xifra que a nivell estatal es defineix com de risc molt alt», ha detallat.


Contacte Aitor Garay Molina\nDirecció: Alam Raja\nEn un futur proper, Christine, una programadora de videojocs, ha estat segrestada per Jack, el seu exmarit. L'ha tancat en Calypso, un món de Realitat Virtual, per manipular la seva ment i forçar-la a estimar-lo de nou. No obstant, ella ha descobert la seva trampa i prova de fugir, per trobar-se que només pot abandonar Calypso amb el permís de Jack, l'usuari principal. Christine torna Calypso contra Jack i li dóna una nova identitat, amb la intenció de manipular-lo perquè l'alliberi, però la ment de Jack és prou forta com per adonar-se de la veritat. Mentrestant, a la realitat, els seus cossos porten desatesos quatre dies, de manera que Jack i Christine s'han de donar pressa per tornar. Ella promet no denunciar-ho i ell, alliberar-la, però, en l'últim moment, Jack introdueix una nova memòria en ella. En tornar a la realitat, ella sembla estimar-lo de nou, però ell ja no hi pot confiar. Embogit i aterrit per la idea d'acabar a presó, opta per matar-la. L'atac desperta la memòria de Christine i li dóna l'oportunitat de vènce'l. Ell li suplica que el mati, però ella no és capaç. No obstant això, el connecta de nou a Calypso per destruir la seva ment. Satisfeta amb la seva venjança, espera l'arribada de la policia.


Els EUA llancen un bombardeig mortal contra milícies proiranianes a Síria - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls EUA llancen un bombardeig mortal contra milícies proiranianes a Síria\nefe. beirut 26.02.2021 | 22:45\nEls EUA llancen un bombardeig mortal contra milícies proiranianes a Síria Regió7\nEn resposta als últims atacs contra el seu personal desplegat a l'Iraq, els Estats Units van bombardejar ahir diverses posicions i un carregament d'armes de milícies proiranianes iraquianes a l'est de Síria, on diverses fonts van reportar la mort d'entre un i 22 combatents. Quan encara no fa deu dies d'un inusual atac amb projectils contra objectius estatunidencs a Erbil, la capital del Kurdistan iraquià, l'aviació de Washington va atacar de matinada les milícies Multitud Popular i de Kataib Hezbulah per primera vegada des de l'arribada al poder del seu nou president, Joe Biden.\nL'acció, molt criticada per l'Executiu de Damasc, va tenir com a objectiu posicions dels dos grups armats i un carregament d'armes que acabava de travessar la frontera des de l'Iraq a la província de Deir al Zur, a l'est de Síria, va informar l'Observatori Sirià de Drets Humans.\nUn bombardeig a Síria contra milícies avalades per l'Iran, primera acció militar sabuda de Biden.\nWashington protagonitza un thriller amb aroma clàssica.


revisió: zona dels enders: el segon corredor - mars - Zona Dels Enders\nRessenya: Zona dels Enders: The 2nd Runner - Mars\nZona dels Enders és una fascinant sèrie i mai no m’oblidaré de la primera vegada que la vaig veure en una revista. La publicació es referia a 'ZOE', que es convertia en una broma corrent amb els meus amics mentre intentàvem crear sigles per a tots els altres jocs en aquell moment. ' Anell de Vermell ? Més com ROR '!\nQuè té a veure això amb la revisió Zona dels Enders: The 2nd Runner - Mars ? Res.\nZona dels Enders: The 2nd Runner - Mars (PC, PS4 (revisat amb un PS4 Pro))\nDesenvolupador: Konami, Cygames\nLlançat: 6 de setembre de 2018\nD’acord la gent ens posem a l’accelera, perquè aquest serà un nínxol per a alguns.\nEl 2001 Konami va llançar l'original Zona dels Enders , conegut per alguns com 'el Metall Gear Solid 2 disc demo amb un joc gratuït 'a causa d'una promoció especial en aquell moment. Vaig ser un dels pocs que va tenir la idea de tots dos i vaig gaudir de les cinc hores aproximadament a través del món mech del segle 22 amb el robot robot Jehuty. Dos anys després El 2n corredor va aparèixer i va ampliar molt l’univers original, tot afegint diverses capes a sobre de la complexitat del sistema de combat. Mart és una versió punxada del mateix joc a PS4.\nPer tenir-ho perfectament clar: no cal jugar el primer Zona dels Enders per recollir-ne, tant narrativament com mecànicament. Hi ha diverses referències que poden obtenir els fans originals, però són poques i molt distantes. 2n corredor surt del seu camí per mantenir el conflicte impulsat per un odi entre dos individus: el protagonista Dingo i el bigot de bigoti Nohman.