metabolisme | enciclopèdia.cat\nmetabolismo (es), metabolism (en)\nConjunt de les reaccions bioquímiques que tenen lloc en els éssers vius.\nEl metabolisme agrupa les funcions vitals de la nutrició, o incorporació de les primeres matèries o metabòlits, la respiració , que possibilita l’oxidació total o parcial d’aqueixes substàncies i produeix energia química, i la síntesi , a partir de l’energia, de les molècules estructurals, les quals són els components plàstics de la matèria viva. La biosfera funciona com un sistema dins el qual es produeixen canvis cíclics de les substàncies, originats per l’acció de l’energia solar rebuda directament dels raigs lluminosos o indirectament de les radiacions solars emmagatzemades en substàncies inertes (carbó, gasos naturals, petroli, etc), per la qual cosa tots els ecosistemes són tancats per a la matèria i oberts per a l’energia que, en darrer terme, es dissipa per l’ambient en forma de radiacions d’ona llarga no aprofitables pels éssers vius (energia calorífica). Per consegüent, el metabolisme total de la biosfera s’impulsa mitjançant l’acció dels productors primaris autotròfics (fotosintètics i quimiosintètics), únics éssers capaços d’assimilar l’energia solar; aquests organismes, a partir de metabòlits exclusivament minerals i consumint tan sols energia solar, sintetitzen llurs substàncies energètiques (glúcids i lípids) i substàncies plàstiques (pròtids). Els altres éssers vius es nodreixen de productors primaris (éssers fitòfags) o bé d’aquests darrers (éssers depredadors). Amb l’existència d’aquestes cadenes alimentàries (productors primaris fitòfag depredadors ) l’energia solar va passant, en forma de biomassa, per totes les baules representades pels organismes biològics. A cadascun dels nivells tròfics anomenats existeix una pèrdua d’energia, de manera que, en valor mitjà, el flux energètic que des d’un nivell arriba a l’altre és, aproximadament, la desena part del que arribà a ell. Totes les vies metabòliques de degradació de substàncies catabolisme s’ajunten en uns processos, comuns a la immensa majoria dels éssers vius, que formen part del metabolisme intermedi.\nEls inicis de les vies catabòliques es produeixen en la fotosíntesi o en la quimiosíntesi (productors primaris) o en l’aliment orgànic ingerit (fitòfags i depredadors). Les reaccions químiques que s’esdevenen tot seguit són regulades per la secreció endocrina o hormonal escaient i per les concentracions dels productes inicials i finals de les mateixes reaccions. Els glúcids de reserva o d’alimentació solen ésser del tipus dels polisacàrids (midó, glicogen, paramil, inulina, etc). Aquestes substàncies, per l’acció dels enzims hidrolítics (glucosidases), que incorporen aigua i trenquen els enllaços glucosídics de polimerització, es converteixen en monosacàrids de petita massa molecular i fàcilment solubles. Aleshores actuen els enzims específics de la interconversió de sucres (quinases, isomerases, epimerases, aldolases, transaldolases, transcetolases, descarboxilases, etc) i en resulta una molècula de glucosa (èster fosfòric activat) que suporta el procés de la glucòlisi. Aquest comporta una doble activació, una isomerització i l’obtenció de dues molècules de triosafosfat (aldehid fosfoglicèric i fosfat de dihidroxicetona), les quals, per oxidació, es transformen en àcid fosfoglicèric, que passa a àcid fosfoenolpirúvic i finalment a àcid pirúvic. Fins a l’obtenció d’aquesta molècula el procés transcorre de la mateixa manera tant aeròbicament com anaeròbicament. Si hi ha oxigen en el medi ambient immediat (éssers aeròbics) l’àcid pirúvic es descarboxila oxidativament i dóna diòxid de carboni, energia i àcid acètic activat (acetilcoenzimA). Si no existeix oxigen (éssers anaeròbics) l’àcid pirúvic es redueix per a reoxidar el coenzim reduït en la formació d’àcid fosfoglicèrid i hom obté energia (en quantitat menor que per la via aeròbia) i els productes típics de fermentació (aigua, diòxid de carboni, àcids làctic, butíric i acètic, alcohols, etc), variables segons els organismes. Els lípids, per l’acció de les lipases, es desfan en glicerina i àcids grassos. La glicerina pot oxidar-se i convertir-se en dihidroxiacetona que, per la via glucolítica abans esmentada, origina acetilcoenzimA, diòxid de carboni i energia. Els àcids grassos passen per un procés, anomenat β-oxidació, que produeix tantes molècules d’acetilcoenzimA com parells d’àtoms de carboni té l’àcid en qüestió. Per l’acció de les peptidases els pròtids es despolimeritzen a aminoàcids. Aquestes substàncies originen, per desaminació reductora, àcids orgànics i amoníac. Aquells, per β-oxidació, poden donar acetilcoenzim A, i l’amoníac s’excreta sense cap modificació (éssers amonitèlics) o bé transformat en urea (éssers ureotèlics) o en àcid úric (éssers uricotèlics). Els aminoàcids poden desaminar-se de manera oxidativa i originar amoníac i α-cetoàcids, que són peces clau del metabolisme intermediari. Els tres grups de principis immediats (glúcids, lípids i pròtids) originen, en darrer extrem, àcid acètic actiu. Aquest és fonamental, puix que per reversió dels processos fins ara descrits pot donar lloc a les substàncies que formen l’estructura de l’ésser viu i, a més, l’acetilcoenzimA pot oxidar-se totalment mitjançant el cicle del citrat i les cadenes respiratòries i originar aigua, diòxid de carboni i energia química, que s’acumula en forma d’ATP i es gasta posteriorment en totes les reaccions endergòniques.\nEl cicle del citrat ( cicle de Krebs ) s’inicia amb l’acetilcoenzim A, que és acceptat per l’àcid oxalacètic i s’origina àcid cítric, que després d’isomeritzar-se passa a isocítric. Aquest s’oxida a oxalsuccínic, el qual es descarboxila i forma α-cetoglutàric que, per descarboxilació oxidativa, dóna succinil-coenzimA. Aquest àcid, activat, desprèn energia, es converteix en succínic i després de passar a fumàric i a màlic regenera l’oxalacètic. Cada cop que té lloc una oxidació, l’enzim que és reduït torna a ésser oxidat per les cadenes respiratòries amb despesa d’oxigen i formació d’energia. En definitiva, qualsevol substrat es converteix per catabolisme en aigua, diòxid de carboni i energia, i, inversament, l’energia, l’aigua i el diòxid de carboni poden produir per anabolisme qualsevol substància viva. En l’estudi dels processos metabòlics, hom utilitza alhora tècniques pròpies de la bioquímica estructural, de la biologia molecular i de la fisiologia per tal de determinar els fluxos dels composts orgànics que segueixen vies cap al catabolisme —energètic i subministrador d’elements simples per a la síntesi— o cap a l’anabolisme — sintetitzador de la matèria pròpia de l’organisme—. Gràcies al desenvolupament de tècniques precises, molt especialment l’ús de tècniques radioisotòpiques, hom ha avançat molt en el coneixement de les vies metabòliques generals, tant les del metabolisme intermediari , incloent el funcionament dels sistemes de transport, la fosforilació oxidativa i la fotosíntesi, com les del metabolisme glucídic, del metabolisme lipídic i del metabolisme dels aminoàcids . Hom troba encara moltes llacunes en aspectes importants del metabolisme propi de vegetals i mocroorganismes, així com en vies fonamentals per a tots els organismes, com és la degradació i recanvi de proteïnes, tot i que llur síntesi és estudiada per la biologia molecular .\nMalgrat la gran part del metabolisme que actualment és coneguda, encara queda una part enorme per a ésser investigada i compresa, especialment el que pertoca al metabolisme secundari , que permet la síntesi i degradació minoritària de composts necessaris com a complements per a les gras vies, materials de defensa, etc. L’establiment dels mecanismes reguladors dels principals sistemes metabòlics és una qüestió que avui presenta un gran interès. Així, a més dels mecanismes de regulació més immediata (processos d’expressió enzimàtica, facultats d’al·losteria, etc), hom troba mecanismes de modificació del recanvi d’enzims i d’acció de les hormones, i d’altres agents reguladors modulats per les hormones com l’AMP cíclic i els nivells de calci, o per les prostaglandines. Una altra àrea d’estudi de la regulació metabòlica és la de la compartimentació dels enzims i substrats tant a nivell cel·lular com de l’organisme complet, amb complexes relacions entre òrgans i entre compartiments. Hom anomena metabolisme basal el mínim d’energia necessari per al manteniment de les funcions dels éssers vius; aquesta quantitat és variable segons l’organisme, el sexe, l’edat, etc. En l’home oscil·la entre 1.000 i 2.000 calories per dia. A més d’aquesta aportació mínima basal, hom ha d’afegir la del metabolisme d’activitat , que depèn del treball o l’activitat, de manera que les necessitats energètiques oscil·len entre 2.500 i 3.500 calories per dia. Hom obté aquesta aportació calòrica per mitjà de glúcids i lípids, però cal també un mínim proteínic que forneixi els aminoàcids imprescindibles per a les síntesis plàstiques de l’organisme. Aquest mínim sol ésser d’uns 40 g de proteïna pura per dia, que equivalen a 100 g d’aliment proteínic.\nFrGi / MaA


Música en viu, la nova medicina de l’Hospital Trueta de Girona – Lo Campus diari\nL’associació Música en Vena realitza actuacions musicals per humanitzar les estades dels pacients a l’hospital\nL’Hospital universitari Josep Trueta de Girona i Música en Vena han arribat a un acord de col·laboració per exposar freqüentment la música en directe a pacients del centre, tant a l’UCI com a la unitat coronària. El 8 de gener la pianista i cantant Glòria Vila Aymerich va donar el tret de sortida a les estades musicals amb un miniconcert a l’hospital gironí, que en total acollirà 14 concerts.\n“Poder acompanyar a gent que té dolor o pateix és una responsabilitat, no és un luxe”, afirma Pérez Cruz, que ja ha col·laborat amb la Vall d’Hebron de Barcelona Hospital Campus. Nascuda fa 7 anys, l’entitat arriba a hospitals de tot Catalunya a través d’un conveni amb l’Institut Català de la Salut (ICS) i de l’Institut Català d’Oncologia, amb gèneres i estils musicals de tot tipus. “La música ajuda a reduir els estats d’ansietat i la percepció del dolor en pacients ingressats a l’hospital”, ha afirmat l’ICS.\nL’olor a hospital es transforma en melodia. Els productes mèdics es tornen notes i el xiulet molest d’algunes màquines ara són claus de sol. Amb Música en Vena, els sentits dels i les pacients traspassen les parets del centre, les emocions afloren, i el dolor queda rellevat a un segon pla on el confort passa per davant i les vivències positives inunden el dia a dia de les habitacions i dels familiars que visiten els seus éssers més propers. Una nova medicina que no té una altra recepta que la de deixar-se endur per l’art i la cultura per millorar la salut als hospitals.♦


Biblioteca – Escola Oficial d'Idiomes València-Saïdia\nCondicions i requisits del prèstec Expand\nCliqueu ACÍ per conéixer el procediment de préstec de llibres.\nEs té dret a una renovació. Aquesta es podrà realitzar a través de l'OPAC (Online Public Access Catalog-Catàleg d'accés públic en línia): http://eoivalencia.net/biblio/opac_css/ accedint amb el seu usuari i contrasenya.\nLa devolució es realitzarà en la finestreta de préstecs o es dipositaran dins d'una caixa que trobareu a l'entrada de la biblioteca. En cas de coincidir amb un dia festiu o no lectiu, la devolució es realitzarà el següent dia lectiu.\nEn cas que sorgisca alguna incidència, contacteu amb el següent correu electrònic: eoival.biblio@gva.es\nCatàleg online - OPAC Expand\nOPAC - Online Public Access Catalog (Click aquí)\nAquest mòdul permet:\nRealitzar cerques en el catàleg de la biblioteca.\nReservar títols que li puguen interessar (màx. 5 reserves)\nRenovar un préstec una vegada.\nAccedir al seu compte d'usuari on podrà veure informació sobre els seus préstecs actuals, les seues reserves pendents, validades o no, i el venciment dels exemplars prestats.\nSancions i prohibicions Expand\nEn cas de no tornar el material en el termini estipulat es sancionarà amb un dia sense servici de biblioteca per cada dia natural de retard.\nSi el material és extraviat o no tornat, l'alumnat haurà de reposar-lo el més aviat possible. El material haurà de ser el mateix o de semblants característiques.\nL'ús de telèfons\nMenjar, beure i fumar\nJocs de taula o cartes\nManipular l'aire condicionat\nQualsevol activitat molesta\nLa biblioteca no es fa responsable dels objectes de valor que es despositen a la sala de lectura/estudi.\nS'ha de consultar amb el responsable de la biblioteca en cas de voler connectar un ordinador a l'endoll o canviar la temperatura de la sala.\nL'EOI València-Saïdia disposa d'un servei d'internet sense fil d'ús exclusiu per a l'alumnat.\nEn cas de necessitar la contrasenya s'ha de sol·licitar al personal de biblioteca.\nDilluns, dimecres i dijous:\nHorari fi de curs ACÍ


