'Cartes ianquis', la carta de navegar a Ítaca - VilaWeb\nDijous 21.06.2012 06:00\n'Cartes ianquis', la carta de navegar a Ítaca\nEl catedràtic Carles Boix presentarà al vespre a Barcelona el seu 'passeig sense servituds per Catalunya i el món'\n'Cartes ianquis. Un passeig sense servituds per Catalunya i el món' de Carles Boix, catedràtic de ciència política i afers públics de la Universitat de Princeton, és una carta de navegar perquè els qui volen anar a Ítaca s'orientin. Boix hi fa una dissecció rigorosa i completa del catalanisme, del sobiranisme, de l’espoliació fiscal, de la crisi econòmica, de la llibertat i dels Estats Units.\nL'assaig, apassionant i carregat d’arguments, editat per l’incombustible Quim Torra (Acontravent) es presentarà avui, a dos quarts de vuit del vespre, a Barcelona (Proa Espais, carrer del Rosselló 212). Acompanyaran l’autor i l’editor el prologuista Joan Oliver i Jordi Graupera, que ha col·laborat amb Boix a ordenar els textos i traduir-li els originals anglesos. L'obra ha guanyat el Premi Periodístic de la Fundació Catalunya Oberta 2012.\nPotser som el país del món que més s'analitza i que més paper gasta qüestionant-se qui és i cap on va. Tant és així que hom va dir fa pocs anys que havia arribat l’hora de passar a l’acció per a poder ser com a poble tot allò que s’havia escrit. La marxa per a aconseguir-ho ja ha començat. El país avança indeturablement cap a Ítaca, però tal com van les coses, més val trobar la ruta més segura i que estalviï més entrebancs dels que ens posa qui vol evitar el viatge. El llibre de Boix sembla escrit expressament amb aquest propòsit. Mentre tothom pensa en el full de ruta, la dissecció de Boix és una carta de navegar que assenyala on són els illots i les roques que ens poden fer embarrancar i quins són els corrents marítims que ens han fet fer continuades rondes navals de cap a cap de la història.\nNavegar 'a contra vent'\nA Boix, li agrada de navegar a vela i, com explica el prologuista, sap el valor que té navegar ‘a contra vent’. ‘Navegar a vela és exactament la contrària de deixar-se dur pel vent. És anar a parar allà on tu vols anar tant si els vents et són favorables com si no’, diu Oliver al pròleg, i continua: ‘Cal saber quins vents bufen, cap on bufen i amb quina intensitat bufen. Cal tenir els coneixements i l’habilitat de vèncer una força molt superior a la teva.' Quin és, si no aquest, el futur immediat dels catalans?\nPer ajudar-hi Boix no s’estalvia les referències històriques nacionals i internacionals que facin falta, ni tampoc la revisió dels textos clàssics del catalanisme. Boix classifica, ordena, contrasta i proposa conclusions. Ho fa quan assenyala les alternatives polítiques entre provincians, autonomistes i sobiranistes. Ho fa quan repassa els intents de descriure la mentalitat col·lectiva: el català, home prudent; el català, home volàtil; catalanus catalano lupus; el català, entre la fatxendaria i la servilitat; i el catalanisme, antídot de la misèria del provincianisme.\nLa connexió ianqui, la llibertat i la convulsió econòmica\nL’aportació més significativa de Boix és, nogensmenys, la connexió ianqui, la mirada sobre la concepció de la llibertat en un món complex com l’actual, i el repàs d'una economia convulsa que ha agafat els polítics ben desorientats. Al final del llibre, un capítol titulat ‘La torna’, amb uns quants apunts dispersos amb reflexions sobre qüestions com Europa, Eurovegas o la felicitat.\nCom diu la coberta posterior del llibre, Boix ‘s'encara amb els reptes més crítics del nostre país, amb la intenció de resistir i combatre els grans enemics interiors i exteriors del món actual: aquells individus i cultures que han estat incapaços d'abraçar la modernitat; el totalitarisme de les utopies d'esquerra i de dreta, i la covardia de tots aquells qui prefereixen contemporitzar en canvi de rebre el seu petit subsidi de part del patró públic o privat de torn’. Dit i fet.\nLa coberta del llibre del professor Boix conté la il·lustració d'aquesta girafa i el xinès que la guia. La raó d'aquesta tria s'explica a les primeres línies de l'assaig. Cal comprar-lo i llegir-lo, i tot s'entén perfectament.\nEntrevista amb Carles Boix: 'El Tribunal Internacional de Justícia no exigeix cap referèndum per a declarar la independència' (3.3.2011)


Ajornades les Falles pel Coronavirus - Infoguiavalencia.com\nNotícies de València » Falles » Ajornades les Falles pel Coronavirus\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, va anunciar este passat dimarts que les Falles queden ajornades en tota la Comunitat Valenciana a causa del coronavirus COVID-19.\nEsta mesura preventiva, també aplicable a les Magdalena de Castelló de la Plana, continuarà fins que la situació d’emergència sanitària ho permeta.\nEsta decisió s’ha pres, segons va informar el President, seguint les instruccions donades pel Ministeri de Sanitat. S’ha donat “prioritat absoluta”, va indicar, a protegir la salut de la ciutadania i de minimitzar riscos de contagi.\nXimo Puig va comparéixer després que ho fera el president del Govern, Pedro Sánchez, anunciant noves mesures davant esta situació en el conjunt de l’Estat.\nAjornades les Falles com a mesura de prevenció\nPuig va explicar que “Hui, en una reunió mantinguda per videoconferència, els responsables del Ministeri de Sanitat ens han traslladat una instrucció clara: la conveniència de no celebrar els actes festius de les Falles i la Magdalena en les dates previstes, perquè, en estos moments, hem de minimitzar elements de risc per al contagi, com són les aglomeracions humanes o els desplaçaments massius de persones procedents d’altres zones”.\nLes Falles ajornades pel coronavirus s’unixen, per tant, a la suspensió o ajornament d’esdeveniments com el Carnestoltes de Venècia, la Fira Internacional de Turisme de Berlín o el Mobile World Congress de Barcelona. La decisió de la Generalitat s’ha acordat, va indicar Puig, “per responsabilitat, per indicació dels experts en Salut Pública i pensant en el bé general”.\nEl cap del Consell va qualificar la situació de “repte sanitari global” que “obliga a extremar les precaucions i a actuar des de la responsabilitat, la prudència i la proporcionalitat i sense alarmismes de cap mena”.\nXimo Puig va afegir que “És important subratllar que tenim un dels millors sistemes sanitaris del món, i que també comptem amb uns excel·lents professionals; a ells, als 64.000 treballadors de la sanitat pública valenciana, vull fer-los un reconeixement pel compromís que han assumit en benefici de tota la població”.\nPuig va explicar que “La responsabilitat és el primer requisit per a qualsevol Govern, i quan està en joc la salut pública, ho és encara més”. I va afegir que “la Generalitat ha seguit els criteris científics i tècnics per a protegir la salut dels valencians i les valencianes” i ha actuat des de “el rigor, la responsabilitat i la proporcionalitat en la resposta”, amb “plena coordinació” amb les directrius del Ministeri de Sanitat i seguint criteris científics.\nPuig va demanar que “Evitem l’alarmisme, evitem el contagi de la por, confiem en els experts sanitaris i extremem, tots i totes, les precaucions, perquè estic segur que, davant aquest repte col·lectiu, la unitat, l’esforç i la responsabilitat de cadascun de nosaltres contribuirà a la volta de la normalitat”.\nTambé van assistir a la reunió la vicepresidenta i consellera d’Igualtat, Mónica Oltra; el vicepresident segon i conseller d’Habitatge, Rubén Martínez Dalmau; la consellera de Justícia, Gabriela Bravo; el conseller d’Educació, Vicent Marzà; la consellera de Sanitat Universal, Ana Barceló; el conseller d’Economia Sostenible, Rafa Climent, i el conseller de Política Territorial, Arcadi España.\nIgualment van estar presents el president de la Junta Central Fallera, Carlos Galiana, així com el secretari autonòmic de Promoció Institucional, Alfred Boix, i la responsable de Salut Pública de la Conselleria de Sanitat, Isaura Navarro.


Notícies - Francesc Duch: 'El Ragull Centre és un exemple molt bo de cap a on anem'\nFrancesc Duch: 'El Ragull Centre és un exemple molt bo de cap a on anem'\nel 17/jun/21 Anna González Política PDF\nEl portaveu del grup municipal d'ERC-MES i tinent d'alcaldia de Desenvolupament Urbà i Habitatge, Francesc Duch, ho té clar: el govern de coalició està funcionant. Exemple d'això, ha dit en aquesta entrevista a Cugat Mèdia, són les polítiques d'habitatge per fer front a l'emergència habitacional que 'no havia aflorat suficientment a la ciutadania'. Davant la manca de sòl públic, la recepta, ha explicat, és localitzar possibles acords amb privats per construir habitatge assequible. Un model que ja s'ha aplicat amb el Ragull Centre i que volen reproduir -adaptat a cada espai- en altres punts de la ciutat, juntament amb el desenvolupament de l'última zona que queda a la ciutat: Can Fontanals. Duch també parla a l'entrevista de l'amenaça de les expropiacions de zones verdes, una problemàtica que té un elevat cost per a la ciutat.


La palafollenca Anna Rovira competirà a l’Ironman de Niça aquest diumenge\nLa triatleta viatja aquest cap de setmana a la ciutat francesa de Niça per disputar-hi la seva gran competició de la temporada: l’Ironman.\nEs tracta d’un dels certàmens més durs per als esportistes que practiquen la modalitat esportiva de la triatló, ja que la prova consisteix en gairebé 4 km de natació, 180 km en bicicleta, i per acabar, una marató, es a dir, 42 km de cursa a peu.\nL’Ironman francès és un dels més antics del continent europeu, i ha estat, des dels seus inicis, seu de grans proeses esportives. Per Rovira serà la primera gran competició de la temporada, després de participar el passat mes de maig a l’Ironman 70.3 de Calella, on va aconseguir una meritòria novena posició en la categoria femenina, i a la triatló de Bilbao, on va situar-se el quart lloc.\nL’esportista palafollenca, que competeix amb el Club de Triatló de Calella, es proposa ara superar a França la seva millor marca en les competicions d’aquestes característiques, però la temporada de triatlons, de fet, no ha fet més que començar. Les properes cites esportives seran la triatló de Vitòria, i encara quedarà pendent l’Ironman Barcelona, que en aquest cas, surt de Calella, i està previst per a principis del mes d’octubre.\nA principis d’any, Ana Rovira va proclamar-se subcampiona d’Espanya en la modalitat de duatló, en la que va ser una de les primeres cites importants de la temporada, que es va celebrar a Alacant.\nAquest campionat d’Espanya va ser la primera prova important que disputava la palafollenca un cop superada una lesió que es va fer al desembre i que va mantenir-la un mes allunyada de les curses.\nFoto de portada: RTV Calella\nArticle anteriorCan Xaubet de Pineda s’adhereix al programa Nedar és vida\nArticle següentEl president comarcal del PP descarta el relleu proposat per Bermán