\nNo s'expandeix molt més enllà, però tampoc caldrà fer un seguiment de trames confuses o organitzacions clandestines. 2n corredor es presenta amb l'anime cutcene ocasional perquè Konami va intentar donar-li al joc un cor de l'anime. No poder canviar a la veu japonesa és molt complicat (tants jocs són àudio dual en aquests dies i és fantàstic), però amb algunes excepcions (sobretot Viper Viper i algun diàleg sec en ple), el dubte anglès està bé.\n2n corredor va ser magnífic el 2003 i ara sembla fantàstic. Segons la meva experiència a PS4 Pro, Mart funciona de forma estable amb el tartamudeig ocasional durant les puntes de tall - que és una elecció deliberada (ja se sap, l'efecte de les ones de xoc de Kojima). L’ombregament cel·lular atemporal (l’equip de desenvolupament original l’anomenà “quasi-toon-shadow”) va ajudar a la prova futura.\nZona dels Enders 2 sembla complicat, però realment no ho és, almenys a la superfície. Hi ha fonamentalment un botó d’atac (que canvia a làsers de llarg abast o a una espasa cos a cos depenent del vostre abast), un modificador de super atac que permet llençar una bomba espiritual o realitzar una barra de volta, una agafada i ... subarmes (que tenen una sistema més recent i fàcil de canviar). Això és. La major part del treball consisteix en la col·locació i la consciència a mesura que us passeu per túnels tancats i moltes zones de guerra obertes.\nLa veritable diversió de Zona dels Enders es troba en la dansa del guionet. És molt elegant i divertit de jugar, ja que la varietat d’animacions mech especia el joc moment a moment (fins i tot patines quan toques el terreny). Si es practica l'esport a dos peus esquerre durant aquest ball, es prendrà el pes. Els enemics poden acabar-ho: estic parlant una quarta part de la teva vida amb un combinat o un atac de feix carregat de forma normal. De nou, el concepte de maniobres llunyanes i properes és fàcil de comprendre, però el trencaclosques real és recollir els matisos de cada tipus enemic. Les mòmiques són efectives de lluny, però es col·lapsen sota el pes de la seva espasa. Els rapinyaires es bloquegen sovint, però es poden fer desaparèixer amb un trencall de rotació o un sub-armament que trenca la guàrdia: aquest tipus de coses.\nTot això es tradueix en el mode de retorn versus, que és estrictament una cosa 1v1, però és compatible amb un altre jugador o un bot (!). Recordeu que els jocs tenien bots, perquè la confecció de jocs o fins i tot el joc en línia bàsic no era cosa? Moltes editorials modernes abandonen el vaixell o criden l'estat de 'final de la vida' als seus projectes tan aviat com un any, per la qual cosa tenir aquesta capacitat de jugar amb els robots és un salvapantalles al llarg del camí quan vull revisar alguna cosa.\nL’únic veritable extra (més enllà de l’estil visual reelaborat) és el suport VR, que no és necessàriament exclusiu de la PS4 ja que l’edició de PC té concessions per a l’Oculus Rift i l’HTC Vive. Em va sorprendre quan vaig posar els auriculars i vaig continuar un fitxer desat en diversos nivells quan em vaig adonar que realment fa ... treballar . Si voleu, podeu experimentar gairebé tot 2n corredor en VR.\nRealment se sent com un joc diferent, per bé o per mal. Si veieu els detalls enemics de prop, us permeten apreciar els detalls detallats que hi ha i que les declaracions de trucades de l'ADA (el vostre sistema operatiu de tecnologia) es mostren més útils quan entra en vigor l'estat agit de la VR. En virtut de jugar en VR, Zona dels Enders perd molta panache. Les habilitats no se senten tan impactants i l'espasa no és prou visible. Hi ha una bona representació hologràfica de Jehuty que podeu veure fora de la cantonada dels ulls si us confongueu del tot, però no ajuda aquest rang (un aspecte clau de Zona dels Enders ) és més difícil de jutjar en VR.\nNomés per quedar clar, els retalls no tenen un format VR: es presenten teatralment amb una bústia de lletres. També vaig tenir una fallada mentre jugava amb els auriculars encesos, que van provocar 15 minuts de progrés perduts (estalvieu manualment sovint, nens! Normalment, durant aquesta revisió, però vaig perdre el temps en l'espai VR). Aquestes molèsties, a banda, val la pena com a mínim una pista de reproducció si teniu el maquinari, i el millor de tot: completament opcional.\nZona dels Enders: The 2nd Runner - Mars potser va volar sota el radar el 2003, però ara té la possibilitat de tornar a brillar. Només heu de saber que el preu del pressupost reflecteix el fet que no se li ha afegit un munt: així, si no us ha agradat, de cop no se us endurà.\nmatriu d'ordenació de bombolles c ++\nRocksmith 2014 Remasteritzat per llançar el 2016\nGameStop retalla el preu en els paquets de Xbox One i també inclou una targeta de regal de 50 dòlars\nConsulteu el primer tràiler de Shenmue the Animation aquí mateix\nPromoguda: Cblogs de juny de 2019: Ètica de la filtració