Quatre agents de la Policia Local de Sueca han rebut una condecoració en reconeixement al treball i mèrits com a professionals de la seguretat pública durant la seua labor policial.\nEl secretari autonòmic de Seguretat i Emergències, José María Ángel, i el director general d’Interior, Salvador Almenar, han sigut els encarregats d’entregar-les en el Monestir de Santa María del Puig, en un acte en el qual han rebut esta distinció un total de 416 agents de diversos cossos de Policia Local de les províncies de València i Castelló.\nEls quatre agents de la Policia Local de Sueca han acudit a l’acte acompanyats pel regidor de Seguretat Ciutadana, Carlos Ramírez; l’intendent cap, Juan Torró; i l’inspector, Miquel Ferrando. “Com a regidor responsable de Seguretat Ciutadana, vull felicitar els agents reconeguts per les seues actuacions meritòries i animar-los a continuar treballant, a l’igual que a tota la plantilla de la nostra policia, en eixa línia de professionalitat i dedicació en la seua labor diària en favor de tota la ciutadania”, ha assenyalat Carlos Ramírez.\nEn concret, els agents condecorats van participar en actuacions en les quals la seua ràpida i encertada intervenció va aconseguir salvar vides, com ara el cas d’una menor que va patir una ennuegada o l’incendi d’un habitatge.\nPrevAnteriorLes bandes de música faran un cicle de concerts als centres escolars municipals de València\nSegüentQuatre Carreres és el districte més poblat de ValènciaNext


Costums i tradicions de Girona. Les fogueres de Sant Joan\nLa tradició de l'encesa de les Fogueres de Sant Joan se sol relacionar i vincular, per la seva coincidència amb el solstici d'estiu, amb tota mena de ritus, costums i tradicions molt reculats en el temps.\nDe fet, la terminologia emprada en aquesta data, està arrelada en antics costums celebrats a casa nostra; per exemple, durant al nit coincident amb aquest solstici, els romans sortien al camp per recollir el gram negre, és a dir, la verbena, herba remeiera l'obtenció de la qual aquesta nit portava ventures i riquesa. El costum, segons Amades, va estar tant arrelat, que es va estendre fins avui per donar nom a la revetlla de Sant Joan.\nLes festes i costums de la nit de Sant Joan recorden molt les pal·lílies romanes, les festes en honor de Pal·las, que havia estat la divinitat del foc, i també dels prats i dels ramats. Durant aquestes festes es creia que les aigües i herbes tenien virtuts, i s'encenien fogueres que, segons Ovidi, la gent saltava tres vegades, amb l'objectiu d'obtenir salut i felicitat.\nEl mateix Ovidi relata que el dia de la festa de Pal·las, dos pastors, entretenint-se rascant dos troços de fusta de figuera cantelluts, varen fer saltar una guspira, i així va ser descobert el foc, que va ser dedicar a la deesa i va prendre sentit ritual i sagrat. Probablement, a l'antiguitat, els focs de Sant Joan s'encendrien d'una forma ritual i cerimonial.\nAmades esmenta que el cristianisme en un principi va combatre les fogueres, per tal com eren una resta del paganisme. El concili de Constantinoble de 680 va condemnar durament la seva encesa. No obstant, el costum estava tant arrelat que no va ser possible extingir-lo; el clergues cristians varen acceptar-lo i canviaren el seu sentit. Durant els segles de l'Edat Mitjana, les festes de Sant Joan es caracteritzaren tant per l'encesa de grans fogueres, com per processons pels camps, amb torxes enceses, el sentit de les quals era la purificació de l'aire i l'escalfor solar, gràcies a la qual les llavors germinarien i les collites serien abundants.\nA les nostres terres, amb moltes variants, hi havia el costum de llençar alguns objectes a les flames: des d'herbes, fins a estris vells. Una tradició molt arrelada, viscuda per molts gironins actuals, era la de coronar la foguera, preparada uns dies abans per la mainada de cada barri, amb un ninot, vestit amb els paraments que els veïns havien donat, i que era immolat amb la resta de la pira. Aquesta havia estat bastida pels marrecs que havien anat passant per les cases sol·licitant Teniu res per Sant Joan?.\nLa gastronomia relacionada amb aquesta festivitat té com a eix les coques de pa de pessic i fruita confitada, però també se'n prenen de recapte, de llardons, pinyons i de moltes altres menes. Antigament, les coques per aquesta diada eren rodones amb un trau al mig, la qual cosa es podria relacionar amb algun antic ritus solar. Avui en dia, la mida estàndard sol ser cànònica, o sigui que fa el doble de llarg que d'ample.\nL'altre element característic d'aquesta nit és la pirotècnia. Els nens comencen a participar en la festa des de ben petits brandant bengales i llençant bombetes -les anomenades cebes-, explosius que s'activen pel cop amb el terra, del tot inofensius. A mesura que es fan grans, els pares els van permetent de fer ús d'explosius de metxa cada cop més potents. Començant amb les piules i traques inofensives i acabant amb petards més potents. La nit s'emplena de trons, fonts de llum i el cel de coets artificials de molts de colors diferents.\n"Costumari català. El curs de l'any". Volum IV L'Estiu. Joan Amades. Salvat Editores. Barcelona, 1984. ISBN 84-345-3677-3.\nFoguera del barri de Vista Alegre, 2007


per Marta Romera / ACN 15/02/2021 20:00h\nInvestigadors alerten que falta més recerca en el càncer infantil en considerar-se una malaltia poc freqüent | LleidaDiari.cat\nInvestigadors alerten que falten més recursos per a la recerca del càncer infantil sobretot perquè es considera una malaltia poc freqüent. «Falta investigació. Encara que el càncer pediàtric sigui una malaltia rara en comparació amb els adults, té un cost emocional en les famílies i els infants molt important», afirma el doctor Pablo Menéndez, investigador de l'Institut de Recerca Josep Carreras, a l'ACN pel Dia Internacional del Càncer Infantil.\n«En un moment ens va canviar la vida i ens vam trobar en un món paral·lel», diu Cristina Molins, mare del Leo, un nen de 4 anys que està superant una leucèmia limfoblàstica de tipus B. És una de les mares que protagonitzen el documental de la Fundació Carreras per visibilitzar la leucèmia en bebès.\nEs calcula que a Catalunya es diagnostiquen entre 170 i 200 casos de càncer cada any en infants\nLa baixa incidència d'aquestes malalties en dificulta la recerca, sobretot a l'hora de trobar recursos i finançament. «El càncer pediàtric és una patologia amb pocs casos, però requereix els recursos públics oportuns i compromisos privats», assenyala el doctor Menéndez, investigador ICREA de l'Institut Josep Carreras al Campus Clínic, en una entrevista a l'ACN amb motiu del Dia Internacional del Càncer Infantil, el 15 de febrer, aquest dilluns. L'equip del doctor Menéndez ha centrat la recerca en un subtipus de leucèmia molt poc freqüent, la leucèmia limfoblàstica aguda pro B del lactant amb translocació t(4;11) (MLL-AF4+), que afecta menys de 10 infants cada any a l'estat espanyol i la majoria són bebès lactants, amb un diagnòstic molt complicat.\nLa medicina de precisió ha permès revelar en els darrers anys que cada tumor té les seves particularitats i mutacions. Però, a més, els càncers infantils són molt diferents dels que pateixen els adults. «Els nens creixen i els adults decreixen o envelleixen. Això té unes consideracions importants en el tipus de tumors, ja que són diferents des del punt de vista de l'etiologia, per què es produeixen», explica l'investigador de l'Institut de Recerca contra la Leucèmia Josep Carreras.\nUna d'aquestes mares és Cristina Molins. La vida del seu fill, el Leo, i la seva família va fer un gir el 17 d'octubre del 2019. Els havien demanat des de l'hospital que hi tornessin per repetir una analítica i el Leo, amb 3 anys, ja es va quedar ingressat davant el diagnòstic d'una leucèmia limfoblàstica de tipus B. El Leo pateix la síndrome de Noonan, un trastorn genètic, i en una de les moltes revisions la família havia comentat als especialistes que no dormia bé i havien demanat si els podien derivar a l'hematòleg, ja que havien llegit que aquesta síndrome pot augmentar el risc de desenvolupar una leucèmia.\n«El meu cos va reaccionar, però mentalment estava paralitzada», recorda Molins del moment en què van rebre el diagnòstic. «Se t'obre de cop un món paral·lel, on no hi ha marxa enrere, només pots tirar endavant», afegeix en una entrevista a l'ACN. La família es va traslladar de Lleida a Barcelona perquè el Leo pogués rebre a l'Hospital Sant Joan de Déu el tractament de quimioteràpia endovenosa, que ha durat un any. És un tractament que deixa les defenses dels infants pràcticament a zero i per aquest motiu s'ha d'interrompre sovint i els ingressos són freqüents.\n«Quan va començar la pandèmia, vam tenir més por i ens vam tancar molt. Fins aleshores l'energia ens venia de les visites de la família i dels amics. És molt important que et donin suport. Hem fet videotrucades diàries, però de vegades necessites una abraçada», expressa. Molins destaca que un altre dels grans suports l'ha trobat en altres famílies que ha conegut compartint experiències a les xarxes socials: «Ha estat essencial. Vaig sentir la necessitat de dir, 'estem aquí', de fer-nos veure. I parlant amb persones que estan passant pel mateix que tu, empatitzes d'una manera brutal».\nLa família mostra alguns moments d'aquests mesos al compte d'Instagram @lafuerzadeleo. La mare del Leo encara parla d'una altra xarxa molt important de suport, el de les infermeres. «Una altra família. El Leo anava a l'hospital com si fos a casa. Ens han ajudat moltíssim», agraeix.\nLa Fundació Josep Carreras també publica un conte infantil il·lustrat, 'El bebè forçut', que explica la història del Gabriel, un nen d'un any que pateix leucèmia, i de la seva mare, l'Almira. El llibre està il·lustrat per la val·lisoletana Cinta Arribas. Segons recull la Fundació Josep Carreras, els autors esperen que aquest llibre contribueixi a «transmetre ni que sigui una mil·lèsima de l'alegria, l'honestedat, la fortalesa i la valentia» dels infants que estan ingressats a l'hospital.


