CONVERSES AL VOLTANT DE LA CIUTAT | ReThink Barcelona\nRESUM DE BARCELONA DIÀLEGS\nResum de les entrevistes de Josep Acebillo, Pere Navarro i Antonio Balmon que opinen sobre qüestions diverses relacionades amb l’Àrea Metropolitana, com ara el tema de les superilles.>\nper Pep Martí. Entrevista realitzada a l’Hotel Alma de Barcelona.\nJosep Antoni Acebillo (Osca, 1946) té Barcelona al cap. Arquitecte, des d’inicis dels vuitanta va exercir responsabilitats importants des del cor de l’Ajuntament. Ha estat director del Servei de Projectes Urbans de Barcelona. Director tècnic del Holding Olímpic, conseller delegat de Barcelona Regional i Arquitecte en Cap de Barcelona. Més recentment, ha estat catedràtic de l’Acadèmia d’Arquitectura de la Universitat de Lugano (Suïssa) i ara és professor convidat de la UPF. L’hem entrevistat per parlar de Barcelona i de l’espai urbà. Acebillo analitza aspectes punyents de l’actual realitat, ens parla del caràcter estratègic de l’Eixample en el nou context global des del neometropolitanisme, de la relació òptima entre ecologia i economia i del debat entorn el trànsit. I ho fa amb mirada humanista, des d’una visió que aplega l’experiència d’arquitecte i urbanista amb un coneixement profund de la història.\nLes superilles que està impulsant l’Ajuntament de Barcelona és una oportunitat o es un problema a l’hora de definir el futur de la ciutat?\nPer millorar la qualitat de la seva urbanitat, a mesura que les ciutats creixen en extensió, com a estratègia de revitalització s’estableixen fraccionaments o compartimentacions del teixit urbà, com si es tractés d’illes o oasis urbans, que propiciïn l’emergència de porcions de teixit que estiguin millor preparades per assumir determinades funcions. Aquesta estratègia, d’origen medieval, ha donat lloc, per exemple, a la formació dins d’una ciutat de diferents barris que poden tenir característiques funcionals, socioculturals i identitats diferenciades. És com si l’espai urbà estigués compost per una estructura estratificada en llesques que assumeixen funcions diferents (mobilitat, espai residencial, productiu o per a equipaments, etc.). Però quan després de la industrialització, la ciutat es va estendre tant, aquesta estratègia urbana es va utilitzar més amb arguments com: complexos mèdics, com l’Hospital de Sant Pau, universitaris, com la Yale University, clústers per a la nova economia, com Silicon Alley a Chelsea-Manhattan, i en general els CBD (Central Business) nord-americans. En principi, fins aquí, és una estratègia urbana que en determinades circumstàncies pot ser positiva.\nEn les ciutats europees, els centres històrics han estat tractats d’aquesta manera amb conseqüències molt dubtoses. Per exemple, a Itàlia es parla de la mort per asfíxia dels seus centres històrics com a conseqüència de la desertització econòmica provocada pels dèficits de mobilitat. Fins i tot en molts casos, aquest tractament selectiu pot provocar conseqüències contraproduents, i per descomptat, com a estratègia de revitalització urbana, en general, no és l’adequada perquè freqüentment provoca l’estrangulació de l’economia. Aquesta tàctica de revitalització mitjançant el tractament selectiu d’alguns recintes urbans, avui, només està promoguda des de la perspectiva presumptament ecològica de governs i institucions de marcat signe “populista-demagògic”. És el cas de l’actual govern de Barcelona, que amb el nom de superilles l’ha utilitzat per crear i millorar, presumptament, la urbanitat de determinades àrees, utilitzant la convergència de la mutilació del trànsit, combinat amb un tractament epidèrmic (no estructural, ni infraestructural) de l’Espai Públic Urbà mitjançant l’ús de colors, un raquític mobiliari urbà i una vegetació d’escala menor que simuli “l’enverdiment” de la ciutat. Tot un recital de simulació transformacional! Però l’enverdiment artificiós de la ciutat en recintes autònoms ja s’havia intentat i havia fracassat. Per exemple, a Nova York es van dissenyar i construir grans espais residencials com el Queensborough, amb blocs lineals difuminats entre el bosc, que aparentment responien a una matriu ecològica solvent, però que en lloc d’això es van convertir en espais urbans amb el nivell més alt de segregació i delinqüència.\nA partir del que esmenta, com pot afectar l’actual estratègia de l’Ajuntament d’impulsar les superilles i eixos verds a l’Eixample?\nUn cas paradigmàtic de la utilització inapropiada d’aquestes tàctiques, que no estratègies urbanes, és aplicar-les a l’Eixample de Barcelona, encara que convé recordar que a Barcelona, l’estratègia, no tàctica, de les superilles ja es va posar sobre la taula el 1932 amb el Pla Macià dissenyat per Le Corbusier i Sert. En aquell Pla, es proposava reordenar el teixit urbà a partir de la implantació de blocs residencials i d’equipaments situats a les superilles de 400×400 metres, formades per l’acumulació de nou illes de Cerdà.\nEl Pla, que naixia en plena expansió racionalista (el manifest urbanístic de la Carta d’Atenes és de 1933), no es va arribar a executar per les discrepàncies que va provocar entre professionals i polítics. Era incompatible amb l’enorme construcció que els arquitectes i mestres d’obres havien fet per construir l’Eixample durant les dècades anteriors. Aquí cal tenir en compte que Le Corbusier venia de dissenyar el Pla Voysin per a París, que implicava l’enderrocament de la pràctica totalitat de l’arquitectura de la capital. I també perquè va esclatar la Guerra Civil.\nNo obstant això, el Pla Macià segueix sent un exemple acadpemic d’urbanisme racionalista, i quan hi va haver una oportunitat, la seva llibertat compositiva, va inspirar el teixit urbà de la Vila Olímpica, però afortunadament amb algunes característiques essencials. Es tractava d’un espai buit, obtingut després de la demolició de l’obsolet polígon industrial que hi havia, i encara que les tipologies i morfologies parcel·làries eren diferents, el seu traçat viari respectava i treballava unitàriament en continuïtat amb el viari de Cerdà.\nLa gran incongruència que suposa l’aplicació de les superilles a l’Eixample prové de l’especificitat de la seva conceptualització, perquè l’Eixample de Cerdà, per tractar-se d’una malla hipodàmica ortogonal i isotròpica, és portadora de valors socials, com la igualtat i l’accessibilitat, que consoliden el millor exemple d’urbanitat. I si la qüestió és millorar ecològicament l’Eixample, vostès creuen que la millor solució és col·locar plantetes disseminades pels carrers? Vostès s’imaginen l’Eixample si els patis d’illes estiguessin tots enjardinats i equipats per a nens? No seria un model ecològic més raonable?\nPerò per què la malla ortogonal de l’Eixample produeix unes condicions sociopolítiques tan progressistes?\nMolt senzill, pel caràcter isotròpic del seu sistema viari. És a dir, perquè qualsevol cosa pot fer-se en qualsevol lloc en igualtat de condicions. En realitat, aquesta condició progressista i democràtica de les malles hipodàmiques reticulars ja s’havia posat de manifest en el moment de la fundació dels Estats Units, quan Jefferson va ordenar ortogonalment tot el territori del país, des de les infraestructures, les ciutats, fins a la parcel·lació del camp, en lots que permetessin als futurs colons accedir i treballar en igualtat de condicions.\nTots estem d’acord a reduir el trànsit tant com sigui possible, però la reducció s’ha de fer racionalment, cercant l’equilibri ecològic/econòmic, compatibilitzant alhora la seva capacitat productiva amb la màxima reducció de contaminació. Això no depèn només del número de vehicles sinó també del sistema energètic que els impulsa, perquè en realitat no existeix cap matriu ecològica òptima sense que estigui perfectament equilibrada amb l’econòmica.\nEn el fons, la qüestió és: podem ignorar que la coherència i la qualitat històric-artística de l’Eixample exerceix un fort efecte crida sobre l’activitat terciària? Som conscients que si el trànsit de l’Eixample es redueix irracionalment per sobre de determinats límits, la seva activitat terciària disminuirà sensiblement? Volem proletaritzar la població tot exhibint les possibles subvencions i subsidis que en contrapartida actuaran com una pastanaga per a la recuperació, en lloc de generar riquesa i ocupació? Podem ser indiferents a la reacció social que podria esdevenir si s’agreuja encara més la crisi econòmica? Podem menysprear un necessari renaixement urbà pacífic a canvi d’una revolució emocional?\nPer què el projecte dels eixos verds, que és el del Consell de Cent, que va fins a Rocafort, és un projecte a revisar?\nÉs un projecte fallit. La decoració matussera a base de colors, obstacles i verds esmicolats repulsen la sensibilitat dels barcelonins, i encara que l’Eixample es pot explicar de moltes maneres, tots els especialistes estan d’acord en les virtuts que acabo d’esmentar. D’una banda, com que prové d’una estructura reticular, promou la igualtat, l’accessibilitat i la igualtat democràtica, tal com hem esmentat abans en el cas de l’ordenació del territori americà per Thomas Jefferson. D’altra banda, no és cert que un territori isotròpic, com l’Eixample, sigui necessàriament repetitiu i monòton. Per exemple, algú pensa que el paisatge urbà, a l’esquerra i a la dreta de l’Eixample, és el mateix? A la dreta de l’Eixample, tradicionalment, estaven els propietaris rics i a l’esquerra els obrers. L’estructura és la mateixa. Hi ha una diferència: les tipologies, sent iguals, no es manifestaven iguals. Aquí hi ha tribunes i allí n’hi ha poques, i menys elements ornamentals.\nEs referia abans a l’altra virtut estructural de l’Eixample, que té una xarxa isotròpica.\nSí. En una estructura així, quan es talla un fragment, la rotura de la xarxa no la pot absorbir la totalitat de la xarxa, cosa que obliga a reforçar altres elements, especialment els contigus. Si tu treus el tràfic de deu carrers de l’Eixample, el que fas és traslladar-lo a uns altres llocs. Perdre la isotropia és terrible. S’ha criticat sovint l’estructura isotròpica perquè produeix avorriment i monotonia, però els especialistes sempre posen com a excepció el cas de Barcelona. Les cantonades que fa Cerdà són d’una sinuositat curvilínia. Ara mateix hi ha una exposició al Col·legi d’Arquitectes, de la fotògrafa Rosa Feliu, que explica la meravella d’aquestes cantonades, que són 2.800. És d’una qualitat que no podem imaginar el que significa des de tots els punts de vista per a la cultura universal.\nEn un pla de l’Eixample que tingui en compte la seva condició isotròpica, no s’ha de moure ni els arbres ni les vorades. És l’imaginari de l’Eixample. La gent de Barcelona és l’única del món que sap el que significa vint metres o cinc metres, per això és tan important la posició dels arbres i les vorades.\nPere Navarro (Terrassa 1959) és biòleg de professió però porta bona part de la seva vida dedicat a l’activitat pública amb una llarga experiència en el municipalisme. Va ser alcalde de la seva ciutat, Terrassa, entre 2002 i 2012, primer secretari del PSC entre 2011 i 2014, diputat al Parlament de Catalunya i un dels impulsors de la coneguda com a “Declaració de Granada” que propugna una reforma federal de la Constitució espanyola. El 2012 va ser reconegut per la fundació britànica City Majors com un dels 98 millors alcaldes del món, juntament amb l’alcalde de Bilbao Iñaki Azkuna. Des del juliol de 2018 és delegat especial de l’Estat al Consorci de la Zona Franca de Barcelona. En l’àmbit de l’empresa privada, la seva experiència professional s’ha centrat en la direcció estratègica de projectes de planificació territorial i desenvolupament urbà.\nDes de l’experiència que dona l’alcaldia de Terrassa com veu això que convenim en dir-ne metròpolis Barcelona?\nL’Àrea Metropolitana de Barcelona actual és hereva de la Corporació Metropolitana de Barcelona, la CMB, que va desaparèixer amb les lleis d’ordenació territorial de 1988: semblava que en aquell moment la Corporació i Barcelona era un contrapoder per a la Generalitat. Malgrat això, el 2010 s’institucionalitza l’AMB, un espai de relació dels municipis més propers a Barcelona, però la Barcelona real és la dels 167 municipis de la regió metropolitana, la que arriba a Mataró, Granollers, Sabadell, Terrassa, Martorell, Vilafranca i Vilanova. Tot el que hi ha dins d’aquest perímetre és el que podem considerar la regió metropolitana, la Gran Barcelona.\nPerò la Gran Barcelona no sempre ha tingut consens…\nDes de la segona corona metropolitana sovint es veia Barcelona com una mena de competidora i de fet hi va haver ciutats que van intentar fer una mena de contrapès a la capital, Barcelona. A Terrassa sempre vam pensar que ens ajudava molt estar a prop de Barcelona perquè si bé és cert que és un gran forat negre que moltes vegades s’ho empassa tot, també es veritat que Barcelona és un sol que escalfa tant que ens ajuda a estar presents en el món. La primera cosa positiva que ens va permetre visualitzar molt clarament la bona influència de Barcelona van ser els Jocs Olímpics. Com a subseu olímpica, la nostra ciutat va acollir el torneig de hoquei i si per a Barcelona els jocs van significar un salt endavant també ho van significar per a Terrassa amb la construcció d’un estadi olímpic absolutament nou i els desenvolupaments urbanístics. I sobretot després dels jocs vam guanyar molt sentiment d’orgull de ciutat. El que va passar a Barcelona també es va viure a ciutats com Terrassa.\nAra les ciutats de la segona corona metropolitana, integrades en l’Associació de Municipis de l’Arc Metropolità han signat el mes d’abril de 2021 la Declaració de Martorell en la que reivindiquen que s’actuï a nivell de Regió Metropolitana i que puguin dir-hi la seva…\nAquesta declaració de Martorell és molt benvinguda però em fa l’efecte que s’han perdut massa anys perquè la primera declaració de Martorell es va signar el 2005. Des de Terrassa vam potenciar aquest club de ciutats de l’Arc Metropolità ja a principis del 2000 i vam fer reunions no solament a Martorell i a Terrassa, sino també a Andorra i a Tolosa de Llenguadoc amb la voluntat de relligar la reivindicació metropolitana amb la ruta europea de l’E9. Per tant, hi havia una reflexió i un desenvolupament de propostes territorials més enllà de Barcelona molt potent per part d’aquestes ciutats. Fins i tot vam signar, jo ho vaig fer en nom de les ciutats de l’arc metropolità, un acord amb el president de la Diputació i amb l’alcalde de Barcelona en el que ens comprometíem a pensar i a planificar junts el territori de la regió metropolitana. No sé on deu estar aquest document ara mateix, però estic content de que es pugui recuperar l’esperit de col·laboració entre aquestes ciutats i també de relació amb el que és l’àrea metropolitana de Barcelona i la mateixa Barcelona ciutat.\nServeix el Pla Estratègic Metropolità de Barcelona per ajudar a pensar el que caldrà fer?\nCrec que el Pla Estratègic Metropolità és útil i el que estic veient és que, per sort, cada vegada més el que es pensa des de Barcelona es fa en referencia no només a l’àrea metropolitana sinó també a la regió metropolitana, i això és positiu. És bo que ens adonem que la nostra és una regió metropolitana que, comparada amb altres de tot el món, té característiques molt especials. Té taques de molta activitat econòmica, industrial, de serveis i de molt tipus, cosa que és molt positiva, però si mirem bé el mapa hi veiem una cosa que no es comuna amb altres llocs: moltes taques verdes, molts espais naturals protegits dins d’un àmbit amb una densitat de població molt elevada. I encara hi ha un altre element molt important a tenir en compte: unes infraestructures de primer nivell internacional com el port, l’aeroport o grans polígons industrials com el mateix polígon de la Zona Franca on ara parlem.\nQuin paper juga el Consorci de la Zona Franca de Barcelona en aquest entorn metropolità que vol ser competitiu i específicament respecte a la indústria i la modernització del teixit productiu?\nEl Consorci de la Zona Franca d’alguna manera ha tornat als seus orígens. El que fa és gestionar un polígon industrial públic de cinc milions de metres quadrats aproximadament, una superfície que se suma a altres polígons i edificis; això vol dir que la nostra institució està gestionant al voltant de deu milions de metres quadrats públics. És molt important perquè els lloguers que ens paguen les empreses ens permeten tenir ingressos, ja que no rebem ni un sol euro dels pressupostos públics. Al contrari, nosaltres aportem diners al sistema en forma de promoció econòmica.\nQuè vol significar l’expressió de que el Consorci de la Zona Franca torna als orígens?\nEls inicis d’aquest polígon industrial es troben vinculats a la creació de Seat i de Motor Ibérica, en definitiva la industria de l’automòbil, que és una activitat molt innovadora. Fabricar el Seat 600 els anys cinquanta o seixanta era el més innovador que hi havia i ocupava molta gent. Ha passat molt de temps però el Consorci continua fent ara justament el mateix que ja va fer aleshores: intentar que s’instal·lin a Barcelona les indústries més punteres, més innovadores i que creïn nous llocs de treball. Molta de la vella ocupació desapareix amb la indústria 4.0 i amb la nova economia, però, n’apareix una altra. El que es fa des del Consorci és explorar el sorgiment de noves oportunitats de feina, en concret amb la creació de la primera incubadora d’impressió 3D d’Europa juntament amb la Fundació Leitat. Avui aplega ja 60 empreses que ocupen un miler de metres quadrats, però probablement a finals de l’estiu inaugurarem ja una nova nau industrial de 17.000 metres quadrats que hem batejat com a DFactory, i que és la primera fase d’un projecte de 100.000 metres en el qual hi haurà robòtica, impressió 3D, sensòrica, Internet de les coses, blockchain, healthtech o noves tecnologies aplicades a la salut… la nova realitat industrial en definitiva.\nper Pep Martí.\nAmb disset anys al davant de l’alcaldia de Cornellà de Llobregat, a Antonio Balmón li ha tocat gestionar crisis d’embalum des de la institució més propera als ciutadans. Com a vicepresident executiu de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), contempla la realitat política i social amb la mirada que dona una trajectòria llarga i acostumada a negociacions difícils, com la que va donar lloc a l’aprovació, l’any 2010, de la llei de creació de l’AMB. En aquesta entrevista ens parla de Cornellà, de la seva visió metropolitana i de la necessitat de preservar el valor d ela institucionalitzat per damunt de les sigles de partit.\nAquest 25 d’abril complirà disset anys com a alcalde de Cornellà. Li ha tocat entomar dues grans crisis, la del 2008 i, ara, la crisi pandèmica. Com ho ha viscut la ciutat?\nLa crisi econòmica del 2008 ens va agafar preparats. Era la primera vegada que ens trobàvem amb un poder públic proper, com és l’Ajuntament, amb recursos i amb possibilitats de poder afrontar l’embat. Vam ser el primer ajuntament de Catalunya, no sé si també d’Espanya però de Catalunya segur, que vam posar en marxa un gran acord contra la crisi, sempre de la mà de la xarxa d’entitats de la ciutat. I també el primer que va engegar un fons de contingència. Del que no érem conscients era que això duraria gairebé una dècada. I vam començar molts mecanismes que es van consolidar sense perjudicar el creixement de la ciutat. Era una crisi immobiliària, monetària, financera. No ens hi havíem enfrontat mai. També vam saber aprofitar les oportunitats que ens donava el Pla Zapatero per entomar la crisi social.\nAra ha estat diferent?\nLa crisi pandèmica ens ha enganxat en una situació totalment diferent. Aquest havia de ser un mandat expansiu, de sortida de la crisi. Teníem unes bases consolidades. Però la pandèmia ho ha alterat tot i vam haver de donar-hi resposta. El 14 de març es declarava l’estat d’alarma i al cap de dos dies estàvem atenent totes les persones de Cornellà que teníem contactades i necessitaven satisfer les necessitats bàsiques. Al cap de cinc dies ja teníem un servei engegat per donar resposta a la gent que requeria un ingrés o un recurs alimentari.\nI això es va poder assumir?\nEs va poder assumir clarament. Vam crear un instrument paral·lel a l’administració per evitar el procediment més lent i fiscalitzador propi de l’administració, i va funcionar. Fins i tot vam detectar 300 persones que viuen soles que no teníem en les nostres bases, i algunes altres coses que no ens agradaven de la ciutat. Vam demostrar la capacitat de donar cada dia 10.000 dinars a persones sense recursos si era necessari.\nAfrontar una crisi com aquesta des d’una alcaldia és molt diferent que fer-ho des d’un govern. Vostès no disposen dels estris d’un executiu amb poder legislatiu.\nNo tenim aquests estris, però la política local té això, la capacitat de donar una resposta ràpida a situacions excepcionals. Però fa un any, vam decidir deixar de gastar 12 milions d’euros, gairebé un 10% del pressupost, i amb aquest estalvi poder assumir una despesa que no teníem prevista i que era incerta perquè no sabíem què significaria quant a plans d’ocupació, o reforç alimentari. Però gràcies a aquesta decisió hem pogut liquidar el pressupost amb un dèficit de 4 milions d’euros, que ens permet estalviar per poder actuar en els anys 2021-22. Si no, ens haguéssim trobat amb un dèficit superior que ens podria haver escanyat.\nTotes aquestes situacions requereixen una mirada més enllà d’una ciutat. És vicepresident executiu de l’AMB, que presideix l’alcaldessa de Barcelona. La política fa estranys companys de llit. En l’entrevista que vam fer a l’ex alcalde Xavier Trias, ens va elogiar molt la feina feta per vostè per fer realitat l’actual AMB. S’hi va entendre bé amb Trias?\nJo crec que la política, i més encara en l’àrea metropolitana, ha de ser també un espai de consens. L’AMB és una institució que intenta sempre fugir del partidisme. Això a vegades no s’entén bé. Allí estem gestionant molts interessos del dia a dia de la ciutadania. Crec que amb Xavier Trias, i també Lluís Tejedor, Jordi Portabella i Alberto Fernández, vam tenir l’oportunitat de demostrar que l’AMB era una institució que no era l’espai d’un partit. D’un reconeixement mutu que volíem tots va sorgir una bona base per preparar la llei de creació de l’Àrea Metropolitana del 2010. Una llei que, cal recordar, es va aprovar l’últim minut i per unanimitat.\nVostè s’hi va esmerçar.\nSempre explico que vaig estar un any i mig voltant i parlant absolutament amb tothom. Volia convèncer que intentàvem construir una cosa que no s’havia assolit mai abans: agafar quatre administracions i fusionar-les en una. Amb això el que fèiem era reduir despeses i crear unes potencialitats de gestió molt més fortes. Crec que això va convèncer tothom. I després, tot el que implicava la política d’aliances.\nEn quin àmbit van tenir més dificultats?\nEn la gestió de l’urbanisme. És lògic perquè suposa parlar molt de planificació. Hi va haver molt de debat, amb l’Ajuntament de Barcelona i la conselleria, que en aquell moment dirigia Quim Nadal. Però vam tirar endavant. És molt important en política el respecte i fer complir la teva paraula. Totes les forces polítiques van aportar elements importants a la llei i per això crec que tothom se la va fer seva.\nSeria partidari que el president de l’AMB fos elegit en una elecció directa?\nSempre he defensat que no. L’AMB té aquesta potencialitat de reforç del món local. Si això no som capaços de consensuar-ho els alcaldes, és difícil que vingui algú que serà elegit per algun partit i que pugui manar sobre alguns alcaldes. Això no va enlloc. L’important és assolir grans acords. L’elecció directa del president o presidenta de l’AMB donaria a la institució un ADN més partidista. I com interlocutòria amb el món local? Ara governem quatre partits i no som notícia. Per què? Perquè hem acordat que hi ha coses que no les hem de discutir. Ja les parlarem en altres espais.\nEntre els principals reptes que exigeixen una mirada metropolitana hi hauria una política d’habitatge?\nÉs de les que necessita una estratègia més mancomunada, sí. I s’ha d’acompanyar d’una col·laboració pública-privada. La privada ha d’entrar a treballar amb les administracions públiques i alhora ha d’entendre que les seves retribucions potser seran més baixes. El món local no té prou musculatura per assumir tota la política d’habitatge. I menys per poder política de lloguer. Pensi que per fer vuitanta habitatges t’has d’endeutar per uns 14 milions d’euros. Quan has fet deu promocions, ja estàs endeutat per 140 milions d’euros.\nQuina estratègia s’hauria de seguir per consolidar una governança a la regió metropolitana?\nL’existència institucionalitzada de l’AMB va trigar més de vint anys. Per tant, jo parlaria més de les coses que s’han de fer més que d’una nova institució. Parlem d’infraestructures, per exemple. L’AMB ha de completar les seves infraestructures. Per poder potenciar l’economia del seu territori. Parlem de com reforcem després de la crisi pandèmica la presència de noves indústries i activitats econòmiques. I demanem als governs de l’Estat i de Catalunya totes les mesures que ajudin a estimular el territori. Parlem de les polítiques d’habitatge. Però si comencem a parlar d’una nova institució, no ens en sortirem. Perquè el Govern de la Generalitat es pot preguntar quin paper li queda davant d’una realitat institucional nova que pugui governar més de la meitat de Catalunya. Quan encara no tenim resolt el tema de les vegueries. Dit això, el Govern de Catalunya ha d’entendre que nosaltres, l’AMB, som aliats. Uns aliats a l’hora de concretar el creixement que necessita el nostre territori.\nLA VISIÓ DE CINC EX ALCALDES DE BARCELONA SOBRE LA POLÍTICA METROPOLITANA LLEGEIX LES QUATRE ENTREVISTES AMB ELS EX ALCALDES DE BARCELONA JORDI HEREU: “BARCELONA ENCARA NO TÉ INCORPORADA UNA MIRADA DE REGIÓ METROPOLITANA” JOAN CLOS: “HEM DE SORTIR DE LA MÍSTICA I MENTRE AIXÒ NO SUCCEEIXI NO HI HAURÀ CAP SOLUCIÓ”


Ofici de lector: El destí filosòfic de Catalunya\nTítol: Concepte general de la ciència catalana\nVilafranca del Penedès, 2013\nFrancesc Pujols és un autor certament peculiar. Se'n conten massa facècies per a què no se'ns faça simpàtic fins i tot abans d'haver-lo llegit. En un llibre com aquest, però, dóna la mesura exacta de les seues ambicions intel·lectuals i de les peculiaritats de la seua prosa.\nLa primera tesi del llibre és que la millor filosofia espanyola és catalana. "Els castellans -diu Pujols- poden ofegar el món amb la literatura que tenen", però en termes filosòfics si se separa d'Espanya la filosofia catalana "la filosofia castellana se queda sense ningú". De fet, "la filosofia és la manifestació principal per no dir única de la ciència catalana". És lògic, doncs, que aquest llibre estiga en gran part monopolitzat per la figura de Ramon Llull i la seua perquisició de la "ciència universal". A Llull, d'alguna manera, el té en extrema consideració a pesar del seu cristianisme. Al capdavall, per a Pujols els cristians "com més raonen més s'aparten de la veritat, com tots els que parteixen de bases falses".\nDesprés de Llull, un gran buit. Per a tornar a trobar figures estimulants se n'ha d'anar a Ramon Sibiuda, al segle XIV. Aquest savi, traduït per Montaigne, és l'autor d'una Teologia natural. Segons Pujols, la seua aportació rau a haver escrit "una sumpèctica del renaixement, que com totes les obres d'aquella època eren una barreja de realisme modern amb els elements de l'Edat Mitjana".\nDesprés de Llull i Sibiuda ens trobem amb una llarga decadència. Hem d'esperar al sorgiment de la figura de Joan Lluís Vives, que alternativament és jutjat coma iniciador de la filosofia catalana moderna o de l'espanyola. Menéndez Pelayo, això sí, assegura que el llatinista valencià s'avança a les tesis de Kant. Pujols el considera un "pensador català" perquè la seua obra conté el vector característic de la filosofia autòctona: "la unió de la raó i la realitat".\nDel segle XVI a principis del XIX ha de fer un bot. Entronca així amb Jaume Balmes. Sobre el seu Criteri, però, no s'està de dir que és "una llògica descriptiva farcida de vulgaritats i barrejada amb lliçons de doctrina cristiana". No li perdona que escriguera en llengua castellana, "la més contrària al geni del nostre pensament".\nEl segle XIX l'anomena la "segona època" de la filosofia catalana. És el principi d'una nova etapa de brillantor, on aquesta filosofia destacarà pel seu paper especial en el concert universal. Pujols, de fet, distingeix entre la filosofia septentrional i la meridional. La primera, pròpia del nord de França, Anglaterra i Alemanya, és el "racionalisme més desenfrenat"; la segona, on hi hauria la catalana, "és el realisme més cru". El Nord prefereix les ciències particulars a la "ciència universal que imposa el triomf de la realitat", com fa Catalunya.\nEl llibre acaba amb la figura d'Eugeni d'Ors, a qui compara "a la solitud del cim de la muntanya de Randa". Amb personatges com aquest és que Catalunya ha d'acomplir al seua missió al món: la suma del racionalisme septentrional i el realisme meridional. Tot un programa enfebrit, molt de la seua època, que el lector d'avui llegeix amb un punt de suspicàcia, però amb el plaer que suscita una manera de veure les coses certament original.


TROUSSEJANT: MONTSANT, en cotxe, amb neu, de lluny\nMONTSANT, en cotxe, amb neu, de lluny\nResum ràpid de tres sortides.\nUna, fent lo tomb en cotxe al voltant, tot parant en alguns indrets.\nEn molt pocs, car cada pocs quilòmetres, hauries d'aturar-te per fer una caminadeta i vore alguna de totes estes meravelles que conté. I això encara només veient els encontorns, sense entrar al massís, que això requereix anys i panys, i de mai acabar..\nl'Oliver Gros, Ulldemolins\nA Ulldemolins férem la caminada més llarga, tot visitant Santa Magdalena, Sant Antoni i tornant per la Obaga del Misses.\nCom que no feia gaire bon dia, ens vam entretindre prou dinant, i no gaire als miradors de la Carretera de la Granadella.\nTampoc vam anar al Embassament de Margalef, i si tombar un poc pel Barranc de Sant Salvador i la seua ermita.\nDesprés, unes poques gotes ens feren desistir de gaire cosa més i només vam parar al Pont Vell, camí de Cabacés, i ja de nit a la Cartoixa d'Escaladei.\nUnaltre dia anàrem a tastar la neu caiguda lo 26 i 27 de febrer. Ha sigut un hivern molt tebi, moltíssim, però tot i així, com acostuma fer els últims anys, sempre acaba caient una nevadeta maca. El mes de març, sens dubte, ha sigut lo mes més rigurós de l'hivern, i l'abril ha encetat amb una aigua molt maca que alleugera una mica la sequera que patim. La foto de més avall don constància del caigut a Les Pinedes.\nA Montsant, hi vam anar en dilluns, quan lo seré i la farum consumidora de neu a prop de les ciutats havien desaparegut.\nRecorregut típic: La Morera, Barrots, La Serra, Clot del Cirer, Sanfores, La Morera .\nI avui començo una nova llista amb la etiqueta 1000M, comptant fent tots els cims de més de 1000 metres, dels prou remarcables que hi ha a Montsant. Tasca, que com lus de les Muntanyes de Prades, no podré finalitzar mai sense gps.\nPiló dels senyalets, primer 1000M, vértex geodèsic\nI un dia, vai pujar a La Figuera amb una companya bloggaire.\nA La Figuera només hi havia pujat un cami, en bicicleta, i de nit. Altres temps. Vai pensar en enllaçar els pobles de Cabacés, La Figuera, i La Vilella Baixa. Però l'Àngels, amb molt bon criteri, va pensar que seria molt llarga, ja que anàvem a dinar a casa. Així que la vai escurçar, per sort, perquè fins i tot re-escurçant-la, vam fer una mica tard!!!!!\nPossibles colomars al Carrer Colomés\nVam anar guiats per un mapa fet a casa, per la intuició i per un dia radiant.\nEls camins, tots antics traçats, i viaranys amples foren molt còmodes, (tret dels trossos xafats per les motos, és clar) d'anar xerrant, i fer fotos, sobretot de Lupercalies. I de plegar farigola ans d'hora.\nCamí de les Aubagues\nPublicat per JERKOUT a 17:51:00\nEtiquetes de comentaris: 1000M, arbres singulars, campanars, colomars, ermites, FFF, La Figuera, La Morera de Montsant, météo, Montsant, vértex geodèsic\nLes ESCALES del BALETA


"Partits polítics i decadència democràtica", John William Wilkinson - BARCELONA RADICAL\nDOSSIER partitocràcia, greu patologia del nostre sistema polític\n"Partits polítics i decadència democràtica", John William Wilkinson\nEls passa alguna cosa als partits polítics històrics a tot Europa, alguna cosa sens dubte nefasta. Presenten un aspecte de pacient en declivi irreversible i, per acabar-ho d’adobar, resulta que ells mateixos estan tancant els hospitals que els podrien salvar.\nLa gran sorpresa de les últimes eleccions a Itàlia ha estat el magnífic resultat aconseguit pel popular còmic Beppe Grillo i el seu Moviment 5 Estrelles, que amb prou feines disposava de finançament o d’un programa realitzable. L’èxit que ha tingut es deu al carrer i a les xarxes socials; per això s’ha erigit en un seriós avís per als navegants que tripulen les antiquades i sobrecarregades naus que transporten els altres partits cap a l’inevitable naufragi i desballestament final.\nPerò malgrat que Itàlia és un mirall útil en el qual es pot emmirallar la política i l’economia espanyola, el que està passant amb els partits històrics del Regne Unit també mereix que es prengui en consideració. Perquè si algun país de la zona euro sentís la temptació d’abandonar la regió, abans de fer un sol pas li convindria estudiar amb molta cura el cas britànic, ja que malgrat presumir de viure en el millor de dos mons i creure que manté Brussel·les subjugada, va pel camí de ficarse en uns embolics realment colossals.\nEn endinsar-se la Gran Bretanya en la desobedient dècada del 1960, un dels únics canvis significatius que s’havia produït des de la Segona Guerra Mundial –i potser la primera– en el transcórrer polític de la nació va ser que el Partit Laborista havia desbancat el Liberal com a alternativa als conservadors. Els militants d’aquests partits es comptaven per milions. Els Joves Conservadors es vantaven de ser l’organització més gran d’aquest tipus més enllà de les fronteres de l’URSS o de la Xina.\nMalgrat que sempre són reticents a l’hora de facilitar estadístiques, la Central Office dels Conservadors va admetre el 1951 que tenia 2.850.000 afiliats. El Partit Laborista, en canvi, era menys caut. Amb raó: si el 1965 la militància fregava els sis milions i mig, quan va guanyar per primera vegada les eleccions Margaret Thatcher, el 1979, va assolir els 7.236.00 gràcies, en gran part, als sindicats. La dècada dels Beatles, els experiments amb drogues i el misticisme oriental, els dos partits principals juntament amb els minoritaris –Liberal, Comunista, Nacionalista…– sumaven deu milions de militants.\nQuan el laborista Tony Blair va arribar al poder el 1997, la militància del seu partit amb prou feines superava els 400.000; a finals del 2007, havia baixat fins a 177.000. Quan David Cameron va guanyar a les urnes el maig del 2010, el Partit Conservador tenia 290.000 afiliats, xifra que ara s’acosta a la dels laboristes el 1997. Això significa que, en una sola generació, l’afiliació als partits polítics ha baixat del 20% a l’1% de la població.\nCom s’explica una patacada tan gran? Entre altres raons, perquè els partits que movien les masses es van apartar de la militància de base, mentre van caure en mans d’assessors a sou i banquers sense escrúpols. Dit d’una altra manera: de comptar amb el suport de les masses van passar a ser partits dels amos dels mitjans de comunicació de masses.\nD’altra banda, l’índex de participació a les eleccions ha seguit el mateix camí. Des de la introducció la dècada de 1920 del sufragi universal, es va mantenir en una mitjana de 75%, fins a assolir el 1951 el 84%; i no va experimentar cap variació d’importància abans que, de sobte, en les eleccions de juny del 2001, baixés al 59,4%, o, en les del 2005, al 61,3%. Aquesta marcada tendència a la baixa coincideix amb l’allunyament en massa de la fe religiosa, com, així mateix, amb l’auge dels nous sistemes de comunicació sense fil.\nMentre els dos grans partits es convertien en hermètiques i jeràrquiques empreses alienes a les necessitats reals del poble –tots dos obsedits a disputar un centre desdibuixat–, ha anat augmentant la desconfiança generalitzada, de la mà de les noves maneres d’atreure i difondre l’opinió de les masses.\nEl que és dolent d’aquest declivi és que els partits, espantats i insegurs, en comptes de tornar a les arrels, contracten cada vegada més assessors, spin doctors, think tanks, mags, gurus, espies, hackers i aneu a saber qui o què més. Això sí: tots esplèndidament remunerats. Però el que és pitjor, com que ja no compten amb les quotes de les bases per finançar-se, han caigut en la trampa que els han parat els veritables poderosos. És més: els polítics, després de tant consultar amb suposats experts, només semblen interessats a infligir ja no només insidiosos i desproporcionats impostos als contribuents, sinó una infinitat de normatives i prohibicions capaces d’emprenyar fins i tot el més dòcil dels ciutadans.\nHi ha més coses. A la Gran Bretanya del 1900, els governs locals obtenien el 90% dels ingressos a les seves pròpies circumscripcions. Arribats a la malgastadora dècada del 1960, ja no recaptaven ni la meitat. El 2000, el 90% procedia del Govern central. És a dir: n’hi ha hagut prou amb un sol segle per invertir la piràmide. Les conseqüències salten a la vista.\nMentre naufraguen els partits tradicionals, pugen com l’escuma els moviments populistes rabiosament ultranacionalistes, antieuropeus i xenòfobs. Com l’UKIP (Partit de la Independència del Regne Unit) o l’encara més sinistre neofeixista BNP (Partit Nacional Britànic), que, fundat el 1982, és l’únic partit a l’alça amb una certa experiència.\nAl cor de la bonica i bucòlica Anglaterra, sobre les teulades de les típiques casetes envoltades de flors que susciten històries d’assassinats recargolats, cada vegada es fan onejar més banderes de sant Jordi, una creu vermella sobre fons blanc, que és la bandera anglesa. Aviat se sabrà si també és la dels immigrants. El senyor Cameron i els partits ultranacionalistes ja se n’ocupen.\n31-III-13, John William Wilkinson, lavanguardia


D.06.01 / EDUCACIÓ AMBIENTAL / D.06 Consciència global, energia i canvi climàtic\nAMICS DE LA TERRA: Justícia Climàtica: Sensibilització i educació per reduir el canvi climàtic, la nostra dependència dels combustibles fòssils i els seus impactes als països empobrits\nMitjançant suport audiovisual sensibilitzem sobre el canvi climàtic, la nostra dependència dels combustibles fòssils, els impactes d'aquest model als països empobrits productors i a les futures generacions. Visibilitzem les solucions i alternatives per actuar i impulsar un nou model energètic i de consum més sostenible, del local al global. Tenim moltes eines al nostre abast per poder revertir la situació i començar a canviar de direcció entre tots/totes.\n-Sensibilitzar i augmentar l'anàlisi crítica de l'alumnat sobre les repercussions ambientals, socials i econòmiques al nostre país i als països empobrits, de l'actual model energètic basat en la dependència dels combustibles fòssils.\n-Millorar els coneixements sobre el canvi climàtic i les emissions de Gasos d'Efecte Hivernacle (GEH), així com sobre la Justícia Climàtica.\n-Donar a conèixer el sistema energètic actual a Mallorca i les alternatives possibles amb energies renovables.\n-Sensibilitzar l'alumnat promovent criteris ambientals, responsabilitat i canvis d'hàbits, cap a un comportament més sostenible i solidari, del local al global, i del present al futur.\nL'activitat està adreçada a educació secundària, batxillerat i educació d' adults.\nEl taller té una durada de 60 minuts i es realitza al centre educatiu.\nPer a més informació podeu contactar amb Amics de la Terra al tel. 971 75 79 39 o al correu electrònic: participacio@amicsdelaterra.org pàgina web: www.amicsdelaterra.org


Vols barats de Logronyo a Santiago de Compostela des de 202 € a Iberia\nVols barats Espanya Santiago de Compostela Logronyo-Santiago de Compostela\nVols barats de Logronyo a Santiago de Compostela (SCQ) de Logronyo a Santiago de Compostela Logronyo-Santiago de Compostela, Espanya\nLogronyo Santiago de Compostela\nVols Logronyo-Santiago de Compostela\nConsulta l’oferta de vols de Logronyo a Santiago de Compostela i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Logronyo a Santiago de Compostela.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Logronyo a Santiago de Compostela fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Aula Groga: de juny 2018\nDesprés de deu mesos treballant de valent, l'Aula Groga us desitja, així, unes bones vacances i un feliç estiu!\nGràcies a tots i totes per ser com sou!\nEtiquetes de comentaris: Alumnes, Curs 2017-18\nSortida a la Unitat Muntada de la Guàrdia Urbana\nJa sabem que les diferents Policies utilitzen diferents mitjans de transports com el cotxe, la moto i, inclús, la bicicleta. Però sabeu que també patrullen o desfilen a cavall?\nDoncs sí. Avui, l'Aula Groga i els nostres companys de l'Aula Grisa hem visitat la Unitat Muntada de la Guàrdia Urbana de Barcelona. Allà, l'Agent Ana ens ha explicat què fa aquest cos policial amb els cavalls, com els cuiden i fins i tot, els hem pogut acaronar!\nEtiquetes de comentaris: Alumnes, Curs 2017-18, Sortides\nSortida a l'Apple Store\nUn any més, l'Apple Store ens ha convidat a realitzar una visita a la seva botiga de Plaça Catalunya amb Passeig de Gràcia.\nConjuntament amb els companys de l'Aula Verda, hem realitzat diferents activitats amb l'Ipad centrades en la música. Ho hem fet tan bé, que ens han donat un diploma, una pulsera amb memòria USB i un pin!\nEtiquetes de comentaris: Alumnes, Curs 2017-18, Música, Sortides\nCloenda d'Esports 2017-18\nEl curs 2017-18 està arribant a la seva fi i, poc a poc, cal anar tancant carpetes. Aquest divendres, tots els atletes de l'aula groga que han participat en els entrenaments i en la Lliga Escolar de Futbol i Bàsquet organitzada pel CEEB (Consell Escolar de l'Esport de Barcelona) hem celebrat la festa de Cloenda del curs.\nHem realitzat els últims mini-partits i se'ns han entregat les copes i les medalles que tant ens mereixem. Enhorabona a tots!\nEtiquetes de comentaris: Alumnes, Curs 2017-18, Esports\nMes de Maria 18\nAvui dia 31 de Maig és l'últim dia del mes...i per tant, és el final del Mes de Maria.\nPer aquest fet, totes les aules de l'escola hem baixat a la capella per a resar, cantar, oferir i, en definitiva, estimar a la Mare de totes les Mares.


Guàrdies civils destinats a Girona denuncien que els seus fills pateixen assetjament a l'escola - Empordà\nGuàrdies civils destinats a Girona denuncien que els seus fills pateixen assetjament a l'escola\nLes associacions de mares i pares rebutgen qualsevol gest que promogui «l'estigmatició» dels infants\nEFE/DDG 05.10.2017 | 06:30\nGuàrdies civils destinats a Girona denunciaven ahir que els seus fills pateixen assetjament a l'escola arran de les càrregues contra la població civil ocorregudes diumenge passat amb motiu de la votació en el referèndum d'independència. Dos dels agents que han expressat la queixa treballen a la província de Girona; concretament, un guàrdia civil destacat en un municipi costaner del Baix Empordà –en la denúncia que fa el cos no es precisa quin– critica que dilluns passat en una escola pública es van projectar imatges de les càrregues i, a continuació, es va celebrar un minut de silenci. Afirma l'agent, que assegura que sempre ha tingut bona relació amb els professors i els pares dels altres alumnes, que mai havia viscut una situació similar i retreu a l'escola que fes arribar als nens el missatge que «els 'polis' són dolents». Assegura que la seva filla gran va arribar a casa plorant.\nUn cas similar ha estat denunciat a Olot: un agent assegura que el seu fill de 20 anys, que estudia formació professional en un centre privat de la ciutat, va haver d'escoltar com els seus companys acusaven d'«assassins i repressors» els guàrdies i que quan el jove va defensar el seu pare el van fer fora de l'aula a crist de «fatxa». «Nosaltres som d'aquí, parlem català i jo mai he donat un cop a ningú. Aquesta és la nostra casa, però quan pugui demanar el trasllat, ho faré», explicava l'agent a l'agència Efe.\nFapac respecta totes les opinions\nDe la seva banda, la Federació d'Associacions de Mares i Pares d'Alumnes de Catalunya (Fapac) exposava ahir, en un comunicat, que «com a entitat plural i diversa que representa prop de 500.000 famílies d'arreu del país, està al costat de totes les mares i pares» i respecta «la seva diversitat en el sentit ampli de la paraula -entorn social, ètnia, religió, ideologia, etcètera», així com «les seves manifestacions i opinions, tant les majoritàries com aquelles minoritàries». En aquesta línia, la federació entén que «la diversitat és justament el valor i la força de les més de 2.200 AMPA associades i respecta la pluralitat de la nostra gran base social». En aquest sentit, afegeix l'entitat, «no ens podem permetre cap gest ni actitud que promogui la segregació i l'estigmatització dels nostres infants i joves, sigui pel motiu que sigui, especialment en un entorn clau com és l'escolar i educatiu».\n«En aquests temps convulsos (...) la Fapac defensa la democràcia i la llibertat d'expressió. La Federació condemna qualsevol acció que atempti contra els drets humans. Així ho ha fet durant aquests dies –com a una de les entitats membres de la Taula per la Democràcia–, i així ho continuarà fent, fidel als seus valors com a Federació que defensa una escola pública, de qualitat, catalana, laica, equitativa, integradora, inclusiva, gratuïta, democràtica i coeducativa».


Un 'escape room' per acabar la temporada de bàsquet (Àlex Gozalbo)\nCristina Hurtado i Mireia Vila, dues jugadores catalanes, han creat dos jocs virtuals\n2 min. Barcelona 16/05/2020 20:36\n260x366 Imatge de presentació de l''escape room' / ESCAPE DIGIT Imatge de presentació de l''escape room' / ESCAPE DIGIT\nCristina Hurtado i Mireia Vila, dues jugadores de bàsquet catalanes, han aprofitat aquests dies de confinament per crear un parell d' escape rooms online . "L'objectiu és distreure la gent durant els dies que estem a casa", diuen.\nUna de les propostes té temàtica esportiva. "Després de conèixer la decisió d'acabar les competicions esportives, hem creat un escape room que es diu El partido final, de temàtica esportiva, per ajudar a crear una classificació més justa en què tothom té la possibilitat d'acabar el que van començar durant la pretemporada", asseguren les jugadores de l'Advisoria Boet Mataró de Lliga Femenina 2.\nAquest escape room permet jugar de manera individual o acompanyat d'un equip de fins a sis persones. L'edat mínima recomanada és de 10 anys i el temps necessari per superar les proves és de 60 a 90 minuts.\nNeix el Bàsquet Maresme Boet Mataró 3 Viles\nDesprés de molts mesos de treball, l'Associació Esportiva Boet Mataró i el Bàsquet 3 Viles van acordar fa unes setmanes unir esforços i iniciar un nou projecte esportiu: el Bàsquet Maresme Boet Mataró 3 Viles. El club de Mataró, amb equips en competicions d'àmbit estatal (Lliga Femenina 2 i Lliga EBA) i el club de Sant Andreu de Llavaneres, Sant Vicenç de Montalt i Caldes d'Estrac, amb equips formatius en les més altes categories, s'han unificat sota un sol nom, un sol escut i una sola estructura.


Sabonera Gran Gris De Banbu - Kalmabio\nInici / Complements / Sabonera Gran Gris De Banbu\nCategoría Complements Etiquetes sabonera, sabonera de pedra natural, zero waste\nSabonera gran de pedra natural, en color gris i de disseny minimalista.\nquantitat de Sabonera Gran Gris De Banbu\nÉs increïble la satisfacció de veure la teva llar ordenat, cada cosa al seu lloc i gaudir d’aquesta pau que et regala una decoració minimalista. La sostenibilitat no té per què renunciar al modern o el sofisticat.\nTenir cura del que ens envolta també és tenir cura de nosaltrxs mateixxs. Pel fet que som conscients d’això, hem volgut poder decorar cada racó amb saboneres minimalistes i elegants que tenen cura dels sòlids com es mereixen.\nEl que més ens agrada d’aquesta sabonera de pedra mineral natural és el superabsorbent que és, fent que els teus sòlids s’aprofitin al màxim. A més, brinda pau al nostre bany i, com a conseqüència, a les nostres rutines d’autocura ecològiques. Compleix tots els requisits essencials: respectuós amb el planeta, durador i bonic.\nPer realitzar aquesta sabonera, la pedra mineral natural es converteix en pols i després es compacta. El millor d’aquest material és que és totalment vegà i s’aprofita un recurs natural que no danya al medi ambient.\nSabem que encara que hagi prou espai al teu bany, no vols sobrecarregar l’ambient. Per això, les mides d’aquesta sabonera son perfectes per emmagatzemar diversos sabons sense crear soroll visual.\nAixí, aconseguim crear un producte pràctic per a tu i per al planeta, alhora que minimalista i elegant. A BANBU tenen en compte el seu impacte mediambiental, però també són partidaris de crear bellesa al nostre voltant que aporti pau i felicitat.\nManteniment:És recomanable rentar-la amb aigua i sabó neutre quan creem necessari. Molt millor si és amb les mans o amb una esponja suau, per no danyar el material.\nVida útil: Tota la vida\nMaterial: Sabonera mineral de pedra natural\nPresentació: Dimensions: 28 x 9 x 1,5 cm.