L’enorme pista que fa pensar en què Drogon va agafar Daenerys - Notícies | Abril 2021\nPer AJ Caulfield/24 de maig de 2019 10:52 am EDT\nL’última temporada deJoc de tronsva resoldre una bona quantitat de misteris i va lligar diverses històries importants en només sis trams, però el finalEncara deixava els espectadors amb un important escorcoll: on va agafar Drogon a Daenerys Targaryen (Emilia Clarke) després de conèixer el seu final devastador?\nAlerta de spoiler, però després que Jon Snow (Kit Harington) arribés a acceptar la possibilitat que Dany pogués continuar prenent el que ell sentia que era seu amb foc i sang, de la mateixa manera que ella va fer King's Landing, es va comprometre a la seva fidelitat indeguda a ella a la sala de trons coberta de cendra. , després la van apunyalar pel pit mentre s’abraçaven. El darrer dels tres dracs de Daenerys, Drogon, va donar un cop de puny al cos mort de la seva mare abans de cremar-se el Trono de Ferro, agafant-la amb el peu posterior i volant cap a un lloc aparentment desconegut.\nEn realitat, però, no es coneix del tot. Hi ha una pista enorme que provoca cap a on va volar Drogon.\nCap al final de l'episodi, després que Bran Stark (Isaac Hempstead Wright) es coronés el Rei dels Sis Regnes i el Protector del Regne després de la mort de Daenerys i la separació del Nord dels altres regnes com a territori independent, el nou Petit El Consell assisteix a una reunió. Tyrion Lannister (Peter Dinklage), la mà del rei a Bran, promet que en les properes setmanes es designarà un mestre de Whisperers i un mestre de guerra, però Bran és, comprensiblement, una mica més preocupat pel parador de Drogon. actualment.\nI Drogon? Alguna paraula? ell pregunta. El recentment senyalitzat Gran Maester Samwell Tarly (John Bradley) respon: 'Va ser el primer que va veure volant cap a l'est cap a Volan ...'. Ser Bronn of the Blackwater (Jerome Flynn) talla a Sam abans de poder sortir la seva última paraula: 'Volantis'.\nI hi ha la nostra pista. Sembla que Drogon es dirigeix cap a Volantis, una de les nou ciutats lliures de la riba sud-oest d'Essos. Però, què voldria fer Drogon a Volantis i per què portaria allà el cos mort de Daenerys?\nLa resposta podria estar en el fet que Essos és el lloc on Dany i el seu germà Viserys van fugir després de la Rebel·lió de Robert i l'assassinat del seu pare, Aerys 'el rei bo' Targaryen, de mans de Jaime Lannister (Nikolaj Coster-Waldau) . I recorda tota aquella xerrada de Daenerys que ve 'la sang de l'Antiga Valíria'? Valíria va ser una vegada la capital del pseudo-imperi de Targaryen, la Freehi Valyrian, que va recórrer Essos. La ciutat va caure durant la Porta de Valíria, però encara es considera la casa pairal de la casa Targaryen.\nEls Targaryens també tenen connexions directes amb la ciutat de Volantis, ja que la seva condició de descendència 'ininterrompuda' de l'Antiga Valíria els va permetre residir dins de les Muralles Negres de la ciutat. Després que el seu pare fos destronat i matat, Daenerys i Viserys ja no podien romandre amb seguretat al King's Landing i tenien poques opcions per a una nova llar. Mentre estaven “vagant d’un lloc a un altre” els dos Targaryens 'van passar una estona a Volantis'.\nTot i això, es troba completament en el terreny de la realitat per afirmar que Drogon vola cap a Volantis, perquè vol tornar Daenerys a la seva pàtria. És possible que no caigui directamentendins la ciutat, però és evident que es dirigeix cap a Essos, el continent des d’on descendeix Dany. No és una Westerosi, tot i ser filla de l'antic rei de Westeros, i una vegada i una altra vegada van esmentar que només coneixia la por al país. Tenir la seva mort a Westeros és prou desconcertant; és encara pitjor que el seu cos romangui al lloc on tant ella com el seu pare van ser assassinats.