Inclou els lactis en la teva dieta com opció saludable - Cluster Food Service\nper\tClúster FoodService\t/ Dilluns, 01 abril 2019\t/ Publicat a NOTICIES\nTots sabem bé que els productes lactis (llet, formatge i iogurt) són bons per la salut dels ossos i de les dents… Però, sabíeu que també poden ser beneficiosos pel vostre cor, pressió sanguínia i pes?\nTal i com afirma l’Organització Mundial de la Salut, la Dieta Mediterrània és una de les més saludables del món. Un grup d’aliments fonamental en aquest patró alimentari són els lactis, on formen part de la nostra alimentació des de fa segles, ara fa més de 7.000 anys, quan les persones que vivien a Europa ja fabricaven formatge. Els productes lactis comuns a la Dieta Mediterrània inclouen diferents tipus de llets fermentades en forma de formatge i iogurt com per exemple feta, halloumi, manxec, parmigiano-reggiano, pecorino, mató o iogurt grec.\nEls productes lactis són un dels principals grups alimentaris per una alimentació saludable perquè ens proporcionen, a més de proteïnes i vitamines, el calci essencial que el nostre cos necessita per reforçar els ossos en qualsevol etapa de la vida.\nDiversos estudis afirmen que el consum de llet, formatge i iogurt està relacionat amb cardiopaties i ictus, reduint el risc de patir-les. A més, el consum de llet també està associat amb el manteniment d’un pes saludable i s’ha demostrat que juga un paper important en el rendiment esportiu.\nTots aquest arguments, tant culturals como saludables, avalen que la llet i els productes làctics estiguin presents a la piràmide de la Dieta Mediterrània, on la recomanació actual és de 2 raciones cada dia, entenen com ració a 1 got de llet, o 1 iogurt, o 1 quallada, o 125 g formatge fresc, o 40 g formatge semi-curat o 20 g formatge curat.\nD’aquesta forma la llet, el formatge i el iogurt, són aliments essencials del nostre patró de Dieta Mediterrània tant per mantenir la nostra salut en un bon estat òptim, com per mantenir les tradicions de la nostra terra.\nImmersió Estratègica 2020: Sostenibilitat i col·laboració seran fonamentals pel futur dels sectors del packaging, energia eficient, vitivinícola i foodservice


Xavi, amb la QSL Cup\nNou contratemps per a Víctor Font. Aquest divendres, Xavi Hernández ha emès un comunicat amb el qual ha deixat clar que no té previst marxar de Qatar pròximament, ja que vol “exercir un petit paper en l’emocionant viatge cap al Mundial de Qatar”, previst per al 2022. El líder de Sí al futur, d’aquesta forma, perd una de les seves principals cartes electorals en la cursa cap a la presidència del Barça. La resta de precandidats que volguessin comptar amb la llegenda culer, actual entrenador de l’Al-Sadd, també hauran d’esperar un temps per poder-ho fer.\n“Si bé més endavant arribarà el moment de fer el següent pas en la meva carrera, ara per ara estic concentrat a gaudir aquí i aprofitar al màxim l’oportunitat”, ha finalitzat la carta que Xavi ha enviat als mitjans de comunicació. En el text, el de Terrassa explica que, encara que li va costar una mica adaptar-se a la nova vida d’entrenador, ara està gaudint molt dels inicis de la seva trajectòria a les banquetes.\nA més, Xavi també està molt satisfet amb la seva vida personal a Qatar. “Des que visc aquí he pogut passar molt de temps de qualitat amb la meva dona i els meus dos fills petits. Com que la majoria d’entrenaments es fan a la nit, tinc temps de dur la meva filla a l’escola i passar la resta del matí jugant amb el meu fill. Els caps de setmana hi ha moltes coses agradables a fer. De tant en tant vaig a dinar a algun restaurant de Doha, com per exemple Lo Spaghetto, que és excel·lent per al menjar italià, o el Bibo, un restaurant espanyol que em permet assaborir els sabors de casa. A més, els hotels de platja són increïbles per relaxar-me quan la temporada de futbol m’ho permet”, ha relatat.


Guia pràctica de la Llei de regulació de preus del lloguer | Habitatge\nEls punts clau:\nEl passat mes de setembre de 2020 el Parlament de Catalunya aprovava la Llei 11/2020 per la regulació del preu del lloguer que permet congelar i rebaixar el lloguer a 61 municipis catalans on s’ha considerat que el mercat està tensionat.\nLa llei va arribar al parlament a partir de la proposta del Sindicat de Llogateres amb el suport de 4.000 entitats socials i culturals i es va aprovar amb els vots a favor de JxCat, ERC, Catalunya en Comú i la CUP.\nLlei 11/2020 per la regulació del preu del lloguer\nRevisió deguda a la sentència 19/2022 del Tribunal Constitucional\nEl passat 10 de març de 2022, el Tribunal Constitucional va estimar parcialment un recurs d'inconstitucionalitat a la Llei 11/2020 del Parlament de Catalunya per la regulació del lloguer. Us expliquem quins efectes té sobre aquesta regulació.\nNota informativa sobre la sentència del Tribunal Constitucional\nPer sentència del passat 10 de març de 2022, el Ple del Tribunal Constitucional per unanimitat ha estimat parcialment el recurs d'inconstitucionalitat interposat per més de cinquanta diputats del Grup Parlamentari Popular al Congrés dels Diputats contra diversos articles de la Llei 11/2020, del 18 de setembre, de mesures urgents en matèria de contenció de rendes en els contractes d'arrendament d'habitatge i de modificació de la Llei 18/2007, de la Llei 24/2015 i de la Llei 4/2016, relatives a la protecció del dret a l'habitatge (coneguda com la Llei Catalana de Contenció de Rendes).\nAquesta Llei d’aplicació als contractes d'arrendament d'habitatge signats a les àrees de mercat residencial tens, establia un límit al cost del lloguer en funció del cas basant-se en la renda de l’últim contracte o a l'Índex de referència de preus del lloguer.\nLa sentència, que tindrà efectes després de la seva publicació al BOE, declara inconstitucionals i nuls els articles 1, 6 a 13, 15 i 16.2; les disposicions addicionals primera, segona i tercera; la disposició transitòria primera i la disposició final quarta, lletra b); i la disposició addicional quarta. I declara inconstitucional la disposició final tercera.\nEn conseqüència, afecta a tot el contingut de la Llei referent a la contenció de rendes, deixant en vigor únicament les parts referents a la declaració d’àrees amb mercat d’habitatge tens i l’índex de referència de preus de lloguer d’habitatges.\nLa sentència explica que aquests preceptes suposen una invasió de la comunitat autònoma de Catalunya a les competències de l'Estat que reconeix l'article 149.1.8 de la Constitució Espanyola, en reservar a l'Estat la facultat d’establir els criteris d'ordenació general del sector de la contractació privada als territoris autonòmics que comptin amb legislació pròpia. Entesa com una garantia estructural del mercat únic i suposa un límit (directe des de la Constitució) per si mateix a la diversitat reguladora que poden introduir els legisladors autonòmics.\nFinalment, la sentència limita els efectes de la declaració d'inconstitucionalitat, d'acord ambl principi de seguretat jurídica, i els efectes seran pro futur. Pel que els contractes d'arrendament d'habitatge subscrits amb anterioritat al moment de la present resolució es mantenen en els seus termes.\nEn aquests desplegables t'expliquem els conceptes clau sobre la llei i et resolem les preguntes més freqüents.\nOn s'aplica la llei?\nAquesta regulació s’aplicarà a les zones amb un mercat d’habitatge tens. Perquè un municipi es declari com a zona amb un mercat de l’habitatge tens s’ha de complir alguna d’aquestes característiques:\nEl preu del lloguer ha de ser clarament superior a la mitjana catalana.\nEl lloguer mitjà ha de ser superior al 30% dels ingressos habituals de la unitat familiar o a la renda mitja de les persones menors de 35 anys.\nEl lloguer ha de tenir un creixement interanual acumulat de tres punts per sobre l’IPC en els últims tres anys.\nD’entrada s’han declarat com a mercats d’habitatge tens 61 municipis per un període d’un any. Els Ajuntaments d’aquests municipis hauran d’impulsar una nova declaració abans d’un any per a poder seguir aplicant-hi la llei. Si una ciutat compleix una de les característiques anteriors l’Ajuntament pot demanar ser considerat mercat d’habitatge tens.\nA quins municipis s'aplica?\nEls 61 municipis que s'han declarat com a zona amb un mercat d'habitatge tens són:\nBadalona, Barberà del Vallès, Barcelona, Blanes, Calafell, Castellar del Vallès, Castelldefels, Cerdanyola del Vallès, Cornellà de Llobregat, Esplugues de Llobregat, Figueres, Gavà, Girona, Granollers, L’Hospitalet de Llobregat, Igualada, Lleida, Manlleu, Manresa, Martorell, El Masnou, Mataró, Molins de Rei, Mollet del Vallès, Montcada i Reixac, Montgat, Olesa de Montserrat, Olot, Palafrugell, Pallejà, Pineda, El Prat de Llobregat, Premià de Mar, Reus, Ripollet, Rubí, Sabadell, Salou, Salt, Sant Adrià de Besòs, Sant Andreu de la Barca, Sant Boi de Llobregat, Sant Cugat del Vallès, Sant Feliu de Guíxols, Sant Feliu de Llobregat, Sant Joan Despí, Sant Just Desvern, Sant Pere de Ribes, Sant Vicenç dels Horts, Santa Coloma de Gramenet, Santa Perpètua de la Mogoda, Sitges, Tarragona, Terrassa, Tortosa, El Vendrell, Vic, Viladecans, Vilafranca del Penedès, Vilanova i la Geltrú i Vilassar de Mar.\nCom calculo el preu màxim del meu contracte?\nSi l’habitatge ha estat llogat els últims cinc anys caldrà revisar el preu de l’anterior contracte i l’índex de referència i escollir el preu més baix.\nSi l’habitatge no ha estat llogat durant els últims cinc anys el lloguer no podrà superar l’índex de referència.\nSi el llogater anterior era un familiar i el preu era molt baix es pot pujar fins a l’índex de referència.\nAquesta informació ha de constar tant en els anuncis de l’immoble com en el nou contracte.\nPer calcular el preu màxim que ha de pagar el llogater es parteix de l’índex de referència de preus del lloguer. És un índex de l’Agència d’Habitatge de Catalunya que calcula la mitjana del preu per metre quadrat dels lloguers d’una zona concreta. Aquest índex es calcula a partir de les fiances dipositades a l’Incasòl. Té en compte els metres quadrats i altres aspectes com l’any de construcció, l’estat de l’immoble, l’eficiència energètica i si té ascensor, traster o està moblat, entre d’altres. Podeu calcular l’índex de referència de casa vostra aquí.\nQuins contractes estan subjectes a la llei?\nTots els contractes estan subjectes a la Llei de regulació de preus del lloguer excepte els següents, encara que l’àrea afectada hagi estat declarada amb mercat d’habitatge tens:\nContractes subscrits abans de l’1 de gener de 1995, és a dir, les rendes antigues.\nContractes amb un règim de protecció oficial.\nContractes que formen part d’habitatges integrats en xarxes públiques d’habitatges d’inserció o de mediació per al lloguer social.\nTampoc s'aplicarà en el cas de contractes anteriors a l'entrada en vigor d'aquesta llei. En aquest cas els contractes se seguiran regint pel que estableix la legislació anterior. No obstant això, si en aquests contractes s'hi fa una novació, únicament s'aplicarà la nova llei si la novació suposa una ampliació de la durada del contracte o de modificació de la renda.\nQuè passa si s’han fet obres?\nSi s’han fet obres de millora de l'habitabilitat, la seguretat, la confortabilitat o l’eficiència energètica es pot incrementar el preu de lloguer. L’increment es calcula tenint en compte la quantitat invertida, restant-li les subvencions si n’ha rebut, i sumant-hi l’interès del diner (un 6%). En cap cas, però, l’increment no pot estar per sobre del 20% de l’índex de referència.\nA més, les obres efectuades han de ser de millora, no de manteniment, i s’han de justificar mitjançant factures.\nQuè passa si l’habitatge és nou?\nEl nou contracte ha d’incloure:\nEl valor de l’índex de referència (€/m2 acompanyat del document que genera el sistema d’indexació dels preus del lloguer).\nSi s’ha incrementat o reduït un 5% la renda s’han d’explicar els motius.\nSi el lloguer ve determinat per un contracte anterior s’ha de fer constar el preu inicial de l’anterior contracte (actualitzat segons l’índex de garantia de la competitivitat).\nQuè passa si el propietari no compleix la llei?\nQuè passa si em fan pagar altres despeses?\nSi en l’anterior contracte no constaven despeses generals, com per exemple la quota de l’IBI, la taxa d’escombraries o les despeses de la comunitat de propietaris (tant el concepte com la xifra) no es poden incloure en el nou contracte. Això s’estableix en el decret 50/2020, de 9 de desembre.\nEn canvi, si en l’anterior contracte aquestes despeses estaven detallades o bé el pis no ha estat arrendat prèviament, les dues parts podran pactar que el llogater assumeixi les despeses generals. Si és així, caldrà fer constar a cada pagament i de forma detallada l’import de la renda i l’import de les despeses assumides per l’arrendatari. L'arrendador haurà de lliurar a l'arrendatari cada mes de gener la liquidació de les despeses assumides durant l'any anterior per part de la persona llogatera. Si aquestes despeses són inferiors a les pactades, el propietari caldrà que retorni la diferència corresponent.