El Mètode Hipopressiu és un Mètode Global que permet millorar el sistema circulatori, respiratori, emocional.\nEstà constituït per exercicis posturals rítmics, executats normalment en grup segons una seqüència ininterrumpida disminuint la pressió abdominal i toràcica.\nAmb l’activació tònica de la faixa abdominal i del periné aconseguiràs reduir el perímetre de la cintura, evitar i frenar la incontinència urinària i millorar les prestacions sexuals.\nCom és un reeducador postural també millorem la posició i alleugem els problemes d’esquena\nORIGEN: GIMNÀSTICA HIPOPRESSIVA\nMarcel Caufriez és Doctor especialitzat en Kinesiteràpia i readaptació per la Universitat de Brusel·les . Fa més de 25 anys que va crear les tècniques “d’aspiració diagragmàtica” i els seus cursos de Gimnàstica Abdominal Hipopressiva (G.A.H.P.) que ha ensenyat fins ara han estat exclusivament a professionals de la sanitat. A partir del 2006 decideix fer una adaptació del seu mètode al Fitness, neix l’RSF (Reprocessing Soft Fitness- MH.) que té com a base la teoria neurofisiològica (neuromiostàtica). L’RSF és el mètode original del Fitness basat en el concepte Hipopressiu i aplicat segons seqüències dinàmiques d’exercicis rítmics.\nConsisteixen en agrupar exercicis per reprogramar el cos tenint en compte els desequilibris posturals individuals i permetent al\nsistema nerviós cerebral modificar l'esquema corporal. Farem un treball d'abdominals hipopressius estàtics i dinàmics centrant-nos sobretot en potenciar la postura correcta i corregirem també les rigideses musculars a través d'estiraments globals axials (SGA).\nPER A QUI ESTÀ INDICAT EL MÈTODE HIPOPRESSIU ?\nSi tens la panxa flàcida o inflada (que pots ser per la diàstasi o separació abdominal)\nSi tens mal d'esquena.\nSi et manca sensibilitat sexual o falta d'erecció.\nSi tens dolors abdominals, trànsit intestinal lent, restrenyiment.\nSi tens incontinència d'orina o de gasos, segons el grau se't deriva al fisio amb uroginecologia.\nSi vols recuperar-te després del part o penses quedar-te embarassada.\nSi estàs en época menopàusica i sobretot per prevenir-la.\nSi practiques esports d'impacte (tennis, pàdel, step), o altres com bàsquet, futbol, spinning. I si ets esportista d'èlit.\nSi tens un descens dels òrgans (bufeta, úter o recte) de grau 1.\nSi t'han practicat una cirurgia abdominal o ginecològica i t'han donat l'alta mèdica.\nSi vols prevenir les hèrnies umbilicals, inguinals, abdominals, hiatals , etc.\nSi tens les cames inflades o pesades.\nSi vols guanyar en treball cardiovascular\nQUÈ ACONSEGUIREM AMB EL MÈTODE HIPOPRESSIU ?\nMillores estètiques i posturals: reduir el perímetre de la cintura i solucionar els mals d’esquena.\nTonificar el terra pèlvic i la faixa abdominal; transvers i oblics marcant així la cintura.\nPrevenir lesions corporals freqüents de la pràctica físicoesportiva gestionant correctament les pressions abdominals.\nUna nova i bona reprogramació de l'esquema corporal i emocional reforçant sel·lectivament la musculatura postural evitant així\npubàlgies, lumbàlgies i prevenint determinats tipus de prolapses i incontinències urinàries.\nCom tot exercici físic, proporcionar benestar (serotonina) i plaer (endorfines i dopamina)\nPER QUÈ ESCOLLIR EL MÈTODE HIPOPRESSIU ?\nPerquè el Mètode Hipopressiu ens permetrà evitar i millorar la hipertonia muscular paravertebral (contractures de l’esquena) associada a una variada simptomatologia: cefalees, fatiga, lumbàlgies, dorsàlgies, ansietat, depressió, dolors al pericardi… Patir 2 o més símptomes d’aquests vol dir que tenim el síndrome de deficiència postural. Això ho podrem corregir gràcies al Mètode Hipopressiu i a què les classes seran de grups reduïts permetent que siguin classes molt més personalitzades i adaptades a les necessitats de cada client fent un test inicial per a veure els desequilibris posturals individuals i una avaluació contínua (cada 2 mesos) per a comprovar la millora. Un cop fet el test inicial i l'aprenentatge individual començaran les classes de 1h del Mètode Hipopressius que ens aportarà un estat d’equilibri físic i mental gràcies al treball de tonificació, estirament i relaxació.


El cantautor basc Jabier Muguruza tanca el cicle D’Nits – Guia de Roses\nHome ROSES FESTES El cantautor basc Jabier Muguruza tanca el cicle D’Nits\nDesprés de les actuacions de Gemma Humet i del tàndem integrat per Ian Sala i Ignasi Tomàs, el proper dissabte, 22 d’agost, arriba a la Ciutadella de Roses el concert de cloenda del cicle D’Nits, amb l’actuació Jabier Muguruza i Mikel Azpiroz. Les entrades estan a la venda a www.rosescultura.cat.\nJabier Muguruza, un dels més reconeguts cantautors de les darreres dècades al País Basc, oferirà a Roses un recorregut per la seva àmplia discografia. Música i paraula han estat els dos eixos de la vida professional d’aquest compositor, acordeonista i cantautor, l’obra del qual ha rebut l’elogi unànime de públic i crítica (tres Premis de la Música, Premi Barnasants, Premi MIN, professor a l’escola de Paul McCartney a Liverpool,…), traspassant fronteres amb la seva música. En la seva actuació de dissabte, Muguruza estarà acompanyat per Mikel Azpiroz al piano, músic del més alt nivell de l’escena basca.\nEl concert s’iniciarà a les 22 i aplicarà les mesures de protecció anti-Covid necessàries. Es recorda als assistents l’obligatorietat de l’ús de mascaretes. El preu de les entrades és de 8 € (6 € per als socis del Club Cultura Roses) i es poden adquirir a la pàgina web rosescultura.cat i a la Ciutadella de Roses.\ntags: Cicle Música D’Nits Ciutadella de Roses Concerts concerts a roses jabier muguruza Jabier Muguruza en concert a roses musica\nprevious L’Arxiu de Roses ofereix un recorregut per les portades de les revistes de Festa Major\nnext La Festa Major de Roses es tanca amb molt bona acollida de les activitats recuperades i èxit de participació


Una història d’amor i fotografia\nArxivat a: Fotografia, Fundació Vila Casas, Marcel Giró, Palmira Puig, Propostes, Saudades de São Paulo, Passadís\nEl Museu Palau Solterra de la Fundació Vila Casas, a Torroella de Montgrí, proposa per primer cop una exposició de les fotografies de Palmira Puig i Marcel Giró, una parella de catalans que van triomfar al Brasil deixant constància d’un nou món.\n“Va ser un descobriment”, així comença el seu relat la galerista Rocío Santa Cruz. “M’agrada investigar arxius d’artistes i fotògrafs. Ja ho havia fet a la meva galeria, a París, on em vaig formar i vaig viure durant quinze anys. Allà vaig treballar amb l’arxiu fotogràfic de Julio Cortázar, que em va arribar en capses de sabates, després d’una trobada casual amb la seva primera dona. També ho vaig fer amb la biblioteca privada del poeta José Ángel Valente”.\nSí, sí, però, ara, què has descobert? Sospito que, amb la seva experiència, me’n dirà alguna de grossa. Ella continua posant-me en context. Ja se sap que les coses bones sempre es fan esperar: “L’art contemporani m’interessa molt. Tenim la sort que al segle XXI s’han enderrocat les fronteres que existien entre les diferents disciplines. Això vol dir que estem davant de creadors totals. M’interessa molt l’artista que pot fer una foto, un vídeo experimental, un dibuix, que està explicant alguna cosa a través de la narrativa i amb diferents tècniques i formats”.\nMolt bé. Em fa venir més salivera. I el descobriment? “El nutrient de tot això són les avantguardes. La fotografia experimental m’ha interessat sempre molt i també tot el tema de les publicacions, del llibre d’artista. De fet, la fira ArtsLibris, que organitzem fa anys, és un projecte nostre. Amb la galeria, fa deu anys que participem a les tres grans fires de fotografia del món: a París, a Londres i a Nova York”. Ara ve la teca, ho veig venir: «El 2015 venia de visitar la biennal de São Paulo. A la ciutat havia vist una exposició del fotògraf Marcel Giró i vaig descobrir la fotografia experimental a Brasil, que és molt desconeguda a Europa. Setmanes després, em va venir un senyor amb una carpeta sota el braç i se’m va presentar com el nebot de Marcel Giró. Li vaig dir que m’havia agradat molt la feina d’aquest fotògraf brasiler i ell em va respondre: “El meu oncle va néixer a Badalona”. Aquesta va ser la frase. Tenia tot el seu arxiu. El vaig contactar i em va ensenyar tot el fons. Són coses que, si no acaben als Encants és perquè una persona pròxima ho salva, en aquest cas era el dissenyador gràfic Toni Ricard Giró».\nSembla ben bé un argument de novel·la i és que així va ser com Rocío Santa Cruz va poder tornar a fer aquesta feina que tant gaudeix de capbussar-se en arxius. Ara tenim l’ocasió d’apreciar-ho en una exposició al Museu Palau Solterra, que la Fundació Vila Casas té a Torroella de Montgrí. Saudades de São Paulo no només aplega les fotografies de Giró sinó que ens ofereix un altre descobriment: les imatges fetes per la seva esposa, Palmira Puig.\nSanta Cruz ens ho explica com si fos la continuació d’aquesta novel·la d’amor amb final feliç i en forma d’exposició: “Es van conèixer de molt joves perquè Marcel i el germà de Palmira van muntar junts un laboratori de revelar. A l’exposició hi ha fotografies dels anys 30, que eren retrats que Marcel feia a Palmira, als 17 anys. L’Exèrcit Republicà el va mobilitzar en el Cos de Muntanya, al Pirineu, i el 35, va desertar i va fugir amb el primer vaixell cap a Amèrica. Es va quedar a Colòmbia esperant Palmira, membre d’una família Republicana de Tàrrega que va ser represaliada un cop acabada la guerra. Fins a l’any 42 no es van poder casar per poders i així per fi ella va poder deixar el país i reunir-se amb Marcel. Tots dos van decidir provar fortuna al Brasil. Era un país que s’estava construint i es necessitaven fotògrafs que en deixessin constància. Brasília, una nova estètica, una nova arquitectura, un moment d’eufòria… calia aprofitar-ho, i Marcel es va adonar que per una jornada de treball amb el seu hobby guanyava més que amb els seus negocis tèxtils que mai no acabaven de rutllar. Va fer el salt i va muntar l’estudi de fotos amb Palmira. Als anys 50 es van fer membres del Foto Cine Clube Baiderante i van formar part de la xarxa de fotògrafs d’experimentació que rodaven pels certàmens internacionals”.\nGràcies a la troballa de les fotos de Giró, s’ha sabut que una de les sèries que els brasilers anomenaven mexicana era fruit dels estius que els Giró-Puig passaven a Mallorca i Eivissa. La parella va deixar Brasil el 1978 i Palmira va morir al cap de pocs mesos. Santa Cruz ens explica que va ser un cop molt dur per a Marcel, fins al punt que va abandonar la fotografia i no en va parlar més, atordit per una depressió. “A la seva família catalana no els va explicar que al Brasil ell havia arribat a ser un fotògraf important i que el 1968 el Metropolitan de Nova York li havia comprat una fotografia”. Les imatges de Giró i de Puig van estar gairebé 30 anys desades en capses fins que ell va morir i un dels amics del Brasil ho va dir als del Museu de São Paulo, que en aquells moments estaven organitzant una exposició de fotografia modernista, que és com li diuen allí. El comissari va contactar amb la família i li van confirmar que tenien obra. L’home va agafar ràpidament un avió. Imagina’t la importància que tenia per a ell saber que s’havia descobert obra de Giró!”.\nMalauradament, aquí el nebot també havia intentat transmetre-ho a les institucions, però no li van fer cas. Santa Cruz ho va moure per les fires i, en un dels viatges, un mecenes li va explicar que Giró era membre del Bandeirade i li va enviar un catàleg. La galerista ens explica la seva segona troballa: “Examinant el fons de Marcel ja vam veure que Palmira hi era molt present però com a musa, ella era la qui estava al seu costat en la moda i la publicitat, però no hi havia constància que també fos autora. Una de les fotos d’aquell catàleg, que nosaltres teníem sense firmar, resulta que era de Palmira Puig. Ella també era membre del Foto Clube Bandeirade! Vam tornar a repassar tot el fons amb aquest punt de mira i fins i tot vam trobar fotos signades per ella”.\nA l’exposició es poden ara veure les imatges dels dos autors i les seves diferències: “Marcel és més esteticista, va més cap a l’abstracció, i Palmira té una fotografia més humanista, li interessen més les persones, l’entorn. Les persones per a Marcel posen i, en canvi, Palmira les fotografia sense que se n’adonin, cosa que precisament la fa més contemporània. Vol captar el moment”.\nA la mostra es pot veure com de vegades treballaven amb la mateixa càmera i fan fotos semblants, però a partir de sensibilitats diferents. “Hi ha fotos que no sabem de qui són. Hem estat molt rigorosos i les que diem que són de Palmira és perquè estan signades”, aclareix Santa Cruz. En una primera sala es poden veure els retrats que es fan mútuament. Després hi ha una part de l’abstracció i l’arquitectura, que és un vessant molt important de la fotografia de Marcel i de Palmira. També es dedica un espai en què estan els dos treballant en el mateix, convidant a comparar el seu treball. Una última sala es destina a la figura humana.\nLa mostra Saudades de São Paulo. Fotografies de Palmira Puig i Marcel Giró és un reconeixement a l’obra fotogràfica de Palmira Puig (Tàrrega, 1912-Barcelona, 1978) i Marcel Giró (Badalona, 1913-Mira-sol, 2011), i també un record a la trajectòria vital d’una parella extraordinària. Comissariada per Rocío Santa Cruz, l’exposició recull una seixantena d’obres d’aquests dos fotògrafs exiliats al Brasil que van participar de manera activa de l’avantguarda fotogràfica brasilera.\nTeatre per somiar\nUn guardó on tothom guanya\nToni Ricart Giró Febrer 12, 2020 10:28 am\nGràcies per aquest article sobre l'exposició dels meus oncles, de qui jo mateix en sóc el gestor del seu llegat artístic. Volia fer uns aclariments sobre el que s'explica al setè paràgraf. La familia SI que sabíem que Marcel era un fotògraf important al Brasil, i que pertanyia al FCCB. Com podíem ignorar-ho? Del que potser jo no era conscient era de la magnitud de la seva importància. És cert que Marcel, molt afectat per la mort de Palmira va abandonar la fotografia artística. Però l'arxiu no va romandre tancat en caixes durant 30 anys. L'havíem mirat junts varies vegades... Marcel em va donar el seu arxiu en vida, i després de la seva mort vaig editar un llibre recopilant la seva obra. Va ser a través d'aquest llibre que a Brasil se'n van assabentar que jo tenia la seva obra i em van contactar. A partir d'aquí vam fer l'exposició a Sao Paulo i va ser allà on vaig constatar que Marcel Giró és un mite a Brasil. Tornant de Brasil vaig contactar amb Rocío santa Cruz que està fent una excel·lent feina mostrant l'obra de Palmira i Marcel arreu del món. Aquests darrers anys he llegit moltes imprecisions a la premsa sobre la història dels meus oncles. Imagino que és inevitable. Per això volia deixar clars aquests detalls que poden semblar secundaris, però són importants per no desfigurar la veritat. Gràcies.\nRespon a Toni Ricart Giró Cancel·la les respostes