\nvilà després d'agraïments\nMoltsJoc de trons Els aficionats estan convençuts que Drogon enderrocarà a Essos, deixarà a Daenerys a descansar perquè dormi en eterna pau, i després s’adormi. L’actor John Bradley de Samwell, per la seva banda, creu que Drogon té una motivació més fosca per volar a l’est de Westeros: pot haver de sentir la seva pena per perdre els seus germans i la seva mare davant de la gent d’Essos.\n'(Drogon) probablement es posarà al dia amb les seves aventures. Probablement, encara està alimentat per la pena i l’amargor d’això ”, va dir Esquire. 'I crec que si hi podeu pensar com encara hi ha un drac alimentat per la ràbia, alimentat per la pena i encara té una amargor, ningú no pot dormir fàcilment als seus llits.'\nAltresTrons els entusiastes han elaborat teories més salvatges sobre el motiu pel qual Drogon vola cap a l'est cap a Volantis.\nAlguns discutir que Drogon porta a Daenerys la mística ciutat portuària d'Asshai al sud-est d'Essos. Asshai i la península muntanyenca en què descansa, les Terres Obreres, es creu que són el lloc on Primer es van veure dracs. De la mateixa manera, els ous de drac que Illyrio Mopatis va donar a Daenerys a la primera temporadaJoc de trons es creu que han vingut de les ombres.\nI no oblidem l’enigma esgarrifosaQaithe, el protector d’ombres emmascarat d’Asshai, va dir a Daenerys als llibres sobre els quals Joc de trons es basa: “Per anar al nord, heu de viatjar cap al sud, per arribar a l’oest heu d’anar cap a l’est. Per avançar, heu de recular i, per tocar la llum, heu de passar per sota de l'ombra. Això podria significar que per entrar en una vida més adulta, per anar endavant, Daenerys ha de tornar a les seves arrels a Essos. Per descansar en pau, ha de passar per l’ombra literal de les Terres d’ombra.\nUna altra teoria que guanya tracció suggereix que Drogon porta Daenerys a Volantis per ser ressuscitat. Molts creuen que Drogon lliurarà a Dany a la porta de Kinvara, una sacerdotessa vermella d’alt rang i líder en la fe del Senyor de la Llum. Retratat per Ania Bukstein, va aparèixer a la sisena temporada de KinvaraJoc de trons i va expressar confiança en DaenerysI va dir que estava destinada a la grandesa. A la Gran Piràmide de Meereen, Kinvara va dir a Tyrion i Varys (Conleth Hill): 'Stormborn Daenerys és el que es va prometre. Des del foc va renéixer per refer el món ... Daenerys ha estat enviat a dirigir el poble contra la foscor d'aquesta guerra i de la gran guerra que encara hi ha per arribar.\nAra, es pot argumentar que de la “gran guerra” de què va parlar Kinvara va ser la batalla contra el Rei de la Nit i el seu Exèrcit de Morts i la posterior lluita pel Tron de Ferro. Tot el que s’ha esborrat, amb Arya Stark (Maisie Williams) va matar els gelats vilans i, ja ho sabeu, tot el que va passar amb Daenerys que va fer que Bran assumís la reialesa. Però un gran nombre deTrons els aficionats senten cert que les coses no han acabat encara i que Kinvara tornarà a viure a Dany per complir la profecia. La idea és que Kinvara comparteix la mateixa capacitat de resurrecció que la seva companya Sacerdotessa Vermella Melisandre (Carice van Houten), i un cop escolta que Drogon ha portat Daenerys a Volantis, reviurà la Mare de Dracs i li permetrà una segona oportunitat de 'refà el món'.\nAlguns altres han posat un gir diferent en el que passaria a la post resurrecció de Dany, creient que viurà una vida humil amb Drogon a Essos 'a casa amb la porta vermella i el llimoner' - el lloc de Braavos allò era el més semblant a una casa que Daenerys va tenir mai de nen.\nSens dubte, aquestes teories són divertides per pensar, però és poc probable que això Joc de trons Els fans mai sabran exactament on va prendre Drogon a Daenerys, per què va escollir aquesta ubicació o què passarà amb la reina caiguda i el seu darrer drac viu. La sèrie està feta i embrutada i, aparentment, continuarà sent un llibre tancat per sempre. Com a president de la programació de HBO Casey Bloysexplicat després de laTrons final de la sèrie, 'Vull deixar-ho ja que és una obra d'art pròpia ... Crec que el millor és provar els requisits previs en altres àrees de (Un cant de gel i foc L’univers massiu de l’autor George R.R. Martin: només té la sensació de fer-ho bé, deixar que l’espectacle es posi per si sol ”.\nEsperem que si Drogon realment desembarca en algun lloc d'Essos, tingui pietat de la seva gent.\npuny de ferro vs drac\nper què el dceu és millor que el mcu