Acte en solidaritat a Lledoners amb els presos i preses en vaga de fam d'arreu de l'estat | B Llibertari\nActe en solidaritat a Lledoners amb els presos i preses en vaga de fam d’arreu de l’estat\n7-Octubre-2018 - Espai Anarquista del Bages, Lledoners, Notícia destacada, Presos\nMés d’una vintena de persones preses d’arreu de l’estat estan en vaga de fam des de l’1 d’octubre per denunciar les condicions i vulneracions del sistema carcerari. En el setè dia de vaga de fam, des de l’Espai Anarquista del Bages s’ha volgut mostrar el suport i visibilitzar aquesta lluita col·lectiva a les portes de la presó de Lledoners (Sant Joan de Vilatorrada). Coincidint amb les comunicacions de familiars, s’ha fet difusió i s’ha informat dels 12 punts de reivindicació perquè aquesta lluita tingués ressò a dins d’aquesta presó. Una presó que actualment s’ha fet molt notòria en els mitjans de comunicació arran l’entrada dels presos polítics catalans, però dins aquestes denúncies públiques i relats mediàtics s’ometen les condicions i la situació de la resta de persones preses, així com la manca d’una crítica clara a la institució penitenciaria.\nL’objectiu d’aquesta nova vaga de fam (recordem que al maig ja va haver-hi una primera) que durarà fins al 10 d’Octubre, és posar de manifest els 12 punts així com denunciar les condicions de maltracte, abusos i desatenció sanitària que conforma el sistema carcerari.\nEls 12 punts de reivindicació, són els mateixos que en la lluita del passat maig. Uns punts, que any rere any es van repetint i exigint, ja que són vulneracions sistemàtiques i estructurals del sistema penitenciari:\n1. Erradicació de les tortures.\n2. Abolició dels FIES, del règim de càstig i dels departaments d’aïllament.\n3. Fi de la dispersió.\n4. Serveis Mèdics que no estiguin adscrits a Institucions Penitenciaries per evitar la complicitat corporativa entre el personal mèdic carcerari.\n5. Aplicació immediata dels articles 104.4 i 196 RP per a totes les persones preses amb malaltia crònica.\n6. Que les persones amb malalties mentals no estiguin a les presons i menys en règim tancat o d’aïllament.\n7. Que els programes amb metadona i fàrmacs psiquiàtrics vagin acompanyats de grups de suport o terapeutes independents a Institucions Penitenciaries, ja que fomenten la passivitat i la dependència a l’estat i a aquestes drogues.\n8. Esclariment i delimitació de responsabilitats per a les persones preses assassinades a les presons de l’estat espanyol, des de principis del que anomenen “democràcia” fins al dia d’avui,\n9. Que s’obrin les aules, tallers, gimnasos, accessos formatius i culturals per a totes les persones preses, incloses les que titllen “d’irrecuperables”.\n10. Que no s’utilitzin els mòduls de respecte per fer xantatge amb suposats beneficis penitenciaris a canvi de degradar moralment a les persones preses.\n11. Cessament d’escorcolls integrals a famílies i visites, dels rajos X i que es pugui comunicar per qualsevol via sense cap limitació ni requisit burocràtic.\n12. Que no es criminalitzi la solidaritat dins/fora.\nAquesta llista és la que s’està reivindicant des de fa temps i moltes de les persones preses adscrites a aquesta denúncia han patit sancions, càstigs o controls en les comunicacions. Des dels col·lectius de suport s’anima a fer extensiva aquesta reivindicació i clamar per una posició abolicionista del sistema penal. Les presons no són la solució a res, sinó un contenidor social (la majoria de delictes de la població presa són per motivacions econòmiques) d’allò que el propi sistema social margina, exclou i condemna a la misèria.\nMés informació sobre la vaga de fam: www.tokata.info | www.suportpresxslleida.noblogs.net\nManresa, 13 de juliol: COPEL, una historia de rebeldía y dignidad\nNueva huelga de hambre por denúncia de torturas en la cárcel dels Lledoners


Un nou període de trajecte elèctric Patinets - Jomo Technology Co, Ltd\nUn nou període de trajecte elèctric Patinets\nEn general, causa de la grandària i pes dels monopatins que porten ells és una qüestió. Els nostres seu a Alemanya, majoritàriament del personal havien estat durant molt de temps curiositat per "electro-mobilitat", que és una preocupació política gran a Alemanya i en veritat en tots els països a través de tot Europa. Oferim assistència per compradors de primer categoria amb la mateixa eficàcia per mantenir i treballar independentment de si vostè és un nou comprador model o un ésser a llarg termini! Tot el temps que faci servir un casc, així com altres equips de seguretat acceptable (per exemple Basant-se en la seva regulació local, és possible que es vista d'un casc en muntar. Necessita ajuda per construir un patí elèctric? KOOWHEEL Drive és un accionament elèctric muntable que converteix qualsevol monopatí regular en un patí elèctric - dins de minuts. Pel que fa a la gamma, que va sense dir que com més gran sigui el rang, més alta, ja que pot ser permès cowl distàncies espectaculars sense necessitat de recarregar-cada 10 minuts. No importa si vostè està buscant una manera econòmica a estrenar de transport o simplement necessita agradable, l' Koowheel creuer li oferirà la més alta qualitat de patinatge.\nKoowheel excel·lents resultats de creuer van arribar aquí com una sorpresa, contemplant la pena, que és la disminució que molts altres monopatins elèctrics. El Koowheel és operat utilitzant un controlador remot de mà, que, a més, compta amb motor de know-how que és sense escombretes. Com a substitut, que proporciona als governs nadius l'autoritat per determinar si es permet o no l'experiència en els seus pobles persona en particular. Koowheel dissenys de primera qualitat i monopatins elèctrics de rendiment excessives per al transport de la ciutat i les activitats esportives aficionats. Koowheel proporciona un patí elèctricamb el valor inimaginable i una garantia competitiva a preus assequibles. M'apassiona el valor de prendre riscos - en un món que sovint prefereix no ho fem. Això li permet controlar el grau de la bateria, de manera que no es troba amb un monopatí inútil impulsivament. Components importants dels equips patí elèctric són les bateries per alimentar el monopatí Motored, el controlador per a l'acceleració i la frenada, la placa principal de muntatge i un carregador per recarregar la bateria.\nLes dues varietats de motor important contemplar aquí podria estar en rodes motors de cub o el cinturó empesos estimats. El nostre monopatí elèctric Kits ajudarà a fer aquest procés més simple. En general, hi ha monopatins elèctrics i els monopatins elèctrics a la via pública. Mentre que era un entre els meus missatges més calents i més vistes, molta gent em va dir en les votacions que s'han produït algunes plaques que no tenen realment agradables. No obstant això, després del desenvolupament dels monopatins de gasolina, hi ha hagut unes quantes causes que van provocar aquestes plaques motoritzades per obtenir prohibit com: soroll produït pels motors de gasolina i motors que estaven creant contaminació.\nLa recerca de descobrir el millor patí elèctric continua, disposat a conèixer? KOOWHEEL monopatins barregen la profunditat de les activitats esportives excessives amb les emocions clàssiques de skate per enviar un de la millor experiència d'embarcament energia disponible! En aquest moment porto, al meu entendre, les 10 millors patins de rodes per a ús diari. Top-of-the-line fabricants revisat per al 2018 és Koowheel. Ofereix velocitat normal de 30 kmh, la velocitat màxima 45 kmh, anar més ràpid, i es pot cobrir al voltant de 20 a 25 km amb una càrrega de bateria. La present bateria és 20pcs18650 cèl·lules de liti d'alta taxa.\nData de Publicació: febrer-06-2018


Avui en dia, els pares són molt conscients dels seus fills mitjançant internet. Hi ha molts predadors meandres internet fent nens com les seves víctimes. Els pares volen salvar als seus fills d'aquests antropòfags, però no poden ser allà per als seus fills tot el temps. Internet té seus costats tant bones com dolentes. Depen ens quin costat escollim.\nInternet conté coses que no hauria d'estar exposades als nens. De fet, aquestes coses no haurien de ser exposades a ningú. És deure fonamental dels pares a prendre algunes mesures serioses per salvar als seus fills d'aquesta interrupció massiva.\nEl problema més comú amb nens és l'ús excessiu internet, per tant no apareixen a les escoles i aconseguir males notes.\nHi ha programari de parental control que els pares s'utilitza per protegir el seu fill de terrible activitats d'internet. Per ajudar a protegir a nosaltres i la nostra família, Micro Keylogger és una de les millor programari de parental control. És programari que pot instal·lar fàcilment en el seu ordinador o ordinador de personal del seu fill. Aquest programari fa les següents activitats:\nBloqueig d'internet programa: Controla l'accés a programes a internet com e-mail, xat, compartició de fitxers, etc..\nFiltrar internet: Deixa triar llocs web específics que vol que el seu fill per veure.\nMonitorització d'Internet: Controla tot que el seu fill fa a internet.\nPares podria haver de preocupar-se sobre un major ansietat; cal assegurar-se que els seus fills no es desactivar les restriccions del programari de parental control. També pot decidir el grup d'atenció en el programa de programari que realment coincideix amb la comprensió del contingut segur. Per a molts pares, programari de parental control de Internet ha demostrat ser l'única manera per permetre als seus fills a utilitzar internet sense preocupar-se.\nEspero que aquest article ha ajudat a trobar les millors pràctiques de protecció de la infància. Ser segurs i protegeixi els seus fills!


PP&PI mantenen i cometen nombroses irregularitats 1"\nShowing article 2629 of 10527 in channel 13961322\nFirst Article ... Article 2627 Article 2628 Article 2629 Article 2630 Article 2631 ... Last Article\nPP&PI mantenen i cometen nombroses irregularitats 1\nNext [11/12] Processos de Montjuïc - «L'Anticlérical» - «CAP» - Ishill - García Sanchiz - «Moyita» - Perissino - Pestaña - Meschi - Company - Alemany\nPrevious [10/12] «A Revolução Social» - Conferència de Han Ryner - Spies - Byington - Binimelis - Dufour - García Pradas - Jover - Julian - Bernal - «El Manco de La Pesquera» - Dandi - Arnau - Richards\nAl darrer ple el batle va donar compte de factures i pagaments per un valor de 251.430,22 euros amb diferents irregularitats posades de manifest per part de les objeccions dels informes de l'interventor i secretària, algunes d'aquestes factures i pagaments es poden raonari entendre però altres responen a situacions irregulars que l'equip de govern PP&PI ha creat o ha demostrat una incapacitat total per solucionar-les. Cal recordar que al ple de setembre ja es va presentar un llistat similar i que PP&PI no tenen més remei que fer-ho en compliment de l'article 2 de a Llei 27/2013, de 27 de desembre de racionalització i sostenibilitat de l'Administració Local:\n" El órgano interventor elevará informe al Pleno de todas las resoluciones adoptadas por el Presidente de la Entidad Local contrarias a los reparos efectuados, así como un resumen de las principales anomalías detectadas en materia de ingresos. ..."\nEl que és clar és que PP&PI haurien de fer alguna cosa més que limitar-se a presentar aquestes irregularitats sinó que a més a més haurien de cercar solucions per evitar continuar cometent les mateixes. No només no s'están cercant solucions sinó que en un principi, quan al ple vam demanar explicacions, el batle no volia ni donar explicacions ni deixar a la resta de regidors responsables donar-les. La seva excusa era que les haurien d'haver presentat per escrit, com es fa amb les preguntes registrades al ple. Com li vam dir no té res a veure; no és el mateix que et facin una pregunta que no sàpigas d'on ve i necessites temps per informar-te que uns pagaments irregulars amb informes contraris d'Intervenció o Secretària que es presenten al ple (obligats per la llei) i que evidentment són perfectament coneguts per part dels regidors responsables. A més a més cal dir que a la Comissió Informativa no ens havien donat cap informació de les factures i fins el dilluns abans del ple no les vam poder tenir. Finalment el batle es va dignar a donar i deixar que els regidors responsables donassin les explicacions corresponents.\nEs van presentar els següents decrets.\nIntervenció i Secretaria en data 6.octubre de 2014 formulen nota d'objecció en relació a factures per un total de 76.116,30 euros.\nIntervenció i Secretaria en data 20 d'octubre de 2014 formulen nota d'objecció en relació a factures per un total de 55.694,93 euros\nIntervenció i Secretaria en data 4 de novembre de 2014 formulen nota d'objecció en relació a factures per un total de 30.583,71 euros\nIntervenció i Secretaria en data 17 de novembre de 2014 formulen nota d'objecció en relació a factures per un total de 89.035,28 euros\nParlant més concretament de les factures\nHi ha factures de pagaments als quals s'hauria d'haver fet un contracte menor i on PP&PI no ha segui cap tipus de procediment contractual. El compliment de la Llei garanteix que les diferents feines i subministraments es contractin de manera transparent i amb les mateixes oportunitats per a tothom :\n- Factures del servei de grua, actualment feta per dues empresses. Venim demanant la seva regulació des de la passada legislatura i principi de l'actual sense resultat. Aquest és un dels temes on clarament PP&PI no han volgut fer res.\n- Factures de diverses empreses de jardineria. A la passada legislatura es va fer un complet plec de condicions per treure a concurs el manteniment de jardins i zones verdes, una feina que va acabar a un calaix i de la que ni PP ni Pi han volgut saber res.\n- Com venim denunciant des de fa cins anys; l’empresa SEARSA CAÑELLAS A.I.E. l'empresa de manteniment de les instal·lacions impulsores d'aigües residuals de Pollença té un contracte del 18 d'agost de 1994 per valor de 7,130.514 pessetes que va caducar al 1996, FA 18 ANYS! .\n- Fatures de feines relacionades amb l'enllumenament. A pesar de que es va regular la contractació del manteniment de l'enllumenament del Port de Pollençaés més que evident que es va fer mal ja que la mateixa empresa que va guanyar el concurs segueix facturant nombroses feines que es podien haver inclós als plec de condicions.\nA més a més factures de la desoburació canonades, material d'obres, actvitats de socorrisme i aquatiques, treballs de medi ambient, delineació, assessorament lingüístic, cadastre, tècnic esport, joventut, classes de català a persones majors, serveis bedel...\nA altres factures es tracten desubministraments i/o serveis que no han seguit cap tipus de procediment contractual dels establerts a la Llei de Contractacions públiques:\n. S'hauria de tramitar un procediment de contractació (obert o negociat atenent a l'import de licitació) pel subministrament de material necessari pel manteniment dels serveis d'aquest municipi, dividit en lots en funció del material a considerar com ara material de construcció i elements afins, material de serralleria (eines, panys, claus, cadenes, molls...), lloguer de maquinària, material de ferreteria, material de vidriera, fusteria, pintures, material elèctric, material de fontaneria; material per a productes de jardineria, vestuari i material pel manteniment dels vehicles municipals.\nS'hauria de realitzar pels serveis tècnics els corresponents plecs de prescripcions tècniques on es relacionin, per preus unitaris, així com la mediació estimada dels materials i productes objecte de contractació classificant-se per conceptes específics i amb les seves característiques tècniques.\nDissabte 13 de desembre 9h. al monument, Pollença\nVisita guiada amb experts i dinar al bosc.\nMaterials que heu de dur:\n- Paner o cistella.\n- Roba i calçat per trescar pel bosc.\n- Plat, tassó, coberts, torcaboques, etc.\nMés informació i inscripcions a: alternativaperpollenca@gmail.com\nL’activitat és totalment gratuïta i oberta a tothom que tengui ganes de conèixer una mica més aquest món dels bolets.


LA FONT DE GRECCIO: L’estada d’en Pau\nelisabet 16 de desembre de 2021, a les 15:42\nVivències com aquestes, tal com dius, omplen la motxilla de la vida.\nTot esdevenir un abans i un després de com veure i apreciar el que cadascú de nosaltres tenim.\nMolts cops no en sabem prou, em de mirar en la distancia per saber-ho apeciar.\nPilar B. 16 de desembre de 2021, a les 15:55\nMoltes felicitats per en Pau.\nLi desitjo un BON NADAL i ANY NOU,\ni que els REIS li siguin ben generosos,\nen aquells dons que perduren eternament .\nJosepa Tous 16 de desembre de 2021, a les 22:18\nFelicitats Pau !!! Ens veiem aviat\nJoan Capdevila 17 de desembre de 2021, a les 9:07\nUna experiència inolvidable pel Pau i segur que també us ha ajudat a reforçar els vostres lligams d'amistat i confiança. "Viure amb i com els ugandesos": gran exemple d'integració. "Comprendre les raons del seu comportament": un nivell de maduresa i empatia gran, aquí normalment primer critiquem i després (si hi ha temps) reflexionem :-). Gràcies Sergi per compartir-ho!\nMarta 19 de desembre de 2021, a les 10:42\nQuina tartana tan plena de coses boniques que portes, Sergi!!! Que així continui, és un goig que ho comparteixis per poder-ne anar traient bocinets!!! Moltíssimes gràcies!!!\nSergi d'Assís 19 de desembre de 2021, a les 16:52


Ràdio Tordera – S’aprova el pressupost del Consell Comarcal del Maresme amb les depuradores de Terra Brava i Agora Parc com a principals inversions.\nS’aprova el pressupost del Consell Comarcal del Maresme amb les depuradores de Terra Brava i Agora Parc com a principals inversions.\ngen. 13, 2021App, Medi ambient, Política\nLes principals inversions del 2021 es concentren en la construcció de dues EDAR’s a Tordera (EDAR Terra Brava i EDAR Àgora Parc), i Roques Blanques. Ho explicava la consellera delegada de medi ambient i canvi climàtic, Montserrat Garrido, en declaracions a Ona Maresme.\nPor Ellos recull 400 animals perduts a Tordera en un any Els Mossos implementen la cita prèvia per posar denúncies a comissaria


S'OBRE LA CONVOCATÒRIA DEL CICLE DE CREACIÓ ESCÈNICA DESPERTALAB 2019\nLa Nau Ivanow i la Sala Atrium posen en marxa la cinquena edició del Cicle de creació escènica DespertaLab.\nEl Cicle DespertaLab és la voluntat de donar suport a la creació teatral més recent, contribuint a l’entrada de les joves companyies a les xarxes professionals. S'ofereix un marc ideal per a la creació i el desenvolupament d’un projecte escènic, a través d’una residència amb les condicions necessaries per a la creació, la producció, la comunicació i l’exhibició d’una obra teatral.\nEl projecte s’adreça a companyies i col·lectius professionals o en vies d’inserir-se en la professionalització, de fins a 35 anys, amb projectes originals i inèdits. Es valorarà especialment la innovació i solidesa del projecte. Es seleccionaran dos projectes d’àmbit nacional.\nPer inscriure’s a la convocatòria de DespertaLab 2019, cal remetre el FORMULARI D'INSCRIPCIÓ i un dossier amb la memòria del projecte, segons el GUIÓ corresponent. Es podrà adjuntar com a annex tota la informació i el material que es considerin oportuns. Tot plegat, haurà de presentar-se fins al 14 de setembre de 2018.


FINANCES PÚBLIQUES, ELS FORATS ESTATAL I CATALÀ\nUn de cada tres euros del Govern i de l’Estat van anar el 2013 a pagar amortitzacions i interessos\nA Mas-Colell i Montoro els costa quadrar els comptes per l’elevada despesa derivada de l’endeutament. MANUEL H. DE LEÓN / EFE\nBarcelonaQuan els ingressos no permeten cobrir puntualment unes despeses, cal renunciar-hi o endeutar-se. Això ho saben totes les famílies, però també és vàlid per a les administracions públiques, que els últims anys han aplicat tant la tisora per reduir despeses com han hagut d’augmentar de manera notable el seu endeutament per complir els compromisos de pagament. Ara bé, a mesura que creix el deute, també s’incrementen les quantitats a pagar pels seus venciments i pels interessos. És la situació que viuen la Generalitat i l’administració de l’Estat, que cada any han d’augmentar els recursos destinats a aquestes partides mentre segueixen retallant o -en el millor dels casos- congelant despeses com les polítiques socials. I com més s’allargui la crisi, més difícil serà fer front a aquesta situació.\nEn aquest sentit, el 2013 pot haver marcat una fita, ja que les dades d’execució pressupostària de la conselleria d’Economia mostren que, per primer cop, els venciments del deute van ser la partida que va rebre més recursos. S’hi van destinar 8.983 milions, més i tot del que fins ara era la principal partida de l’executiu, la de Salut. El 2013 el Govern va gastar en sanitat menys que en amortitzacions, 8.215 milions.\nA més, la Generalitat també va haver de pagar 1.761 milions per satisfer els interessos del deute. En total, per tant, el 31,5% dels recursos del 2013 van estar relacionats amb les obligacions derivades de l’endeutament, quasi un de cada tres euros. I és que el deute acumulat del Govern ha crescut un 262% des del 2007. Llavors era de 15.776 milions -el 8% del PIB-, però el 2013 ja s’havia inflat fins als 57.122 milions -29,7%.\nSigui com sigui, les previsions de la Generalitat apunten que aquest mateix 2014 ja es pot trencar aquesta inèrcia. Segons els pressupostos, l’endeutament creixerà molt lleugerament, fins als 59.914 milions, un 30,3% del PIB català, escassament mig punt més que ara. De la mateixa manera, la despesa en interessos del deute pujarà fins als 2.077 milions, però les amortitzacions cauran fins als 5.798 milions. Això és a causa, en bona mesura, del fet que els bons patriòtics es van acabar de pagar l’any passat i aquest 2014 només queden pendents 781,5 milions que s’acabaran de liquidar aquest mes. Gràcies a això, les obligacions derivades de l’endeutament de la Generalitat està previst que es redueixin fins als 7.875 milions, una quantitat molt semblant a la gastada el 2012 i 259 milions per sota de la despesa prevista en Salut.\nLa situació és més greu per a l’administració central de l’Estat. L’endeutament en el qual ha incorregut ha estat fins i tot superior en termes relatius al de Catalunya. I és que, si bé el 2007 devia 317.435 milions, l’equivalent al 30% del seu PIB, va tancar el 2013 amb un endeutament de 836.192 milions, un 81,7% del seu PIB. De fet, l’Estat va entrar en la crisi com un dels estats europeus més sanejats, però té previst acabar l’any amb un deute pròxim al 100% del seu PIB per al conjunt de les administracions públiques. Part de l’increment, però, es deu a la creació dels mecanismes de liquiditat per a les comunitats autònomes amb més dificultats, com Catalunya.\nCom en el cas de la Generalitat, aquest globus està tenint serioses conseqüències per a les arques del ministeri d’Hisenda. Segons els informes d’execució pressupostària, el 2013 va gastar 74.515 milions en amortització de deute i 28.410 en els interessos. En total, el 36% de tots els recursos de l’executiu central.\nTanmateix, aquesta quantitat es preveia encara superior, ja que el ministre d’Hisenda, Cristóbal Montoro, havia pressupostat 10.000 milions més per als interessos del deute, però la caiguda de la prima de risc va permetre que se’ls estalviés. I, malgrat que la despesa finalment va ser molt inferior respecte del que estava pressupostat, només el cost dels interessos del deute va ser més del doble del que es va dedicar a pensions i fins i tot superior a les despeses de personal de l’administració estatal.\nAlternatives a pagar el deute\nAra bé, ¿hi ha cap alternativa a satisfer els venciments i interessos del deute mentre les polítiques socials segueixen amb pressupostos sota mínims? Alguns partits d’esquerres defensen que sí. ICV-EUiA i la CUP van defensar el 2013 dues mocions per fer una auditoria del deute de la Generalitat per conèixer-ne la composició, l’origen i si alguna part es podria considerar “il·legítima”. Només van rebre el suport de C’s, mentre que CiU i ERC van tombar els textos i PSC i PP es van abstenir. Compromís també va proposar sense èxit auditar els comptes valencians i IU-ICV va reclamar-ho infructuosament en l’àmbit estatal.\nLa candidata d’EUiA pel 25-M, Núria Lozano, va participar dijous en una cimera del Partit de l’Esquerra Europea específica sobre el deute. “L’origen real del deute és que els estats es van fer càrrec del deute privat dels bancs”, defensa a l’ARA, i per això reclama reestructurar-lo o directament no pagar-ne una part i prioritzar “els drets de la ciutadania”. Els grans partits, però, repliquen que, si es fes això, s’encariria l’accés a l’endeutament posterior -encara necessari- o es tancarien del tot els mercats. CiU i ERC ja van reformar la llei d’estabilitat catalana per prioritzar en el futur les polítiques socials al retorn del deute.


Villar Palasí, José Luís | FaPaC - Portal comunitari AMPA\nInici › Villar Palasí, José Luís\nJosé Luis Villar Palasí (València, 1922 - ) va ser President del Consell Superior d'Investigacions Científiques i Ministre d'Educació en el govern de Franco des del 18 d'abril de 1968 al 11 de juny de 1973. Va deixar el govern després de ser nomenat President l'Almirall Luis Carrero Blanco que va nomenar en aquest lloc Julio Rodríguez Martínez. Pertanyia al que durant el Franquisme es va considerar tendència democristiana del Règim, amb vincles amb l'Opus Dei, encara que no hi va pertànyer directament.\n2 Llei General d'Educació de 1970\nÉs llicenciat en Dret (1945) i Filosofia i Lletres, secció d'Història (1945), per la Universitat de València. Es va traslladar a la Universitat de Madrid, en la Facultat de la qual de Ciències Polítiques i Econòmiques va treballar com auxiliar de càtedra de Teoria Econòmica. En 1951 va ser nomenat secretari tècnic del director general del recentment creat Ministeri d'Informació i Turisme. En 1962 va arribar a sotssecretari de Comerç, un lloc per al va anar nomenat per Alberto Ullastres, ministre de Comerç de Franco. Després de tres anys servint al Ministeri de Comerç, Villar Palasí va passar a dirigir l'Institut d'Estudis Administratius situat en el Centre de Funcionaris Civils, a Alcalá En 1968 va ser nomenat Ministre d'Educació franquista. En 1971, va passar a compaginar el seu càrrec com Ministre amb el de President del CSIC fins a la seva destitució d'ambdós en 1973.\n(Article estret de la Viquipèdia)


D'agost de 2016 -\nArxius per mes: d'agost de l'any 2016\nCrònica Cursa Popular Carrer Guadiana\n28 de d'agost de, l'any 2016 mcasas\tDeixa un comentari\nI seguint amb les cròniques, com ja us he comentat, aquest dissabte vaig fer una segona cursa a Sants, la XXVII Cursa Popular Carrer Guadiana.\nLa cosa va començar de la forma més tonta. L’Isidre Ferrer, un home que molts coneixereu perquè té 81 anys i corre a moltes curses, ens va dir que ell anava després a una altra que feien a dos carrers, que començava a les 12. De fet, ell feia quatre curses aquest cap de setmana, entre elles la d’avui diumenge a Ripollet, de 10 km… De gran vull ser com ell… Total, que va córrer la veu i uns quants Corresolidaris i altres participants de la cursa vam decidir d’anar-hi. Amb l’Iván Rojas va començar la conya de que hi aniria, però és que després m’hi va arrossegar.\nLa cursa consistia en fer tres voltes a un altre circuit, però que també passava per la plaça de la Farga, el que ja era casualitat. Ens van dir que eren uns tres quilòmetres, però per sort va resultar ser una milla, el que també vaig descobrir quan feia una volta de reconeixement al circuit.\nLa veritat és que tenia les cames cansades, una mica pesades. Abans de començar a córrer un noi d’una radio em va fer una entrevista en directe sobre el que era Corresolidaris, i ho vaig fer com el cul, ja que jo escriure encara, però parlar com que no. Primer van córrer les diferents curses infantils, on en la darrera participava en Simón, el fill de l’Iván Rojas, que també havia corregut en la anterior on havia quedat segon, i aquí va quedar tercer.\nLa sortida dels grans no la vaig fer massa bé. Hi havia una corba només començar i vaig tenir una mica de tap. Un noi va sortir disparat el primer, però en poc menys de 150 metres ja el vam atrapar i a la primera volta ja ens vam situar en la mateixa posició els tres primers. L’Iván anava davant, després el seguia jo, i després un altre home que també havia fet l’altre cursa i amb el que havia estat xerrant una bona estona. Tots tres vam notar molt l’haver fet la cursa anterior, sobretot en el ritme i les pulsacions.\nL’Iván se’m va distanciar uns 10 metres, i ja em pensava que no l’atraparia, però a la segona volta, poc a poc, em vaig poder apropar. Vam començar la tercera, de baixada, i em vaig apropar una mica més, a dos metres, va venir la part plana, on se’m va separar un altre cop i ja em pensava que no podria fer res, i un altre cop la pujada. En aquell punt vaig pensar que si l’avançava era en aquell moment o mai, així que em vaig arriscar a donar-ho tot, amb por de quedar-me sense energies pel que quedava de cursa. Tal com em va dir l’Iván, em va veure avançar-lo molt ràpid al darrer tram, mentre escoltava les meves trepitjades, agafar la corba i sortir amb velocitat. Jo no vaig tenir aquesta sensació, però si que és cert que em vaig girar un moment i vaig veure que li havia tret uns metres. Vaig accelerar a la baixada, i vaig entrar a la meta, trencant per primer cop la cinta d’arribada, que encara que estava feta amb paper de cuina em va fer il·lusió. Sort que l’Iván no està fort ara perquè sinó se’m ventila amb patates. Igualment, tots dos vam rebre copa!\nDistància: 1,69 Km\nAltura guanyada positiva: 24 metres\nZona: Barcelona Sants.\nValoració Organització: 7. L’organització va estar molt correcte en tot. Era una cursa de barri molt popular, així que tot era molt d’estar per casa. L’entrega de premis va ser molt ràpida. No hi havia arc ni sistema de cronometratge, ni tampoc era l’intenció.\nRecorregut: 6. El recorregut era rectangular, sense perill de perdres, però la veritat és que era dur. Cada cop que feia la pujada me’n recordava de l’anterior cursa.\nAmbientació: 8. Tota la gent estava allà per animar, una cursa molt propera. Evidentment cap speaker, però si el noi de la radio que anava explicant tot i fent entrevistes.\nValoració Avituallament arribada: 7. Aigua i una barreta de cereals, i era una cursa gratuïta. Perfecte.\nAparcament: Intenteu aparcar a Bareclona, i a Sants…\nTemps real: 5m:55s\nPosició final: 1\nParticipants que han acabat: 30 de la categoria dels grans.\nCrònica Doble Milla de la Farga (Sants)\nAvui us explicaré les dues curses que vaig córrer ahir al barri de Sants, i ho faré amb dos articles separats. Començaré per la primera, en la que va col·laborar Corresolidaris en la organització, la Cursa Doble Milla Plaça de la Farga. No em vull estendre massa perquè la Esther ha fet una fantàstica crònica del que realment ha estat la cursa i que us recomano que llegiu aquí. Jo us explicaré com sempre una mica més els aspectes esportius i alguna cosa organitzativa, però després de la gran aportació emocional que ha fet l’Esther, poca cosa més puc dir jo ja…. A part, hi trobareu més de 1200 fotos!!\nComencem per una tonteria, i és que gairebé no arribo perquè em vaig equivocar d’hora. Resulta que era a les 9:30, i no sé perquè estava convençut de que era a les 10:00. Per sort vaig arribar a les 9:25, i vaig haver de fer-ho tot a pressa i corrents (mai més ben dit). Com era d’esperar hi havia moltíssims Corresolidaris, tant com a voluntaris com a corredors (avui no els anomenaré perquè no us anomenaré perquè no acabaria mai…).\nPrimer es va fer una sortida per els de “Egoismo positivo” i per en Tony Molinos amb en Pol (de Proyecto Pol), i dos minuts després vam sortir la resta. El recorregut era un circuit de 3 voltes que passaven per la plaça de la Farga, amb baixades i pujades, alguna petita punyetera, que es noten sobretot quan vas ràpid. En total una doble milla amb un desnivell acumulat de 39 metres, el que té la seva gràcia al no ser precisament plana.\nEm vaig posar cap endavant aquest cop. Vam sortir molt ràpid (una bogeria), amb el sensei Paco, i darrere de l’Iván Rojas (del diari de Sofia i Sara), i vaig reduir velocitat perquè no volia morir ja a la primera volta. Al davant, entre d’altres, anaven els professionals impossibles d’atrapar (Carles Montllor, Eric Monasterio, Andrés Acuña….), i seguint-los anàvem els mortals. Jo vaig anar en progressio, guanyant uns segons a cada volta, el que va ser també bastant dur. Entre la segona i tercera volta vaig anar guanyant alguna posició, i finalment vaig poder entrar a la meta en sisena posició, on en un sprint em va avançar un noi jove al que no vaig tenir ganes ni potencia per poder avançar. Vaig agafar la darrera corba massa oberta (gairebé em menjo una farola, i allà em va recuperar tot el que li havia tret).\nNo voldria passar a la fitxa sense felicitar a tots els Corresolidaris que van fer podi (alguns per primer cop, com Javier Arriegui, Toñi Velasco i Fina Ortuño), així com a tots els voluntaris i gent que va col·laborar per a que aquesta festa fos possible.\nCom que es tracta d’una cursa de Corresolidaris, no faré la típica fitxa (o almenys hi ha coses que no puc valorar perquè seria “raro”, com l’anunci d’Axe). No posaré puntació, ja que crec que tot va ser genial, hehehe.\nDistància: 3,2 Km (segons garmin 3).\nAltura guanyada positiva: 39 metres\nValoració Organització: Tot va anar molt bé. Només hi va haver problemes amb els altaveus i va costar treure la llista definitiva de classificats, però res greu.\nRecorregut: Tres voltes a un circuit una mica trencacames, però entretingut. S’havia de vigilar en el darrer gir.\nAmbientació: Al ser un circuit tant curt, sempre hi havia algú donant ànims. Fora de la cursa, tot va ser una festa.\nValoració Avituallament arribada: Aigua, síndria i coca, perfecte.\nAparcament: Barcelona, crec que no cal dir cap altre cosa…\nBossa del corredor: Bossa amb caramels, cremes OxD, beguda de poma. Fantàstic amb el preu que tenia!\nPreu: 3€ solidaris.\nTemps real: 10m:41s\nPosició final: 6 (Potser set perquè hi havia dorsals que corrien sense xip perquè es van apuntar al darrer moment i per tant no contaven per a la classificació.).\nParticipants que han acabat: uns 130 (104 oficials).\nSalut i kilòmetres i solidaritat!\nCrònica 29a Funimetrada\n23 de d'agost de, l'any 2016 mcasas\tDeixa un comentari\nDoncs sí, avui torno a escriure perquè ahir, un dia després de la cursa de Castellbisbal, vaig fer-ne una altra. Es tractava de la 29a Funimetrada de Gelida, una cursa de 101 metres de desnivell positiu que es recorren en gairebé una mica més d’una milla. L’objectiu de la cursa és arribar a dalt a la plaça de l’ajuntament partint des de l’estació de Renfe abans de que ho faci el funicular, per tant en 8 minuts. Per desgràcia, com ja van advertir, aquest any el funicular no funcionava i els propis organitzadors ja van estar intentant que s’arreglés. Igualment, per sort la cursa era contra el funicular, no contra la Renfe, perquè tots sabem que amb els retards i lo malament que funciona rodalies per no guanyar s’hauria d’anar coix i arrossegant una pedra de 100 kgr…\nLa veritat és que va ser una cursa molt diferent a les altres, una cursa de festa major. Força participants (crec que hi havia 150 apuntats), i alguns trams molt forts, sense gairebé cap metre pla per descansar (potser 50 metres…). Vaig córrer amb tres Corresolidaris més (Fran, Pilar, i Mari Carmen), i allà també em vaig trobar amb un vell conegut, de Fondistes Llobregat, l’Antonio Rodríguez.\nLa cursa començava a l’estació de Renfe, després de que un petard donés el tret de sortida. Vaig fer una mala sortida, amb alguns nens i gent que se’m va creuar i no em van deixar córrer com volia, però això és normal amb aquest tipus de cursa. Vam agafar la carretera, primer amb una pujada suau, i després amb uns 100 metres de pujada molt forta fins la rotonda de l’entrada de l’autopista/gasolinera. En aquesta pujada em vaig relaxar massa perquè no volia cremar-me abans d’hora, i va ser un error. Després ja vam anar pujant tota l’estona per la carretera, i poc a poc vaig anar guanyant posicions tota l’estona. Cap a la meitat em vaig trobar a l’Antonio, i vaig continuar augmentant el ritme fins arribar a un petit pla, on seguidament començava una forta pujada que portava a la plaça de l’ajuntament i després a l’arribada. Vaig esprintar i em van sobrar energies perquè havia reservat massa, i no m’esperava trobar-me tant bé després de la cursa del dia anterior, i de l’entrenament en bicicleta del mateix dia. Finalment setè de la categoria, i tretzè de la general.\nEn Fran va arribar 20 segons després, junt amb l’Antonio. La Pilar va ser la primera dona en la seva categoria (i de la competició), i la Mari Carmen va quedar segona. Totes dues en menys de 9 minuts. Quin parell de cracks! Ens vam quedar fins l’entrega de premis, evidentment, i després ja vam marxar cap a casa. Abans, però, amb la meva parella vaig donar una petita volta per veure el poble, i vam comprar uns xurros de xocolata que estaven just a la línia d’arribada, i és clar, va ser amor a primera vista.\nDistància: 1,8 Km (segons garmin 1,62).\nAltura guanyada positiva: 101 metres\nValoració Organització: 8. La sensació que vaig tenir es que tot va anar rodat, encara que fos la cursa cap amunt. Primer de tot cal dir que es tracta d’una cursa gratuïta, així que aquí no valen crítiques, però és que tampoc se’n mereix cap. Fins i tot hi havia una persona que corria la cursa i anava comentant com anava tot. Els speakers de la cursa, en aquest cas, eren gent de Radio Gelida, que ho van fer fantàsticament bé. La sortida va ser l’única cosa una mica caòtica.\nRecorregut: 8. El recorregut és el que toca. És a dir, pujar, així que perfecte. I ja van vigilar per fer-ho d’una forma no massa directe i animal, evitant escales, o sigui que bé.\nAmbientació: 9. L’ambientació que va fer de l’esdeveniment Radio Gelida va ser boníssima, i l’arribada estava plena de gent. En aquest sentit em va encantar.\nValoració Avituallament arribada: 7. Una botella d’aigua de litre i mig! No ho havia vist mai en cap cursa, i menys d’aquesta distancia. Llàstima que no donessin xurros, hahaha.\nValoració Avituallament mitja carrera: Ja hagués estat un gra massa… Però si que ens van “regar” en algun moment.\nGuarda-roba: Crec que no.\nAparcament: 8. Vam aparcar bé pel poble, però no sé si va ser sort.\nBossa del corredor: No hi havia, però es que tampoc vam pagar res!\nTemps real: 6m:49s\nPosició final: 13 (7 de categoria).\nParticipants que han acabat: 119 (de 150 inscrits).\n22 de d'agost de, l'any 2016 mcasas\tDeixa un comentari\nDesprés d’uns dies sense competir, aquest cap de setmana ha tocat de nou anar a córrer. La meva idea inicial era anar a l’Aquatló de Malgrat de Mar, però em feia pal haver-me d’aixecar a les 6 del matí, i finalment vaig decidir anar a la Cursa Popular de Castellbisbal, que em permetia llevar-me a les 8:00 i a més era solidaria, destinada aquest any a la “Petita Julia”. Allà vaig coincidir amb uns quants corresolidaris que feia temps que no veia: Iván (del diari de Sofia y Sara), Miguel y Josele, y vaig conèixer als dos Javier’s del grup i a uns quants més que no coneixia.\nLa cursa va ser bàsicament el que s’anomena una trencacames d’asfalt. Això vol dir pujades i baixades i algun fals pla, una de les més dures que he fet, similar a la cursa d’Abrera o d’Apeles. En aquesta ocasió van ser 105 metres de desnivell positiu en 6,3 Km, amb algunes pujades de fort pendent i no precisament curtes. És una cursa on has de saber regular-te bé, perquè sinó estàs mort. Si surts com si fos una cursa de 5, error, i si surts com si fos una de 10, potser et quedes curt, encara que aquí crec que era una estratègia correcte si no la coneixies.\nJo el que vaig fer va ser seguir a l’Iván, que sé que està fort, i que ja l’havia fet. Va sortir molt ràpid, i em vaig quedar a uns 50-100 metres seguint-lo, sempre creuant els dits per no petar i preparat per baixar el meu ritme depenen de com em notés. Els primers tres cents metres eren de baixada, i després ja va començar a pujar pot ser 1 km. Aleshores va venir una bona baixada on ens vam posar a 3’20’’ i això va ser un altre kilòmetre. Una mica més de pujada, baixada, pla, i la part més dura de la cursa. Si aquí no havies regulat bé, ja tenies un problema perquè era una pujada en dos fases, de més d’un kilòmetre, i de desnivell pronunciat en certs trams, i tot això a les 10:10 del matí… Vaig començar a sentir a un corredor que feia sorolls estranys una mica abans d’avançar-lo, i després d’un minut o així vaig escoltar com al final “es deixava l’esmorçar”. No em vaig girar a mirar-ho, però el soroll era inconfusible.\nAmb tot això vam arribar al kilòmetre 4, on va tornar a baixar, vam fer la pujada de la sortida en direcció contraria, baixada un altre cop intentant recuperar, i els darrers 800 metres amb una bona pujada fins arribar a meta. Allà va ser quan l’Ivan va petar. Vaig dir-li que em seguís, i ho va poder fer uns metres, però estava destrossat. Vaig continuar, i al arribar a dalt, només em van quedar 200 metres de baixada a tota velocitat i frenada gairebé en sec després de la meta perquè no hi havia gaire espai. Just allà, en aquell moment de la frenada, algú em va fer una foto horrible on sembla que balli break dance, i que no posaré aquí perquè ja hem rigut tots prou.\nL’Ivan va arribar pocs segons després i va evitar que ningú més l’avancés, i la resta de Corresolidaris també complint amb els seus objectius, i notant força la duresa i calor de la cursa, com tots. També vaig estar una estoneta parlant amb en Rafa Pérez, que com sempre va fer una gran marca traient-me més d’1 minut.\nDistància: 6,3 Km (segons garmin 6,2).\nAltura guanyada positiva: 105 metres\nValoració Organització: 7. Per mi tot va anar força bé. L’única cosa es que al principi no sabia on havia d’anar, i va resultar que per agafar el dorsal havia d’anar a l’arribada (que no era la mateixa que la sortida). Per la resta bé, tot el circuit ben marcat, música a l’arribada i sortida, i potser és cert que l’speaker no s’escoltava massa bé.\nRecorregut: 8. Tot el poble de Castellbisbal, de dalt a baix, mai més ben dit. Es veu que aquest any han canviat una mica el circuit i no és tan dur, i hi ha menys sol. Ben fet per tant. Fantàstic els bombers tirant-nos aigua que ens feia molta falta!\nAmbientació: 7. Arribada i sortida molt bé, durant la cursa alguna gent del poble animant.\nValoració Avituallament arribada: 6. Aigua i Aquarius, i alguns caramels. No és una cursa llarga, així que està bé.\nValoració Avituallament mitja carrera: 7. Un aigua, però es que en aquesta distància i la calor que feia és una cosa que s’agraeix molt.\nDutxes: No (que jo sàpiga).\nAparcament: 8. Has d’aparcar millor a l’entrada del poble, on hi ha lloc de sobre.\nBossa del corredor: Una samarreta tècnica de tirants, el que està fantàstic ja que és una cursa solidària.\nPreu: 4€ (és una cursa solidària).\nTemps real: 23m:50s\nPosició final: 24.\nParticipants que han acabat: 265.\n9 d'agost de, l'any 2016 mcasas\tDeixa un comentari\nAquest diumenge 7 d’agost vaig córrer un altre cop la cursa popular de Sant Sebastià dels Gorgs, i faré una breu entrada ja que d’aquesta cursa ja teniu algún altre post, i no ha canviat gairebé res.\nS’ha de dir que cada cop hi ha més nivell allà. Aquest any vaig fer el meu millor temps, malgrat tot només vaig poder arribar 4rt, això sí, bastant a prop del tercer, i sempre veient els dos primers. Feia molta calor, i vam sortir molt forts. La cursa comença amb una mica de pujada, i anavem a 3’20”. Vaig decidir baixar una mica el ritme per tenir alguna opció a posteriori, encara que ja veia que seria gairebé impossible.\nEm van treure un bon tros, però a partir del primer kilòmetre em vaig anar acostant cada cop més, vaig avançar al quart, i allà a apretar les dents fins el final, on malgrat baixar més de 20 segons (a 3’34” el Km de mitja), no em va servir de res. A l’arribada, beguda, patates fregides, tot molt informal com els altres anys. Entrega de premis (aquest any només hi havia copa pels primers, i pels tres primers locals), foto de grup, i cap a casa!\nTemps real: 10m:06s\nPosició final: 4er de categoria, potser tercer si el segon que era local tenia premi per primer local.\nParticipants que han acabat: uns 30 (amb nens i tot, o sigui que ja veieu).


Històries veïnals: HV 4/6: La desmemòria del trapezista\nPublicat per Unknown en diumenge, d’agost 31, 2008\nMolt bo, veïns! Pobret, si volia ser pintor! Clar home ara s'enten tot!\nPer fi ha arribat al fi aquesta surrealista història\nEi! Torbo una molt bona iniciativa això de les històries veïnals! Ja m'hi vaig passar el mes anterior, just quan començaveu la darrera tongada... Massa tard per apuntar-m'hi...\nEncara em puc inscriure? Si es que això va així... Què he de fer per participar en aquest blog?\n(quin relat aquest... sí, una miqueta subrealista sí que ho és, però bon relat! :))\nho entens? Juàs!\nés el que tenen els trapezistes, oi?\n(quin nom, oi?) Has d'estar atenta al blog quan es convoqui una nova tongada (a mitjan octubre)\ncom feu anar el "coco", quin deliri de història, subrealita és poc, molt bo companys/es\nJo felicito a tots i especialment a Striper per la idea d'homenatjar "El vertigen...", que per cert m'he de llegir!


Ens animam a reciclar!\nEns animen a reciclar!\nEl passat 28 d’octubre varem rebre al col·legi la visita d’un camió d’Emaya. Aquest vehicle pareixia màgic. Tenia com unes bústies acompanyades d’unes lletres ben grosses que posaven: roba, piles, bombetes, envasos, electrodomèstics...\nAbans de posar-hi les deixalles que molts de nosaltres havíem portat, ens varen explicar uns senyors que en sabien molt, el perquè reciclam, com ho hem de fer, on ho hem de fer i quan convé deixar les escombraries i més coses...\nJa fa molt de temps que en el col·legi ens animen a reciclar. Ho feim cada setmana piles, oli i paper però amb la visita del camió màgic varem aprendre que tot es pot reutilitzar de nou. Només es tracta de portar-ho al lloc adient.\nApostam pel reciclatge i tu?\nPer veure més fotografies, clicau aquí.


Tipus de Sessions - Crossfit Diagonal\nHomePresentacióTipus de Sessions\nWOD: en aquestes classes, diferents cada dia, entrenaràs totes les disciplines que engloba el CrossFit, combinant exercicis gimnàstics, d’aixecament olímpic i d’exercicis metabòlics (exercicis cardiovasculars) realitzats en alta intensitat.\nWEIGHTLIFTING: en aquestes classes aprendràs la tècnica correcta per saber executar correctament tots els moviments olímpics d’Halterofília i t’aportarà una millora de la força i la potència.\nGYMNASTICS: en aquestes classes realitzarem exercicis amb el nostre propi pes corporal i aprendrem a utilitzar les anelles, grimpar a la corda, … per millorar la nostra coordinació, flexibilitat (rang de moviment) i equilibri.\nENDURANCE: classes on aprendrem i millorarem la nostra resistència cardiovascular/respiratòria. Que faran que millorem el nostre rendiment esportiu.\nOPEN BOX: durant aquestes hores tindràs temps lliure per poder usar les instal•lacions del Box i així poder realitzar els teus propis entrenaments o realitzar els teus WOD preferits.\nON RAMP: són sessions formatives per poder començar a practicar CrossFit. Ja que el seu practica requereix conèixer la terminologia pròpia d’aquest esport i les seves tècniques (perquè no et lesionis i perquè puguis seguir els *WOD sense problema), per a això quan comencis a entrenar amb nosaltres rebràs 4 sessions formatives.


Bona alimentació en nens de 0 a 3 anys: 10 consells de la dietista | betevé\nLa dietista i nutricionista Adriana Oroz ofereix 10 consells per garantir una bona alimentació en nens de 0 a 3 anys\nSara López | Dilluns, 17 de Set del 2018, a les 13.15\nLa primera etapa de la infància, dels 0 a 3 anys, és una de les més importants en el creixement dels infants. Per això, la dietista i nutricionista Adriana Oroz, de la Clínica Alimmenta, considera que és molt important dotar els més petits d’aliments plens de nutrients. En el marc del Festival Cómo Como, on ha participat com a ponent, la dietista ofereix 10 consells que serveixen per garantir una bona alimentació als infants.\n1. Respectar els sis primers mesos de lactància\nDurant els sis primers mesos de vida, és important respectar el període de lactància i alimentar el nadó exclusivament amb llet.\n2. A partir de sis mesos, començar amb purés\nJa amb sis mesos, l’infant pot començar a ingerir nous aliments de manera progressiva. En primer terme, cal començar amb purés, ja que les textures homogènies els seran més fàcil d’empassar.\n3. No oblidar els aliments rics en ferro\nLa dietista Oroz recomana potenciar aliments rics en ferro (carn, llegums,…) a partir dels sis mesos, moment en què els nivells d’aquest element comencen a baixar. El ferro es pot trobar en diferents pots de farinetes on ja s’indica que porten carn i altres aliments rics en aquesta substància.\n4. La fruita: els primers aliments sòlids\nOroz aconsella començar amb les fruites més dolces com, per exemple, el plàtan o la poma. Una bona opció és coure-les perquè les puguin mastegar i acceptar més fàcilment.\n5. Com coure els aliments\nA l’hora de coure els aliments, la nutricionista recomana fer-ho a foc suau per perdre el mínim de propietats possibles.\n6. Compte amb les verdures de fulla verda\nIntroduir aliments de fulla verda (espinacs, bledes,…) és important però Oroz demana precaució perquè són rics en nitrats i un consum excessiu pot causar una intoxicació.\n7. Evitar el sucre, la sal i els additius\nDurant el primer any de vida, és aconsellable treballar perquè l’infant conegui el gust natural dels aliments i evitar el sucre, la sal i els additius. A banda que el seu consum en excés no és saludable, Oroz explica que emmascaren el gust del menjar i això, en un futur, pot provocar el rebuig del petit per algun tipus d’aliments.\n8. Mirar l’historial familiar d’al·lèrgies\nTenir en compte l’historial familiar també és important per introduir nous aliments, com, per exemple, la fruita seca, i estar a l’aguait per detectar possibles al·lèrgies.\n9. Aliments naturals, sempre\nCal prioritzar sempre el consum de productes naturals en lloc dels processats, ja que aquests últims poden ser rics en calories però no tant en nutrients, imprescindibles per al desenvolupament dels infants.\n10. Seguir el ritme de l’infant\nTot i les pautes a l’hora d’introduir nous aliments, Oroz reflexiona que cal observar cada nadó per veure com tolera els canvis i adaptar la ingesta de menjar tenint en compte la seva evolució.\n— alimentació — festivals — infància — infants — nutrició


Vicent Muñoz es reuneix amb el coordinador de Rodalies Renfe - Xtradio\nAhir es va celebrar a València una reunió entre l’alcalde de La Font de la Figuera, Vicent Muñoz, i Juan Carlos Fulgencio, coordinador de Rodalies de la Comunitat Valenciana i responsable de Relacions Institucionals de Renfe a la Comunitat Valenciana i Regió de Múrcia.\nSobre la taula es van posar diverses peticions que durant els últims anys s’han traslladat des del consistori fontí al ministeri i que són la conseqüència d’una falta de planificació en la construcció d’infraestructures de l’estat pel seu pas per este municipi de la Costera.\nVicent Muñoz va explicar la problemàtica que pateix la localitat quan es produeixen fortes pluges, i va reclamar el condicionament dels camins del terme que han patit inundacions recents a causa de la deficient canalització de l’aigua produïda per la construcció d’infraestructures ferroviàries i carreteres per part de l’estat.\nPer part del ministeri es plantegen alternatives que, segons l’ajuntament, seran estudiades detalladament pels seus possibles efectes perjudicials des del punt de vista paisatgístic.\nFinalment, l’alcalde va obtenir la resposta positiva de Juan Carlos Fulgencio per a incloure en l’esborrany del pròxim Pla de Rodalies de la Comunitat Valenciana una parada de tren en la Font de la Figuera. Així es recuperaria el servei de connexió per tren amb la localitat i es milloraria la mobilitat del veïnat.


Apunts per l'educació del futur\nApunts per l’educació del futur\nPinzellades del XXX Fòrum Local d'Educació\nEl dijous 21 de novembre, a l’Auditori de la Facultat d’Informació i Mitjans Audiovisuals de la Universitat de Barcelona, es va celebrar el XXX Fòrum Local d’Educació organitzat per la Diputació de Barcelona. Malgrat que les competències educatives corresponen a la Generalitat, molts ajuntaments juguen un paper clau en l’àmbit educatiu més enllà de les ensenyances obligatòries; no en va la majoria de corporacions municipals s’ocupen de les escoles bressol, les escoles d’adults, les d’educació especial o les d’educació artística.\nEl plat fort de la jornada va ser el diàleg entre Joan Manuel del Pozo, doctor en Filosofia i professor emèrit de la Universitat de Girona, i Mònica Nadal, directora de recerca de la Fundació Jaume Bofill. Seguidament, 18 representants de diversos àmbits del món educatiu van compartir les seves experiències i van exposar quins reptes i oportunitats creuen que ens depararà el futur de l’educació entesa des de l’àmbit local. Molts dels seus diagnòstics coincidien plenament amb els arguments exhibits per Del Pozo i Nadal en el seu debat. La jornada va finalitzar amb un col·loqui sobre polítiques educatives locals entre diversos regidors i regidores de la Província de Barcelona moderat pel pedagog, periodista i sociòleg Jaume Carbonell.\nLes idees més recurrents al llarg de totes les sessions van ser tres: la necessitat imperiosa de col·laborar i treballar en xarxa entre tots els agents educatius del territori, curriculars i no curriculars, l’evidència que ens dirigim cap a un model d’aprenentatge al llarg de la vida, i la crida a combatre les desigualtats creixents de la societat mitjançant una major equitat i justícia social. No és d’estranyar que aquests enunciats coincideixin amb els postulats dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) de l’ONU. Aprovats el 2015 en el marc de l’Agenda 2030 pel Desenvolupament Sostenible, els ODS van ser citats diverses vegades al llarg de la jornada. En especial el número 4, que versa específicament sobre l’educació i promet “garantir una educació inclusiva, equitativa i de qualitat i promoure oportunitats d’aprenentatge al llarg de tota la vida per a tothom“.\nTal com va reconèixer Manuel del Pozo, els ODS “poden semblar la carta als Reis, però millor ser ambiciosos que quedar curts”. Tot seguit, va dissertar sobre com s’ha d’interpretar el concepte de “qualitat” en el context educatiu. Des del punt de vista de la Racionalitat Tècnica, imperant a finals del s. XIX i principis del XX, la “qualitat” s’entén com a sinònim de “perfecció i consistència”, una concepció que vaticinava i va ajudar a cimentar els moviments autoritaris posteriors, ja que com el professor va admetre, “la perfecció és feixista”. La Lògica Tecnoindustrial nascuda arran de les Guerres Mundials identificava l’educació de “qualitat” com aquella que s’adequava a una finalitat concreta, seguint els principis del fordisme. Més recentment, l’accepció elitista de “qualitat” l’equipara al concepte “d’excel·lència”, mentre que una visió més ergonomista concep l’educació de “qualitat” com aquella que fa un correcte “retiment de comptes” justificant la inversió feta tenint en compte els resultats. Finalment, la idea més humanista l’entén com aquella que permet la transformació personal de l’individu i el fa créixer en coneixement, però també en valors, millorant la persona en el procés.\nAquest últim significat és el que Del Pozo defensa que cal aplicar als ODS, ja que “aprendre és créixer” i “molts elements vitals queden fora de la formació habitual”. En aquest punt, Jordi Umbert, director de l’Escola d’Arts en Viu del Prat del Llobregat, va coincidir amb el professor Del Pozo, quan defensà, tot seguint els postulats d’Eliot Eisner, que “més enllà de la llengua i la numeració hi ha altres llenguatges pel creixement de les persones” i reivindicà el paper de les Escoles d’Arts com a eines de transformació personal i comunitària. Com bé va explicar Mònica Nadal en introduir el concepte “d’enriquiment educatiu”, “cap infant pot aspirar a allò que no coneix”; per tant, des de l’àmbit educatiu cal vetllar per fer-los conèixer el seu entorn i les altres realitats que els envolten, reivindicant una gran diversitat d’activitats que configurin un catàleg variat d’oportunitats educatives: des d’excursions, caus i esplais, fins a museus i biblioteques, passant per la pràctica artística, sigui musical, escènica o plàstica.\nAquesta atenció a les necessitats vitals de cadascú reforça la idea expressada per Del Pozo que cal treballar per reconèixer la singularitat de tothom, per reconèixer els individus com a tals. Segons ell, una de les grans característiques de la humanitat és la inseguretat, els humans necessitem reconeixement per guanyar en seguretat, altrament anomenada autoestima, i aquesta autoestima es reforça quan som acceptats tal com som. El sistema educatiu hauria de treballar per saber apreciar les capacitats de cadascú. Per Del Pozo, la igualtat d’oportunitats no s’assoleix quan s’entrena la gent per anar obtenint victòries al llarg de la vida: unes bones qualificacions, una carrera, una bona feina, etc; això només fomenta la individualitat i la competència, ja que, a la llarga, també es persegueix assolir victòries sobre els altres, sinó quan s’entrena la gent per obtenir la victòria sobre un mateix, assolint un equilibri emocional i una capacitat de transformació constant.\nLa singularitat personal ens acosta al tema central del diàleg entre Del Pozo i Nadal: la proximitat, el paper que pot desenvolupar en l’àmbit educatiu l’administració i l’entorn local. Com va manifestar Jordi Collet, professor de Sociologia de l’Educació de la Universitat de Vic, “cal combatre les polítiques educatives homogènies, cal donar més importància a les característiques educatives de cada territori; deixar de fer polítiques per a la comunitat educativa i passar a fer-les amb la comunitat educativa”. Nadal assegurava que “és en l’àmbit local on s’articulen els grans plans i les grans lleis educatives, l’escola no té capacitat per si sola d’ajustar els canvis immediats del món, però l’ecosistema local sí que pot adaptar-se”. Boris Mir, professor i director adjunt del programa Escola Nova 21, llançava la següent pregunta: “Com es descentralitza el poder educatiu del país?”\nAixí doncs, el professor Del Pozo va enumerar els avantatges que la proximitat aporta a l’administració educativa local: major coneixement del context que envolta la comunitat educativa, és a dir, un context més cognoscible; més facilitat de comunicació i de pacte, tot demostrant que la cultura del pacte és bona i eficaç; major atenció al respecte singularitzat o el que ell va anomenar l’ètica de la cura o la política de la cura, de parar atenció a l’entorn i de vigilar amb les decisions polítiques; major flexibilitat planificadora que els departaments autonòmics d’educació o el Ministeri de torn; major adaptabilitat en cas de necessitats especials; increment dels valors comunitaris com la confiança, el compromís o la responsabilitat i, sobretot, una major capacitat d’establir connexions i col·laboracions que, com hem vist, va ser una de les reivindicacions estrella de la jornada.\nA la llum d’aquestes reflexions, es fa patent, que una de les majors inquietuds del sector és saber com adaptar l’educació a un món canviant com el nostre. I no ens referim únicament als canvis constants de plans d’estudis, sinó a com fem front a les desigualtats i injustícies creixents d’un món cada vegada més segmentat per causes tecnològiques tal com van denunciar a l’uníson Del Pozo i Nadal.\nDel Pozo va alertar de les conseqüències que pot comportar la irrupció del Big Data i de la Intel·ligència Artificial i, malgrat que encara no puguem copsar si seran positives o negatives, va advertir sobre la necessitat de “saber destriar el que és real del que no, i més ara que tenim tecnologies especialitzades a generar altres realitats i aparences”. No obstant això, va admetre que no sempre escollim bé i va assegurar que un dels objectius de l’educació és ser lliures i que cal “aprendre a triar bé per a poder ser lliures”. Al seu torn, Nadal defensà que les noves tecnologies, a despit de la seva potencialitat, ens han desconnectat, “fragmenten i aïllen la gent” i, malgrat que inicialment prometien un major accés al coneixement, amb el temps, han estat la porta d’entrada d’una major desinformació i desigualtat. “Com ens ho fem perquè aquest món de potencialitats no vagi al servei de les injustícies creixents d’aquest món?” es preguntava només començar el debat.\nAquestes injustícies reclamen reassignar recursos al model escolar per poder beneficiar la propera generació; en paraules d‘Ismael Palacín, director de la Fundació Bofill, “cada generació ha de tenir la seva revolució educativa per ser útils i rellevants per a les noves generacions”. Jaume Aguilar, membre de la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica de Catalunya, va assenyalar el drama de la desigualtat en recordar que actualment un terç de la població infantil del país està per sota del llindar de la pobresa. És clar que cal més equitat educativa, però com va manifestar Del Pozo: “l’equitat educativa no és un problema educatiu, és un problema polític fortíssim; depèn de gravíssimes decisions polítiques de fons que són les que faciliten l’existència de desigualtats al món. Podem posar pegats des del servei educatiu, però l’arrel és política”. Així doncs, com a grans reptes globals de futur, va indicar la necessitat de reforçar el sistema democràtic davant dels moviments que volen enderrocar-lo i la urgència de defensar la justícia laboral, no només exigint una millor distribució de la riquesa augmentant les retribucions salarials, sinó també exigint feines dignes, ja que, tot citant a Richard Senett, va assegurar que “el treball és el centre de la vida de les persones”. Malgrat considerar la globalització com un procés amb més perdedors que guanyadors, Del Pozo creu insensat i ingenu provar d’aturar-la o revertir-la, però en canvi, sí creu possible modificar-la. En aquest sentit, va assenyalar les dues grans corrents transformadores actuals segons el seu parer: el feminisme i l’ecologisme.\nJoan Manuel del Pozo va esbossar, en definitiva, quins són els valors que haurien de guiar l’educació en aquests inicis del segle XXI: l’adquisició de coneixement crític, la persecució del valor social entès com a justícia, l’apreciació del valor de la bellesa com a font de conreu de la creativitat, el foment de l’adaptabilitat i la flexibilitat, el domini de l’habilitat comunicativa i la defensa d’una comunicació veraç i la difusió de la solidaritat ambiental i ecològica.\nFòrum Local Educació\nEscola Nova 21 o com capgirar l’educació