Rubí viu una Festa Major molt participativa i sense incidents remarcables - Ajuntament de Rubí\nRubí viu una Festa Major molt participativa i sense incidents remarcables\nRubí viu una Festa Major molt participativa i sense incidents remarcables Al voltant de 14.000 persones van omplir l’Escardívol en els moments de major afluència de la Nit Golfa https://www.rubi.cat/ca/ajuntament/comunicacio/sala-de-premsa/notes/rubi-viu-una-festa-major-molt-participativa-i https://www.rubi.cat/@@site-logo/ajuntament-de-rubi.svg\nAl voltant de 14.000 persones van omplir l’Escardívol en els moments de major afluència de la Nit Golfa\nEl tradicional Piromusical ha tancat aquest dilluns a la nit la Festa Major 2014. Una celebració que ha estat novament multitudinària i que, tot i això, ha transcorregut amb absoluta normalitat, sense que s’hi hagin produït incidents remarcables. “Ha estat una molt bona Festa Major, amb molta gent al carrer, on les entitats han mostrat el millor de si mateixes i la gent s’ho ha passat bé”, ha destacat l’alcaldessa, Carme García.\nL’Escardívol ha estat un any més el punt neuràlgic de la festa a les nits gràcies als concerts gratuïts i l’oferta de bars de les entitats. Dissabte 28 de juny, Nit Golfa, al voltant de 14.000 persones van arribar a aplegar-se en aquest punt de la ciutat en els moments de major afluència, coincidint amb el concert d’M-Clan. Sobre les 6 h, 4.000 persones encara gaudien de la festa a l’Escardívol, i 1.200 hi restaven a l’hora de la tradicional xocolatada. La nit anterior, primera jornada festiva, aquest mateix espai reunia unes 4.000 persones durant les actuacions dels grups locals, una assistència similar a la registrada la nit de diumenge, quan van actuar Bongo Botrako i Alamedadosoulna.\nSi l’Escardívol ha estat l’espai més concorregut a la nit, el mercat Un passeig per la història ha estat l’activitat més participativa durant el dia, consolidant-se com a eix vertebrador indiscutible de la Festa Major.\nPel que fa als espectacles de pagament, l’Amfiteatre del Parc del Castell va acollir més de 900 persones durant el concert inaugural d’Andrea Motis i Joan Chamorro. La sarsuela Cançó d’amor i de guerra, interpretada per l’Obrador Coral, va atraure uns 500 espectadors, i la tradicional ballada de l’Esbart Dansaire de Rubí, al voltant de 800.\nAl Teatre Municipal La Sala, les propostes Corbacho 3G, de José Corbacho, i Fer riure és un art, de Joan Pera, van despertar l’interès d’unes 300 persones cadascuna, mentre que l’espectacle infantil protagonitzat per Gerónimo Stilton va reunir 180 espectadors.\nA banda de la gran participació registrada, que podria haver superat la d’anys anteriors, l’alcaldessa també ha apuntat com a tret remarcable de la Festa Major 2014 la incorporació del Celler com a nou espai d’èxit per a la celebració d’activitats. L’equipament, recentment remodelat, va acollir diversos espectacles infantils i un cicle de cinema que va atraure de mitjana una seixantena de persones cada nit.\nPer tal de garantir la màxima seguretat durant els quatre dies de Festa Major, l’Ajuntament va activar entre el 27 i 30 de juny el Centre de Coordinació Operativa Municipal (CECOPAL). Situat a les dependències del Servei de Protecció Civil, estava integrat per tècnics de Protecció Civil, Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM), Creu Roja, Policia Local i Cultura. La seva funció va ser coordinar tots els recursos necessaris per fer front a situacions d’emergències.\nD’altra banda, es va instal·lar un Punt de Coordinació d’Emergències Sanitàries al carrer Terrassa, a tocar de l’Escardívol, per tal de donar resposta amb rapidesa a qualsevol incidència. La majoria de les 42 assistències realitzades pels serveis sanitaris durant la festa es van resoldre des d’aquest mòdul.\nEntre les incidents ocorreguts aquests dies, figura un petit incendi que va afectar unes bales de palla a l’Arborètum del Parc del Castell.\nUn miler de persones connectades a la Festa Major\nAquest any, el Servei de Cultura ha posat en marxa una nova aplicació de la Festa Major de Rubí per a telèfons mòbils intel·ligents i tauletes que permetia consultar tota la informació sobre les activitats programades. Al voltant d’un miler de persones s’han instal·lat l’app, disponible tant per a sistemes Android com iOS. A aquesta xifra cal sumar els usuaris que hi han accedit via web.


El balanç provisional del 2021 indica que les emissions contaminants arriben als nivells prepandèmia (Reuters / Siphiwe Sibeko)\nTot i la petita treva temporal pels confinaments, la pandèmia no ha alentit l'emissió de CO2\nRedacció 16/09/2021 - 19.46 Actualitzat 16/09/2021 - 22.34\nSi l'esclat de la pandèmia va suposar un respir per a la crisi climàtica, l'efecte no ha estat prou per frenar l'escalfament global.\nUn cop passat els confinaments, les emissions de gasos contaminants continuen en "nivells sense precedents" que condemnen el planeta a la pujada de la temperatura mitjana i els efectes que comporta.\nL'informe "Units per la ciència 2021", coordinat per diverses agències de l'ONU i liderat per l'Organització Meteorològica Mundial (OMM), alerta que el món està "molt lluny" de complir l'Acord del Clima de París.\nL'estudi creu que és "cada cop més probable" que en els pròxims 5 anys s'assoleixi un increment de la temperatura global d'1,5 graus centígrads per sobre dels nivells preindustrials. Fins i tot és possible que se superi "temporalment" aquest llindar.\nLimitar l'escalfament global a 1,5 graus és el que es va pactar a la cimera de París del 2015.\nEls científics han determinat que només es podria aconseguir si es redueix "de forma immediata, ràpida i a gran escala" l'emissió de gasos d'efecte hivernacle.\nNo hi ha desacceleració\nEls experts han conclòs que el coronavirus no va retardar "l'avenç implacable" de la crisi climàtica, i tampoc hi ha "indicis" que s'estigui anant cap un creixement "més ecològic".\nAl contrari, les emissions augmenten ràpidament després de la frenada per la pandèmia i "no s'acosten en absolut" als objectius globals de reducció.\nSegons l'informe, les emissions de diòxid de carboni van batre un rècord el 2019, van baixar un 5,6% el 2020 per la pandèmia, però els sis primers mesos d'aquest 2021 s'han situat al mateix nivell, o superior, al registrat en el mateix període del 2019.\nLes dades preliminirs indiquen que les emissions procedents del transport per carretera van baixar un 5% en aquest període. Ara bé, sense incloure-hi el transport aeri i marítim, les emissions mundials s'han mantingut similars al 2019 en el que portem d'any.\nA més, aquest escalfament del planeta ja està causant fenòmens meteorològics "extrems" i "devastadors", amb efectes "cada cop més greus".\nI encara que es puguin prendre mesures radicals per reduir les emissions, el nivell del mar "continuarà augmentant" i les illes de menys altitud i les poblacions costaneres d'arreu del món estaran amenaçades.\nMedi ambient Crisi climàtica\nEN DIRECTE | Les colades del volcà de La Palma son més gruixudes i avancen poc\nRuth Gumbau / Francesc Latorre\nLa Premier amb Sir Bruno


Parròquia Sant Pere de Rubí » Els plans del Senyor\nEls plans del Senyor\n21/09/2014 / Mn. Santi / Leer en castellano\nAvui el Senyor se’ns torna a revelar donant-nos de nou la seva Paraula divina i sàvia. Avui el Senyor surt al nostre encontre i ens podem preguntar com ens trobareu, com ens veu Ell, com estem amb Ell.\nBusqueu el Senyor que es deixa trobar, invoqueu-que és a prop” (Is. 55, 6)\na prop hi ha el Senyor dels qui l’invoquen, dels qui l’invoquen amb sinceritat (Salm 144).\nEl Senyor és a prop i ens busca, és a prop i es deixa trobar, vol que tornem al seu camí, que descansem en el seu perdó i en la seva veritat. I quin és l’obstacle que ens pot impedir aquesta trobada amb el Senyor? El principal obstacle és l’enveja, o millor dit, la comparació. Quan només ens mirem uns als altres i ens comparem segons els nostres criteris és molt fàcil que no entenguem les maneres de fer de Déu, i que ens fem incapaços de comprendre el que és la caritat, la gratuïtat o la veritable llibertat.\nLlavors es van posar a protestar contra l’amo “Aquests últims han treballat només una hora, i els pagues igual que a nosaltres, que hem aguantat el pes del dia i la calor.” Ell va respondre a un d’ells: “amic, no et faig cap injustícia, no ens ajustem en un denari? Presa el teu i vés-te’n. Vull donar-li a aquest últim igual que a tu. És que no puc fer el que vulgui en els meus assumptes? O vas a tenir el teu enveja perquè jo sóc generós?” Així els darrers passaran a primers i els primers els últims. “(Mt 20, 11-16).\nJesús a aquesta paràbola de l’Evangeli ens revela els misteris del Regne de Déu i veiem com els criteris del Senyor moltes vegades xoquen amb els dels homes. Per això necessitem reconèixer la proximitat del Senyor, ja que si no sabem veure ni buscar naixerà en el nostre interior el desig d’imposar sobre els altres amb el pretext de ser justos o fins i tot ètics. Els nostres pensaments no són els del Senyor, i rebre d’Ell la seva misericòrdia gratuïta i desbordant, com la seva predilecció pels últims, sempre ens resultarà més no una mica incòmode. Aquí hi ha la necessitat de conversió.\nAvui dia es parla sovint de justícia i d’ètica. L’home d’avui vol fer creu i ratlla, vol que en les relacions entre tots hi hagi justícia i equitat. Però l’home d’avui necessita també de la crida del Senyor, per acudir a Déu ara que es fa el trobadís, ja que els nostres pensaments no són els teus, i si Ell no aconseguirem els nostres ideals de justícia i equitat.\nBenet XVI ens va recordar moltes vegades tres coses, entre moltes altres: dictadura del relativisme, llei natural i emergència educativa. L’home relativista és el nou dictador del segle XXI, ja no hi ha veritats; la llei natural és ignorada i sobrepassada, però hi ha en el més profund de l’home i de la creació unes lleis que ens protegeixen, ens ajuden i us orienten cap a Déu. I l’emergència educativa és el reflex clar de la impotència d’Occident per formar homes i dones més enllà del seu poder adquisitiu i classe social: cadascú tira pel seu costat i sembla que ningú pot salvar les masses de caure en la ignorància i en la degradació humana, des de la més tendra infància. El Papa Benet i Isaías comparteixen un mateix profetisme, tots dos són profetes, encara que de diversa manera. El que ens recorden és només una cosa: que el Senyor és a prop.


El tracte personal a l'era d'internet. A YOTOO les persones ho són tot\n+34 695 410 052 info@yotoo.es\nEl tracte personal a l’era d’internet\n15 oct. El tracte personal a l’era d’internet\nPublicat a 14:23h in Yotoo\tby\tsolpronet\nEn aquesta primera entrada al blog us volem parlar d’un dels nostres eixos estratègics: el tracte personal, personalitzat i proper. Existeixen, a l’actualitat, una infinitat d’aplicacions mòbils amb la finalitat de “lligar”. Aquestes aplicacions, de les quals Tinder n’és el màxim exponent, funcionen a mode de xarxa social en la qual cada persona es mostra de manera pública amb la finalitat que altres persones entrin al seu perfil i demanin una cita. Yotoo es troba a les antípodes d’aquestes propostes. Tot seguit us expliquem el motiu:\n✅ A Yotoo ajudem la gent a trobar parella, no pas a lligar. Creiem que en les segones, terceres i quartes oportunitats, però sempre amb l’objectiu de trobar parella.\n✅ No som una xarxa social. Som una agència matrimonial amb seus a Reus, Tarragona i Tortosa.\n✅ La nostra feina és trobar les persones ideals i ajuntar-les, per això contem amb personal format i amb experiència realitzant aquesta feina.\n✅ Tot el procés és CONFIDENCIAL. Ningú sabrà que estem treballant amb tu fins el moment que tu decideixis fer el pas i acceptar una trobada.\n✅ Mai publicarem informació ni fotografies teves a la web o a les xarxes socials. De fet les fotografies no s’ensenyen a les altres persones fins el moment final de l’acompanyament i un cop has acceptat la trobada. En el moment que algú accepta trobar-se amb una altra persona se li ensenya la fotografia, mai abans.\n✅ Ens agrada autodefinir-nos com a coachs de l’amor. Això vol dir que la nostra feina és la de realitzar un acompanyament en tot el procés de cerca de parella. En tot moment estarem al teu costat per ajudar-te a trobar parella, assessorar-te i trobar solucions a les teves demandes.\n✅ Yotoo no és una joguina per gent jove. El nostre projecte està pensat per gent que vol refer la seva vida al costat d’algú, que té ganes de compartir vivències amb algú que, com ell/a, es troba sol en aquests moments. No hi ha edat per aquestes necessitats, però sí un desig real. No treballem amb gent que no desitgi realment trobar parella.\nSi et sents sol/a i t’agradaria trobar algú amb qui compartir vivències però et fa una mica de por començar, t’animem a que ens truquis i ens facis confiança. Som professionals i tenim una dilatada experiència fent aquesta feina. Estarem al teu costat, t’ajudarem i no et deixarem fins que tu ens diguis. Creiem en l’amor a qualsevol edat però sabem que no és fàcil començar, que fa molta mandra, vergonya o, fins i tot, por. T’entenem i t’ajudem des del primer moment.\nTruca’ns al 695 410 052 o envia’ns un correu electrònic a info@yotoo.es i ens posarem a treballar de seguida.\nDisseny i programació web per Mirall Digital - Disseny Web Tarragona | Copyright Yotoo© 2018


Adeu a l’estat d’alarma\nAquest diumenge s’acaben les restriccions de mobilitat arreu de l’estat espanyol i es reobren les fronteres\nL’obertura de fronteres i l’arribada de turistes és una de les principals novetats que comporta la fi de l’estat d’alarma. // EFE - Quique Curbelo\nActualitzada el 20-06-2020 09:01\nA Catalunya, ja fa més de 24 hores que hem deixat enrere l’estat d’alarma i hem entrat en aquesta nova etapa que la Generalitat anomena fase de represa . Però serà a partir de la propera mitjanit quan l’estat d’alarma s’aixequi al conjunt del territori espanyol i es posi fi a 98 dies d’excepcionalitat.\nAixò té unes implicacions considerables, la més important en referència a la mobilitat: per primer cop en més de tres mesos, hi haurà lliure circulació a tot l’estat. Des de dijous, amb l’arribada d’aquella fase 3 llampec, és possible moure’s per tot Catalunya, però a partir d’aquesta mitjanit ja es podrà viatjar també entre comunitats autònomes.\nA partir d'aquest diumenge hi ha lliure circulació per tot l'estat espanyol. // EFE - Enric Fontcuberta\nI l’altre gran canvi que arribarà aquesta mitjanit és la reobertura de les fronteres. Torna la lliure circulació a la Unió Europea i això vol dir l’arribada del turisme. La Moncloa ja té a punt tots els protocols a les fronteres, sobretot als aeroports.\nDe moment hi haurà 700 persones que controlaran tots els passatgers, amb un triple protocol: prova de temperatura, inspecció visual i declaració jurada del viatger conforme no té símptomes de coronavirus. Si un d’aquests tres controls falla, es farà una revisió mèdica i el metge valorarà si és necessari fer una prova PCR.\nSi un d’aquests tres controls a què se sotmetrà tothom que entri al país no és superat, serà examinat per un metge. a partir d’aquí, serà derivat als serveis assistencials de cada comunitat autònoma\nAquests controls ja fa dies que es fan però des de diumenge s’estenen a tots els aeroports amb trànsit internacional i es reforçaran de cara a l’1 de juliol, quan començaran a arribar turistes de fora de l’espai Schengen. Ara bé, el govern espanyol creu que la reobertura de les fronteres no es traduirà en un allau de turistes.\nLa cuina d'un hotel de Roses. // ACN - Xavier Pi\nDiscoteques prohibides a les Balears\nDesprés d’acollir la prova pilot per l’arribada dels primers turistes, les Illes Balears han prohibit l’obertura de discoteques, una decisió d’impacte en una destinació que és referència mundial de l’oci nocturn. El govern de Francina Armengol només permetrà obrir els locals amb aforament de menys de 300 persones, i només fins a les dues de la matinada. A més, no s’hi podrà ballar, sinó que a la pista s’hi hauran de posar taules.\n18-06-2020 12:44 DESESCALADA\nCatalunya estrena la ‘fase de represa’\n19-06-2020 13:19 ‘EL MÓN A RAC1’\n19-06-2020 14:42 DADES ACTUALITZADES


La portaveu del govern espanyol i ministra d'Hisenda, Maria Jesús Montero, en roda de premsa posterior al consell de ministres d'aquest dimarts. Juan Carlos Hidalgo / EFE\nMadridEl consell de ministres d'aquest dimarts ha donat llum verda al sostre de despesa, un pas fonamental per aprovar els pressupostos generals de l'Estat que el govern espanyol vol presentar al llarg d'aquest mes d'octubre. El límit de despesa de l'administració pública, és a dir, la quantitat de diners que es podrà gastar, s'incrementa fins als 196.097 milions d'euros de cara al 2021, un 53,7% més en comparació al límit de despesa que hi havia quan Sánchez va entrar al govern. "És imprescindible pel sanejament de les administracions", ha reconegut la ministra d'Hisenda, Maria Jesús Montero, en roda de premsa posterior al consell de ministres. De fet, la xifra final fins i tot s'allunya de la previsió que el govern central havia fixat el mes de febrer de 127.609 milions d'euros, i que el covid-19 va fer saltar pels aires. L'increment, però, també és fruit de la suma dels diners provinents del Fons Europeu (en concret del mecanisme de recuperació i resiliència i del Reat EU) que significaran 27.436 milions d'euros del total del sostre de despesa.\npressupostos sostre despesa dèficit


Espadalé deixa la Cambra de Comerç reivindicant l'ample europeu a Vilamalla - Empordà\nEspadalé deixa la Cambra de Comerç reivindicant l'ample europeu a Vilamalla\nDurant els dos mandats a la presidència ha viscut els estralls de la crisi a la demarcació i la fi de les quotes obligatòries de les empreses\nACN 05.06.2019 | 16:12\nEl president de la Cambra de Comerç de Girona, Domènec Espadalé. ACN\nEl president de la Cambra de Comerç de Girona, Domènec Espadalé.\nEl president de la Cambra de Comerç de Girona, Domènec Espadalé, tancarà aquest divendres una etapa de 40 anys durant els quals ha estat vinculat als òrgans de govern de l'ens. Els tretze últims com a president, durant els quals ha viscut els estralls de la crisi econòmica i la Cambra ha hagut de "reinventar-se" arran de la fi de les quotes obligatòries. Marxa satisfet del seu llegat, però ja avança quins seran els reptes als quals s'haurà d'enfrontar qui el rellevi: continuar reivindicant que l'ample europeu sigui una realitat al Far-Vilamalla, impulsar l'aeroport de Girona -aquí, el baixador de l'AVE serà una peça clau- i ajudar les empreses a digitalitzar-se.\nEl ple de constitució de la nova Cambra es farà aquest divendres i, si no hi ha sorpreses de darrera hora, el nou president serà l'empresari Jaume Fàbrega (que es presenta amb una candidatura de consens).\nDomènec Espadalé posarà fi aquest divendres a quatre dècades de vinculació als òrgans de govern de la Cambra de Comerç de Girona. Va entrar-hi com a membre del comitè executiu al 1979 (quan tenia 39 anys) i al 1994 va passar a ser-ne vicepresident primer. Ara fa tretze anys, Espadalé va accedir a la presidència en substitució d'Antoni Hostench.\nPensava estar-s'hi durant vuit anys -dos mandats- però n'han acabat essent tretze pel retard en les eleccions a Cambres (que han obligat a prorrogar fins a cinc anys més la legislatura que ara es tanca). Ara, Espadalé marxa de la Cambra de Comerç de Girona deixant enrere una etapa marcada, sobretot, per l'esclat de la crisi econòmica i el decret Zapatero que l'any 2010 va posar fi a les quotes obligatòries que pagaven les empreses.\nHa estat una etapa on la Cambra ha hagut de reinventar-se i veure com, de gestionar un pressupost de 4,8 milions d'euros (MEUR), quatre anys després del decret, els comptes queien fins als 1,4 MEUR. I això, lligat també a un expedient de regulació d'ocupació (ERO), que va suposar passar de tenir 46 a tan sols 20 treballadors.\nPer sortir-se'n, la Cambra s'ha centrat en impulsar els serveis a les empreses –ara, compten amb un miler d'associats- i en gestionar projectes vinculats amb fons europeus i de la Generalitat. Espadalé, sobretot, reivindica que "el treball en equip" ha estat cabdal a l'hora de sortir-se'n. Ara, marxa d'una Cambra que gestiona un pressupost de 2,2 MEUR per a aquest 2019 i compta amb 22 treballadors.\nFar-Vilamalla i aeroport\nDomènec Espadalé marxa satisfet de la feina feta com a president. Entre d'altres, durant els seus tretze anys al càrrec, la Cambra de Comerç ha celebrat el centenari, s'ha creat el Grup Impuls per Girona (que aplega les tres cambres, les patronals i el Fòrum Carlemany), s'han potenciat els creuers a la Costa Brava o s'ha inaugurat l'Escola d'Hostaleria de l'Empordà. A més, durant aquest darrer mandat l'ens també va sortir del Patronat de la Fundació Princesa de Girona (FPdGi), com a discrepància pel paper que el rei Felip VI va jugar amb el procés.\nAl llarg d'aquests dos mandats, Espadalé també ha vist com es construïen i entraven en servei infraestructures "essencials" per al territori (com el túnel de Bracons, la línia de l'AVE o el desdoblament de l'eix transversal). En aquest apartat, però –ell és empresari de transports- el president no amaga que encara hi ha projectes que "s'han de culminar", i on la Cambra de Comerç haurà de fer pressió perquè siguin una realitat.\nEn destaca dos: l'arribada de l'ample internacional a la terminal del Far-Vilamalla i la construcció de l'estació de l'AVE a l'aeroport de Girona (que ha d'impulsar-se com a quarta pista del Prat). I en paral·lel, també assegura que un dels reptes als quals s'haurà d'enfrontar el nou govern de la Cambra serà la "digitalització de les empreses".\nPer últim, el president també demana a la Generalitat que acceleri l'aprovació de la nova Llei de Cambres. "Ara tenim les mateixes obligacions, però no els mateixos drets; i això s'ha de resoldre", subratlla Espadalé (que també vol deixar clar que el de president de la Cambra és un càrrec que no té remuneració).\nLa nova Cambra, aquest divendres\nEl ple de constitució de la nova Cambra de Comerç de Girona serà aquest divendres. Una setmana més tard que les altres dues del territori (Palamós i Sant Feliu de Guíxols), on també hi ha hagut relleu a la presidència. Si no hi ha novetats, qui substituirà Espadalé en el càrrec serà el fins ara vicepresident segon Jaume Fàbrega, que es presenta amb una candidatura de consens.\nSi no hi ha sorpreses de darrera hora, la seva serà l'única que opti a presidir la Cambra de Girona. De Fàbrega, Espadalé en destaca sobretot el seu bagatge en temes de formació (sobretot, amb els cicles d'FP i la necessitat de vincular els estudis amb les demandes empresarials).\nGM Food ha doblat la mercaderia que distribueix.


Desarticulada una xarxa internacional de proxenetes a Girona - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nAgents de la Policia de la Generalitat-Mossos d’Esquadra de la Divisió d’Investigació Criminal (DIC), de la Policia Nacional i de la Policia de Romania han desarticulat a Girona una organització criminal internacional d’origen romanès dedicada al tràfic de dones per a la seva explotació sexual.\nEn l’operació policial conjunta, coordinada per Europol, han estat alliberades 18 dones -7 a Espanya i 11 a Romania- i 19 persones han estat detingudes -8 a Espanya i 11 a Romania-. L’entramat tenia ramificacions al Regne Unit, Dinamarca i Alemanya, on es prostituïa les dones que, en alguns casos, “marcaven” amb tatuatges.\nLa investigació duta a terme per un equip conjunt de Mossos d’Esquadra i Policia Nacional va determinar la presència d’una organització criminal d’origen romanès assentada a la demarcació de Girona que pretenia monopolitzar el negoci de la prostitució de carrer a les zones de l’Alt Empordà i La Selva. Per aconseguir-ho feien ús de la violència i la intimidació contra altres dones i proxenetes de la zona amb l’objectiu d’expulsar-los o bé per obtenir un pagament per poder continuar treballant.\nLes dones eren captades per membres de l’organització i aleshores hi iniciaven una relació sentimental. Posteriorment i mitjançant coaccions i agressions físiques, les traslladaven a Espanya, el Regne Unit, Dinamarca i Alemanya on se les obligava a exercir la prostitució, tant en clubs com en la via pública. Les dones havien de lliurar la recaptació diària als líders de l’organització, que no dubtaven a mostrar-se a les xarxes socials amb gran ostentació i luxe i es dilapidaven els beneficis obtinguts en organitzar festes i en l’adquisició de vehicles d’alta gamma.\nEls proxenetes obligaven les dones a treballar de manera ininterrompuda amb condicions higièniques deplorables, fins i tot quan en algun cas alguna havia quedat embarassada, fet que suposava un greu risc d’infeccions i contagis en plena crisi sanitària provocada per la COVID-19. Algunes d’aquestes dones eren marcades amb tatuatges perquè altres organitzacions rivals sabessin que eren de la seva “propietat”, així hi quedaven lligades de per vida i les induïen a la idea que l’única alternativa per a subsistir era l’exercici de la prostitució.\nQuan l’organització criminal advertia que la situació pandèmica provocava un descens de clients i beneficis en les zones que controlaven a Girona, desplaçava a gran part dels seus membres i de les seves víctimes fins a Romania i el Regne Unit i no tornaven a l’Estat espanyol fins que les condicions milloraven.\nL’operació policial ha conclòs amb l’entrada i escorcoll de manera coordinada en dos domicilis de Figueres i a catorze més a Romania, en les quals hi han participat més de 180 agents d’amndós països. Entre els efectes trobats en els escorcolls realitzats a Romania hi ha fotografies de caràcter pornogràfic en les quals hi apareix una de les 18 víctimes alliberades, menor d’edat, que també era obligada a prostituir-se. Entre les vuit persones detingudes a Catalunya s’hi troben els dos líders de l’organització, que han ingressat a presó provisional.


¿Quieres liberar tensiones, angustia i cansancio ? La solución la tienes en tus manos: Disfruta de conocerte y curar tus emociones Vols eliminar la tensió, l'angoixa i el cansament? La solució la tens a les teves mans: Gaudeix de conèixer-te i guarir les teves emocions\n¿Quieres eliminar la congestión pulmonar, la tos, la mucosidad, ? La solución la tienes en tus manos: Disfruta de conocerte y curar tus emociones Vols eliminar la congestió pulmonar, la tos, la mucositat? La solució la tens a les teves mans: Gaudeix de conèixer-te i guarir les teves emocions\n¿Quieres eliminar el miedo de tu vida y vivir con valor y determinación? La solución la tienes en tus manos: Disfruta de conocerte y curar tus emociones Vols eliminar la por de la teva vida i posar-hi valor i determinació? La solució la tens a les teves mans: Gaudeix de conèixer-te i guarir les teves emocions


La Manco llança la primera edició del Concurs Juvenil de Relats Breus - COPE Alcoy\nLa Manco llança la primera edició del Concurs Juvenil de Relats Breus\nLa Mancomunitat de l’Alcoià i el Comtat ha presentat el I Concurs Juvenil de Relats Breus amb la col·laboració de la Fundación Mutua Levante i la Coordinadora Alcoià-Comtat pel Valencià.\nEl gerent responsable del Departament de Joventut de la Manco, Iván Jover, ha explicat que la iniciativa “naix de la necessitat de potenciar la creativitat de les persones joves i les aficions vinculades amb la cultura com és la literatura, alhora que es promou l’ús del valencià“, manifesta. Per la seua banda Xavier Cortés, patró de la Fundación Mutua Levante (Àrea de Cultura), ha volgut destacar la importància de l’impuls d’iniciatives que contribuïsquen a la promoció de la cultura com a part de la missió de la fundació. També Ester Vizcarra, periodista i membre de la Coordinadora Alcoià-Comtat pel Valencià, ha expressat la seua satisfacció per la creació d’aquest certamen, que promocionarà la llengua valenciana i, a més, potenciarà l’escriptura i l’amor al llenguatge per part de les persones més joves.\nEl I Concurs Juvenil de Relats Breus, adreçat a joves d’entre 12 i 30 anys, té com a objectius contribuir al foment de l’ús del valencià i fomentar l’expressió artística dels joves a les comarques.\nEl jurat encarregat d’adjudicar els premis el constituiran Silvia Colomer (narradora oral, membre de la Comissió de Lletres del Consell de Cultura de l’Ajuntament d’Alcoi i membre de la Coordinadora pel Valencià de l’Alcoià i el Comtat), Carlos Gran (escriptor i membre de la Comissió de Lletres del Consell de Cultura de l’Ajuntament d’Alcoi), Paco Esteve (filòleg, escriptor i assessor lingüístic) i Pep Jordà (membre de la Fundación Mutua Levante).\nPrimer premi categoria 12-16 anys: 150 € + 1 lot de llibres.\nSegon premi categoria 12-16 anys: 60 € + 1 lot de llibres.\nPrimer premi categoria 17-30 anys: 200 € + 1 lot de llibres.\nSegon premi categoria 17-30 anys: 90 € + 1 lot de llibres.


El Govern dóna un nou impuls a la Formació Professional per reactivar l'economia\nquery_builder 10 maig 2012 08:00\nAmb aquest nou model els alumnes tenen un contracte o beca salari i fan part de la formació ja sigui pràctica o teòrica en una empresa\nLa Formació Professional ocupa un espai molt important en el Pla de Govern d’aquesta legislatura com un element fonamental per a la reactivació econòmica. Les recomanacions del CAREC també van en aquest sentit i asseguren que per incentivar l’ocupabilitat dels joves és necessària la participació activa de les empreses en l'elaboració dels plans d’estudi i la posterior valoració dels alumnes.\nAmb la posada en marxa del model de Formació Professional dual es pretén millorar l’oferta formativa i alhora consolidar la Formació Professional com una aposta de futur. Les darreres dades de matriculació indiquen un clar augment de la Formació Professional respecte del Batxillerat:\ncurs 2012-13 (previsió)\nQuè és la Formació Professional Inicial amb model dual?\nÉs un model de Formació Professional que implica una major vinculació dels alumnes amb el món empresarial amb l’objectiu de fomentar l’ocupació.\nEn aquest model l’empresa assumeix protagonisme formatiu. El seu paper no es limita a la recepció d’estudiants en pràctiques, com en el model tradicional, sinó que s’implica en la formació dels alumnes a través de la seva participació en les adaptacions curriculars.\nEl model d’FP dual s’inspira en models existents a Alemanya, Suïssa, Àustria o Dinamarca.\nQuins avantatges té aquest model?\nPermet que l’alumne compagini la formació al centre docent i l’activitat productiva en una empresa relacionada amb la titulació que està cursant.\nUna part dels aprenentatges que ara s’obtenen al centre docent es realitzaran amb l’activitat a l’empresa.\nL’acolliment dels alumnes amb contracte laboral o amb pla de pràctiques formatives remunerades amb beca salari.\nCursos de formació contínua de demanda per als alumnes contractes en l’empresa\nPer a les empreses, el fet de participar en les activitats formatives els permet acollir els alumnes en la modalitat contractual pertinent i els facilita un coneixement directe de les potencialitats de l’alumne tot fomentant el relleu generacional a l’empresa.\nTambé poden fer cursos de formació contínua per als alumnes contractats a l’empresa o impartir parts dels cicles formatius a les seves instal·lacions.\nHores d’ara, un total de 33 empreses i 2 agrupacions empresarials ja s’han sumat al nou model, que es posarà en marxa el curs 2012-13. Aquestes empreses estan repartides en 9 centres de formació professional de tot Catalunya i acullen 325 alumnes.\nEl Govern elaborarà el curs vinent el catàleg de títols propis amb l’objectiu de donar sortida a les necessitats laborals del país.\nActualment ja s’estan elaborant els títols següents:\nInstal·lacions d’aigua (grau mitjà) (curs 2012-2013)\nAnimació en circ (grau mitjà) (curs 2013-2014)\nA més a més es realitzaran adaptacions curriculars, es tracta de titulacions que ja existeixen però que s’adapten per atendre les necessitats dels sectors productius de cada zona o a la demanda laboral. Les titulacions que hi ha actualment són les següents:


Oclusió i ATM - Clinica Dental Bonimplant\nOclusió i ATMadmin2021-06-22T09:59:04+00:00\nL’estrès i l’ansietat s’han convertit a l’bruxisme en un problema molt comú entre adults i nens de totes les edats. Consisteix en l’hàbit de prémer o fregar les dents, generalment de nit. Evoluciona de manera crònica i lenta. Les seves conseqüències poden ser importants i en molts casos irreversibles, així com el desgast generat per la fricció entre les dents. Són molt freqüents també altres patologies pot afectar la musculatura de la cara, coll, mandíbula, etc que solen cursar amb dolor difús.\nLa fèrula de descàrrega o fèrula Michigan és un dels tractaments més reeixits contra el bruxisme. Consisteix en la realització d’una planxa acrílica a mida per a cada pacient, que es col·loca normalment en l’arcada superior durant tota la nit.\nAmb ella aconseguirem evitar la fricció de les dents, corregirem la posició i relaxació de la mandíbula amb relació a l’maxil·lar i eliminarem el mal hàbit de prémer.


Pel·lícules I Pel·lícules | December 2021\nVoleu disfressar-vos com un nen 007? Us mostrem els vestits més emblemàtics de l’estil James Bond per inspirar-vos en el vestuari de Bond Girl: presenten un personatge protagonista suau, vilans caricaturescos i escenes d’acció vistoses, de manera que no és d’estranyar les pel·lícules de James Bond, basades en les novel·les d’Ian Fleming, va capturar la imaginació del món. Però sovint els clàssics nois i les seves joguines eren superats per aquelles clàssiques noies de Bond, amb el seu estil sofisticat, sofisticat i mortal. Amb la 25a pel·lícula de Bond que s’estrenarà a l’abril del 2020, us heu de preguntar en aquesta era de Me Too, com es produirà la nova collita de noies Bond (la Dra. Madeleine Swann de Lea Seydoux, Moneypenny de Naomie Harris i Lashana Lynch i Ana de Armas)? enfrontar-se a llegendes del passat com Jinx, Pussy Galore i Honey Ryder. Però, mentrestant, elimineu la correcció política i gaudiu d’una mirada enrere a les noies de Bond l’estil cridaner de les quals coincideix amb els seus personatges icònics. És perfecte si necessiteu algunes idees per a una festa de disfresses de James Bond, una llista dels nostres vestits favorits de noia Bond.\nNo hi ha res com mirar una pel·lícula basada en fets reals. Des dels personatges atractius fins al sorprenent canvi d’esdeveniments, les pel·lícules de la vida real afegeixen un element únic d’emoció. Consulteu la nostra llista de les millors pel·lícules d’històries reals que necessiteu conèixer.\nSovint només es necessita un individu amb talent per crear quelcom sorprenent, però és més divertit amb un amic. Des de la combinació de rock de Jagger-Richards fins als duos cantants de Sonny & Cher i Frank & Nancy, aquí teniu els millors i més famosos duos de la història.\nAquests són els millors episodis de Black Mirror per a Binge-Watch\nEl mirall negre és un dels programes més impactants de la televisió. Explora els límits de la nostra relació amb la tecnologia i serveix per recordar inquietant la capacitat de crueltat humana. Però, quins episodis ens arrosseguen més? Aquests són els nostres cinc episodis principals de Black Mirror.\nHa passat a tothom en algun moment. Esteu intentant recordar el nom d’una pel·lícula, però simplement no ho podeu entendre i Google tampoc no ofereix res útil. Això és el que heu de fer la propera vegada que no recordeu el nom d’una pel·lícula.\nQuè hi ha de millor que tancar les persianes, agafar unes crispetes i instal·lar-se a veure un bon thriller de misteri? A la recerca de la vostra propera nit de cinema? Seguiu llegint per descobrir les nostres seleccions de les millors pel·lícules de misteri.\nHarry Potter és un dels fenòmens culturals més grans de la història. El seu ric univers té tanta tradició que qualsevol fan pot passar una setmana estudiant-lo i amb prou feines ratllar la superfície. Una de les seves imatges més icòniques és la cicatriu de Harry Potter. Vegem l'origen de la cicatriu d'en Harry en aquest article.\nEls indígenes australians representen poc més del 3% de tota la població, però són molt superiors al seu pes en representar la nació en tots els camps, des del rendiment fins a la política. Des d’estrelles esportives com Cathy Freeman fins a personalitats com Ernie Dingo, molts indígenes australians han deixat una marca inesborrable al món.\nEls usuaris de Netflix miren una pel·lícula 352 vegades en menys d’un any\nNetflix va revelar que un usuari encara sense nom ha vist pel·lícules infantils Madagascar 3, una friolera de 352 des de principis d’any, és a dir, més d’un rellotge cada dia.\nJa no tornareu a deixar el sofà.\nÉs possible que els despistats hagin sortit als anys 90, però això no vol dir que aquestes fabuloses opcions d’estil hagin quedat al marge. Tant si es tracta de vestits de capes delicades, vestits elegants o vestits de colors atrevits i codis de colors, Clueless tenia un munt d’estils sorprenents que tothom pot seguir avui. Aquí teniu els millors vestits de la pel·lícula.\nA P.S. Arriba la seqüela de la pel·lícula I Love You, així que prepara't per plorar una setmana.\nVa explicar el final impactant de Once Upon a Time in Hollywood\nAmb gran part de l’oferta cinematogràfica que s’acumula a un dels crims més famosos i horribles de la dècada de 1960: els assassinats de Mansion Family de l’actriu Sharon Tate i els seus amics Jay Sebring, Abigail Folger i Wojciech Frykowski a la casa Cielo Drive de l’estrella: el públic s’omple amb inquietud i por espantosos a mesura que la pel·lícula arriba al final esperat.


Una infermera vacunant de grip un pacient en una imatge d'arxiu.\nLa taxa d’afectats se situa en 223,87 per cada 100.000 habitants, el doble del llindar\nActualitzada 05/01/2017 a les 17:25\nL’activitat gripal a Catalunya continua creixent i la taxa ja s’ha situat en 223,87 afectats per cada 100.000 habitants, el que representa el doble del llindar, fixat en 110,7 casos, segons dades del Departament de Salut corresponents a la setmana del 26 de desembre a l’1 de gener. Tot i així, encara es considera que el nivell d’activitat és baix. Aquesta taxa es correspon amb l’increment esperat per aquesta setmana i està, per segona setmana consecutiva, per sobre del llindar epidèmic establert aquesta temporada.\nEl sector de població on ha crescut més la incidència de grip ha estat en els menors de cinc anys. D’altra banda, durant aquesta setmana s’han produït 11 ingressos en els hospitals de la xarxa sentinella (49 des de l’inici de la temporada). En tots els casos, ha estat per casos de grip A i amb múltiples factors de risc. Segons Salut, el 86% dels afectats no estaven vacunats.\nEl Departament ha remarcat la necessitat que la població utilitzi el dispositiu més adequat per al seu problema de salut. La major part dels processos virals respiratoris remeten espontàniament, amb pocs dies de durada i amb símptomes d’intensitat lleu o moderada, i habitualment no requereixen atenció sanitària.


Romania vol confirmar les bones sensacions que van mostrar contra França\nSi Suïssa guanya els romanesos, serà el primer equip classificat matemàticament per als vuitens de final (18 h)\n2 min. Barcelona 14/06/2016 15:32\n651x401 Els jugadors suïssos durant una sessió d'entrenament / MOHAMED MESSARA / EFE Els jugadors suïssos durant una sessió d'entrenament / MOHAMED MESSARA / EFE\nLa segona jornada del grup A arrenca aquest dimecres amb el duel entre Romania –que va estar a punt de donar la sorpresa en el partit d'inauguració contra França– i Suïssa, que lidera el grup conjuntament amb els francesos després de derrotar Albània en el primer partit. El segon partit es presenta bàsic per als romanesos, que, en cas de perdre, veurien les seves opcions de passar pràcticament desaparegudes. El Parc dels Prínceps de París és l'escenari on (18 h UEFA.com) es jugarà el partit.\nEl conjunt de Romania, que en el partit contra França es va mostrar ordenada i treballadora, no posarà les coses fàcils a Suïssa. L'equip entrenat per Anghel Iordănescu, hauria sumat un punt en el primer partit si no hagués sigut pel gol de Payet en el minut 89 del partit inaugural de l'Eurocopa. Els romanesos comptaran amb el davanter Florin Andone, que no va poder jugar el partit de 'play-off' amb el Còrdova contra el Girona, per liderar un atac que necessita guanyar el partit per mantenir vives les opcions de passar a vuitens.\nPer la seva banda, l'equip suís pot esdevenir el primer equip a passar de ronda si guanya el partit. Aquest cop, però, es troba a una selecció romanesa que juga de manera ordenada i sense assumir excessius riscos. En el primer partit, els helvètics van anotar un gol ràpid als 5 minuts de partit, i es van mostrar més efectius que vistosos. Van aguantar la pressió albanesa i van tenir en el seu porter el millor home. Una doble groga fruit de la inexperiència de l'equip albanès va facilitar les coses per als homes entrenats pel servobosnià Vladimir Petković. A priori, el partit contra els romanesos ha de representar un repte més gran per als suïssos, però els suïssos no poden badar, ja que en la tercera jornada jugaran contra l'amfitriona i gran aspirant al trofeu França.


CaixaBank, primer banc europeu en formar part de l'Organització Mundial del Turisme - CATzona\nCaixaBank, primer banc europeu en formar part de l’Organització Mundial del Turisme\nL'Assemblea General de l'Organització Mundial del Turisme (OMT) ha acceptat CaixaBank com a membre de la seva organització, i es converteix així en el primer banc europeu a formar-ne part. En un comunicat, l'entitat financera ha apuntat que amb aquesta afiliació "reafirma el seu compromís de promoure un desenvolupament del turisme sostenible i consolida el seu paper com a entitat financera especialitzada en el sector a través de la divisió CaixaBank hotels&Tourism".\nDes de l'OMT, han destacat "el gran potencial de col·laboració amb CaixaBank per contribuir a la creació d'un sector turístic més ètic i responsable, que refundi en benefici de la comunitat internacional". Per a CaixaBank, entitat presidida per Jordi Gual i el conseller delegat de la qual és Gonzalo Gortázar, explica en un comunicat que formar part de la OMT “és un pas més per consolidar el seu compromís amb un sector que suposa un dels motors econòmics i, per tant, resulta clau per contribuir als Objectius de Desenvolupament Sostenible”.\nTerrible batussa a plantofades a Vox\nL’objectiu de Griezmann que implica deixar el Barça\nAixí estan patint la pandèmia els cuidadors a la llar\nPermès moure’s entre Camp de Tarragona i Terres de l’Ebre a partir de dilluns\nLa Generalitat permetrà la mobilitat entre el Camp de Tarragona i les Terres de l’Ebre a partir de dilluns


Xicots de Valls - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEls Xicots de Valls van ser una colla castellera de Valls, a l'Alt Camp, que va actuar entre els anys 1988 i 1989. Vestien camisa vermella amb una franja horitzontal blanca, com l'escut i la bandera de Valls.\nVermella amb una franja blanca horitzontal\nDiada de Sant Joan, 24 de juny\nDiada de Santa Úrsula, 21 d'octubre\n2 de 6, 4 de 7, 3 de 7, Pilar de 5 carregat. Diada de Santa Úrsula, 23 d'octubre de 1988. Valls\n15a posició l'any 1988\nLa creació de la colla va sorgir d'un grup de joves aficionats als castells, després de la Diada de Santa Úrsula del 1987. Inicialment va estar formada per castellers de les altres dues colles de la ciutat, la Colla Vella i la Colla Joves, tot i que també va incorporar persones que no estaven vinculades a cap de les dues entitats. El primer lloc d'assaig de la colla va ser la plaça dels Quarters de Valls.\nLa colla va fer la primera actuació a la plaça del Pati de Valls el 29 de maig del 1988, on van estrenar el 3 de 6, el 4 de 6 i el 2 de 6. Poc menys d'un mes més tard, els Xicots ja van actuar a la plaça del Blat, considerada el "quilòmetre zero" del món casteller, el dia de Sant Joan, la Festa Major de Valls. La colla es va situar a la part dreta de l'Ajuntament, al carrer de la Cort, i això va fer que la Colla Vella s'hagués de desplaçar cap al centre de la plaça. Els Xicots van intentar per primer cop un castell de set, el 4 de 7, que els va quedar en intent, igual que el pilar de 5 que ja havien provat el dia anterior. Finalment, la colla només va sortir de plaça amb un pilar de 4.\nUna setmana més tard, el 2 de juliol, van portar a plaça, a Santa Coloma de Gramenet, els seus dos primers intents de 3 de 7: un, que van desmuntar, i l'altre, que va caure.\nEl 30 de setembre del mateix 1988, els Xicots de Valls van participar per primera i única vegada al XII Concurs de castells de Tarragona, on van carregar el seu primer castell de set: el 3 de 7. Van acompanyar-lo del 2 de 6, el 5 de 6, i el pilar de 5 carregat, que també va ser el primer del seu historial. Una actuació amb la qual van quedar en la quinzena posició, per davant de la Colla Jove de Vilanova, els Vailets de Gelida i els Castellers de Castelldefels.\nLa colla va acabar la temporada amb la seva millor actuació, per Santa Úrsula, el 23 d'octubre. Hi van descarregar, per primer cop, dos castells de set: el 4 de 7 i el 3 de 7, a més del 2 de 6, i van carregar el pilar de 5.\nLa temporada següent, els Xicots van tornar a intentar el 3 de 7, sense èxit, a la diada del seu primer aniversari. Els problemes interns i la falta de persones a l'assaig van fer mella en la colla i tant per Sant Joan, com pel Firagost i per la Diada Nacional ja només van portar a plaça castells de sis. Sí que van poder descarregar el pilar de 5 per primera vegada a les Completes de la seva Festa Major, el 23 de juny.\nLa seva última actuació va ser a la Diada del Mil·lenari de Catalunya, a Salou, l'1 d'octubre del 1989. Hi van descarregar el 2 de 6 i van fer un intent de 3 de 7.\n↑ «Els Xicots de Valls». TV3, 28-06-2018. [Consulta: 1r agost 2018].\n↑ Brotons, Xavier. «Valls i Vilafranca, cosa de dos». Revista Castells, 16-09-2016. [Consulta: 1r agost 2018].\n↑ «Concurs 1988». [Consulta: 1r agost 2018].\n↑ «Base de dades CCCC-CJXT». [Consulta: 1r agost 2018].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Xicots_de_Valls&oldid=23949527»\nDarrera modificació: 2 jul 2020 a les 15:39\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 jul 2020 a les 15:39.


DSK Radio, emetent per la 108.0 de la FM.: 01/04/14\nThe Government: la nova confimació per a la XIXª Edició del Bestialc\nL'organització del Bestialc anuncià fa unes setmanes que la banda madrilenya The Government actuarà en la XIXª Edició del Bestialc, que es celebrarà el proper 14 de juny en la Pista Jardí de l'Alcora.\nSoul, garage, punk i 70's rock s'entremesclen i donen forma a la música d'aquest power-trio madrileny, que es caracteritza per la potència dels seus directes. Podeu escoltar el seu últim disc punxant ací.\nPer a estar al corrent de les novetats del Bestialc, podeu visitar tant aquest blog com la seua pàgina de facebook.\nEtiquetas: bestialc 2014, l'alcora, The Government\nJa emetem en streaming!\nCom bé sabreu els aficionats a la nostra ràdio, l'emissió en streaming és una realitat desde fa unes setmanes. Utilitzant programes gratuïts i la tecnologia de giss.tv, finalment vam aconseguir que s'escoltés la nostra emissora a través del següent enllaç: http://giss.tv:8001/dskradio.mp3. A més, des de fa uns dies, podeu escoltar la nostra senyal mitjançant un reproductor que hem habilitat ací, al blog, i que podeu trobar a la dreta d'aquesta entrada.\nNo obstant açò, heu de tenir en compte que aquests programes poden i solen donar errors (pèrdua de la connexió, caiguda dels servidors, etc.), pel que és possible que l'emissió en streaming estiga caiguda durant curts períodes de temps; de la mateixa manera, també existeixen problemes amb el nostre hardware, que de tant en tant ens dóna errors que fan caure l'emissió on-line. Per aquest motiu us demanem paciència si veieu que l'streaming no funciona en algún moment.\nEn les properes setmanes intentarem incorporar noves pestanyes al blog, per tal de poder penjar la nostra nova graella -que encara està en construcció-, els podcasts que tenim pujats a ivoox, etc. Us anirem informant, també, dels nous grups que visitaran l'Alcora per actuar, el 14 de juny, en la XIXª edició del Bestialc.\nVibravoid actuaran en la propera edició del Bestialc\nEls amants de la música en directe de l'Alcora poden estar d'enhorabona. I es que la setmana passada l'organització del Bestialc va anunciar en la seua pàgina de facebook que els alemanys Vibravoid actuaran aquest 14 de juny en la capital de l'Alcalatén.\nVibravoid sorgeix com l'intent de tres joves de Dusseldorf de revitalitzar el rock psicodèlic dels anys 60 i 70. No obstant això, la banda, notablement influenciada també per grups de garage rock dels '80, ha aconseguit destilar un so que els és propi. Amb set discos d'estudi i dos en directe, editats arreu del món i sempre amb format vinil, Vibravoid s'ha consolidat com el major exponent del rock psicodèlic a nivell europeu.\nEtiquetas: bestialc 2014, dsk radio, l'alcora, vibravoid