Actualitzat 07/09/2020 18:38\nL'Euromillones d'aquest dimarts ha deixat un nou premi milionari a Catalunya.\nLa combinació guanyadora del sorteig d'aquest 28 de juliol està formada pels números 9, 13, 15, 17 i 34, i les estrelles han estat per als números 2 i 7. En el sorteig d''El Millón' la combinació de números i lletres afortunada és la següent: CRF45468.\nUn milió d'euros a Santa Perpètua de Mogoda\nEl guanyador d''El Millón' ha validat la seva butlleta a l'administració de loteries número 1 de Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental) i ha guanyat un premi d'un milió d'euros.\nEl guanyador d'un milió d'euros a l'Euromillones d'aquest dimarts ha segellat la seva butlleta a l'administració de loteries número 1 de Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental) / Loterías y Apuestas del Estado\nQuatre premis de 120.000 euros\nTambé han aparegut quatre encertants de segona categoria (5 números + 1 estrella), dos dels quals han segellat les seves butlletes a Espanya: un, al despatx receptor 66.845 d'Azpeitia (Guipúscoa) i l'altre, al despatx receptor 99.905 de Madrid. En aquest cas, cobraran 120.865,88 euros cadascun.\nUn dels Euromillones premiats amb més de 120.000 euros ha estat segellat al despatx receptor número 66845 d'Azpeitia (Guipúzcoa) / Loterías y Apuestas del Estado\nEn el sorteig d'aquest dimarts no hi ha hagut cap encertant de primera categoria (5 números + 2 estrelles) per la qual cosa el pot es dispara fins els 39 milions d'euros. Aquest és l'import que podria guanyar un únic encertant de primera categoria en el proper sorteig de l'Euromillones que se celebrarà aquest divendres, 31 de juliol.\nUn dels Euromillones premiats amb 5 encerts + 1 estrella ha estat validat al despatx receptor número 99905 de Madrid / Loterías y Apuestas del Estado\nUn milió d'euros a Talavera de la Reina\nEl sorteig de l'Euromillones del passat divendres, va convertir en milionari un veí de Talavera de la Reina (Toledo). L'afortunat va encertar els números i les lletres d''El Millón' i, per tant, també va guanyar un milió d'euros. En aquest cas, la butlleta va ser validada a l'administració de loteries número 10 de Talavera de la Reina.


Jordi Navarro: Debats i barris, Les Pedreres\nDebats i barris, Les Pedreres\nAvui al capvespre he assistit a la reunió organitzada per l'associació de veïns del barri de Les Pedreres, una trobada amb diferents membres d'organitzacions polítiques, la CUP entre d'altres. Val a dir que he tingut l'agradable sorpresa de trobar-me amb un format a l'inrevés de l'habitual. Sempre dic que els polítics hem de callar i escoltar més, i avui ho hem fet.\nHa estat l'Associació de Veïns qui ha exposat arguments, idees i propostes, en una intervenció brillant i ben estructurada. Propostes treballades des del territori, amb paciència i moltes hores de dedicació. Aspectes com la mobilitat, l'accessibilitat, el patrimoni històric, els espais públics, els equipaments, la neteja, els itineraris, el lleure, el parc de les Pedreres, les Gavarres... una pila d'aspectes i temes a tractar.\nFa molt de temps que aquest barri treballa i lluita per no continuar esdevenint la rebotiga del Barri Vell i de la ciutat, i val a dir que sense l'esforç i empenta de la gent de l'AV no seria possible anar fent camí. Com molt encertadament han comentat els membres de l'associació estem en temps de crisi i són plenament conscients de les prioritats que hi ha en aquests moments. Però la feina feta per aquesta gent no pot caure en un sac foradat, cal paciència i treball constant, amb els recursos disponibles i la voluntat política per tirar les coses endavant.\nFa cosa d'un parell d'anys que vaig tenir el primer contacte com a militant amb aquest barri. Coneixia les Pedreres des de feia molts anys, però arran d'una activitat en què la CUP va participar m'hi sento cada cop més vinculat. És un barri, però alhora un patrimoni de tots els gironins, un racó amb mil indrets màgics i un munt de possibilitats. Cal que el Pla Especial (llargament reivindicat i actualment en procés de redacció) endreci i orienti les actuacions que s'hi ha de dur a terme. Cal, en aquest sentit, valorar positivament la feina i els esforços que hi ha abocat l'equip de govern, però cal encara fer-hi molta feina; els propers 4 anys haurien de suposar un avenç important a partir de les propostes que esbossa el teixit associatiu del barri.