Editen un programa sobre la programació de la Gorga\nEditen un programa sobre la programació de la Gorga\nL'àrea de Cultura de l'Ajuntament de Palamós ha editat un programa de mà que recull informació sobre la programació estable del centre cultural La Gorga per a cada trimestre. Amb aquesta iniciativa es pretén que el públic tingui un accés més fàcil als continguts d'una programació que es considera ja totalment consolidada. A més, la Gorga estrena també un nou logotip.El nou programa té una tirada de dos mil exemplars i es distribuirà gratuïtament a les entitats locals, serveis municipals i botigues de Palamós. Qui estigui interessat a rebre'l a casa haurà d'omplir les dades d'una butlleta que hi ha a l'interior del programa, i enviar-la a l'Ajuntament. L'alcalde de Palamós, Jordi Pallí, explica que el nou programa serà molt útil al ciutadà.\nCITA GORGA 1\nLa programació estable de La Gorga per a aquest primer trimestre d'any inclou teatre professional, infantil, música, dansa, conferències i exposicions. Destaquen les representacions dels muntatges "Geloses", "Tant li fot" o "Frec a frec". En l'apartat musical actuarà l'Orquestra de Cambra de l'Empordà i, en el de dansa, la companyia Cobosmika presenta "La Torre de Babel".\nD'altra banda, el dissenyador palamosí Lluís Pareras és l'autor del nou logotip del centre cultural La Gorga. La responsable tècnica de l'àrea de Cultura de l'Ajuntament de Palamós, Rosa Ribot, en dóna més detalls.\nCITA GORGA 2\nDurant l'any passat, les representacions teatrals i musicals van aplegar uns 19 mil espectadors, un miler més que l'any anterior.


Diari Infantil-Primària: Projecte sobre volcans\nProjecte sobre volcans\nEl grup de 3rC ens anomenem Classe del "Vesuvi" i hem volgut fer un projecte sobre "Els volcans".\nEn sabíem força coses i ara en sabem moltes més!\nHem buscat informació sobre allò que volíem saber i hem preparat un mural que hem explicat a la resta del grup.\nTambé hem fet una maqueta d'un volcà i hem simulat una erupció volcànica. A aquesta experimentació l'hem titulat "Falsa erupció del Vesuvi".\nTots i totes coincidim que ha estat una experiència molt enriquidora. Ens ho hem passat bé aprenent dels volcans i dels companys i companyes.\nPublicat per EJP a 10:00\nEtiquetes de comentaris: 3r de Primària, projectes


En marxa les obres de la rotonda de la Juberrussa - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEn marxa les obres de la rotonda de la Juberrussa\nEls treballs, que són de gran complexitat i han obligat a modificar lleugerament el trànsit a la general 1, han d’allargar-se uns quinze mesos i suposaran una inversió de 2,394 milions d’euros\n07/11/2021 (11:48 CET)\nEls treballs ja han començat a la zona on anirà la futura rotonda.\nQui, en els darrers dies, hagi circulat per la carretera general 1, haurà pogut comprovar les modificacions al trànsit que s’han implementat per poder fer compatible el pas de vehicles amb la construcció d’un dels projectes a la xarxa viària més ambiciosos actualment en marxa: la rotonda que se situarà al costat de l’antic Punt de Trobada. Les obres ja han començat i són ben visibles.\nLa infraestructura ja en construcció se situa en el punt quilomètric 9,38 de la general 1. Extraoficialment, molta gent la coneix com la rotonda del Punt de Trobada, encara que el centre comercial fa temps que ja és història a l’espera de la seva transformació en Epizen. També hi ha qui l’anomena com la de la Borda Sabaté. Oficialment, però, el nom que li ha posat Ordenament Territorial és el de la Juberrussa.\nLa futura rotonda de la Borda Sabaté haurà de guanyar en alçada\nLes obres es van adjudicar a mitjans d’agost. Calia esperar a fer tots els tràmits previs i la preparació de les obres que, cal remarcar-ho, tenen una important complexitat, ja que bona part del punt de gir se situarà sobre el riu Valira. Evidentment, també calia preveure les modificacions de circulació que caldrien aplicar, sempre tenint en compte que es tracta d’una via clau per a l’accés al Principat des d’Espanya.\nUn cop completades aquestes tasques, les obres de la rotonda ja estan en marxa. Inicialment, tenen un termini previst d’uns quinze mesos. Per tant, si res es torça, haurien d’estar completades a inicis del 2023. El cost del projecte ascendeix a 2,394 milions d’euros, un import que cobrarà Pidasa, la constructora adjudicatària de l’encàrrec.


2013/2013_10_17_Espai_El_Rusc.jpg dijous, 17 d'octubre de 2013\nPersonatges Mar Llopis, coordinadora Casal Font Fargues / Noemí Manresa, dinamitzadora Espai El Rusc / Amàlia, usuària / Antonio, usuari\nNou espai educatiu al Casal Font d’en Fargues. Està destinat a fomentar la relació entre els nens i els adults que els acompanyen, siguin els pares o bé algun familiar.\nMAR LLOPIS, coordinadora del Casal Font d’en Fargues\n"És un espai que obrim tres dies a la setmana on les famílies poden venir amb els seus nens petits a partir de dos anys a compartir experiències a través de materials, activitats, jocs, tallers, que nosaltres anem programant.”Les activitats s’organitzen en racons temàtics. Els nens hi fan des de figures de fang... a obres de teatre.\n“I de sobte va aparèixer un drac.”\nTambé assessoren a les famílies en la gestió de conflictes i organitzen tallers.\nNOEMI MANRESA, dinamitzadora Espai El Rusc\n“El que es vol fer és que aquests tallers també els proposin els pares i que siguin ells mateixos els que els ofereixin als seus fills, que no sigui des de nosaltres. Nosaltres podem guiar, podem ajudar a donar el material necessari però que siguin els pares mateixos els que s’autodinamitzin.”\nUns pares que veuen especialment interessant la iniciativa ara que s’acaba el bon temps.\n“Penso que és un lloc que està molt bé, perquè està dins del barri, està molt enfocat als nens, i quan no és estiu, que podem estar al parc, aquí ens va molt bé.”\nTambé ho és, d’interessant, per als avis que s’han de fer càrrec dels néts quan els pares no poden.\n“Els porto aquí perquè estem vivint aquí al costat, per poder tenir-los una mica entretinguts fins que els seus pares venen de la feina.”\nLa iniciativa s’anomena ‘El Rusc’ i ve a suplir la manca d’espais públics destinats al barri. . Des del Casal Font d’en Fargues asseguren que està tenint una bona acollida.


Aquest article també està disponible a Anglès, Castellà, Francès, Alemany, Portuguese, Portuguès\n“Si ells tenen els mitjans de masses, nosaltres farem una massa de mitjans”;\n“Si ells tenen les armes, nosaltres tindrem les càmeres”;\n“Si ells tenen els bancs, nosaltres ens tenim els uns als altres”.\nEntrevistem a un dels participants del Fòrum Humanista Europeu, ponent en la taula “mitjans de comunicació independents i moviments socials”.\nGunther Aleksander és filòsof, humanista i activista. Graduat en Comunicació Audiovisual i post-graduat en Filosofia Política. Editor de l’Agència Pressenza a Brasil i productor del canal QuatroV – 4V.\nQuin és el rol dels mitjans de comunicació independents? Com poden generar relats d’una cultura més humana i menys violenta?\nLa premsa alternativa té un rol fonamental, ha d’aportar nous elements i donar un gir de perspectiva, justament per no ser tan depenent com la premsa capitalista. Posem en relleu la necessitat de construir noves matrius culturals, en lloc de disputar la “hegemonia cultural”, com fan els poderosos o els que desitgen obtenir poder.\nQuant a l’hegemonia, es tracta d’una batalla de narratives per intentar “instal·lar” una “versió oficial” acceptada per la majoria. Les matrius són una via de construcció en “espais abandonats” pels poderosos, on es construeixen idees i imatges que serveixin de models inspiradors als fracassats, perseguits i discriminats pel sistema.\nNo necessàriament es tracta de disputar l’espai informatiu central, si ben això seria interessant, el principal de les matrius informatives és aportar nous models i imatges que reorientin de forma positiva i integradora tot el que, fins llavors, és acceptat com a “veritat social”.\nDestaquem la necessitat de canviar l’abordatge periodístic nihilista per una perspectiva més possibilitaria, que obri futur, re significant els conflictes i re adreçant les mirades cap a imatges coherents i exemplars.\nCom podem arribar a molta més gent amb els mitjans independents?\nEl primer és escoltar a la gent per connectar amb les seves necessitats i conflictes, avui dia disposem de molts mitjans per escoltar-los. Bé a través de comunicació presencial i directa “in situ”, o bé a través d’internet o d’enquestes. Podem “posar les antenes” per “captar” profundament abans de “transmetre” massivament. Això fa que el contingut tingui més ressonància i la gent ho comparteixi més.\nAvui dia hi ha molts camins per ampliar la comunicació bidireccional, abans de produir, nosaltres podem indagar i bussejar tractant de “escoltar” el que la gent diu i pensa. Un pot utilitzar eines de “Keywords” per veure com la gent està fent les seves cerques, filtrar els comentaris que generen més reaccions i utilitzar-los com a ganxo inicial d’una publicació.\nÉs important captar el que la gent diu, utilitzar això com a ganxo al començament, per després transferir càrrega i produir canvis d’abordatge i de perspectiva respecte al plantejo irreflexiu i irracional que moltes vegades la gent sol tenir. Aquest canvi també àmplia la “viralització” de cada publicació.\nQuina informació no es publica en els mitjans hegemònics?\nHi ha molts temes i nombroses pautes que no es publiquen, bé perquè van en contra dels interessos econòmics que financen la premsa capitalista, bé perquè s’han “abandonat” per no estar als espais centrals dels grans centres urbans.\nEls mitjans hegemònics gairebé sempre tenen una explicació materialista i economicista, renegant dels aspectes culturals i existencials dels conflictes polítics i socials.\nEn general no es publica gens de moviments socials que pugui servir de “exemple” o “model” d’acció col·lectiva per a la gent que estigui marginada del sistema capitalista. Tampoc es publica amb una visió estructural o de procés, tot el que es publica gairebé sempre és conjuntural i respon als aspectes més passatgers, fragmentaris i anecdòtics, dificultant que la gent tingui una visió coherent i àmplia del que s’informa.\nAixò també passa, en gran manera, a causa del format actual dels nous mitjans en xarxa, cada vegada més col·laboratius, discontinus i multifocals. La resposta coherent a aquest fenomen és fer una “massa de mitjans” que tingui un cert projecte en comú i processos informatius convergents.\nSobre el lema del Fòrum “El que ens uneix”. Quina proposta comuna podríem implementar a futur?\nEn l’absència d’un projecte que de sentit, tot es fragmenta. Nosaltres proposem fer un front amb múltiples mitjans de comunicació, que mantinguin la seva identitat i autonomia, però que tinguin línies editorials convergents amb la construcció d’una humanitat sense guerres ni fronteres, una nova nació humana on la “declaració universal dels drets humans” es torni una realitat tangible en totes les regions del planeta, incloent les perifèries i el camp.\nPer a això proposem una comunicació directa i convergent, que tingui molt estudi i reflexió, basada en exposicions breus d’accions exemplars. Un front amb participació oberta i flexible per a tots els mitjans, grans o petits, que puguin sumar-se lliurement per crear les noves matrius culturals del món esdevenidor.\nImatge: Joana Alomà\nSi els poderosos d’avui tenen els mitjans de masses, nosaltres podem organitzar una massa de mitjans.\nQuina ha estat la teva participació en el Fòrum Humanista Europeu?\nHem tractat de contestar els plantejaments del Fòrum Humanista en la taula de periodisme, posant èmfasi en la diferència entre la disputa per l’hegemonia cultural i la creació de matrius culturals que no puguin ser controlades i detingudes pels poderosos de torn.\nComentem que, quan van assassinar a Marielle Franco a Brasil, no sabien que ella era la llavor i el fruit de les seves accions exemplars i que s’està multiplicant vertiginosament. Explicat de forma breu seria, que més que disputar versions de relats als espais centrals de comunicació, ens interessa fer una massa de mitjans per difondre exemples inspiradors que serveixin de model.\nA Brasil ja ho estem fent, des de 2015 treballem amb una productora que es diu QuatroV, tenim una mitjana d’1 a 2 milions de visualitzacions mensuals en portuguès. Participen al voltant de 20 voluntaris de més de 10 diferents mitjans alternatius en la producció d’uns 28 nous vídeos mensuals.\nEn termes concrets, proposem ampliar la producció audiovisual de l’agència Pressenza, en conjunt amb altres mitjans i moviments socials, a través del programa 4Vamb l’apertura de dos nous estudis, un a Xile en 2018 i un altre a Espanya en 2019. Per realitzar aquest projecte estem fent un crowdfunding a la pàgina de QuatroV, on els qui donen el seu suport reben un còmic “el dia del león alado”. Més enllà de les aportacions, busquem sumar voluntàries/is, en col·laboració amb altres mitjans per redactar guions per a càpsules de vídeo i produir de forma col·laborativa alguns programes setmanals de TV.\nPer finalitzar, també anem a recolzar la creació de redaccions i dos o tres estudis audiovisuals ad-hoc durant els cinc mesos que durarà la 2ª Marxa Mundial per a la Pau i la No-violència, entre 2019-2020.\nEtiquetes: #Gunther Aleksander, #Gunther Aleksander, European Humanist Forum 2018, Foro Humanista Europeo 2018\nExclude ID: 644552


Rutger Bregman: "Twitter és una droga. Apaga'l", per Montse Camps Puigantell - Catalunya Ràdio\nRutger Bregman publica "La humanitat"\nL'historiador i pensador holandès reivindica la solidaritat humana com a motor de la història a l'assaig "La humanitat"\n04/10/2021 - 10.06 Actualitzat 04/10/2021 - 16.16\nRutger Bregman no es mossega la llengua. És autor de llibres com "Utopia per a realistes", que defensa la renda universal bàsica, i es va fer famós fa dos anys quan al Fòrum Econòmic de Davos va denunciar davant tots els assistents que l'autèntic problema de l'economia mundial és l'evasió d'impostos dels rics.\nEl vídeo es va fer viral i va posar en primer pla l'autor que ara presenta "La humanitat", publicat per Empúries i a Anagrama en castellà amb el títol "Dignos de ser humanos".\nProposa revisar la història a partir de l'evidència que l'ésser humà tendeix més a cooperar que a competir, a confiar que a desconfiar. I té una teoria: al poder el beneficia que la humanitat cregui que és dolenta per naturalesa, perquè així la pot controlar.\n"Si no podem confiar en els altres, necessitem que hi hagi algú a dalt controlant, necessitem jerarquia, ministres, reis i reines. Però si les persones podem confiar en nosaltres mateixos, podem passar a ser una societat mes igualitària i a una democràcia més autèntica."\nA través de múltiples episodis històrics, defensa que l'home és bo per naturalesa i que això és el que ha fet que el món avanci. Creu que la majoria de persones són decents però que el poder corromp. I ho té clar: la democràcia té molts dèficits.\n"Hem de ser honestos i reconèixer que no és una democràcia real. El que tenim és una aristocràcia electa. El poble podem elegir els nostres aristòcrates. Una democràcia real és quan la gent es pot convertir en polític, això és el que es feia a l'antiga Grècia."\nBombardejos a Londres durant la Segona Guerra Mundial (National Archives and Records Administration / Wik)\nA l'assaig posa molts exemples per defensar que l'home és bo per naturalesa: el bombardeig alemany a Londres durant la Segona Guerra Mundial, amb uns ciutadans que van tenir un comportament solidari i resilient, quan els dissenyadors de l'atac preveien que entrarien en pànic.\nO desmenteix un famós cas d'assassinat d'una dona a Nova York el 1964, del qual suposadament van ser testimonis 38 persones que no van fer res per evitar-ho.\nLlegir bon periodisme\nEn el moment actual, assetjats per preocupacions com el canvi climàtic o la pandèmia, proposa llegir només bon periodisme i no estar sempre enganxat a la pluja constant de notícies.\nCreu que una de les grans tragèdies de la nostra època és que hi ha un grup de persones "superintel·ligents que cobren una quantitat de diners ridículament enorme per deixar que fem tants clics com puguem per comprar més coses que no necessitem i així impressionar gent que no ens agrada". I ho deixa clar: cal desconnectar de Twitter.\n"Twitter és com les drogues. Està dissenyat perquè resulti del tot addictiu, sempre hi vols tornar. Activa certes parts del cervell que fan que ens centrem en el que és negatiu i el pitjor de nosaltres. Això s'ha de reconèixer. I recomano que senzillament s'apagui."\nBregman assegura que som al final del neoliberalisme, on tot gira al voltant del capitalisme, i que hi ha una nova generació progressista, feminista i amb idees noves que creu que arribaran a temps per canviar, cap a bé, el destí de la humanitat.


Escurabutxaques Bassella - Millor servei tècnic per escurabutxaques a Bassella - Recreatius PenedèsSEO - Landing Escurabutxaques - Máquinas recreativas y tragaperras. Mejor servicio técnico en máquinas recreativas para bares y locales - Recreatius Penedès\nLES ESCURABUTXAQUES A BASSELLA AMB MÉS RENDIMENT ECONÒMIC\nLes escurabutxaques a Bassella s'han convertit en els jocs tradicionals dels bars i locals, aporten diversió i entreteniment al públic i, el més rellevant és la seva rendibilitat. La rendibilitat que aporten a propietaris de bars i locals és molt alta.\nLes actuals màquines escurabutxaques a Bassella determinen els resultats del joc mitjançant una computadora que genera números aleatoris. Cal destacar que el bar sempre juga amb avantatge per davant del jugador.\nOferim les últimes versions d’escurabutxaques a Bassella amb premi perquè tinguin èxit en els bars, cafeteries, cerveseries i locals d'oci. La finalitat de la nostra empresa és distribuir a hostalers i propietaris de bars i locals la major selecció de màquines escurabutxaques amb premi amb major rendibilitat del mercat assegurant una recaptació alta. A Jocs Recreatius Penedès trobaràs l'oferta més àmplia de màquines escurabutxaques a Bassella amb la millor condició econòmica per tenir el nivell de recaptació més alt que el mercat pot oferir. A més, ens convertim en un valor afegit per als establiments en aportar diversió i entreteniment als jugadors.\nEl nostre assessorament professional ajuda al client a realitzar una planificació prèvia del local, realitzar una selecció de les màquines que més s'ajusten al local i que majors beneficis poden aportar gràcies a la nostra àmplia experiència en el sector. Així doncs, analitzem detalladament les característiques i ubicació del bar o local, l'oferta de escurabutxaques a Bassella i el target habitual de l'establiment.\nMultiplicar els beneficis dels negocis, restaurants bars i locals de la zona de Tarragona és un dels objectius quan s'instal·la una escurabutxaques. Nosaltres ens comprometem a analitzar i renovar contínuament l'estat de les escurabutxaques i, així, mantenir el nivell de recaptacions el més alt possible. La varietat de jocs que vénen instal·lats en les màquines escurabutxaques a Bassella asseguren l'entreteniment de qualsevol públic. Al nostre catàleg disposem d'una àmplia selecció de models i fabricants de màquines escurabutxaques per cridar l'atenció de nous clients en els establiments i així aportar ingressos extra amb l'explotació de l'espai lúdic del local. Els nostres professionals estan informats de les últimes novetats del mercat per garantir la rendibilitat dels productes.\nLes màquines escurabutxaques a Bassella poden significar un valor afegit per al negoci ja que es converteixen en un reclam per a públic nou, així com un estímul per als clients habituals sense requerir esforç extra per part del propietari i treballadors del negoci. El nostre equip de professionals és qui s'encarrega del correcte manteniment de les escurabutxaques a Bassella i cuiden el seu funcionament per mantenir els beneficis més alts possibles.


MatchUp ajudarà a assumir els objectius per 2030 del Pacte dels Alcaldes - Las Naves\nMatchUp ajudarà a assumir els objectius per 2030 del Pacte dels Alcaldes\nMAtchUP Sostenibilitat Valencia\nMatchUp és un projecte de 5 anys finançat per la UE (octubre de 2017 – setembre de 2022) que té per objectiu liderar la transformació de les ciutats intel·ligents a Europa, com a part de la iniciativa Ciutats Comunitats Intel·ligents de la UE.\nEl projecte MatchUp espera facilitar aquest procés de transformació urbana en mobilitzar solucions innovadores en l’àmbit de l’energia, la mobilitat i les TIC gràcies al compromís ciutadà.\nLes ciutats signatàries del Pacte dels alcaldes de València (Espanya), Dresden (Alemanya) i Antalya (Turquia) estan al capdavant del projecte en qualitat de “ciutats far”, i cooperaran amb gran varietat de col·laboradors per a implementar les seues estratègies de transformació: universitats, serveis locals, centres d’innovació, negocis…\nÉs més, Ostende (Bèlgica) i Skopje (Macedònia), així com les ciutats de Kerava (Finlàndia) i Herzliya (Israel), aprendran de les experiències d’aquestes “ciutats far” i adaptaran les seues estratègies a les seues circumstàncies locals particulars.\nEl projecte MatchUp establirà un estret vincle amb el marc del Pacte dels alcaldes, en desenvolupar una metodologia que permetrà a les ciutats participants del projecte actualitzar els seus plans d’acció per a realitzar el canvi de sus SEAP (Sustainable Energy Action Plan) als nous SECAP (Sustainable Energy and Climate Action Plan).\nQuant als projectes de les ciutats far de València, Dresden i Antalya, aquests signataris del Pacte prefereixen servir-se de MatchUp per a implementar projectes que impulsen les oportunitats d’habitabilitat, medi ambient i econòmiques dels seus territoris. València millorarà varis dels seus veïnats gràcies a la conservació de l’energia, una producció neta de l’energia i mesures d’adaptació al canvi climàtic. Per al seu alcalde, Joan Ribó, l’objectiu seria que València estiguera “en l’avantguarda europea de la regeneració urbana comprensiva”.\nDresden, la primera ciutat europea de més de 250.000 habitants que ha presentat un SECAP, mobilitzarà a través d’unes polítiques inclusives les reducció potencial d’emissions de CO2 dels seus col·laboradors municipals, i açò influiria directament el 70% de les emissions de Dresden. És més, el projecte MatchUp permetrà que la ciutat “implemente una infraestructura de ciutat intel·ligent que reduïsca el nostre impacte en el medi ambient, i considerar les necessitats dels ciutadans per a crear una qualitat de vida superior”, segons l’Alcalde Dirk Hilbert.\nMitjançant la seua col·laboració amb MatchUp, Antalya vol convertir-se en “un model de ciutat intel·ligent per a Europa del Sud i Orient Mitjà” segons el seu alcalde Menderes Türel . Aquesta ciutat costanera turca se servirà del projecte en particular per a aprofitar el seu increible potencial per a sostres solars, que s’estima en uns 1.500 milions de MWh. A més, Antalya implementarà millores generals per al seu districte de ciutat intel·ligent Kepez, un dels majors projectes de regeneració urbana de Turquia. El potencial econòmic de Kepez s’estima en 1.700 milions d’euros, i oferirà una llar a 80.000 residents en 2019.


El món del circ s'estrena amb èxit al Teatret del Serrallo\nLa iniciativa festiva tornarà els dies 9 de març i el 7 d'abril\ndilluns, 25 de febrer 2019 - 14:26h\nLes activitats han tingut lloc al Teatret del Serrallo | Cedida\nEl cicle 'El Teatret del Circ' s'ha estrenat amb èxit aquest diumenge, 24 de febrer, amb una jornada festiva al Teatret del Serrallo. La iniciativa preveu tres dates d'activitat: la inaugural d'aquest 24 de febrer, el dissabte 9 de març i el diumenge 7 d'abril. L'objectiu és apropar el món del circ als més petits amb propostes com un taller de circ adreçat a ells, una programació variada per al públic adult en horari de tarda, o una proposta familiar completa al voltant d'aquesta temàtica festiva.\nDesenes de persones s'han apropat a la inauguració d'aquest cicle. La Companyia Passabarrets, una de les més reconegudes del territori, va proposar una jornada destinada a l'experimentació per part dels més petits, per despertar la seva curiositat i generar un primer vincle amb el món del circ. El Port de Tarragona, com a organitzador de l'acte al Teatret, s'ha mostrat satisfet amb la rebuda de les famílies.\nEl Teatret del Circ seguirà amb clowns al març i acrobàcies i malabars a l'abril\nDiverses propostes lúdiques han completat la jornada | Cedida\nDesprés de la posada de llarg d'aquest cap de setmana, el Teatret del Circ tornarà el dia 9 de març amb els clowns Ricardo Cornelius i Cristi Garbo, de la Companyia Black and Blue. Aficionats a la música i amb molts tocs d'humor, faran una proposta animada i familiar a partir de les set de la tarda al mateix espai del Teatret del Serrallo.\nPer tancar el cercle, el dia 9 d'abril tornarà la Companyia Passabarret amb l'actuació de Rodolfo i Rita a les dotze del migdia. Acrobàcies, malabars, il·lusionisme, transformisme... i grans dosis d'humor i festa. Tots els espectacles són oberts a la ciutadania i destinats a un públic familiar. Les invitacions, però, són limitades degut a l'aforament de públic, i és per això que l'organització recomana reservar-les per Internet amb antelació.\nL'acollida del públic ha estat molt positiva | Cedida\nEl Teatret del Serrallo també es prepara pel Carnaval\nEl diumenge 3 de març, ja en ple Carnaval, El Teatret del Serrallo acollirà el Carnaval familiar amb Akustik Karaoke. A les 12.00 hores del migdia, totes les famílies que vulguin pujar a l'escenari ho podran fer, oferint al públic un concert en el qual es lluiran diversos estils, idiomes i èpoques musicals. A més, per a ambientar el dia i no frenar la disbauxa del Carnaval, tots aquells que vulguin podran anar disfressats. Per a participar-hi cal adquirir una invitació de manera gratuïta des de la web participo.cat.\nEl Moll de Costa també oferirà diferents exposicions\n— 'Tarragona i alguna cosa més' de Juan Varea. Al Tinglado 1 del Moll de Costa, la qual romandrà oberta fins al 10 de març. Descobrirem els racons de Tarragona que han inspirat a l'artista, així com el d'alguna altra ciutat.\n— '13 banderes fosques' de Ricard Martínez. Davant del Museu del Port, i es podrà visitar fins al 20 de març. Una instal·lació fotogràfica que donarà un cop d'ull al passat, a l'època dels bombardejos de la Guerra Civil, però des d'una òptica diferent.\n— 'Compartint la mar amb... els vaixells'. Al Museu del Port fins a l'11 d'abril. L'horari de dimarts a dissabtes, de 10.00 a 14.00 hores i de 16.00 a 19.00 hores; i diumenges i festius, d’11.00 a 14.00 hores. Podrem conèixer els diferents tipus de vaixells que acull el Port de Tarragona.\nEl nou passeig marítim del Miracle a Tarragona ja és una realitat\nTeatres de Tarragona Port de Tarragona


Un Aquelarre a la cordillera andina. | una mica de tot arreu\nUn Aquelarre a la cordillera andina.\nAhir teníem els turqueses de les aigües eivissenques i avui podreu descobrir com, a milers de kilòmetres de distància i en la cordillera dels Andes, com també es poden trobar colors semblants tot i que la temperatura sigui ben diferent. Avui hi ha una sorpresa, que el títol ja insinua, que us farà adonar que tot i la immensa distància, les semblances es repeteixen.\nEnceto el post amb un gegantí i entranyable animal i el seu fillet que campen, sense problemes, per paratges nevats i muntanyes de pics punxeguts i esvelts. Aquest Sant Bernando que portava de nom “Che” era un encant. Creient, submís i carinyós et feia agafar ganes d’emportar-te’l cap a casa. I el petit era com un peluix de joguina!\nTot i que el seu caparró ja era més gros que el meu! I la pota que la mare em posa al damunt no vegeu el que pesava!\nAra ve la sorpresa! Fa tres anys a Bariloche, davant d’un dels llacs més macos que he vist mai, el Nahuel Huapi, vam descobrir aquest petit i acollidor restaurant que ens va atraure pel seu nom: Aquelarre. Ens vam presentar i ens hi vam quedar a fer un àpat, tot i explicant als seus joves propietàris el significat que tenia aquesta paraula aplicada a una festa al nostre poble. Es van quedar bocabadats quan, ordinador en mà, van poder veure la nit del dissabte d‘Aquelarre a Cervera.\nCom que està a Sant Carlos de Bariloche, la zona amb les millors pistes d’esquí d’Argentina, sibtitulen el rètol amb “after muntain”, potenciant el seu atractiu per anar-hi després d’una jornada d’esquí com fan els restaurants de la Vall d’Aran.\nAquest és el rètol, subjectat a uns troncs de fusta, que és el material amb que està construïda tota la edificació.\nCom us deia la fusta és la protagonista. Des de la sala del pis superior, encara que en aquesta imatge no es vegi bé, hi ha una vista espectacular del llac Nahuel Huapi.\nEl Bolsón és un poble situat no massa lluny d’aquí i és una mena de reducte amb caire hippie. Allí fan cervesa artesanal que promocionen amb èxit des d’aquest restaurant.\nA l’anar-hi la primera vegada em van donar postals i dibuixos on hi ha el disseny del rètol i de la bruixeta voladora. I des d’aleshores a “el Campanar” per l’Aquelarre aquest és el motiu principal de la decoració. Vindria a ser com una mena d’agermanament amb ells. Al tornar-los a visitar aquest passat mes de novembre els hi ho vaig explicar i els hi va agradar molt aquest viatge de la seva “bruixeta” a Cervera.\nAquí en podeu veure un grupet que decoraven, per l’Aquelarre, la finestra de “el Campanar” que dóna al carrer Combat i que, sobrevolant pel cel de Cervera, són les mateixes que algú va dissenyar a milers de kilòmetres de la nostra ciutat.\nAquesta és la postal que tenen de promoció. Com podeu veure, tant les lletres com la bruixeta, són ben adients per aprofitar-les per fer ambientació del nostre Aquelarre.\nI aquí teniu una postal que a la part de davant hi ha un paisatge i pel darrera queda prou nítid el logo per copiar-lo que és el que vam fer a “el Campanar”.\nO sigui que quan passeu pel carrer Combat i descobriu aquesta bruixeta enganxada al vidre de la porta ja sabreu d’on ve. Tan lluny i alhora tan a prop!\nEns acomiadem dels propietaris de l’Aquelarre i anem, des d’allí, a fer un recorregut per uns dels paratges més fantàstics d’aquesta zona.\nEls verds, blaus i grocs omplen aquests racons de color.\nEl to turquesa d’aquestes aigües contrasta amb el groc de la ginesta.\nUna ginesta una mica diferent de la d’aquí i que al novembre de 2013, en plena primavera, estava del tot florida. Milions o, potser fins i tot bilions d’aquestes flors, omplien de llum aquest paratges. En un altre post tractaré de la florida d’aquesta planta en aquesta zona d’Argentina i Xile, ja que és un espectacle únic al món.\nL’edificació que es veu emmig d’aquesta imatge de somni és l’hotel Llao-Llao, d’un preu només assequible a butxaques molt potents.\nAquest circuit és realment espectacular i està situat a la Cordillera dels Andes que, al ser tan llarga, ofereix tota classe de paisatges des de terres vermelles, desètiques i seques fins a paradisos com els d’aquesta zona d’estiueig en temps de calor i d’estades per esquiar a l’hivern.\nS’ha encetat el post amb animals propis de la zona, els Sant Bernardo, i es tanca amb aquestes aus tan representatives de la cordillera andina; els còndors. Només ens cal escoltar Simon i Garfunkel cantant “El còndor passa” i ja quedem ambientats del tot als Andes.\nper unamicadetotarreu a gener 28, 2014\nCategories: Amèrica, Argentina, Indrets amb encant, Paisatge\n← Colors d’aigua i de sal\nSant Sebastià, la Festa Major d’hivern a Malgrat →


Concert per a piano núm. 1 de Beethoven, veure ara a Filmincat\nConcert per a piano núm. 1 de Beethoven\nDaniel Barenboim · Concerts i òperes\n2007 · 41min. 12+ HD VO\nBarenboim, desbordant d'humanisme, és un amant de la música de Beethoven, del qual ha gravat dues vegades la integral de les 32 sonates per a piano (EMI i Deutsche Grammophon), i diverses vegades els cinc concertos per a piano i orquestra, una d'elles sota la direcció d'Otto Klemperer, i l'altra, com a director i pianista amb l'Orquestra Filharmònica de Berlín.\nAquí el tenim de nou davant els concertos de Beethoven, al maig de 2007, al Festival de Piano de la Ruhr, i dirigint des del piano la Staatskapelle de Berlín, una de les orquestres més antigues del món, la fosca i càlida sonoritat de la qual encaixa perfectament amb la música de Beethoven. Barenboim és l'únic pianista en l'actualitat capaç de respondre a un desafiament d'aquesta magnitud: dirigir mentre toca els cinc concertos. Nascuts entre 1795 i 1808, són la pedra angular de tots els pianistes. El mateix Beethoven era un excel·lent pianista. Igual que les nou simfonies o les 32 sonates, formen un planeta essencial en la galàxia del compositor, en què la seva estrella més coneguda és, per descomptat, "l'emperador" dels concerts: el Cinquè. Però tots tenen els seus encants i la seva bellesa secreta.\nMúsica Clàssica Piano Classicisme Concerts de Clàssica Ludwig van Beethoven Pel·lícules Curtes\nConcierto para piano nº1 de Beethoven\n8,7 Concert per a piano núm. 3 de Beethoven Claudio Abbado\nLlogar-la per 1,95 € 2005 · 105 min\nAbbado i la seva orquestra d'estrelles interpreten un dels cims de la música per a piano, el concert núm. 3 de Beethoven amb l'ajuda d'Alfred Brendel.\n9,1 Fantasia Coral de Beethoven Claudio Abbado\n8 Prometeu Claudio Abbado\nLlogar-la per 2,95 € 1993 · 56 min\nClaudio Abbado i Martha Argerich s'endinsen en el mite de Prometeu en la història de la música a través de les composicions de Beethoven, Liszt, Scriabin i Luigi Nono.\n8,9 Kissin, un recital històric Philippe Béziat\nLlogar-la per 2,95 € 2007 · 59 min\nVirtuós i mestre de la pirotècnia, Ievgueni Kissin ofereix un recital d'obres mestres romàntiques per a piano.\n9,1 Simfonia núm. 9 de Beethoven Claudio Abbado\nLlogar-la per 2,95 € 2001 · 69 min


Massa, Volum i Densitat (La Massa (La massa es la característica dels… Coggle\nMassa, Volum i Densitat (La Massa (La massa es la característica dels…\nMassa, Volum i Densitat\nLa massa es la característica dels cossos que indica quanta matèria contenen. Per messurar la massa fem sevir les unitats de gram, quilogram, etc.\nMesurar la Massa\nPer mesurar la massa és fa la balança. Per mesurar la massa hi han diferents processos sengons l'estat del matèrial que volem mesurar: el sòlid i el líquid. Per mesurar el sòlid és col·loca a sobre la balança quan aquesta estiugui a 0. I per mesurar el líquid és posa un recipient buit a sobre la balança i és prem el botó <Tara>, i desprès s'afegeix el líquid al recipient buit\nLa matèria ocupa espai i aquest espai es anomenat volum i la unitat que es fa servir per mesurar el volum son els metres cúbics (m3) però normalment fem servir el litre (L). Un litre es igual a un decímetre cúbic (1 L = 1 dm3)\nMesurar el Volum\nMesurar els Líquids\nEls instruments de laboratori per mesurar els volums dels líquids.Cada instrument té una utilitat diferent i necessita uns procediments diferents per ser usat. Alguns son recipients graduats i serveixen per mesurar diferents volums. Altres son recipients aforats que tenen una sola marca i nomes serveixen per mesurar el volum.\nEs un tub prim, aforat i mesurat una o dues vegades o graduat de dalt a baix. Serveix per transvassar volums fixos de líquid d'un recipient a l'altre\nEs un tub prim, graduat de dalt a baix, proveït d'una clau de pas per controlar la caiguda del líquid a través del tub. Serveix per transvasar volums variables o desconeguts de líquid d'un recipient a l'altre\nÉs un recipient de fons pla, cos esfèric i coll llarg aforat que serveix per preparar volums concrets de líquids.\nEs un recipient cilíndric amb bec i peu graduat de dalt a baix que serveix per mesurar el volum del seu contingut\nMesurar els Sòlids\nAlguns sòlids presenten formes que faciliten l'estudi matemàtic. Gràcies a lés seves formes és pot calcular el volum en diferentes formúles, com la piràmide i l'esfera.\nAltres sòlids tenen formes peculiars amb les que no és fàcil calcular el volum amb formules fàcils. Però hi ha un mètode que funciona ficant l'objecta dintre d'una proveta graduada que contigui prou líquid com per submergir-lo. El sòlid introduit en el ocupa un espai que abans ocupava el líquid\nEl volum que ocupa una matèria no sempre és el mateix. La densitat descriu la quantitat de massa que ocupa un volum. La densitat ens diu com esta concentrada la matèria en un cos. Quan més gran la massa continguda en el volum, més densitat tindra el material, i quan menor sigui el volum ocupat per una massa més gran sera la densitat.\nLa formula de la densitat és: d= m/v. Aquesta formula serveix per calcular la densitat d'un material si coneixem la massa i el volum. Gràcies a l'algebra és pot calcular la densitat amb diferents formules. També hi han formules en les que és pot calcular la densitat sense saber la massa ni el volum, però son més complicades.\nUnitats de Densitat\nLa densitat és pot mesurar en diferents unitats, igual que la massa i el volum. La densitat s'expressa en quilograms per metre cúbic (kg/m3). Les transformacions entre les unitats son: 1 kg/m3 = 0,001 g/cm3 - 1 g/m3 = 1000 kg/m3\nLa Magnitud que característitza les substàncies\nLa massa i el volum son propietats extensives, és a dir, no son prou per distingir dos materials. Les propietats extensives son aquelles depèn de la quantitat de substància analitzada. En canvi la densitat no en depèn, sinó que és una propietat intensiva. Un substància presenta sempre la mateixa quantitat sense importar la substància analitzada. Cada substància depèn d'un valor de densitat que serveix per distigir-ne de les altres. La densitat és una propietat específica\nLa matèria és tot allò que ocupa un volum i té una massa. La massa i el volum son messurables i estan en tots els objectes materials i cossos. La fusta és matèria perquè ocupa volum i té una massa, però les ones de radió no.\nLa Flotabilitat dels Materials\nL'aigua te una densitat de 1000 kg/m3. Normalment la densitat dels materials és compara amb la del aigua, ja que aquests materials no és barrejen amb l'aigua i si son més densos que l'aigua s'enfonsen mentre que son menys densos floten. La fusta és més densa que l'aigua però l'oli és menys dens.


Cap Vermell - Portalet /Publicitat, despesa o malversació\nPortalet /Publicitat, despesa o malversació\nPublicat el 10.10.2015\nSom dels qui creuen que els diners i pressuposts públics, fruit de l’esforç de la ciutadania, han d’estar al servei del poble i s’han d’administrar escrupolosament. I no ens referim únicament als casos de corrupció dels que fa massa temps, desgraciadament emmetzinen la vida política espanyola. Nosaltres filam més prim.\nLa redacció de Cap Vermell ha vingut considerant la possibilitat de no publicar determinades notes informatives remeses pel Gabinet de Premsa de l’Ajuntament al prestar-se a confusió i no ser capaços de destriar si es tracta d’informació o de propaganda política partidista.\nDarrerament però, hem rebut comunicats que, al nostre parer, han deixat d’esser clarament informatius per passar a ser volants publicitaris del batle que recorden a la “Prensa Nacional del Movimiento”. I no està en el nostre ànim, i no entra en la línia editorial d’aquesta Revista des de la seva fundació, emular la “Hoja del Lunes”, pel que ens reservem la decisió de publicar o no determinats comunicats de premsa remesos pel Gabinet de Premsa de l’Ajuntament.\nRepetim que els diners públics s’han de gastar en benefici de tots i que, des de la nostra modesta manera de entendre el joc polític, utilitzar el departament des del qual flueix la informació institucional vers els ciutadans per a fins partidistes ens sembla un dèficit democràtic que caldria corregir.


BLOC CORBERA: d’octubre 2011\nDiscurs del Sr. Alcalde En Jordi X. Vicedo en l'acte del 9 d'Octubre a Corbera\nCorberans i corberanes. Valencians.\nAvui és 9 d’octubre de 2011, i no és casualitat que hàgem iniciat aquest acte amb referències històriques, perquè la història ens determina i ens defineix molt més del que podríem imaginar. Els valencians d’avui som fills i hereus d’una història ben concreta, tenim data de naixement, registre i pare conegut: Jaume I, el fundador del Regne de València. En paraules de Joan Francesc Mira, un dels nostres intel·lectuals més rellevants, “...la creació del regne, la formació d’un nou espai polític, no és un fet accidental en la nostra història, sinó radicalment substancial: és ni més ni menys que l’origen i la raó de l’existència històrica dels valencians”.\nAquell nou país creat per Jaume I en 1238 tingué més de 450 anys de vida pròpia, fins que un altre rei, Felip V de Borbó, va abolir per la força tot el que havia significat el teixit políticoinstitucional del Regne de València; va liquidar completament el seu sistema legal i jurídic, i va arrencar de soca-rel el dret privat i les estructures de govern municipal. El Regne de València quedava abolit, suprimit i sotmés en tot a les lleis de Castella. Amb el decret de Nova Planta els valencians vam ser desposseïts del nostre propi país.\nA partir d’aquell moment, 25 d’abril de 1707, la història dels valencians ja no seria la història dels valencians, sinó una part marginal de la història d’Espanya. La nostra, seria per sempre una història amagada... “no s’ensenya a les escoles com van esclafar un país”, diu la cançó d’Al Tall.\nHe dit, des de bon començament, que la història ens determina: el 1977 se celebren les primeres eleccions lliures després de 40 anys de franquisme; l’any següent es constituïa el Consell preautonòmic del País Valencià, format per representants de tots els partits parlamentaris de Castelló, València i Alacant; i en 1982 -en una conjuntura política de fort retrocés democràtic- les Corts espanyoles aprovaven l’Estatut d’Autonomia de la Comunitat Valenciana. Un estatut que ni tan sols reconeixia la condició, la categoria, de nacionalitat històrica del Poble Valencià. La nostra autonomia quedava equiparada a la de Murcia, Extremadura, La Rioja,... i tantes altres. És a dir, una autonomia de segona, una simple descentralització administrativa.\nHagueren de passar 24 anys per a que, en la reforma de l’Estatut de 2006, ens fóra reconeguda la nostra condició de nacionalitat històrica, equiparable a Catalunya, Euskadi o Galícia.\nNo obstant, la valoració global de tots aquests anys d’autonomia ha de ser, malgrat tot, positiva en tant que ha propiciat un desenvolupament polític, econòmic, cultural i social i ha generat una dinàmica institucional que ha permés l’autogovern i l’afirmació de la nostra identitat.\nÉs important conéixer, i reconéixer-nos, en la història. Els valencians venim d’aquell antic regne fundat per Jaume I. Tenim un origen documentat i un marc geogràfic definit; tenim un passat amb unes lleis pròpies, el Furs de València; unes institucions polítiques pròpies, la Generalitat i les Corts; i tenim una llengua pròpia, la nostra senya d’identitat més valuosa i definitòria. Una llengua que arribà a aquestes terres de la mà de Jaume I i dels hòmens i dones que vingueren a repoblar la terra conquerida, procedents, la majoria d’ells, de terres catalanes, segons consta en els diferents Llibres de Repartiment. Una llengua que considerem, i que ens és, pròpia i amb la qual els valencians sentim una forta identificació. Una llengua que no s’acaba a Vinaròs, sinó que, més amunt del riu Sènia, és parlada a Catalunya, i al sud de França, i a l’altra banda de la mar és parlada a les Balears i a l’Alger (Itàlia). La història és clara i taxativa: és una mateixa llengua compartida com demostren les obres del nostre gran poeta Ausiàs March, de Gandia; del mallorquí Ramon Llull, mestre en tots els camps del saber del segle XIII; de Ramon Muntaner, de Peralada (Girona), un dels cronistes més importants de l’edat mitjana, que va escriure la seua gran Crònica des d’una alqueria de Xirivella. És la llengua d’aquests i de molts altres grans escriptors des de l’edat mitjana fins els nostres dies.\nPerò, sobretot, és la llengua del nostre poble. La seua persistent lleialtat a l’idioma l’ha mantingut viu a pesar dels calculats i incessants intents d’aniquilació per part del centralisme de l’estat. A pesar també, i en majúscules, de la deserció de les classes dirigents valencianes.\nEls anys 60 i 70 del segle passat significaren una fita important en el ressorgiment de la consciència valenciana. Entre les noves generacions, influenciades per la potència intel·lectual de Joan Fuster, cresqué amb força la reivindicació dels nostres drets com a poble, i tot aquell moviment cultural i polític influí de manera decisiva en la transició democràtica valenciana. Anys després, aquella energia civil fructificà en realitzacions tan essencials com l’escola en valencià, impulsada i creada per nombrosos pares, mares i mestres arreu de la nostra geografia. Una conquesta democràtica a la que, de cap manera, no podem renunciar. Hem de garantir el futur del valencià, no com un fet arcaic o folkloritzant. Hem de percebre el valencià com a llengua nacional, moderna, útil i culta, no com una llengua de segona o rural. Es per això que l’hem de fer servir amb normalitat, no sols únicament com a llengua oral, sinó també com a llengua escrita.\nHem d’aconseguir uns mitjans de comunicació i una televisió decididament valenciana, plural i digna. Necessitem espais d’intercomunicació i de contacte amb les altres comunitats que parlen la mateixa llengua que nosaltres. No vull entendre per què es diu que hi ha llibertat d’expressió i en canvi se’ns censura la TV3. No puc comprendre per què es polititza una llengua. És que encara no se n’adona ningú de què les llengües no tenen color, ni classe social, ni propietari?. Volem que els nostres fills i els nostres néts puguen viure amb completa normalitat el fet de ser valencians. Que res no entrebanque la dignitat nacional i el futur del nostre poble.\nDeterminades visions d’Espanya com un estat nacional únicament centralista ens han perjudicat històricament. L’economia productiva valenciana ha estat tradicionalment marginada, ignorada per l’estat. I en bona part això es deu també a unes classes dirigents i una classe política autòctona que en els darrers 100 anys no han estat capaços de representar els propis interessos valencians. No han cregut mai en el propi país. Una conseqüència evident d’això -i ben propera a nosaltres- és la inadmissible ruïna del camp valencià, una agricultura productiva, una realització humana digna i de prestigi, una faena ben feta amb l’esforç de generacions, que ara es veu en un clar procés de desmantellament.\nLa visió centralista i uniformista de l’Estat ha fet també que les infraestructures més bàsiques per al desenvolupament econòmic, com són les vies de circulació i de transport, tinguen secularment un disseny radial que passa de manera inexorable pel centre, per Madrid. En canvi, desoint les recomanacions dels experts internacionals i desatenent tota lògica, el Corredor Mediterrani, una via de comunicació prioritària per tal que les regions econòmicament actives de l’est peninsular arriben al cor d’Europa, va ajornant-se en detriment dels nostres interessos i en benefici del Corredor Central...\nNo vull estendre’m més. Celebrem el 9 d’Octubre. No són moments d’autocomplaença ni d’exaltació patriòtica. Són moments de realisme. És el moment de la reivindicació i de la unitat. La unitat que ens és indispensable per a fer créixer el nostre autogovern.\nRadicals són aquells que no accepten altra manera d’entendre el fet de ser valencià. Nosaltres avui hem volgut visualitzar ací la unitat ajuntant els dos sistemes de símbols que ens identifiquen a tots, d’un costat la senyera coronada i de l’altre el penó de la conquesta, perquè pensem que tots, uns i altres, formem part del mateix poble. I unitat no és sinònim d’uniformitat, també la discrepància ens fa ser poble. És una simple qüestió de respecte mutu i de pluralitat democràtica interna. Citant de nou Joan Francesc Mira, direm que, entre els valencians, cal “passar de l’antagonisme excloent a la complementarietat integradora”. El regne històric de València, la Comunitat Valenciana de l’Estatut, el País Valencià modern reclamen amb urgència aquesta unitat. Un pas previ, imprescindible, per a garantir la continuïtat i el nostre futur polític com a poble.\nPublicat per BLOC Corbera a 7:18 0 comentaris\nTot un exit la Festa del Castell que tingué lloc el passat dissabte dia 8 d'octubre, va estar un acte de molta participació per part de la gent de Corbera i algun foraster; l'oratge ens va acompanyar i tinguerem la sort que no va haver cap incident. Gràcies a totes les persones i associacions que fereu possible aquest acte i també a qui participareu en el mateix amb la vostra presència.\nPublicat per BLOC Corbera a 2:02 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Fotos, Notícies\nDiscurs del Sr. Alcalde En Jordi X. Vicedo en l'ac...


Història i històries de les illes Canàries\nHistòria i històries de Canàries\nLa història de les illes Canàries és una barreja de ciència, fets i mites.\nPlató va considerar les illes Canàries com els cims emergents de l'Atlàntida. Estudis més recents suggereixen que el seu origen és un hot spot volcànic que va donar origen a Fuerteventura (fa 22.5 milions d'anys), Lanzarote (15.5 My), Gran Canària (14 My) La Gomera (12 My) La Palma (2 My) i El Hierro (0.8 My). Tenerife, tal i com ara la coneixem, va resultar de l'erupció del Teide fa 7 My, unint tres illes que existien des d'uns 6 My abans. Així, l'edat de les illes disminueix d'est a oest, seguint la línia que descriu el punt calent de l'escorça atlàntica. Les erupcions volcàniques s'han anat succeint al llarg del temps i han pogut provocar nombrosos fenòmens d'extinció. L'activitat volcànica ha arribat a ser històrica a illes com Lanzarote o La Palma. Les illes han estat sotmeses a més a importants fenòmens d'erosió i de subducció (durant una bona època, les illes orientals eren una de sola) que els hi han donat l'aspecte que presenten ara.\nTribus berebers del Sàhara, fugint de la sequera progressiva a la seva regió, foren els primers a establir-se a Canàries. Els grups d'aborígens (Auarites a La Palma, Bimbaches a El Hierro, Canarii a Gran Canària, Guanches a Tenerife, Mahoreros a Fuerteventura) no interaccionaven entre si - havien oblidat les tècniques de navegació! L'economia es basava en el bestiar i els conreus. A cada illa es va desenvolupar una estructura social encapçalada per un Mencey i que permetia la poliàndria. Pròpia de cada illa era una llengua i una cultura que donava molta importància als mites, a la religió i al culte als morts. Al segle XIV, els vaixells europeus toparen amb les illes en els viatges de descobriment. Fins al 1496, any en què caigué Tenerife, se succeïren les batalles entre la Corona de Castella i els aborígens. La conquesta liquidà la cultura prehispànica i als pobladors.\nMolts llibres recullen la mitologia aborigen. Hi ha històries que expliquen topònims o illes i d'altres, com van anar les coses. A manera d'exemple, aquesta és la llegenda del Garoé, que té la gràcia de què l'arbre (replantat) existeix realment... A El Hierro no plovia i els bimbaches treien l'aigua del seu arbre sant (el Garoé) que condensava les boires. En arribar els conqueridors, els aborígens van guardar el secret amb l'esperança que els castellans, assedegats, marxarien. Però Agarfa, dona del príncep bimbache hereu d'Armiche, es va enamorar d'un soldat, i en una nit de passió amb el jove espanyol, va confessar-li la història. Això va propiciar la conquesta de l'illa, i que Agarfa morís a mans del seu espòs, travessat el cor per un punyal de pedra.\nVols saber qui sóc?


Vídeo per webmasters\nMolts dissenyadors web s'encarreguen del manteniment de vàries pàgines de clients així com la seva presència en xarxes socials i blogs. Acompanyar tots els textos amb imatges suggerents relacionades amb el contingut és una bona norma a aplicar. Un consell molt estès és el d'incoporar sempre que sigui possible el màxim de contingut audiovisual: vídeos de presentació, promoció o publicitaris. Vídeos de curta durada amb un objectiu únic cada un d'ells.\nA Onvídeo oferim uns recursos professionals de producció audiovisual, amb la possibilitat que el webmaster s'acolleixi a descomptes i avantatges diversos. Només cal posar-se en contacte amb nosaltres, podem proporcionar assessorament específic sobre vídeo i ens adaptem a les seves necessitats amb diverses solucions que faran la seva activitat més integral i rendible per als seus clients.


L’origen del projecte teatron | fuga\nL’origen del projecte teatron\n17 marzo 2007 Rubén Ramos Nogueira\nAcabo de topar-me amb un text que vaig escriure en un projecte de recerca artística que, amb el colÂ·lectiu Farda, vam presentar l’any passat a una subvenció de la Generalitat que finalment no ens van concedir. En aquest text crec que està l’origen del projecte teatron, tot i que van haver de passar uns quants mesos i unes quantes canyes fins que el projecte va acabar prenent la forma actual.\nAquí i ara passen coses però molt sovint no se n’enterà ningú o sempre se n’enteren els mateixos. Vivim en la societat de la informació però sembla que alguna cosa falla a l’hora de comunicar-nos. Falta d’interà¨s o simple desconeixement? A nosaltres sí que ens preocupa arribar a trobar la millor manera de publicar i difondre el resultat de la nostra recerca. Per aquesta raó, aquest punt també volem que sigui un dels objectius de la recerca.\nEn el passat segurament haguéssim optat per la publicació d’un llibre. Ara mateix és clar que aquesta no és l’única alternativa. à‰s més, de les alternatives que trobem a la societat tecnològica en la qual vivim, sembla la més elitista. Pel cost material que suposa, pel preu que ha de pagar la persona interessada (però no sempre sobrada de recursos econòmics), pel cost de la difusió massiva, etc…\nL’alternativa més adient ara mateix creiem que passa per la Xarxa, un canal molt més accessible a tothom i des de tot el món. Però un espectador atent a la realitat descobrirà de seguida que no hi ha una única manera de publicar a Internet. Sobre tot ara, amb l’esclat de la Web 2.0, la blogosfera, la sindicació de continguts, els wikis, la folksonomia, el podcast, youtube, flickr, del.i.cio.us, la Wikipedia, etc…\nSembla evident que les noves eines haurien d’ajudar els artistes a comunicar-se amb el públic i a interactuar amb ell. Desgraciadament, en el nostre à mbit local encara queda molt de camí per recórrer en aquest sentit. Creiem que hi ha un desconeixement entre aquest dos mons que redunda en perjudici de tothom. Si els artistes volen incidir en la realitat i no volen viure en un microcosmos tenen l’obligació d’utilitzar tots els mecanismes al seu abast per comunicar-se amb la societat.\nVolem descobrir quina és la manera més eficaà§ d’establir aquesta comunicació, tenint en compte las característiques del nostre projecte artístic. Com aconseguir arribar al mà xim de públic i, possiblement, ja no només a un públic passiu sinó a un de participatiu que, fins i tot, podria acabar involucrant-se en el propi projecte.\nFinalment també ens plantegem quina és la manera més adequada de compartir la nostra experià¨ncia amb la societat perquà¨ ja no ens val el vell copyright, superat pels darrers esdeveniments. Noves maneres d’enfrontar-se a la propietat intelÂ·lectual, com Commons license o Copyleft, ens semblen opcions molt més interessants pels nostres projectes artístics, d’igual manera que preferim el programari lliure a les llicà¨ncies propietà ries en l’à mbit tecnològic.\nVolem dur una part de la recerca cap aquest à mbit tecnològic amb l’objectiu d’assolir conclusions que, més endavant, ens ajudin d’una manera prà ctica a aconseguir la mà xima eficià¨ncia en la difusió i l’impacte social de les nostres creacions.\nEntrada anteriorTeatron en Festivals on the Electronic HighwayEntrada siguiente¿No queda sitio para nosotros?


Clam per reactivar l'economia i desencallar infraestructures pendents - AraGirona\nDiumenge, 19 de maig de 2013 09:03 h\nACN - Girona Gironès Divendres, 28.10.2011. 18:28 h\nLa inauguració de la 50a edició de la Fira de Mostres de Girona s'ha convertit en un clam per reclamar que es desencallin les infraestructures pendents a les comarques gironines i per exigir, una vegada més, el traspàs de la gestió de l'Aeroport de Vilobí d'Onyar. El president de Govern, Artur Mas, el president de la Diputació de Girona, Jaume Torramadé, l'alcalde de Girona, Carles Puigdemont, i el president de la Cambra de Comerç, Domènec Espadalé, han utilitzat els seus discursos inaugurals per reivindicar que es posi punt final a aquestes mancances endèmiques. Mas ha recordat sobretot a les comarques gironines hi ha hagut "reiterats incompliments flagrants" de compromisos en infraestructures.\nArtur Mas, economia, Fira de Mostres, infraestructures, reactivació\tTweet\nLa inauguració de la Fira de Mostres ha servit, un cop més, d'aparador per a les reivindicacions del territori. Generalitat, Ajuntament, Diputació i Cambra de Comerç han posat damunt la taula la necessitat de reactivar l'economia gironina, recolzant-se en els bucs insígnia del turisme i les exportacions, i han anat desgranant el rosari de greuges que posen fre aquesta recuperació. El president de la Cambra de Comerç, Domènec Espadalé, ha encetat el seu discurs recordant que l'actual situació econòmica "no és bona, i no difereix gaire de la que teníem l'any passat". Tot i la sotragada en la construcció i la limitació del crèdit, Espadalé ha recordat però que el teixit empresarial ja "dóna símptomes de vitalitat i d'una clara voluntat de represa". I en aquest punt, Espadalé ha alertat que no es pot deixar que "l'estricte i indispensable pla d'austeritat que es porta a terme a totes les administracions" freni les esperances de recuperació. El president no ha dubtat a afirmar que -al seu parer- és "perillós fer equilibris pressupostaris fent recaure en alguns sectors les necessitats econòmiques d'altres". I com a exemple, ha posat el cèntim sanitari que s'aplica al transport. Per això, Espadalé ha reclamat emprendre "mesures més efectives" per reactivar l'economia, malgrat que comportin "un desgast per als polítics que les proposen". En aquest sentit, ha proposat que es parli "seriosament del copagament en alguns sectors, com ara la sanitat pública". Una recepta que, segons el president de la Cambra, passaria per aplicar aquesta fórmula a les rendes més altes per evitar "debilitar les classes més castigades per la crisi". Aeroport i corredor mediterrani El president de la Diputació, Jaume Torramadé, ha aprofitat la intervenció per donar un toc d'alerta sobra la situació que viu l'Aeroport de Girona. "La diversificació de les companyies aèries és una necessitat clara per al desenvolupament de l'activitat i, tot i que és important arribar a una entesa amb Ryanair, el monopoli no és allò desitjable", ha dit Torramadé. El president ha exigit, un cop més, que el territori tingui un pes clar en la gestió del Girona-Costa Brava, i ha criticat amb duresa la postura del Ministeri de Foment. "Les perspectives a curt termini per al nou model de gestió no són bones, i ens fa la sensació que l'Estat no té voluntat d'arribar a un acord", ha criticat Jaume Torramadé. I ha afegit: "Des de l'AGi, però, no defallirem i hi posarem tots els esforços que calgui per avançar cap al model que volem". Torramadé ha centrat bona part del discurs a parlar de la necessitat de desencallar les infraestructures pendents com un dels eixos per reactivar l'economia gironina. I dins aquest paquet no només hi ha la N-II o el TAV, sinó tot allò lligat amb el corredor mediterrani. "El corredor s'ha de convertir en una realitat perquè significa un avenç clar", ha afirmat Torramadé. Això sí, el president ja ha alertat -aquí, també com a alcalde de Salt- que el traçat del corredor s'ha de "consensuar amb el territori i compensar els possibles prejudicis que pot provocar", en referència al bypass de mercaderies que passa pel seu terme municipal. Les penúltimes fires sense el TAV L'alcalde de Girona, Carles Puigdemont, també ha fet referència a una de les infraestructures que la ciutat fa anys que espera: l'arribada del TAV. Puigdemont ha dit que aquestes fires són "les penúltimes" sense tenir l'alta velocitat que creui Girona -s'espera per al desembre del 2012- i ha insistit en la necessitat de prioritzar el corredor mediterrani. Carles Puigdemont també s'ha referit al teixit empresarial de la ciutat, que aquests dies és present als estands de la Fira de Mostres. "Això ens demostra que hi ha empreses que planten cara a la crisi, que fan les coses bé i que s'espavilen dia a dia; i si fem ciutat i empreses, ho fem perquè també volem fer país", ha assegurat l'alcalde de Girona. Transmetre confiança El president de la Generalitat, que ha tancat l'acte, ha encetat el seu discurs demanant que Girona "transmeti confiança" en la recuperació. I ha posat com a exemple d'aquesta actitud la mateixa Fira de Mostres, que aquesta 50a edició ha incrementat el número d'empreses expositores. Sense amagar que les coses "no són de color de rosa", Artur Mas sí que ha instat a "posar d'exemple, de mirall i de testimoni, a la gent que fa les coses bé". El president de la Generalitat també ha centrat part de la intervenció en posar damunt la taula les potencialitats que té l'economia gironina a l'hora d'encarar la recuperació de la crisi. "És una economia que està especialment ben preparada, amb mirada cap a l'exterior", ha declarat, en referència al pes de les exportacions al territori. "Tant Catalunya com l'economia gironina estan preparades per mirar cap enfora, perquè el pes del sector exterior és gairebé el doble de la capacitat de producció que tenen", ha assegurat Artur Mas. "El país viu amb ganes d'obrir-se portes cap enfora", ha afegit el president. I en aquest punt, Artur Mas ha volgut fer una aclucada d'ull al territori, assegurant que amb l'arribada del TAV les comarques gironines tindran una clara oportunitat per enllaçar-se amb Europa. El president del Govern també ha insistit que el pacte fiscal s'ha de situar dins els eixos per a la recuperació de l'economia catalana. "És evident que cal perquè Catalunya se'n pugui sortir; és una reclamació justa que el país pugui tenir un model propi per capacitat productiva i generació de riquesa", ha conclòs Artur Mas. 50 anys d'història Després de l'acte oficial, el president de la Generalitat ha tallat la cinta que dóna el tret de sortida a la 50a edició de la Fira de Mostres de Girona, i ha fet un recorregut pel recinte. La fira, el certamen multisectorial per excel·lència de les comarques gironines, arriba al mig segle de vida amb més de 390 expositors. Entre les novetats, aquest any, el certamen incorpora un espai dedicat a l'emprenedoria (batejat com a FiraFòrum) i un altre centrat en el món de les mascotes. La Fira, que se celebrarà del 28 d'octubre a l'1 de novembre, espera mantenir els 120.000 visitants de l'any passat. Per sortejar la crisi, l'organització ha ofert estands més reduïts (de fins a 2 metres quadrats) i fins i tot ha permès a les immobiliàries contractar la seva assistència per dies. En total, la Fira de Mostres ocupa 50.000 metres quadrats repartits entre el Palau de Fires, dues carpes i tot l'espai exterior de la Devesa.\nBanyoles El Celler de Can Roca Figueres N-II Olot PAH PSC Roses Salt Sant Jordi balanç camions detenció detingut detinguts girona girona fc increment judici presentació primera divisió prohibició robatori 2012 2013 © AraGirona, 2013 Queda terminantment prohibida la reproducció total o parcial dels continguts oferts a través d'aquest mitjà, llevat autorització expressa d'AraGirona.cat. Així mateix, queda prohibida tota reproducció a l'efecte de l'article 32.1, paràgraf segon, Llei 23/2006 de la Propietat intel·lectual.


2016 abril 22 : Bloc de Notícies. Escola Politècnica Superior\nGRIHO, de l’EPS-UdL, col·labora en el treball d’un alumne lleidatà premiat als Premis de Recerca Jove 2015\nRoger Cortada Lluelles, alumne del Col·legi Maristes Montserrat de Lleida ha estat un dels 96 alumnes guardonats amb el Premi de Recerca Jove 2015, premis als millors treballs de recerca dels estudiants de 3er i 4rt d’ESO, Batxillerat i Cicles Formatius de Grau Superior i Grau Mitjà de Catalunya, que atorga el Govern, a través de la Secretaria d’Universitats i Recerca i l’Agència de Gestió d’Ajuts Universitaris i de Recerca (AGAUR), amb l’objectiu de fomentar l’esperit científic entre el jovent.\nEn Roger Cortada motivat per conèixer com desenvolupar webs accessibles (que no ofereixen barreres per les persones amb discapacitats) va contactar amb el professor de l’Escola Politècnica Superior de la UdL i membre del Grup de Recerca GRIHO (Grup de Recerca en Interacció Persona Ordinador i Intergració de Dades), Toni Granollers, que el va tutoritzar, en referència a aquest aspecte del treball, durant els mesos de juny i juliol del 2015 al laboratori GRIHO.\nCom a resultat de tot plegat en Roger va obtenir la nota màxima pel seu fantàstic treball de recerca: “Accesibilitat web:una porta oberta a tothom”. Posteriorment, el treball va rebre el reconeixement per part d’AGAUR amb el Premi de Recerca Jove 2015.\nEl 18 i 19 d’abril van venir a fer una visita a la UdL alumnes del màster en ciberseguretat de la Next International Business School (IBS). Next IBS és un prestigiós centre de Madrid adscrit a les universitats: Universidad Menéndez Pelayo, Universidad de Salamanca i la Universitat de Lleida.\nA l’Escola Politècnica Superior van estar rebuts pel director, Francesc Giné, la cap d’estudis dels estudis de la branca informàtica, Magda Valls i pel cap del Grup de Recerca en Criptografia i Grafs, Josep M. Miret. Van assistir a una presentació de les titulacions de màster i doctorat i van gaudir d’una visita a les instal·lacions. Així mateix van assistir a la xerrada que impartia a l’Escola en Josep Ramon Freixenet, director executiu de l’empresa GFT.\nA nivell més general, els estudiants de la Next IBS també van poder visitar el Parc Científic i Tecnològic de Lleida i la Seu Vella.


Chino Town Gallery Hostel Phuket Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n8385 Yaowarat Road, Ciutat de Phuket, Phuket, Tailàndia, 83000 - Veure al mapa\nLlit en 1 dormitori de 6 llits amb aire condicionat (1 Bed in 6-Bed Dormitory Room with Air Conditioning)\n6 Single Beds in Mixed Dormitory Room\nSituat en el cor de Ciutat de Phuket, Chino Town Gallery Hostel és un lloc ideal des d'on descobrir Phuket. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Chino Town Gallery Hostel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, botiga de conveniència, servei de neteja diari, tenda de regals/records, repartiment de queviures.\nEntri en una de les 8 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com penjador de roba, armari amb clau, tovalloles, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Chino Town Gallery Hostel.\nEs cobrarà un suplement de 150 THB als hostes que facin l'entrada després de les 10:00 PM.\nTots els tipus de viatgers (106) Viatger de Negocis (8) Parelles (15) Viatgers en solitari (70) Famílies amb infants grans (3) Grups (10)\nTots els tipus de viatgers (177) Parelles (26) Viatgers en solitari (113) Famílies amb infants petits (7) Famílies amb infants grans (1) Grups (31)\npor la mañana durante el check out de te cierran el aire acondicionado (esconden el mando) y el ventilador no funciona, si te quedas varios dias al mediodia te mueres de calor! todo lo demas muy bien! limpio, buen dorm, y buen sitio\npor la mañana durante el check out te cierran el aire acondicionado (esconden el mando) y el ventilador no funciona, si te quedas varios dias al mediodia te mueres de calor!


La Policia proposa un únic sentit de marxa per la via de Baix des Cós\nEl batle es comprometé davant els comerciants a mantenir-ne els dos sentits\nCaterina Veny | 21 juny 2000\nLa Policia Local de Manacor ha proposat que l'avinguda de Baix des Cós esdevingui d'un únic sentit de circulació, davant «l'embús, com també pel perill constant que suposa que el trànsit, en aquesta cèntrica via urbana, tengui dos sentits de circulació», ha explicat l'inspector en cap de la Policia Local de Manacor, Antoni Sureda.\nLa proposta de l'inspector en cap de la Policia disposa del vistiplau de l'Ajuntament de Manacor, tot i que el batle de Manacor, Miquel Riera (ALM-UM), es va comprometre, fa escassos mesos, davant les pressions dels comerciants de l'avinguda de Baix de Cós, a mantenir-ne els dos sentits de circulació. «En aquests moments ja hem tramitat l'informe a la Conselleria d'Obres Públiques, Habitatge i Transports perquè l'aprovi i es pugui iniciar la reforma circulatòria tan aviat com sigui possible».\nL'Ajuntament de Manacor ha vist amb bons ulls que, en comptes de suprimir una de les dues zones d'estacionament de l'avinguda de Baix de Cós amb l'eradicació de més de 80 aparcaments, a partir d'aquesta proposta, els turismes que procedeixin de la carretera de Portocristo i vulguin entrar al centre de la ciutat ho facin en sentit ascendent, per l'avinguda de Baix de Cós.\n«Aquesta reforma implicaria una major fluïdesa del trànsit rodat i evitaria el caos circulatori en aquesta artèria principal del centre de Manacor. Malgrat tot, per aplicar el nou traçat, s'hauria de prohibir l'entrada dels cotxes que vénen de la carretera de Potocristo cap a la via Portugal. La nova reforma també implicaria l'adequació dels semàfors de la banda superior de l'avinguda de Baix des Cós», ha manifestat Antoni Sureda.


La Barcelona immobiliària, un any de xifres rècord | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nLa Barcelona immobiliària, un any de xifres rècord\nAprofitem l'etapa que ens ofereix el 2019 per planificar el pròxim creixement i la pròxima recessió\n19 GEN 2019 - 19:46\tCET\nLa Torre Glòries. CARLES RIBAS\nMalgrat les turbulències polítiques, l’economia catalana ha demostrat una gran solidesa durant els darrers mesos. El PIB català continua registrant increments superiors als de la mitjana espanyola i europea. Així mateix, el pes de l’economia catalana en el conjunt d’Espanya continua creixent. El sector immobiliari reflecteix aquesta bona marxa econòmica, de manera que les dades de contractació de superfície d’oficines i de logística a Catalunya han aconseguit xifres excel·lents el 2018.\nEl mercat d’oficines tanca amb una absorció entorn dels 400.000m2, una xifra rècord si tenim en compte la sèrie històrica dels darrers deu anys. Aquesta dada s’explica, en primer lloc, perquè moltes empreses que ja estan implantades al nostre territori han ampliat la superfície per donar resposta al seu creixement. Aquest és el cas de la consultora Everis, que ha llogat una superfície de 25.000m2 en el districte 22@, quan encara falten tres anys per al lliurament de l’immoble que ocuparà. La segona explicació la trobem en el reguitzell d’empreses internacionals que aquest any han apostat per implantar-se a Barcelona. El cas més paradigmàtic el constitueix l’empresa austríaca CCC, proveïdora de Facebook, que ha desembarcat a Barcelona i ocupa 9.000m2 a Torre Glòries. Barcelona continuarà rebent empreses del sector digital i tecnològic, integrades per professionals que se senten atrets per la qualitat de vida i la cultura barcelonines.\nEl mercat logístic també ha aconseguit xifres rècord el 2018, amb una contractació de 665.000m2, un 44,3% superior a la de l’exercici precedent. L’explosió de l’i-commerce explica, en gran mesura, el significatiu increment registrat. Aquest fenomen, que es preveu en constant creixement durant els propers anys, genera una demanda insatisfeta d’empreses que no troben naus que encaixin amb els seus requeriments. Aquesta circumstància constitueix una oportunitat per emprendre projectes constructius nous durant l’exercici vinent.\nMentre que el comportament del mercat d’usuaris registrava dades excel·lents, el mercat d’inversió immobiliària va estar pràcticament congelat durant els sis primers mesos del 2018. Els inversors van detenir el ritme de les adquisicions fins a tenir la certesa que la inestabilitat política no impactava negativament en les dades d’absorció. Quan van tenir un cert seguiment de registres bons, van reprendre l’activitat a un ritme frenètic. Tant és així, que el segon semestre ha estat el període en què s’ha tancat un volum més gran d’operacions durant els darrers deu anys.\nResumint, les empreses han seguit creixent i contractant espais físics on desenvolupar la seva activitat. L’immobiliari vinculat al PIB ha mantingut el seu vigor, sense que hi hagués cap vacil·lació lleu, i, malgrat la boira política, ha aconseguit unes dades excel·lents que s’haurien de celebrar.\nQuant a l’immobiliari lligat a la “confiança” —el del mercat d’inversió—, s’ha mantingut a boxs durant tot el primer semestre. El líder del mercat, Blackstone, va donar el tret de sortida en el mes de juliol, amb l’adquisició de la seu de Planeta a Diagonal, i després d’ell, tots van sortir a la cursa, després del wait and see que es van infligir.\nLa Barcelona immobiliària se sap ara més robusta del que es pensava. Aprofitem aquesta etapa més tranquil·la que ens ofereix el 2019 per planificar el pròxim creixement i la pròxima recessió.