Comunicat d'esquerres gironines de suport al Govern de Badalona\nDavant la moció de censura presentada a Badalona per el Partit Popular (PP), Ciutadans (C's) i el Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC), contra la alcaldessa Dolors Sabater i el seu Govern, els col·lectius i partits gironins CUP-Crida per Girona, MES-Moviment d'Esquerres, Pirates de Catalunya i Comú de Girona, volem transmetre públicament:\n1. El nostre suport a l'Alcadessa de Badalona i el seu Govern, així com al seu projecte de ciutat i a les organitzacions diverses que el fan possible mitjançant el diàleg, l’empatia i la tolerància polítiques.\n2. Recolzem el projecte integrador i cohesionador per a la societat de Badalona que representa el Govern municipal actual. Per contra, rebutgem les idees xenòfobes i racistes dels grups municipals del PP i C's a Badalona. No podem compartir cap mena de pacte de govern amb unes forces polítiques que promouen i viuen de la fractura social. Pensem que cal protegir els nostres barris, les nostres ciutats i institucions davant els discursos basats en la por, el menyspreu i l'odi que transmeten el PP i C's a Badalona. Per això, defensem la unitat democràtica de les esquerres davant la dreta autoritària.\n3. Defensem les llibertats i drets civils bàsics de la mateixa manera que ho ha fet l'Ajuntament de Badalona els darrers mesos, en un context de repressió política i reacció de l'Estat Espanyol contra el moviment pacífic, democràtic i sobiranista que existeix a Catalunya.\n4. El PP és una organització corrupta, que ha saquejat les arques públiques de manera massiva. No podem admetre cap mena d'acord ni complicitat política amb un partit que no governa per l’interès general.\n5. Denunciem l'actuació del PSC que, mitjançant aquesta iniciativa encaminada a fer caure el govern de Dolors Sabater, trasllada a l'àmbit municipal el seu alineament amb la dreta espanyolista i l'aposta per reforçar els pilars del règim del 78.\nPer tot això, rebutgem la moció de censura impulsada pel PSC, amb el suport del PP i C's, per desbancar l'actual Govern de Badalona. A més, i fins la data de celebració del ple de la moció de censura a Badalona, s'obrirà un període d'adhesions al comunicat i fem una crida a les esquerres d’arreu de Catalunya a posicionar-se en aquest mateix sentit.


dBalears | 03 agost 2019\nEl portaveu socialista, Gori Estarellas, ha defensat les xifres de l'anterior equip de govern.\nEl PSIB de Llucmajor ha acusat l'equip de govern municipal de «mentir» en relació a la regla de despesa de l'Ajuntament, quan asseguren que s'incompleix aquesta normativa estatal en més de 2 milions d'euros.\nEl portaveu socialista, Gori Estarellas, ha volgut aclarir que «aquest excés és només de 213.554 euros, derivat d'actuacions urgents no previstes en el pressupost ordinari del 2018», als quals es sumen «657.993 euros que són d'incorporació obligatòria del 2017».\nEn aquest sentit, Estarellas ha insistit en el fet que «els socialistes hem deixat els comptes de l'Ajuntament sanejats en només quatre anys, passant de 41 milions a 0 euros de deute», tot plegat mentre s'ha augmentat, per exemple, la inversió, passant «de 750.000 euros l'any 2012 a 2.250.000 euros el 2017».\nLa bona situació econòmica de l'Ajuntament de Llucmajor també es veu reflectida a la caixa, tal com ha explicat Estarellas, on «hi ha hagut 18 milions d'euros, mentre que el consistori compta amb un superàvit de 6 milions d'euros».\nPer això, el portaveu socialista exigeix a l'equip de govern «que expliquin d'on treuen les seves xifres», i en tot cas, també els ha demanat que «no malbaratin la bona gestió econòmica que tant ha costat assolir aquests darrers quatre anys».\n@ M . - Pensava que ja quedava clar implicitament, de que el fet de que la majoria ho faci, no justifica la baixa condició dels politics que per desgràcia ens veiem obligats a acceptar, malgrat la manca de preparació i el desmesurat interès personal. No tenim cap altra opció que demostrar la nostra indignació i protesta com sigui i esperar a noves eleccions, que ja sabem el que passa, i en quin eixam estem condemnats a lluitar. Tot menys submissió.\n@Sebastià: Pero una cosa és mentir amb un programa o per sortir del pas (que jo no vull dir que estigui bé) i una altra molt més greu és calumniar i acusar en fals. I la dreta i la ultra dreta pareix que tenen una plantilla de guionistes contractats, per inventar se tot tipus de delictes i aberracions, per artibuir als adversaris i fer los tot el mal possible.I ho fan de manera continuada i sense demanar perdó.\nPer Ho sabem, fa dervers d'un any\nJo crec que tothom ho sap.\nA jo m'escandalitza veure com la dreta utilitza la calúmnia, sense aturar se a pensar que inventar se faltes i delictes, per fer mal als altres, és un deshonor i una mostra de covardia.\nPenso que desgraciadament no hi ha cap partit net de culpa en aixó de mentir. El que interessa és el poder que dona la poltrona. I la remuneració "implicita"


El Blog de l'Aina i el Roc: 2012\nel Roc fa 6 anys\nAhir el Roc finalment va arribar a la mitja dotzena d'anys. Li van ploure clics per totes bandes, i el papa ja està pensant en un armariet amb departaments per poder-los tenir amb un mínim d'ordre. També va caure un llibre de bola de drac, que el Roc està molt content de poder començar a llegir perquè està en català i enten algunes paraules (sobretot Aaaaihhaa! Oiiiif! Plaaam! Ploffff!). La gran sorpresa de la tarda va ser el seu primer monopatí (ell en diu mono-petit) i se l'ha posat al costadet del llit per controlar que ningú li prengui durant la nit. Ara ja no dorm amb excavadores sinó amb monopatins!\nCom que el dia anterior teníem tanta gana quan vam arribar de Vimbodí, ens vam menjar el pastís de la Quima. Estava boníssim! La mama va decidir fer-li al Roc un altre pastís amb el seu panettone preferit convertit en les muntanyes del Roc Ponent. Amb sucre glacé el Roc les va "nevar" i hi va posar-hi rocs, que eren trossos de xocolata. Com que no es decidia per una espelma amb el número 6, hi va posar les dues que vam trobar al calaix. També hi vam afegir el papa fent mountain-bike per les roques punxagudes. El Roc va haver de bufar dos vegades; dos pastissos, dos espelmes. Va fer 12 anys d'un cop!\nEl Roc no va poder esperar al dia següent i va anar a provar el mono-petit pel carrer i a la plaça que porta el seu nom, perquè té el terra llis i lliscava millor. Amb tanta excitació li va costar anar a dormir, però a mi no; quan m'he despertat he vist que m'havia posat al llit amb sabates i tot!\nPublicat per Maria Pagès a 1:21 1 comentari:\nEscalada pel Roc Ponent\nAquest cap de setmana hem anat a escalar a Castellfollit. El papa Denny ha comprat un arnés mida infantil i aprofitant les seves cordes i les del papa, hem fet una primera capbussada en això de l'escalada.\nMolt a prop hi havia el riu, que sempre baixa buit, però aquest cop estava ple i no vam poder resisitir la temptació. Ens hi vam posar a dins sense sabates i amb el pantalons arromengats. Bé, el Roc no se'ls va arromengar bé i va acabar en calçotets. L'aigua, al principi, estava glaçada, però ràpidament ens hi vam acostumar i va ser molt divertit.\nAra ja sabem com es fa, això d'escalar muntanyes, així que ho farem més sovint. Sort que el papa Denny i el papa Marc tenen molta pràctica, perquè saber que ells ens poden venir a rescatar en qualsevol moment és tot un descans!\nPublicat per Maria Pagès a 0:59 Cap comentari:\nCom que toca, hem fet panellets. Però aquests any ens ha fet gràcia innovar una mica i els hem acolorit. N'hem fet en forma de marieta i de Halloween pumpkin.\nEns va encantar empastifar-nos i remenar els colors per fer els secundaris que necessitàvem. Amb vermell i groc vam fer el taronja de les carbassetes, que, un cop fornejades, vam decorar amb xocolata. També vam fer eriçons i el Roc va fer una nau espacial. Les balenes també ens van quedar molt mones. El Roc es va emocionar tant dibuixant amb xocolata que va acabar fent un dibuix sobre el paper. Ara ja sabem com decorarem la mona!\nLes balenes també ens van quedar molt mones. El Roc es va emocionar tant dibuixant amb xocolata que va acabar fent un dibuix sobre el paper. Ara ja sabem com decorarem la mona!\nI gairebé sense voler, ens va sortir un bolet tardorenc a la cuina...\nPublicat per Maria Pagès a 3:16 Cap comentari:\nCom que tenim el Lluc per terres mexicanes, ens hem dedicat a seguir-lo tot fent nosaltres també el viatge, però virtualment. Darrerament hem estat a San Cristobal de las casas, on ens ha sorprès el color de les fruites als mercats, l'artesania i els edificis pintats de colors cridaners. Ara diu el Lluc que anirà a Oaxaca a passar l'1 i el 2 de novembre. Allí hi celebren el Día de los Muertos, que només s'assembla al nostre Tots Sants en el contingut, però no en la forma. Hem vist com per ells recordar els morts és un motiu d'alegria, doncs el dia 1 retornen les ànimes dels nens i el 2 les dels adults. Com que les tornen a fer presents, bandes de músics toquen per elles als cementiris, i hi ha calaveres per tot arreu. Això sí; gens tètriques sinó totes amb coloraines. També fan uns dolços en forma de crani i pa amb motius cadavèrics.\nNosaltres hem volgut recrear aquesta alegria del Día de los Muertos i hem decorat la casa tot penjant calaveres de colors al vidre de la finestra, i fent-ne petites figuretes. També hem llegit un llibre il·lustrat d'una pintora a qui li agradava decorar els seus quadres amb esquelets i dimoniets; la Frida Kahlo.\nCom que el Lluc ens ha explicat moltes coses del que menja per Mèxic, un dia vam fer burritos per sopar. Van quedar molt bons, i repetirem, però no sé si nosaltres els fem tan "picosos" com els fan a Mèxic. Per acabar-ho de rematar, vam veure uns curtmetratges de la Warner amb l'Speedy Gonzalez, que s'ha convertit en l'heroi del Roc al costat del Son Goku.\nFes moltes fotos, Lluc!\nPublicat per Maria Pagès a 3:04 Cap comentari:\nHem salvat el món!\nTeníem moltes ganes de jugar a superherois, així que ens vam fer unes disfresses per creure’ns-ho més. Jo em vaig fer un vestit de superAina, amb una gran A al pit i una màscara amb ales, com les de Mercuri, el missatger dels déus. El Roc va voler fer-se la màscara de batman i es va fer la capa retallant una samarreta del papa que porta una estrella a l’esquena, i el Joan va voler fer d’home aranya, cosa que va aconseguir dibuixant-se una teranyina a la màscara i a la samarreta amb cinta aïllant.\nDesprés d’això vam estar tota la tarda fent el saltimbanqui pel pati, llençant teranyines, raigs làser o el que vingués a mà. No vegis que bé que ens va anar el tobogà de plàstic per fer ponts llevadissos, cotxes voladors i torres de vigilància. Vam matar nombrosos monstres, bruixes i mutants de totes les espècies fins que en vam perdre el compte.\nQuan va marxar el Joan, estàvem tan cansats que ens vam adormir a la catifa al voltant dels nostres estimats llibres d’Ot el bruixot: no fos cas que algun malvat ens els prengués mentre dormíem. Això de salvar el món en una tarda cansa molt!\nPublicat per Maria Pagès a 3:09 Cap comentari:\nNo ens hem volgut perdre la manifestació de la diada. La veritat és que en tenim el cul pelat, d'anar a manis. Ens han dut a tantes que ja no sabíem si havíem de cridar "no retallades", "no, no, no al quart cinturó", "escola en català" o què. Al final vam entendre que el que tocava era allò de la in-inde-independència i llestos. Vam xalar fent l'estelada a casa amb un llençol i va ser un èxit. Tothom ens demanava si ens podia fer una foto a les banderes tan xules que dúiem posades. No vam veure ningú més, que les portés pintades, com nosaltres. No saben el què es perden! Ei; totes les fotos que surten aquí les hem fet el Roc i jo. Ja sabeu que també som uns grans fotògrafs!\nPublicat per Maria Pagès a 8:13 3 comentaris:\nCom que són festes a Sabadell, han fet unes sessions de portes obertes a molts llocs, i entre ells a l'escola d'escalada La panxa del bou. El Roc i ho ens hi hem passat un matí, i no volíem marxar de tan bé que ens ho vam passar.\nNo vam poder penjar-nos de les cordes, doncs s'havia de fer una cua de més d'una hora. Vam estar de sort, i quan a la tarda vam anar a l'espai de barraques, hi havia un rocòdrom al que vam poder pujar primer i baixar per l'altra banda amb tirolina. No cal dir que ens ho vam passar pipa als dos llocs! Visca la festa major!\nPublicat per Maria Pagès a 14:30 Cap comentari: