Published: 2 febrer 2011Posted in: Feminisme, Literatura, Literatura catalanaTags:\nEl 1909 va ser el primer cop que una dona va ser presidenta dels Jocs Florals (Dolors Monserdà), amb un discurs empeltat de reivindicació feminista.\nPrimera escriptora catalana feminista?\nEl teatre també va ser una de les primeres provatures literàries, tot i que després d’estrenar al Romea Sembrad y cojereis (1874) i Teresa o un jorn de prova (1876), decideix deixar de banda el gènere, al qual va retornar el 1913 amb Amor mana, peça mai representada. En la comèdia en tres actes Sembrad y cojereis (1874) exposa la ruïna econòmica en què es pot trobar una família pel mal malbaratament en busca de l’aparença. Un viure portes enfora de Jacinta que es contraposa amb la seva filla, Magdalena, tot just retornada a València dels estudis realitzats a Madrid per voluntat paterna. Magdalena esdevé símbol de dona instruïda no preocupada per la bellesa exterior i els coneixements propis de l’entreteniment femení (equitació, música i moda), que alliçona sobre l’educació de la dona.\nEn aquesta primera etapa, junt amb les múltiples col·laboracions en premsa (Eco de Euterpe, La Gramalla, La Llar, La Llumanera de NovaYork, La Veu de Catalunya) Monserdà tria especialitzar-se en el gènere poèt ic; recull gran part de la seva producció en Poesies catalanes (1888).\nConscient de la necessitat de difondre el seu missatge, deixa la poesia en segon pla i es concentra en la producció de novel·les, que la consoliden com a referent literari femení en la literatura catalana del moment. Són d’aquests anys: La Montserrat. Novela de costums del nostre temps(1893); Un de tants (1899), on reflexiona sobre la funció d’apostolat laic femení, mitjançant Felissa, noia jove i devota, que viu amb el seu pare, qui en morir accepta rebre l’extrema unció després de veure morir la filla emmalaltida per la descreença del pare; La família Asparó (1900); La fabricanta. Novelｷla de costums barcelonines (1860-1875) (1904), en què la capacitat de negoci de la protagonista salva la família de la ruïna, i La Quitèria(1906), on critica les pràctiques espiritistes en voga entre les burgeses.\nEl reconeixement públic literari li arriba el 1909, quan és triada com la primera dona a presidir els Jocs Florals, amb un discurs d’inauguració en què, plenament conscient de la fita aconseguida («en lo primer parlament que’l meu sexe endressa desde aquest honorable sitial») reivindica la literatura escrita per dones tot marcant un vincle amb el passat, la funció femenina en el manteniment i bon ús de la llengua, la influència en els tres lemes (Pàtria – Fides – Amor), així com la funció servadora i difusora de la tradició literària popular.\nMés enllà de la vàlua literària, la bona rebuda del seu feminisme per les classes benestants s’evidencia en ser proposada com a presidenta tot just després de publlicar El feminisme á Catalunya (1907) i amb Estudi feminista. Orientacions per a la dona catalana (1909) a impremta.\nTot i la nova publicació en volum de les darreres composicions a Poesies (1911) i dels articles socials més rellevants a Tasques socials, Recull d’articles, notes rurals i conferencies… (1916), Monserdà continua focalitzant l’escriptura en la narrativa: Del món (1908); No sempre la culpa és d’ella (1917), on narra la baixesa moral d’un marit disposat a què la dona es prostitueixi per aconseguir més diners per viure en el luxe; Maria Glòria. Novel·la de costums barcelonines (1917); Per lluir (1917), i Buscant una ànima (1920). És conscient de la influència que pot tenir la lectura entre les dones burgeses del seu temps, per això les novel·les es mouen en un ambient barceloní per totes conegut, on poden trobar models de comportament a aplicar.\nDe costat a l’activitat artística, la participació de Monserdà en la premsa és incessant, constitueix el primer espai de publicació i de provatura alhora que es consolida com a àmbit de difusió de la seva lluita feminista. Els primers poemes apareixen publicats a Eco de Euterpe a partir de 1862. L’inici de la producció poètica en català veu l’aparició pública en els primers números de La Gramalla (1870), una revista nascuda a l’escalf de la Jove Catalunya, amb la voluntat de difondre i fomentar la lectura literària en la pròpia llengua.\nLa qualitat i importància de la figura de Monserdà avança en veure com Artur Cuyàs li encarrega un número especial de la revista La Llumanera de Nova York (maig de 1879) dedicat a les dones catalanes escriptores de la Renaixença. A més d’un article dedicat a la figura de Josepa Massanés i un altre sobre la instrucció de la dona, realitza una selecció de poemes d’autores catalanes, on destaca els temes que hi són tractats: com han de ser les dones catalanes, l’exemple del matrimoni que pateix unit la mort d’un fill, com l’amor de la mare pels fills l’eleva fins a convertir-la en santa, i com les joves s’han de casar per amor, però amb el vistiplau familiar.\nEn les darreries del segle XIX i el principi del XX s’esdevé l’eclosió de publicacions dirigides a la dona, tant progressistes com conservadores, centrades en modes, en l’ensenyament, en la condició de mares, en aspectes fisiològics, en la higiene… I Monserdà no se’n manté al marge.\nEn La Llar (1871), una «Revista dedicada á la instrucció y educació de la dona», primera revista de dones escrita en català, la barcelonina hi publica el seu primer article en català: “La instrucció en la dona”. Pocs anys després, Valentí Almirall li encomana la direcció de Modas y Labors (1880), un suplement a Diari Català, que difon la llengua catalana entre les dones fent servir les publicacions que consumeixen, les de modes.\nAltres de les revistes en què Monserdà deixa empremta són El Figurín Artístico (1882-1884), revista de to tècnic amb breus notícies d’explicacions de la moda del moment al món i dibuixos de tall i confecció amb explicacions pas a pas; La Ilustración de la Mujer (1883-1885), en què comparteix la direcció amb Josefa Pujol de Collado i Gertrudis Gómez de Avellaneda, i Novetats (1900-1901), un revista de modes suplement d’Ilustració Llevantina.\nAra bé, les dues més importants on col·labora són Or y Grana i Feminal. La revista Or y Grana (1906-1907), com a òrgan difusor d’ideologia de la Lliga, és una publicació femenina de contingut marcadament polític. Com afirma la capçalera, es tracta d’un «setmanari autonomista pera las donas propulsor d’una lliga patriótica de damas», de la qual forma part Monserdà, a mode de secció femenina de la Lliga Regionalista. Des de les seves planes es convocava a mítings de Solidaritat Catalana i difon el paper que la Lliga atorga a la dona: donar suport a les reivindicacions catalanes, però des de la rereguarda, secundar les iniciatives (no crear-les), entre les quals s’incloïa potenciar l’ensenyament entre les noies, crear escoles i pensionats per a les que tinguessin capacitats d’iniciar carreres superiors.\nFeminal (1907-1917) apareix com a suplement a La Ilustració Catalana. Des de les seves planes es promocionen tómboles i tota mena d’activitats en favor de la dona. Cada número de la publicació és dedicat a la lloa d’una dona il·lustre: el número 25, a Dolors Monserdà, aprofitant que presideix els Jocs Florals de Barcelona. Després d’una il·lustració de portada, l’amiga Carme Karr s’encarrega de l’article laudatori.\nEl lligam amb la realitat diària també el manté en altres capçaleres: Diari Català, L’Esperit Català, Ofrena, D’ací d’Allà, Lo Castell de Burriach, El Álbum, Revista Manresana, Revista Catalana, Lo Rat Penat, Il·lustració Catalana.\nCap a un model de dona\nLa barcelonina dibuixa en la ficció un model de dona molt concret, el cos i l’ànima de la dona catalana, en relació directa amb la pàtria, així com la seva modelització segons sigui soltera o casada, rica o treballadora…\nMonserdà contribueix a l’ascensió de la dona catalana a l’estadi de símbol de la pàtria, fins i tot la pàtria mateixa. La dona és la creadora de la vida, de les noves generacions de catalans, a qui en els primers anys educa. Un nodriment basat no només en “dolça llet” llemosina. La dona esdevé primera transmissora de la llengua i dels coneixements més arrelats a la terra, propers a la sensació, que conformen el tret diferencial català. Una especificitat que entra en contacte amb la generalitat de la moral cristiana (també transmesa per la mare) i, en alguns casos, amb la instrucció científica. La dona esdevé alhora servadora i transmissora de les essències de la pàtria: la tradició, la llengua, la religió.\nEn l’aprenentage dels joves, distingeix entre educació (en el credo cristià), tasca de la mare, i instrucció, tasca de l’escola. En trauran profit tant noies com nois. Elles seran més valorades pels companys en poder mantenir converses comuns, i ells per entrenar el que ara diríem la intel·ligència emocional.\nTambé és de les primeres a dotar de contingut i dignitat social la vida de la dona soltera. No veu la solteria com una xacra, sinó com una opció més. De manera que les famílies no han de veure en la falsa vocació de monja la solució a la falta de noces. En realitat, el que la nostra escriptora sovint aconsella és donar temps a les jovencelles per a la bona tria del matrimoni. El més important és que l’elecció sigui correcta. En aquest parèntesi de la solteria, calia encaminar les dones cap a alguna ocupació. I més que buscar un divertiment, es tracta de facilitar un mode de subsistència a unes persones que encara no poden viure de l’economia del marit. Per això defensa la possibilitat d’estudi de les dones, sobretot de les solteres, que han esdevingut un excedent social, a les quals cal donar sortida més enllà de la llar un cop suspeses (sempre momentàniament) les funcions de dona i mare.\nAra bé, el matrimoni continua essent la veritable fita. I per no errar en la tria és necessària l’educació, l’arma de les casadores per destriar els veritables valors morals del pretendent, alhora que li faci evidents quines seran les seves obligacions un cop casada. Ser conscient de la realitat i fugir d’ideals novel·lescos. Monserdà busca la fórmula per combinar la millor situació de la dona amb el manteniment de les estructures tradicionals.\nMés enllà de la presidència dels Jocs Florals, podem valorar el reconeixement de la seva obra mitjançant la participació en la premsa, les valoracions dels seus llibres i la correspondència amb autors.\nLes seves primeres obres són ben rebudes. Però millor deixar parlar la crítica publicada per l’aplec Poesies catalanes, en què eleven la vàlua de l’escriptora amb el recurs de convertir-la en home: «Lo llibre de la Sra. Monserdá, no duptém que será ben rebut, y revela una curiosa personalitat de poetissa, que s’acosta á voltas, á la personalitat de poeta».\nA La Cataluña es publiquen crítiques puntuals de les seves obres. Mentre que La Fabricanta no és ben acollida, es valora La família Asparó com «la mejor de las novelas de la decana de nuestras escritoras», i s’aprofita per lloar la presidència dels Jocs Florals de 1909 de la barcelonina. Especial atenció rep l’Estudi feminista, titllat d’«Evangelio del feminismo catalán».\nDes de Feminal (1907-1917) donen suport a les idees expressades per Monserdà en El feminisme a Catalunya i recomanen la lectura «del follet de la ilustre degana de les escriptores catalanas, a tots aquells qui fan rialleta de commiseració devant del treball de la dòna pera la dòna —com diu la senyora Monserdà—, car hi poden aprendre unes quantes veritats que simulen no conèxer, perque la palesa conexensa d’elles els glassaría als llavis aquella rialleta de soi-disant descreguts».\nPerò també hi havia crítiques, o més aviat menyspreu, tant a les dones feministes com a les escriptores eren habituals. Destaquem les obres que hi consagra Santiago Rusiñol. A Feminista escriu un monòleg d’una activista que explica la seva feina; es mostra xerraire, esbojarrada i, per acabar-ho d’adobar, apareix a escena vestida com un home. En l’obreta La intel·lectual torna a insistir en la ridiculització.\nEntre la correspondència destaca la mantinguda amb Frederic Soler, Apel·les Mestres (envia personalment les seves obres a la barcelonina, i Monserdà li proposa la presidència a l’homenatge a Pepita Teixidor i li demana opinió a poesies que preveu presentar als Jochs Florals), Johannes Fastenrath (a qui envia les seves novel·les i obres per als Jocs Florals que instaura a Colònia i agraeix la traducció a l’alemany de les obres dels Jocs Florals), Narcís Oller, Joaquim Rubió i Josep Yxart.\nModernitat en Dolors Monserdà\nDolors Monserdà va ser una dona moderna en vida i obra. Converteix la dona en l’epicentre de la seva creació artística, defuig el sentimentalisme per vehicular un adoctrinament social que vol incorporar la dona al sistema productiu burgés; atorga a les congèneres, la seva vida, inquietuds i realitats una entitat pròpia; narra el canvi de societat (descriu la modernitat moral, social, econòmica i d’indumentària) i s’hi posiciona; crea institucions focalitzades en els interessos de les dones, transforma la consciència de la societat catalana i participa dels debats del moment, com el dret de vot de la dona i la defensa de la llengua catalana.\nEntre les agrupacions, Funda el Patronat de la Treballadora de l’Agulla, per aconseguir millores en la situació laboral i en la retribució, sobretot en els períodes de calma de les treballadores; i, seguint el model francès, promou la Lliga de Compradores, on incentiva les dones benestants perquè s’agrupin practiquin el consum responsable.\nL’escriptora es posiciona contra l’atorgament del dret de vot a la dona (a Espanya, serà concedit el 1931) per la falta d’instrucció. I no és un argument del conservadurisme; els partits polítics d’esquerres (Carme Karr mateixa) també sol·licita l’augment de la instrucció femenina per evitar convertir-se en un putxinel·li dels seus confessors. Les visions enfrontades es resumeixen en la visió de les dues úniques dones diputades. Clara Campoamor, contra l’actitud del seu partit d’esquerres, estava a favor del vot de la dona. Victòria Kent, del partit radical socialista, hi estava en contra per considerar-lo prematur. En general, els partits d’esquerres estaven, en teoria, a favor del vot femení. Però demanaven temps perquè les dones fossin educades en uns valors d’igualtat. Entre els partits de dretes la divisió era més gran: existia un fort grup radicalment en contra, mentre que a altres ja els hi estava bé perquè confiaven en el (suposat) conservadorisme femení.\nLa defensa de la llengua catalana i la funció de la dona com a servadora de l’autenticitat de l’idioma, el bon ús i la primera i essencial mestra en els primers anys de vida dels infants, són arguments adduïts per Monserdà tant en articles periodístics com en obres de creació. Ara bé, el radi d’acció de la dona queda relegat a la neteja del mal parlar, les qüestions erudites i filològiques no apareixen en l’escenari d’aquestes publicacions. En la mateixa línia, admira la intensa activitat desenvolupada per Ivon l’Escop amb la Lliga del Bon Mot.\nAltra via d’acció en defensa de la llengua és l’agrupació Nostra Parla (1916-1924), «una associació cultural i catalanista que té com a objectiu primordial la defensa i la difusió de la llengua com a signe d’identitat essencial dels Països Catalans». A més de les seccions territorials n’hi havia una de transversal: la femenina, presidida per Carme Karr i amb Dolors Monserdà i Caterina Albert com a presidentes honoràries. La tasca encomanada a la dona era convertir-se en un croat de la causa casolà, car els debats lingüístics i polítics restaven en mans dels marits.\nEl traç de la reivindicació lingüística no podia quedar al marge de les obres de creació. Escriu lletres de cançons infantils perquè cantin en català (Vot d’infants) i critica l’actitud de canvi de llengua per part de la burgesia o dels nous rics que s’hi volen acostar fent-ne burla del malparlar castellà que en fan (La Montserrat. Novela de costums del nostre temps, La Quitèria, Buscant una ànima).\nMonserdà sabia que trencava motllos, una dona escriptora que no en tenia prou amb els poemes, que s’atrevia amb articles i amb novel·les. Unes obres gens naïfs, que servirien de vehicle ideològic per difondre el seu pensament entre les dames.\nQuadre 1. Premis als Jocs Florals de Barcelona de Dolors Monserdà\n“La comtessa mahalta” (1878), accèssit a l’Englantina; “Otger” (1882), premi ordinari a l’Englantina; “Espines” (1882), accèssit a la Viola; “Set d’or” (1883), accèssit a la Flor Natural; “Epissodi de la historia del Rosselló” (1889), premi extraordinari de prosa; “Cada cosa al seu temps” (1891), accèssit a la flor Natural; “La benedicció de l’auba” (1891), premi ordinari a la Viola; “A les velleses…” (1892), accèssit a la Flor Natural; “Lo sentiment de la Patria” (1892), accèssit a l’Englantina; “Mares” (1895), accèssit a la Viola; “La Diada de Santa Creu” (1895), premi extraordinari de la redacció de La Costa de Llevant; “La caputxa catalana” (1897), accèssit a l’Englabtina; “Urbemania” (1901), tercer accèssit a la Flor Natural; “Lo prech de l’órfana” (1901), tercer accèssit a la Viola; “Lo nostre pá” (1903), primer accèssit al premi extraordinari Sr. Cardenal Casañas; “Dies blanchs” (1908), accèssit a la Flor Natural; “Na Elisenda de Montcada” (1915), accèssit a l’Englantina.\nQuadre 2. Discurs d’inauguració dels Jocs Florals de Barcelona de 1909 de Dolors Monserdà\nHonorable Cos d’Adjunts:\nAl cumplir ab l’antiga consuetut unida al càrrech de President dels Jochs Florals de Barcelona, me costa formarme idea de que soch jo a la que s’ha designat pera tan honorable lloch; y confosa y reconeguda, me seria difícil la empresa, si d’entre mitx de l’àuria visió de cinquanta anys de celebrarse la gloriosa festa de les lletres catalanes, no hi vegés sorgir les inoblidables figures d’Isabel de Villamartin, Josefa Massanès, Victoria Penya, María de Bell-lloch y Anaïs de Roumanille, pera dirme que la honrosa distinció feta a mi, es alhora un justíssim tribut rendit a les poetisses que, si la mort ha pogut arrabassarles del cenacle de la literatura catalana, no ha conseguit pas esborrar la fonda estela del seu recort, ni migrar la importancia dels llorers ab que embelliren lo capdal verger de les nostres lletres; en quin ample espay, obert a tots los vents, sembrat de totes flors, hi han dexat lo perfum de la espiritualitat, de la dolsor, de la tendresa innata en lo cor de la dòna; com axís mateix en just obsequi d’acatament, a totes les que avuy treballen ab tanta gloria pera formar la cultura patria; a les nostres escriptores; a les nostres compositores musicals; a les nostres pintores, y, per fi, a la dòna catalana que, modestament reclosa en lo sagrat recés de la llar, ha tingut tan poderosa vàlua, que l’aroma de ses virtuts, atravessant les macisses parets del seu estatge, ha sigut l’ànima y la forsa de la nostra llengua, de la nostra renaxensa artística, de la conciencia de la nostra personalitat històrica, y ab ella, de la resurrecció de Catalunya forjada al foch creador, enlayrador, miraculós, dels nostres Jochs Florals.\nOh, sí: honorables Adjunts que m’haveu distingit ab la vostre elecció pera aquest lloch, y tots vosaltres entusiastes fills de la terra catalana que haveu treballat y lluytat coratjosament per la nostra gloriosa renaxensa, permetèume que en aquesta tornaboda del Cinquantenari, vos ne parli un xich de la part que la dòna ha pres en la vostra obra, tot perdonantme que després de mitja centúria d’escoltar en aquest honorós sitial disertacions erudites, acadèmiques, selectes, models de perfecció en lo bell parlar, jo trenqui’l llarch enfilall de tan brillants estels y’m concreti a exposar planament, senzillament, de la única manera que jo puch ferho, quelcom de la trascendental cooperació de la dòna en la exhuberanta florida de les nostres lletres, junt amb los meus desitjos y aspiracions envers los cims que, embolcallats d’impenetrables clarors, nos cubrexen les ignotes vies del pervindre.\nAl prepararme pera comensar la meva tasca, un calfret de religiós respecte y de conturbadora temensa invadeix lo meu cor, semblantme que l’àngel invisible de la vida m’ha portat al seu verger, ahont sols hi hà dos arbres: un ab los tronchs de cinquanta flors que romanen a terra segades per la dalla del temps que ja ha passat; l’altre plè de capolls ufanosos, frescos, embellits per l’atrayenta hermosura de lo nou, de lo immaculat, donantme a mi l’altíssima dignació de cullir la primera poncella… la primera flor del arbre del pervindre!…\nUn frisament emotiu me corpren, y giro’ls ulls enrera; y allà al lluny hi veig a Catalunya embolcallada ab la foscor de dues llarguíssimes centuries, jacenta en les tenebres del atuhiment, de la passivitat, d’un silenci parescut al de la mort… D’entre mitx d’aquella densa obscuritat, de tant en tant, de les llars habitades, puja vers al cel un espirall de fum, en lo que hi brillen microscòpiques espurnes despreses dels tions esbrancats en les fondalades y boscos de les montanyes catalanes, y que, després de llarchs anys de pèrdres en les buydors del espay, set clarividents, set enamorats de la deesa Poesía y d’aquesta hermosa y estimada terra nostra, d’una a una van recullintme les guspires, que la fredor de l’ambient apaga abans de tocarles ab ses mans. Mes, si’l gel es defora, dins el clòs arrecerat de la llar, los precursors senten la veu de l’avia, qu’en llengua catalana, en la llengua que sigué’l primer sò que, al vindre a la vida, sentirem ressonar dintre del nostre sér ungit ab l’augusta forma de la paraula, conta als nets les populars rondalles de la terra; y ab aquesta matexa llengua, la mare, dins de la cambra dels més petits, los bressa al ritme de les nostres antigues cansons, sorgint de ses notes dolses, melodioses, un escalf que te prou forsa pera que les espurnes dels tronchs que cremen en les llars catalanes no’s perdin ni’s fonguin en l’espay, sinó que, relligiosament aplegades pels sacerdots de la Poesía, encenguin lo foch creador dels nostres Jochs Florals, despertant los cors, enfervorisant los esperits, fent ressorgir de la buydor, de l’atuhiment, la gloria capdal de les lletres catalanes.\nI vèus aquí lo primer miracle obrat per la nostra llengua, constantment propagada per l’amor de les nostres dònes, axís de les filles de la ciutat, com d’aquelles que, tot filant lo bri de sos llensols en les fumoses llars de montanya ò fent randa ab los boxtes baix les rohentes clarors de les platges llevantines, l’han tramesa de generació en generació, ensenyantles ab ella a axecar l’ànima a Deu ab les oracions descloses ran del bressol; desvetllant sa pensa ab les maravelles de les nostres rondalles, y adormintles ab l’encís de les nostres cansons.\nI com d’una evocació se’n sol seguir un’altra, lo meu pensament m’ha portat a la recordansa dels fruyts que s’han obtingut d’aquesta fervorosa tasca d’amor a la llengua patria; y totseguit se m’ha aparescut al lluny, entre les clarors dels primers anys de la vida, la visió d’un bell diumenge de Maig, en lo que, passant enfront de la nostra Casa Comunal, me sobtà una gran corrua de senyores gentilment habillades y ab flayrosos rams de roses a les mans. Sobtada, vaig preguntar quin significat tenía aquella gernació tan vestida de festa, y la meva mare, prompta sempre a satisfer mes infantils curiositats, me contà la llegenda de la espiritual Clementina Isaura, quin recort no pot mancar en lo primer parlament que’l meu sexe endressa desde aquest honorable sitial, com a tribut d’admiració y reconexensa envers la inolvidable fundadora de la poètica festa que avuy celebrem; llegenda que, al sentirla de bell nou en la meva infantesa, se fixà ab tanta forsa en lo meu pensament, que aquella nit, en lloch dels somnis de nines, y de les randes y llibres de la escola, me’n vingueren d’altres, en los que, en mitx de frondosos jardins may vistos per mi y en amples escales de marbre tampoch jamay trepitjades, vestida de blanch, coronada de flors y en ses espatlles grans y lluminoses ales de color de rosa, devallava, sens que sos peus toquessin en terra, aquella gentilíssima damisela de les vehines terres de Tolosa.\nDíes y mesos, unes voltes adormida y altres desperta, la meva imaginació se gaudía de parescuts ensomnis, quan un jorn me vingué a les mans un llibre en lo que, per primera vegada, los meus ulls llegiren en llengua catalana uns hermosos versos que duyen la firma d’una dòna.\nLo cor me donà un surt. A Catalunya, potser a Barcelona mateix, hi havía senyores de semblantes aficions a les d’aquella Clemencia Isaura, que fins aleshores havia estat per mi única en lo món?\nLlegida la poesia, y tot seguit apresa de memoria, ja no tinguí més que un desitx, casi una obsessió: la de conèxer, la de sentir a aquella senyora qu’en la matexa llengua que jo tan deformadament parlava, sabía dir aquell enfilall de coses tan boniques. Y mirèu si’l bon Jesús volgué complàurem, que tres ò quatre anys després, aquella matexa dama, la nostra eminent Josefa Massanès, me protava a mi, profana adolescenta, a presenciar per primera volta en la meva vida, la nostra hermosa festa dels Jochs Florals. Oh, si jo sapigués dirvos tot lo que vaig sentir, tot lo que vaig gosar, tot lo que m’hi fou revelat en aquell històrich saló de Cent de la nostra Casa Comunal, embaumat per la sentor de la murtra y de les roses, curull de dames y cavallers, que, ab un callament d’iglesia y ab beatitut d’iniciats, escoltaven un doll de florida poesía que, alhora que ressonava en les meves orelles com vibrantes y argentines notes d’un psalteri, s’enfondía en lo meu cor, ensenyorintse d’ell ab tanta plenitut de sentiment, que totseguit me feu compendre que alguna feconda deu del meu sentir s’era oberta dins de la meva ànima; qu’algun misteriós esperit acabava de nuar per sempre més lo poètich verb d’aquella festa, al verb de la meva vida intelectual, en la que, com a joyes d’aquelles nupcies, se m’era donada la clarividencia de la hermosura y del poder de la nostra llengua, pera llohar a Deu, pera cantar a la Patria, pera idealisar al Amor.\nConsumada la poètica conjunció, primer neòfita adolescenta, després conreuadora entusiasta, d’any en any he vist engrandirse maravellosament la foguera arborada pels nostres inspirats restauradors, al escalf del geni dels poetes nous, que, al ensemps que cenyíen lo ceptre del Mestratge, donaven al foch tan potentes resplandors, que ses flames arribaven a la Fransa, a l’Alemanya, a la Ungría, per donar fè de que la llengua d’Ausias March, de Ramon Llull, d’en Montaner y del nostre gloriós rey en Jaume, subsistía ab la matexa forsa, ab la matexa hermosura, ab la matexa adoració del poble català, que com lo més rich floró de sa corona la tenía y la parlava.\nY en aquesta resurecció, en aquest prodigi, quin gènessis cal buscarlo en les rondalles i cansons amorosament guardades per la dòna catalana, s’hi lliga la seva influencia pera inspirar, enaltir y glorificar l’ànima de la poesía patria.\nJo he vist en aquesta festa als nostres poetes, alta la pensa sommiadora, brilladors los ulls per l’entusiame, bategant lo cor per l’emoció, pujar a rebre de les mans de la gentil regina lo llor triomfalment conquistat; y totseguit se m’ha aparescut l’idea d’una altra reyna desconeguda, amagada, que, soberana possehidora d’aquella pensa, d’aquell entusiasme y d’aquell cor, fou la inspiradora del poeta victoriós, que, substrayentse als aplausos de la multitut, a través del espay s’unía ab ella pera dirli: “Per tu he treballat; per tu l’he conquerit; per tu l’estimo; y per tu’l vull!”\nEn l’auba dels nostres Jochs Florals, la influencia de la dòna no hi aparesqué al lema de la Patria; ja que en aquella època de postració y d’agotament l’amor a la terra vivía sens conreu en lo cor femení. Y dich vivía, perquè no es possible que conscient ò inconscientment, la dòna, tota amor y tendresa, hagi viscut may despossehida del sentiment més desinteressat de la vida humana; ja que, axís com en totes les afeccions de la vida donem y rebem, inspirantnos y enfortintnos en la mútua correspondencia, en l’afecció a la Patria l’estimar es esclusivament obra nostra. La terra no’ns estima; no’ns parla; no’ns compren; y tal volta es per aquest mateix motiu que la conceptuem com un tros, com un membre de nosaltres matexos, ò, més ben dit, com en los grans amors de la vida, no filosofem, no analisem: sentim.\nAxís, les dones ignorem la ciencia del governar, y si a mà vé, n’hi hauràn moltes que no sabràn ni’l nom dels que’ns governan; però quan aquest tros de terra en que havem nascut està en perill, quan se l’assetja, quan se l’arruna, es quan sàbies ò ignorantes, sorgexen pera defensarla les dones de Tortosa, resistint als alarbs; les de Gerona y Perelada, resistint la invasió francesa; les de Barcelona, resistint al exèrcit de Berwich.\nEn la memorable data de 1714, en aquella grandiosa epopeya de la historia de Catalunya, en aquell devassall d’entusiasme y d’heroisme, ab quins rius de sanch fou imprès en la nostra historia lo més alt monument del amor a la Patria, les croniques de la època consignen la gran part que les nostres dònes prengueren en aquella lluyta de gegants.\nAlgunes voltes, llegint en la meva jovenesa aquelles planes exuberantes d’amor a Catalunya, a les seves lleys, a les seves costums y tradicions, havía dubtat si la dòna moderna, bressada en les plahentes dolsors de la pau, instruhida en escoles hont se li ensenya una historia d’Espanya en que’ls alts fets de Catyalunya hi son enxiquits, estrafets ò anulats, lo sentiment d’amor a la Patria pendría en la seva ànima la forsa que tingué en la de les nostres dignes antecessores; mes, quan en la Festa dels Jochs Florals la vegí escoltar commosa les glorioses gestes del passat, que, vestides ab lo brillant ropatge de la poesía, obríen devant de sos ulls les planes de la historia de la terra, que autors estragers li havíen estrafet ó escamotejat, la esperansa brillà devant dels meus ulls; convertintse en espléndida realitat, en lo patriòtich treball de reconquesta cívica per que passà Barcelona al verificarse en 1906 les eleccions pera’ls diputats que anaven a portar al Congrés de Madrid los grans ideals de la nostra Nacionalitat.\nEn aquells dies, vegent y sentint a jovenetes, que apenes sortides de la infantesa, treballaven entusiàsticament dins de ses families y de ses amistats pera portar un vot més a la causa catalana, me vaig convèncer de que, si la dòna en los primers anys dels Jochs Florals no havía tingut influencia sobre’ls poetes pera cantar la Patria, la nostra poesía l’havía tinguda sobre ella pera iniciarla en los grandiosos fets de la nostra historia y despertar en la seva ànima l’amor a Catalunya.\nMes, si la seva influencia sobre’l primer lema, no’l trobem en l’albada de la Festa Major de les lletres catalanes, no es axís respecte dels altres dos, en los que la seva espiritualitat hi té tota sa impulsadora supremacia.\nLa propagació de la fè y de la religió ha sigut la obra capdal de la dòna: de sos llavis, al tenir ús de rahó, la sentirem brollar ab tot l’esclat de sa potencia, pera parlarnos de Deu, de ses grandeses, de ses misericordies, de sa doctrina; d’aquexa doctrina que, forjada al foch del amor diví, ha creat les deus de la sabiduría humana,’l còdich de ses lleys justes y regeneradores, lo breviari hont hi està consignat lo dogma de la germanor universal.\nAquestes ensenyanses, ella les recullí dels llavis de Jesús a la Judea, a Jerusalem, al Calvari; y, no sols los proclamà en mitx de les persecucions de la Roma pagana, enfront de martiris, devant de la mort esglayadora, posada en les obertes goles de les panteres y lleons del circo, sinó que, ferma en ses creencies, les ha trasmeses de generació en generació, donant sos fills pera engrandir el nombre dels màrtirs y dels missionistes; pera formar les heroyques legions de les Germanes de la Caritat; pera escampar en la vida social les llevors de les lleys divines; y en les enlayrades regions de la literatura, ésser les ferventes educadores, les dignes mares dels poetes, que, portant en lo seu cor, sembrades per elles, les arrels de dinou sigles de Cristianisme, honraren a Deu y a la relligió catòlica, consignant la fè de Christo en l’hermosíssim lema dels nostres Jochs Florals.\nEn quant al tercer, tots sabeu que amor y dòna son dues paraules que’ns porten a la matexa idea: dues poncelles que embaumen ab la matexa olor, dos estels que’s fonen dins de la matexa llum.\nTot lo elevat, tot lo noble, tot lo gran, troba terra assahonada en la seva ànima. Per ella l’amor no es sols lo sentiment que nua la seva vida a la del home volgut pera fruhir ab ell la possessió de la ventura somniada; per ella, amor es sacrifici, es abnegació, es tendresa, es idealitat. Què hi fà que no totes les dònes escriguin versos, si totes porten la Poesía impresa en cada pas de la seva vida, en la pràctica de les seves obres enlayrades, en la dolsor de ses paraules, en la gentilesa de la seva figura y en l’esperit d’amor que guspireja al fons dels seus ulls? D’aquest amor, qu’es en elles la deu copiosa que’s vessa en la seva afecció a la família, a la societat que la rodeja, a la humanitat que plora y que sufreix; en aquest sentiment que, entre les aspreses de la terra, es la màgica forsa d’atracció que sublima y embelleix tot lo que toca!\nPer axò vosaltres, poetes, fervents aymadors de la espiritualitat, del art y de la bellesa, haveu cercat en la dòna la font de la vostra inspiració; y durant cinquanta anys, en vigoroses sparses ò en hermosos y sentits idilis, haveu enriquit la literatura catalana; y, pera l’alta significació de la nostra llengua, haveu escullit a la dòna pera’l més hermós ornament d’aquesta festa, posantla en trono de sobirana, pera presidirla.\nSuprimiu la bellesa estètica de sa figura en l’acte solemne dels Jochs Florals de Barcelona, y la grandiosa festa haurà finit. Suprimiu a Beatriu, a Laura, a Julieta, a Margarida, a Isabel, y haureu apagat lo sol en l’esplèndit cel de la literatura d’Europa.\nEn totes les empreses enlayrades, en totes les grans lluytes, en tots los actes trascendentals de la vida, la dòna ha estat associada al home pera nodrirlos ab lo mannà del seu sentiment y hermosejarlos ab l’encís de ses virtuts, de sa tendresa y de sa misericordia.\nAxís en aquest florit verger conreuat per cinquanta anys de poesía, hont los poetes hi han plantat los roures fornits y’ls cedres capdals, la dòna hi ha sembrat les violetes y les roses, enriquintlo ab la gama del color y l’oreig benefactor del seu perfum; y en aquest mateix jardí hont s’hi axeca l’arbre immaculat del pervindre, Deu y vosaltres, eminents poetes y honorables Adjunts, haveu volgut que jo, ja en lo ponent de la vida, hi cullís lo primer capoll de la florida que comensa. Trencat està; y ja no’m resta més que dexarvos consignada en aquestes planes la expressió de la meva reconexensa, y endressar un prech fervorós, insistent, al valiós esbart de la joventut, que, assadollada de la forsa y de la vida, està destinada a la successió d’aquest poètich regne. Oh, sí! a vosaltres los cridats hereus del casal hont se conreua y nodreix la Poesía patria, vos dich: Posèu a ses plantes les flors més exquisides dels nostres jardins; cubríula ab lo mantell penatenaych, texit ab llana blanquíssima, com treballat per les joves filles de la clàssica Atenes; enjoyèula ab riques pedreríes hont s’hi reflectin les deeses simbòliques de les fredes estepes del Nort; renovèu, rejoveníu son ceptre de cinquanta anys cisellantlo ab la esquisitat de lo més alt, de lo més selecte, de lo més innovador que guspireja en les àuries regions del món intelectual; y ab l’entusiasme de la vostra jovenesa, ab les gales de la vostra fantasía, ab la miraculosa potencia de la fè en l’obra nova, revolucionèu, tallèu, trenquèu ses actuals vestidures texides pels vells poetes, ab l’amor de fervents enamorats y d’hereus guardadors del esperit de les passades generacions, mes no toquèu en rès la seva ànima, encarnada, viventa dins del lema Patria, Fides, Amor; que, axecant la nostra Poesía del llach hont romanía cayguda y anorreada, l’ha duta victoriosa a través de cinquanta anys de lluytes, donant vida a un florexent aplech d’artistes, enriquint la nostra antiga Barcelona ab la ufanor de les modernes ciutats, y encenent ab lo foch impulsador dels càntichs dels poetes, una foguera que, engrandida per les branques vingudes cada primavera de totes les encontrades de Catalunya, ha finit pera abrandar de cap a cap la terra catalana, iniciant ab lo seu prodigiós enaltiment, la regeneració d’Espanya.\nAquesta ha sigut la obra magna, la obra feconda de la poètiva Institució que aquest any m’ha capigut la honra de presidir; y a la que, abans de retornar lo ceptre, ab quina passatgera autoritat los meus afectes maternals ja no us podràn parlar may més, desitjo dexarhi consignada un’altra aspiració, que sortosament nía ja en los esperits de tots los bons aymadors de Catalunya; y que, per tant, li cal tenir la seva consagració en aquest cenacle creador y impulsador de tot lo que enriqueix y dignifica la culta hermosura de l’ànima catalana.\nEn la mitja centuria qu’ha finit s’ha donat forma y plasticitat al llenguatge; l’hem rescatat, l’hem vitalisat; ja’l tenim! Però, per més que’ns dolgui confessarho, encara d’entre l’abundosa cullita del blat, manca que’s garbelli l’agràm d’emmetzinades escòries, que baxament l’envilexen y denigren. Anèu dretament a la seva triomfal purificació, sembrant la capdal noblesa del Bon Mot, pera que la influencia de les nostres lletres, selectament cisellades pel treball dels erudits y per l’amor y l’esfors de tots, penetrant fins a l’ànima de les multituts, logri, no sols arrencar l’asquerós verm que rosega la nostra llengua, sinó que, enjoyantla ab la bellesa del dever, enlayri a tan gran perfecció’ls esperits, que posi a aquesta hermosa Catalunya nostra, que tant honrem y estimem, al nivell dels pobles més bons y més cultes de la terra.


La Xina vol assolir un pacte climàtic a Durban\nEl Canadà, Rússia i el Japó no signaran un acord si no ho fan els Estats Units, que, per ara, no cedeixen\nAmb la seva disposició a signar un pacte de reducció d'emissions, la Xina ha animat una cimera de la qual no s'espera, a priori, que surti cap acord ferm. La cimera de Durban entra avui en la seva fase final.\nL. BONILLA BARCELONA. 06/12/2011 00:00\n260x366 Activistes mediambientals protesten a Durban, on aquests dies se celebra la cimera de l'ONU sobre canvi climàtic. / MIKE HUT/REUTERS Activistes mediambientals protesten a Durban, on aquests dies se celebra la cimera de l'ONU sobre canvi climàtic. / MIKE HUT/REUTERS\nLa cimera del clima que se celebra a Durban (Sud-àfrica) ha entrat en la seva setmana definitiva. Avui comencen les reunions d'alt nivell a les quals han d'assistir dotze caps d'estat i de govern i uns 130 ministres. Els delegats dels països participants enllestien ahir els esborranys que s'han de debatre.\nDe la cimera n'hauria de sortir un document que substituís el Protocol de Kyoto per reduir les emissions de gasos contaminats, que finalitza l'any que ve. Però les expectatives no són gaire bones, ja que primer han d'arribar a un acord els principals països emissors com els Estats Units i la Xina. Aquest últim país, que és el principal emissor de gasos d'efecte hivernacle del món, ha sorprès, però, a Durban amb la seva disposició a acceptar un acord vinculant de reducció d'emissions contaminants.\nSegons Xie Zhenhua, cap de la delegació xinesa, assolir una segona fase del Protocol de Kyoto "és el més important" d'aquesta cimera. Això sí, aquest pas -que podria arrossegar altres països a fer el mateix- es faria sota algunes condicions. I aquestes condicions són la pròrroga del Protocol de Kyoto, l'aprovació del fons verd per al clima per als països més desafavorits i exigències diferenciades davant la responsabilitat del canvi climàtic. "La qüestió és si la Xina està disposada a assumir les obligacions igual que els altres", va precisar la comissària europea d'Acció per al Clima, Connie Hedegard.\nEl Japó, Rússia i el Canadà ja han dit que no signaran un segon període del protocol si no ho fan també els seus competidors comercials, com la Xina, l'Índia i els EUA. Per ara, els Estats Units no cedeixen i diuen que no signaran sense una paritat legal amb els països emergents, com la Xina. I tot i el seu sorprenent anunci, els xinesos no s'acollirien a un possible acord fins després del 2020, quan expiren les accions voluntàries dels països en desenvolupament recollides al Protocol de Kyoto.


Tast de vins solidari | Receptes Maica\nOrganitzat per Els Vins del Penedès i els Castellers de Vilafranca.\nNo volem que cap nen es quedi sense joguina, per això ens unim a la Campanya “Cap nen sense joguina” de Ràdio Barcelona.\nL’acte consistirà en tastar 6 vins i caves del Penedès comentats per 3 sommeliers reconeguts. El tast és gratuït i a tots els que vulguin assistir-hi se’ls hi demanarà una joguina (nova o feta servir en bon estat).\nPlaces limitades, per confirmació cal enviar un correu a info@elsvinsdelpenedes.com amb el nom, telèfon de contacte i persones que hi assistiran o trucar al telèfon 93 817 04 82\nEl dimarts dia 4 a les 19:00h es va celebrar el primer tast Solidari organitzat per Els Vins del Penedès i els Castellers de Vilafranca.\nVaren participar quasi 40 persones i totes van portar una o més d’una joguina que era el cost d’aquest tast de vins.\nEn total es van recollir una setantena de joguines que s’entregaran a la campanya “cap nen sense joguina” de ràdio Barcelona.\nEs van tastar 2 vins blancs, 2 vins negres i 2 caves.\nEls blancs van ser: Montonega 2008 de Mas Rodó i Mireia de Pinord.\nEls negres van ser: Lignum d’Albet i Noya 2008 i Atrium Merlot de Torres.\nEls caves van ser: Cava Bolet reserva i Cava rosat de Vilarnau.\nEl tast va ser guiat pels Sommeliers Jordi Raventós i Guillem Panisello.\nAquest acte solidari va tenir el suport del Restaurant el Mercat, Bar Cafeteria 223 i Casanella Xocolaters que varen aportar els aperitius i xocolates per maridar el tast junt amb tots els cellers participants que van aportar els seus vins i caves gratuïtament.\nS’ha d’agrair especialment als Castellers que, col·laborant amb les seves instal·lacions, van ser els amfitrions ideals.\nAgrair també la difusió gratuïta de l’acte que va fer la premsa local, comarcal i mitjans digitals per la difusió a la xarxa.\nPer últim valorem molt positivament aquest primer tast Solidari, per la seva assistència de públic i per la quantitat de joguines recollides.\nUna vegada més el Penedès mostra la seva vesant més solidària.\nAquesta entrada s'ha publicat en Noticies i etiquetada amb cap nen sense joguina, Tast de vins solidari. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Volcà Casablanca (1990 m) - Centre de Salut i Rendiment Ariadna\nVolcà Casablanca (1990 m)\nEsquí de muntanya, Muntanya, Viatges, Xile\nEncara que estiguem a Sud Amèrica, això és Amèrica: les distàncies són enormes! Sortint de l’estació d’esquí Las Araucarias, després d’intentar el volcà Llaima, no arribem a temps per anar a dormir al Refugi Teski (està als peus del volcà Osorno) i busquem un lloc per dormir al poblet Entre Lagos que està al costat del llac Puyehue. Sopem en un pub i descansem ben calents, s’agraeix molt després de passar una nit a l’estable… així em refaig una mica! 🙂\nL’endemà, ens llevem aviat per anar a l’estació d’esquí Antillanca. Hi ha molta boira i no es veu res, esperem que el pronòstic del temps no falli ja que ahir donava sol i poc vent. Fem tota una excursió amb el cotxe per boscos densos, passem pel costat de molts llacs… sembla que estiguem al mig d’una selva. De cop i volta, tenim el volcà Casablanca al nostre davant amb la seva llengua de lava. Es veu bonic!\nVistes del volcà Casablanca des de la carretera, abans de que surti el sol.\nA l’aparcament de l’estació d’esquí ens canviem sense presses, l’excursió d’avui és curteta i tenim tot el dia per fer-la. Arriben una parella d’Astúries que també van a fer el Casablanca, intercanviem experiències al país mentre ens acabem d’equipar.\nComencem a foquejar, veiem que l’estació d’esquí té pendents forts malgrat ser una estació molt baixa ja que està a 1000 m d’alçada! Si ens hi fixem una mica, veiem que aquí vénen a entrenar els esquiadors que competeixen perquè deu ser l’única estació amb pendents raonables. Ens separem amb l’altra parella, ells volen donar la volta per la dreta i nosaltres ho volem fer al revés perquè volem conèixer l’estació d’esquí… realment, és la que ens agarda més de totes les que hem vist: hi ha tan fora-pista per recórrer i amb una neu boníssima!!!\nEstació d’esquí Antillanca.\nA uns 1350 m d’alçada, deixem l’estació d’esquí a la nostra esquerra i anem en direcció Est-Sud Est per anar a buscar el volcà. Tenim unes vistes espectaculars del volcà Osorno que no ens deixa d’observar… avui teníem previst fer-lo, però no hem sigut temps d’arribar-hi! Un altre dia o un altre any serà.\nEl volcà Osorno que ens vigila.\nDesprés de guanyar uns 600 m de desnivell positiu arribem a dalt d’un turonet i gaudim d’unes vistes espectaculars del volcà Casablanca. Malgrat ser molt baix, té una presència que impressiona. Als peus del volcà veiem dues figures petites que avancen com formiguetes, són la parella que hem trobat a l’aparcament de l’estació d’esquí. Estan fent la volta en sentit contrari al nostre.\nSeguim la carena, en direcció Nord, i mirem si la podem vorejar tota sencera però veiem que hi ha un pas força aeri i no sabem si està gelat. Decidim fer el camí normal, a meitat de la carena baixem esquiant fins als peus del Casablanca. D’aquí tornem a remuntar per la seva cara Oest, la neu està molt bé i es deixa pujar fins gairebé a dalt de tot amb els esquís als peus. Sovint anem parant perquè les vistes són espectaculars i estem embaladits!\nA dalt del turonet. Al fons, d’esquerra a dreta: Puntiagudo i Osorno.\nVolcà Casablanca. A baix, es veuen dues formiguetes que són la parella d’Astúries.\nDeixant enrere la carena que hem vorejat fins la meitat. A l’altra banda hi ha l’estació d’esquí.\nJust abans d’arribar al cim, la neu canvia de cop i es torna ben dura. Deixem els esquís en aquest punt que queda protegit pel vent i caminem uns 50 m fins al cim. Estem molt contents i creiem que gaudirem de la neu com ahir, encara hi ha una bona capa de neu pols! Fem reconeixement d’alguns volcans que ja coneixem, fotos i tirem avall.\nFoto de cim. Al fons: Puntiagudo i Osorno.\nCaminem fins a recuperar els esquís i baixem per la cara Oest del volcà fins a uns 1700 m d’alçada. Aquí ens despedim de la parella d’Astúria que ens hem trobat al cim, ells segueixen per on hem vingut i nosaltres anem per on han vingut ells. Esquiem fins a arribar al cràter d’un altre volcà, anomenat Cràter Raihuen, el qual és més petit i ens endinsem a dins seu… impressionant! De la neu sobresurten petites pedres de roca negra, volcànica, i ens conviden a fer volar la ment de com devia ser en el seu moment de l’erupció… mentre esquiem sobre l’antiga lava, ara convertida en neu. Per sortir del petit cràter hem de remuntar una miqueta, no ens cal treure els esquís dels peus. Un cop fora del cràter, mirem la bellesa que deixem enrere i no volem abandonar.\nPetits miratges de la neu: Puntiagudo i Osorno.\nEntrant al petit Cràter Raihuen que està a sota del volcà Casablanca.\nVolcà Casablanca i Cràter Raihuen.\nArribem a l’estació d’esquí pel mig del bosc, gaudint de la neu pols que encara dura… Avui ha estat un gran dia amb una gran excursió! 🙂\nAquí us deixo un petit clip:\nLa volta circular són d’uns 11 km i uns 1000 m de desnivell positiu, molt gaudible i amb molta bellesa del paisatge que l’envolta.\nTrack i mapa de ruta:\n– Mapa Chile. International Travel Maps, escala 1:1.750.000 (per moure’ns pel país).\n– Chile-Argentina. Guía de esquí andinismo. Frédéric Lena. Ed: colección vacalila.\nesquí de muntanyaVolcansXile\nMiNi ExPeDiCÓ: GaViEtOs oriental i occidental\nEns trobem a Lleida a les 17.15h el meu company, el seu cosí i jo.…\nWANGDUE – BHUMTANG\nAhir ens van explicar que estan fent obres a la carretera i només podem passar-hi…\nEn temporada baixa pots afluixar la faixa. Tens llibertat total per fer un bon salt!…\nIntent al volcà Llaima (3125 m)\nVisita al volcà Osorno i excursioneta al Cráter Rojo


Pàgina d'inici TecnologiesConformat i corbat CNC\nOferim solucions a totes aquelles necessitats de conformat i corbat.\nTenim una àmplia varietat de màquines CNC\nLa tecnologia de conformat amb control numèric permet processar amb gran flexibilitat geometries molt variades. L'interval dels nostres equips cobreix corbats amb rangs des dels 4 als 80 mm en diàmetre i amb gruixos de paret des dels 0,3 als 2,5 mm.\nEl nostre parc de maquinària permet processar des de materials dúctils fins als graus d'acers d'alta resistència passant igualment per totes les variants de graus inoxidables.\nL'alineació del disseny de producte al nostre estocs de útils "standard" permet obtenir una geometria amb mínimes inversions especifiques i terminis de disponibilitat de mostres representatives de tot just uns dies.


Pau Ricomà rep avui al conseller Bargalló | Diari La República Checa\nPau Ricomà rep avui al conseller Bargalló\nBargalló visitarà el nou govern municipal de Tgna\nEl conseller d’educació de la Generalitat, Josep Bargalló es reunirà avui amb l’alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, a l’Ajuntament. Està previst que al voltant de les 9 del matí, ambdós polítics mantinguin una primera reunió al despatx del batlle tarragoní.\nEn aquesta reunió també han estat convocats la primera tinent d’alcalde i sòcia del govern de Ricomà, Carla Aguilar i el director territorial d’Educació a Tarragona, Jean Marc Segarra, on es tractarà com es troba l’estat de l’ensenyament i l’educació a la ciutat.\nD’altra banda, una altra de les visites programades pel conseller serà a les 10.30 quan es desplaçaran fins als terrenys de la nova Escola Arrabassada, situats al barri de la Vall i un dels fronts oberts del govern municipal en matèria d’educació.\npreviousRenfe cancel·la 1.152 trens per la vaga\nnextRicomà no se'n fia de Carla Aguilar?


'El llac dels cignes' a Atrium Viladecans i a Martorell — Les notícies i l'última hora del Baix Llobregat i l'Hospitalet - El Far\nViernes, 20 de enero de 2017 | Leída 48 veces\n'El llac dels cignes' a Atrium Viladecans i a Martorell\nA càrrec del Russian Classical Ballet\nFreqüentment considerat el epítom dels ballets clàssics, El llac dels cignes és un conte d’amor, traïció i triomf del bé sobre el mal. Ple de romanticisme i bellesa, des de fa més d’un segle que aquest ballet encanta al públic.\nLa coreografia exigeix dels ballarins gran tècnica i destresa en la seva execució i la representació dels personatges d’aquesta història, particularment en el confronto del caràcter figuratiu en la puresa del Cigne Blanc i la intriga, per la duplicitat del Cigne Negre, requereix virtuosisme i talent dramàtic per part de la ballarina principal, especialment en els dos Grand Pas de Deux a la II escena i en la III escena. Un altre moment de clímax és l’encantadora “Dansa dels Petits Cignes”.\nEl llac dels cignes narra la història d’Odette, una jove víctima de l’encanteri del terrible bruixot Von Rothbart, que la converteix en cigne durant el dia adoptant la forma humana durant la nit. Només una declaració d’amor veritable la podrà alliberar de la maledicció. Un tema de veritable poètica romàntica, on el bé triomfa sobre el mal. Aquesta producció clàssica presenta una escenografia sumptuosa, figurins enlluernadors i un cos de ball notable, liderat per dues estrelles de la dansa internacional.\nEs podrà veure aquest dissabte, 21 de gener, a les 21 h. a Atrium Viladecans i diumenge 22 de gener, a les 18 h., al Centre Cultural i Recreatiu El Progrés de Martorell.


Vols barats de Tenerife a València des de 99 € a Iberia\nVols barats Espanya València Tenerife-València\nVols barats de Tenerife a València (VLC) des de 99 € de Tenerife a València Tenerife-València, Espanya\nVols barats Tenerife - València\nDel 14 de/d' Febrer al 20 de/d' Febrer\nConsulta l’oferta de vols de Tenerife a València i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Tenerife a València.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Tenerife a València fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Antigues tribus d'Israel segons la Bíblia\nTribu de RubènModifica\nCap al final de l'Èxode es conta com els rubenites van demanar a Moisès i Eleazar quedar-se a les terres de la Transjordània, bones per al bestiar, i no travessar el riu Jordà amb la resta del poble d'Israel. Moisès acceptà amb la condició que tots els homes aptes per a la guerra ajudessin a les altres tribus durant la conquesta de Canaan.\nTribu de SimeóModifica\nTribu de JudàModifica\nTribu de DanModifica\nTribu de NeftalíModifica\nTribu de GadModifica\nCap al final de l'Èxode es conta com els gadites van demanar a Moisès i Eleazar quedar-se a les terres de la Transjordània, bones per al bestiar, i no travessar el riu Jordà amb la resta del poble d'Israel. Moisès acceptà amb la condició que tots els homes aptes per a la guerra ajudessin a les altres tribus durant la conquesta de Canaan.\nTribu de ZabulóModifica\nTribu de JosepModifica\nTribu de ManassèsModifica\nCap al final de l'Èxode es conta com els rubenites i els gadites van demanar a Moisès i Eleazar quedar-se a les terres de la Transjordània, bones per al bestiar, i no travessar el riu Jordà amb la resta del poble d'Israel. Moisès acceptà amb la condició que tots els homes aptes per a la guerra ajudessin a les altres tribus durant la conquesta de Canaan. Mitja tribu de Manassès també demanà quedar-se al marge oriental del Jordà i Moisès ho acceptà.\nTribu de BenjamíModifica\nPoc després, els israelites, veient que la tribu de Benjamí es perdia, van atacar la població de Jabeix-Galaad, i van assassinar a tothom menys les verges. Després de signar la pau, van donar aquelles joves als benjaminites, que van reconstruir les seves ciutats i van tornar a instal·lar-s'hi.\n↑ «poble d'Israel | enciclopèdia.cat». [Consulta: 29 novembre 2018].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tribus_d%27Israel&oldid=28089799#Tribu_de_Zabuló»\nDarrera modificació: 22 ago 2021 a les 16:35\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 ago 2021 a les 16:35.


Nova YorkAlmenys tres persones, incloent-hi el presumpte atacant, han mort en un tiroteig aquest divendres en un centre comercial d'Old Bridge, a l'estat nord-americà de Nova Jersey, a uns 40 km al sud de Nova York, segons informa la cadena NBC.\nFonts policials han indicat que una de les víctimes ha estat una noia de 18 anys i que el sospitós era un jove de 23.\nL'atacant hauria estat un treballador que ha entrat a l'establiment durant la matinada i ha disparat contra dues persones abans de llevar-se la vida, segons ha confirmat l'alcalde d'Old Bridge, Owen Henry, al diari local 'Star Ledger'. L'establiment estava tancat, però hi havia diferents treballadors dins, ordenant productes de les lleixes.\nHenry ha explicat a aquest mitjà que els agents de la policia han evacuat del lloc dels fets els treballadors del centre comercial, on diverses finestres han quedat destruïdes pels trets. L'alcalde ha reconegut que no sabia exactament què havia passat ni els motius de l'atacant, però que podria ser un treballador descontent.\n"Aquesta és las pitjor trucada que un alcalde pot rebre. Et pots preparar per a aquestes coses però no pots prevenir-les", ha declarat al diari Henry.\nEl tiroteig es produeix exactament una setmana després que davant de l'emblemàtic Empire State Buiding de Nova York un home identificat com a Jeffrey Johnson va matar un antic company de feina, Steven Ercolina, abans de ser abatut a trets per la policia en un tiroteig que va deixar nou ferits.\nEstats Units tiroteig centre comercial


2017 September Archive - AEIRaval\nLa implicació de les famílies és indispensable per a l’èxit de qualsevol infant, adolescent i jove, per això, a l’AEIRaval volem que aquestes siguin un pilar bàsic també dins dels projectes de centre obert. Des de fa anys treballem per a ampliar i millorar el nostre Programa d’Atenció a Famílies, en el marc del qual s’ofereix […]\nEl VAC (Viver d’Aprenentatge Comunitari) és una nova aposta de l’AEIRaval per l’accés educatiu en igualtat d’oportunitats, així com per la construcció d’un futur millor per a tothom des de l’educació. A l’AEIRaval donem suport acadèmic i acompanyament educatiu a infants, adolescents i joves del barri del Raval de Barcelona. Ho fem amb un equip de […]\nEl curs 2017-2018 comença amb aventures i reptes. Un grup de representants del projecte Raval Audiovisual, de l’AEIRaval, va viatjar la setmana passada al Marroc per a assistir al festival de cinema social TanjaZoom, on presentava el seu curt-documental El Harrak In-visibles. El Harrak In-visibles, desenvolupat per joves de l’AEIRaval amb l’ajuda de l’Escola de […]


El sexe i tu | Centres Cívics\nEl CC Casa Golferichs aposta cada trimestre per tractar diferents temes de la societat contemporània sota una mirada àmplia. Així com en altres ocasions s'ha tractat la felicitat, la ciència i la postveritat, el 500è aniversari de la reforma protestant o els 200 de la publicació de la novel·la Frankenstein, aquesta primavera es proposen reflexionar sobre la sexualitat humana.\nAixí doncs, l'equipament de l'Eixample posa fil a l'agulla i enfila un seguit de xerrades per posar els punts sobre les is entorn un tema que no sempre s'ha tractat amb normalitat. El cicle de conferències analitza la sexualitat humana des dels vessants cultural, històric, filosòfic o des de la sexologia en si. Fins i tot obre un espai per a la consulta popular i anònima!\nLa primera de les converses, El sexe a l'antiguitat (08/05 – 18.30 h) a càrrec de l'arqueòloga i conservadora del Museu de Badalona Esther Gurri, posa en evidència com des dels inicis de la nostra civilització s'ha viscut el sexe entre els humans i com el cristianisme ha influït en les pautes del comportament sexual d'avui en dia.\nSexualitat, desig i cultura (22/05 – 18.30 h) és la segona conferència del cicle. El doctor i professor en filosofia Joan Carles Gómez analitza com es percep la sexualitat a la cultura occidental des de l'estudi de pensadors com Foucault, Beauvoir o Bataille. En la sexualitat, quin paper hi juga la biologia i quin la cultura adquirida?\nLa tercera contribució al cicle, Gènere, sexe i diferència (05/06 – 18.30 h), tracta com influeix en la construcció sexual de cada persona les característiques donades des del naixement i de com aquestes característiques poden ser valorades de manera diferent segons l'època històrica. A càrrec de Fina Virulés, professora del Departament de Filosofia de la Universitat de Barcelona.\nTancarà El sexe i tu, la xerrada Tot el que vols saber sobre sexe (12/06 – 18.30 h)... i no t'has atrevit mai a preguntar. Aprofiteu l'ocasió per tal d'aclarir dubtes, inquietuds o curiositats amb els sexòlegs i membres de la Societat Catalana de Sexologia, Laura Navarro i Antoni Martín. Abans de les consultes, que es podran dipositar en una urna, els dos ponents faran una introducció a la sexualitat humana.\nL'assistència a les xerrades és gratuïta i no cal fer una reserva de plaça anticipada, es recullen les entrades 15 minuts abans de començar les sessions.


Castells defensa que "sense indults no es pot estabilitzar el conflicte a Catalunya" i carrega contra la dreta\nPublicat 18/06/2021 10:36CET\nEl ministre d'Universitats, Manuel Castells, ha defensat aquest divendres que "sense indults" als líders del procés independentista "no es pot normalitzar i estabilitzar el conflicte polític a Catalunya", alhora que ha carregat contra la dreta per no proposar cap alternativa.\nEn una entrevista a Telemadrid que ha recollit Europa Press, Castells ha sostingut que "si Catalunya no s'estabilitza, Espanya no s'estabilitza". Per això, ha insistit que la concessió de la mesura de gràcia pot ajudar a "començar a negociar".\n"Què caldria fer, un 155 permanent? Una ocupació militar, que és el que alguns partits proposen?", s'ha preguntat el titular d'Universitats, que ha criticat la dreta per "augmentar i eixamplar l'esquerda entre catalans i espanyols".\nEn aquest sentit, el ministre ha optat per caminar cap al "retrobament i la reconciliació", una via que comença "pels indults i que, al seu parer, "la major part de la societat espanyola entén".


Nicole Kidman recorda el moment que es va enamorar de Keith Urban - Parelles Famoses\nNicole Kidman recorda el moment que es va enamorar de Keith Urban\nNicole Kidman i Keith Urban Va començar a sortir el 2005 després de reunir-se en un esdeveniment a Los Angeles, i segons Kidman, ella sabia que era ell poc després. El guanyador de l’ Oscarscar va recordar el moment en una nova entrevista amb WSJ revista, compartint que es va enamorar del crooner del país quan ell la va sorprendre amb un viatge a Woodstock, Nova York, pel seu aniversari.\nUrban va prendre la seva futura esposa en moto i va preparar un pícnic, i va dir Kidman WSJ que ella 'era una goner'. 'Vull dir, amon', va dir. Kidman havia compartit anteriorment el moment romàntic amb GENT, compartint que el gest va ser pels seus 38 anys. 'Va ser el meu  aniversari, i es va quedar a fora amb els gardenias a les cinc de la nit al meu escó a Nova York', va recordar. 'Va ser quan vaig anar' Aquest és l'home amb el qual espero casar-me. Va ser força intens. Vaig creure en aquell moment que era l’amor de la meva vida. Potser això és perquè sóc profundament romàntica, o jo sóc actriu, o també tinc una fe forta, però només he cregut: 'Oh, d'acord, aquí està'.\nConcert d'estudi a casa ... de nou ❤ @KeithUrban\nUna publicació compartida per Nicole Kidman (@nicolekidman) el 23 de març de 2020 a les 13.54 PDT\nKidman també va dir WSJ que creu que ella i les diferents personalitats d’Urban s’equilibren entre elles. 'He & rsquo; és pràcticament la mirada de la neuròtica', va dir, i va afegir que el seu sobrenom de marit és el seu 'dolç músic'. Muso és un terme d'argot australià destinat al músic. La parella de superestrels comparteix dues filles, Sunday Rose, d'11 anys i Faith Margaret, de 9 anys, i Kidman va explicar que ella i Urban tenen 'un sistema elaborat per mantenir la família unida' enmig de les seves carreres increïblement ocupades.\n'Quan Keith & rsquo; no gira, és molt més fàcil', va dir. 'Anirà de gira l'any que ve, i només treballo tant. No treballo tant. Literalment, es desequilibrarà i ho canviarem ”. El Big Little Lies star ha afegit que 'transmetrà pel·lícules' per assegurar que la seva família es mantingui junts. 'No tenim les respostes, però l'única cosa que sabem és que no ens posarem en perill', va dir.\nActualment, la família es troba en quarantena junts amb la pandèmia de coronavirus i Urban ha mantingut entusiastes als fanàtics amb diversos espectacles en directe i actuacions televisades, alguns dels quals han destacat la seva dona fent un cameo ràpid. '[Simplement] som creatius en família amb la manera com utilitzem el nostre temps i ajudem altres persones de qualsevol manera que puguem fer, fins i tot si es tracta d'un concert a casa', va dir Entreteniment aquesta nit. 'És la nostra mica intentar ajudar-nos.'


Arcadi Oliveres: “L’única resposta social a l’atur és dividir el treball entre tots” - Notícies - Coordinadora d'ONG Solidàries\nArcadi Oliveres: “L’única resposta social a l’atur és dividir el treball entre tots”\nLa implantació de la tasa Tobin, la lluita contra el frau fiscal, la nacionalització de la banca i el decreixement són algunes de les propostes per fer front a la crisi, de què va parlar Arcadi Oliveres, professor titular d'Economia Aplicada a la Universitat Autònoma de Barcelona i president de Justícia i Pau de Barcelona. "Els països occidentals hem superat el límit del no retorn i si superem la crisi, mai serà per recuperar el creixement que hem tingut fins ara".\nOliveres va fer aquestes declaracions durant una xerrada, en el marc del cicle de conferències Crònica d'una crisi anunciada, el passat dia 31, a la Casa de Cultura de Girona.\nEn la xerrada, centrada en les conseqüències socials de l'actual situació econòmica, Oliveres va dedicar una especial atenció a l'atur, que en aquests moments es situa a l'entorn del 20% a l'Estat espanyol. "No trobarem feina per a aquests quatre milions de persones", va afirmar. "L'única resposta a l'atur és dividir el treball entre tots. I això és l'antítesi del que està fent el govern espanyol, amb l'ampliació de l'edat de jubilació".\nL'economista va ser crític també amb les retallades socials anunciades pel govern de Zapatero. "Es calcula que el frau fiscal és d'uns 80.000 milions d'euros a l'any. Si es recuperessin aquests diners, totes les pensions podrien pujar fins a un 70%". Però no es recuperaran. El lligams entre la gran banca i els partits polítics, independentment del seu color, fa que no hi hagi un interès real.\nUna de les conseqüències que apunta la crisi és la transformació de les caixes en bancs. "M'estranya que no hi hagi hagut una rebelió, que no s'hi hagin aixecat veus en contra". Amb aquesta transformació, es perdria l'objectiu de les seves fundacions de tirar endavant projectes socials. Oliveres va plantejar la Banca Ètica com una opció que ofereix garanties, on no hi ha especulació i que finança projectes dedicats a "la generació d'ocupació, educació, cultura i medi ambient".\nOliveres també va fer referència a la possibilitat de nacionalitzar la banca. "El mínim que pot fer el Govern és quedar-se el banc al qual ha donat diners. S'ha fet en altres països, però a Espanya no hi ha aquesta voluntat". L'economista va explicar que el que han fet els bancs un cop han rebut l'ajut del govern ha estat "tapar forats i tancar l'aixeta del crèdit". Això ha desembocat en una situació en què "ni el venedor pot vendre ni el comprador pot comprar". En el món de l'empresa, s'ha traduït en milers d' acomiadaments. "És cert que algunes empreses han fet ERO amb tota la raó, però d'altres, amb moltes galtes, han aprofitat l'avinentesa per fer fora molts treballadors, i aquestes barbaritats s'haurien d'impedir".\nEn aquest context, "no podem carregar els plats trencats a la immigració. Són aquí perquè la nostra piràmide de població els demanava". Amb una de les poblacions més envellides d'Europa, l'ONU va calcular cap al 1999, que Espanya necessitaria l'arribada d'uns 155.000 immigrats cada any. "En la nostra piràmide de població hi ha un forat a la segona edat, l'edat laboral. Són les persones que han de pagar les pensions dels de dalt i l'educació dels d'abaix, i aquest forat només es pot omplir amb immigració". Els càlculs actuals estimen que aquesta xifra anual hauria d'augmentar fins als 250.000. D'altra banda, l'economista també va trencar un altre dels tòpics relatius a la població immigrada. Segons va apuntar, la diferència entre el que reben i el que aporten "ens dóna a nosaltres un saldo favorable de 6.000 milions d'euros".\nL'actual model de creixement resulta insostenible. "Fins al 1986, tot allò que l'activitat humana destruïa, el planeta ho podia reposar a l'any següent", va explicar. Ja no és així i la petjada ecològica es fa cada cop més gran. En un món en què un 20% de privilegiats consumeix el 75% dels recursos, "no tenim dret a seguir creixent". L'opció del decreixement és, segons l'opinió d'Oliveres l'"única garantia per què les futures generacions se'n puguin sortir, i decrèixer no vol dir pas més misèria"


Una de les maximes preocupacions que m'aborden últimament es el caire que prendrà el desenvolupament de l'actual PGOU del poble (que fou aprovat per l'anterior ajuntament), ja que, encara que considere que és prou moderat té serioses mancances que deixen de banda aspectes fonamentals que s'haurien d'haver contemplat.\nHui en dia la gent de "a peu" no se n'adona de tantes coses que no obstant no passen desapercebudes per a ulls un poc més acostumats a fixar-se, com els d'un estudiant d'arquitectura. No obstant, estos trets caracteristics resulten fonamentals per a mantindre la calitat de vida dels ciutadans, encara que siga inconscientment.\nLes principals deficiències que observe al plà és la imprevisió en cuant a qualitat ambiental dels espais del poble. El PGOU no contempla els paisatges tant naturals com urbans i no els inclou com a elements singulars.\nExemple d'açò és que a la carretera es pot edificar en tota la seua longitud fins 4 altures, uns 16 metres d'alçada o més, que tallarán en molts trams les actuals vistes cap al montcabrer i benicadell per damunt de les actuals edificacions de 1 i 2 elevacions, que alliberen la vista i permeten una optima il.luminació i ventilació.\nPublicat per muro a 23:17\nUna de les maximes preocupacions que m'aborden últ...


Consuta aquestes FAQ i si tens qualsevol altre dubte o vols fer-nos alguna preunta, no dubtis en posar-te en contacte amb nosaltres amb el formulari de contacte.\n¿Per a què serveix el servei 900 34 20 34 d’atenció al client?\nÉs un servei gratuït d’atenció al client, per ajudar en la localització dels punts de venda i per a aclarir qualsevol dubte que pugui sorgir en la utilització dels nostres productes. Els dubtes en pirotècnia espoden transformar en un accident.\nUtilitza aquest servei encara que el producte no els l’hagis adquirit en PETARDOS CM. Tenim professionals que coneixen tots els productes del mercat de la pirotècnia.\n¿Puc tirar un petard o coet amb la mà?\nEm poden enviar els petards a casa meva?\nNo, està prohibit. Pots fer les teves comandes per telèfon o Internet i recollir-ho en qualsevol de les nostres botigues.\n¿Com funciona l’oferta 6×3?\nConsisteix a comprar tres productes iguals i nosaltres et regalem tres més del mateix producte.\nExemple: Compro tres caixes de xinesos i amb l’oferta em porto sis caixes de xinesos.\nEn l’oferta 4×3 o 6×3 els productes han de ser iguals?\n¿Les ofertas 4×3 i 6×3 són per a tot el catàleg?\nLes ofertes 4×3 i 6×3 consten de tots els productes que són de venda individual (no s’inclouen els packs d’oferta o packs d’estalvi ni els productes comprats amb alguna altra promoció com les GANGUES, PREU CLUB, PREU DE FABRICA, OFERTESo alguna altra promoció especial).\nAixò és així perquè en PETARDOS CM pensem en tu i en els teus, i creiem que cal posar facilitats i no obstacles per a gaudir en família d’aquests moments que són especials per a tu i sobretot volem que estiguin a l’abast de tots.\n¿Qué son els CHOLLAZOS?\nSón articles amb els quals pots obtenir un preu molt rebaixat. Són gangues puntuals i duren fins a fi d’existències. No són acumulables a altres ofertes.\n¿Puc portar els petards en el maleter del cotxe?\nSi, no hi ha perill. En qualsevol cas els productes no poden ser copejats ni maltractats. En cas de molta calor, perquè un producte pirotècnic poguésexplotar la temperatura hauria de superar els 100 graus.\nEls productes pirotècnics per a la seva catalogació estan exposats a 60 graus i 70 grausdurant un mes en un forn per a provar la seva estabilitat.\n¿Puc retornar un producte que no funciona o l’he utilitzat incorrectament, o senzillament el tinc a casa i vull desprendre’m d’ell?\nEn aquest cas si que t’acceptem la devolució ja que aquests productes s’envien a un lloc adequat per a la seva destrucció.\n¿Per què no s’accepta la devolució d’un producte?\nPer protocol de seguretat, PETARDOS CM no accepta una devolució d’un producte pel fet de que podria haver estat manipulat, intencionadament o no.\nEls productes pirotècnics són mescles químiques i poden reacciona en barrejar-se amb altres productes químics externs. Si es modifica o altera la composició, el producte pot perdre l’estabilitat o seguretat que té i per la qual ha estat certificat pels laboratoris.\n¿Quin és el petard o tro més potent o més gran?\nLa càrrega explosiva màxima autoritzada per petard (unitat) és de 2’7 grams de pólvora explosiva.\nDels nostres productes CM els trons que porten més càrrega explosiva és:\n¿A quina altura s’eleva un coet?\n¿ A quina altura s’eleva una bateria?\nPer a poder calcular tu mateix l’altura, pots mesurar el diàmetre aproximat dels tubs de la teva bateria i això li donarà la distància aproximada de pujada, considerant les següents equivalències:\nPer cada mil·límetre de diàmetre, 1 metre de pujada.\nExemple de metres: 30 mm = 30 metres.\n¿ Quins petards fan més soroll ?\nSegons la normativa europea, el soroll màxim d’un petard no pot excedir més de 120 decibels.\nDels nostres productes CM els petards més sorollosos són:\nEL EXTREMO ROJO Y 5 SUPER BARRENOS DEL GATO ( SUSTOS )\n¿Si no recullo la meva comanda la data indicada me’l guardaran?\nSi la teva comanda esta pagada, te’l guardarem 2 dies, però esperem que ens cridis per a fer el canvi del dia.\nSi ho pagaràs en botiga només t’ho guardem per a la data indicada, per la qual cosa si no pots passar crida’ns per a canviar la data, però recorda que el dia de recollida indicarà l’oferta que se li aplicarà a la teva comanda.\n¿A quina edat es poden comprar i utilizar els petards ?\nLes edats de compra estan delimitades per:\nF1 prohibida la seva venda a menors de 12 anys.\nF2 prohibida la seva venda a menors de 16 anys.\nF3 prohibida la seva venda a menors de 18 anys.\n¿Quan puc recollir en botiga la meva comanda?\nTant si la realitzes trucant al 902342034 o des de la nostra web, necessitem 48 hores per a la preparació de la teva comanda, has de pensar que la realització de la teva comanda porta un procés fins que arriba a la botiga.\n¿Puc realitzar la comanda sense anar a la botiga?\nSi, a PETARDS CM estem a la teva disposició, en tots els nostres punts de venda, i a través de la nostra web, en tots aquests centres d’atenció podràs realitzar la teva comanda i pagar-ho. Però sempre hauràs d’anar a la botiga per a recollir-ho. Tingues en compte que si realitzes la comanda a través d’Internet t’estalvies les cues. Tingues en compte que el preu club només és aplicable en la web, si fas una comanda des de la nostra botiga serà a preu normal o de botiga..


C32 l’ecologisme pugna amb la vella política – Diari de Blanes\nby DdB · Published 15 de juliol de 2019 · Updated 14 de juliol de 2019\nEl TSJC fa aturar les obres de perllongament de l’autopista C-32 entre Blanes i Lloret de Mar\nL’alt tribunal detecta deficiències al nou estudi d’impacte ambiental i diu que no compleix la Llei del Canvi Climàtic\nOpinió de DdB: Se’m cauen el collons a terra quan veig independentistes i unionistes votant ensems al Parlament a favor de perllongar l’autopista. Ja tenim una edat per saber que el capital no té pàtria, però constatar-ho no deixa d’ésser frustrant\nM’emprenya la tàctica periodística de no anomenar el subjecte (amic) quan la informació li seria (teòricament) desfavorable. Com que DdB ha nascut per donar pel sac als que manen, aquests són els partits que han votat sí, omesos a la informació de la votació al Parlament transcrita més a baix:\nContingut rebut el 10/07/2019 a les 19:13\nEl Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) fa aturar les obres de perllongament de l’autopista C-32 entre Blanes i Lloret de Mar (Selva).\nLa interlocutòria emesa per l’alt tribunal posa el focus en el nou estudi d’impacte ambiental que va permetre començar els treballs previs sobre terreny, amb tales d’arbres al paratge del Vilar i en altres zones.\nEl TSJC estima parcialment les demandes dels ecologistes i conclou que aquest estudi ambiental, que avala el traçat escollit pel Departament de Territori, té deficiències.\nEntre d’altres, perquè no s’ajusta a allò que marca la Llei del Canvi Climàtic.\nPer això, el TSJC suspèn cautelarment “l’executivitat” d’aquests tràmits administratius.\nAixò suposa “que de cap manera” les obres puguin continuar, perquè si s’acabés fent el perllongament i la sentència tombés el projecte, no es podria desmantellar la carretera que ja s’hauria construït.\nEl Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ja s’ha pronunciat en contra de l’allargament de la C-32 entre Blanes i Lloret de Mar (Selva) i obliga a aturar les obres.\nAquest és el segon projecte que el Departament de Territori i Sostenibilitat tirava endavant per allargar la carretera fins a la comarca de la Selva, però la plataforma Aturem la C-32 va presentar un recurs en contra del nou estudi d’impacte ambiental que havia permès engegar un projecte paral·lel.\nEn aquest cas, el TSJC ha especificat que l’estudi “no sembla complet ni suficient” segons l’avaluació ambiental tècnica que exigeix la Llei del Canvi Climàtic en l’article 21.2.\nPer això creuen que el projecte que vol tirar endavant el govern català podria ser ambientalment inviable.\nNo hi ha informació sobre l’adequació del projecte als objectius de mitigació de l’emissió de gasos amb efecte hivernacle o a la seva neutralització\nNo veuen suficient informació que garanteixi que la infraestructura superi “els impactes del canvi climàtic”.\nPer altra banda, la diligència publicada pel TSJC també fa referència a alguns “defectes” de l’informe d’impacte ambiental en relació a la “justificació de la capacitat hidràulica” dels viaductes de la carretera projectada pel govern català.\nNo s’ha estudiat quina capacitat d’aigua podrien absorbir els viaductes en períodes de retorn de 10, 100 i 500 anys.\nTroben a faltar saber si les obres ocupen terrenys inundables o no.\nDe fet, la diligència fa referència a algunes “deficiències” del projecte que ja va apuntar l’Agència Catalana de l’Aigua en un informe el 2015, però que en un nou document del 2018 encara no s’havien resolt.\nSegons l’alt tribunal, aquesta manca d’informació no pot “prevaldre sobre els interessos de tercers” com pot ser una millora en la mobilitat a la zona durant els mesos d’estiu.\nPer tot això, el TSJC ha ordenat suspendre l’”executivitat” de l’informe ambiental.\nAixò comporta a la paràlisi del projecte i de les obres, ja que aquest no es pot executar sense el corresponent informe d’impacte ambiental.\nA més, el tribunal remarca que “de cap manera” les obres poden continuar. Els magistrats ho justifiquen recordant que si la sentència és en contra del projecte i seguissin les obres de construcció, ja no es podria desmantellar tota la carretera.\nAixò comporta que la Generalitat haurà d’ordenar als operaris que abandonin les tales d’arbres que estaven fent aquests dies al paratge Vilar de Lloret de Mar.\nEs tractava d’unes obres prèvies a l’execució del projecte, però que s’hauran d’aturar igualment per la decisió del tribunal de suspendre l’impacte ambiental.\nAquesta és la segona vegada que el TSJC atura el projecte d’ampliació de la C-32 entre Blanes i Lloret de Mar.\nEl primer d’ells, va acabar amb una ordre de suspensió cautelar de les obres ara fa dos anys, després que la plataforma Aturem la C-32 hi presentés un recurs.\nDavant de la impossibilitat de seguir endavant amb el projecte, el Departament va optar per iniciar els tràmits d’un projecte nou.\nDavant d’això, l’entitat va recórrer aquest nou projecte presentant un recurs en contra de l’informe d’impacte ambiental.\nRepresentants de Tordera en Comú-Podem, Blanes en Comú-Podem i Lloret en Comú exigeixen l’aturament total de la prolongació de l’autopista després d’acceptar-se la mesura cautelar al TSJC.\nFont EN COMÚ-PODEM\nNota de premsa rebuda el 10/06/2019\nEl passat dimecres 10 de juliol els Comuns van sumar-se a la plataforma Aturem la C-32 per demanar l’aturament definitiu de les obres. Després de 50 dies de màquines pesants destrossant els paratges naturals del Santuari del Vilar i Sant Pere del Bosc, el comuns veiem l’aturament cautelar com una possibilitat perquè el TSJC paralitzi l’obra definitivament.\nTot i aquest petit èxit seguim en lluita exigint a la Generalitat de Catalunya, impulsora del projecte, que paralitzi les seves accions destructives i apliqui la Llei de Canvi Climàtic, una llei amb la que ells mateixos s’omplen la boca quan els hi interessa. Allargar la C-32 no és compatible ni amb la lluita climàtica, ni amb el model de turisme sostenible i qualitat que volem pels nostres pobles.\nL’impacte ambiental comprèn i afecta un total de 50 hectàrees de bosc de pi, alzina i roure que formen part de Blanes i Lloret de Mar, i que aporten un gran valor natural, paisatgístic i sentimental per la població. Es tracta d’un bosc dens i en bon estat de conservació que actua de pulmó i que degut a la seva ubicació és de gran importància com a connector biològic entre el Massís de Cadiretes i la plana del Riu Tordera. Tanmateix al bosc hi viuen un munt d’espècies que ja han perdut o pedran el seu hàbitat si continués la tala d’arbres ja que no s’ha respectat el principi de precaució en períodes de cria i nidificació de les aus. L’antropització d’aquesta zona amb la prolongació de la C-32 acabaria amb gran part de la biodiversitat que actualment hi habita. És incomprensible com en un estat com és l’actual d’Emerència Climàtica la Generalitat miri cap a una altra banda i hagi permés portar a terme les obres, amb l’agreujant de trobar-nos en període d’alt risc d’incendi.\nLa gent comuna exigim que s’acabin les estratègies partidistes a costa del patrimoni comú; a Blanes i Lloret hi va haver una consulta popular l’any 2016 amb el 76% de vots contraris a la prolongació. L’allargament de la C-32 no és la solució al problema de mobilitat entre Blanes i Lloret; “és car, té un gran impacte ambiental i beneficia a una empresa privada abans que el benestar del territori” tal i com diu la plataforma Aturem la C32.\nUna de les alternatives més econòmicques i amb un menor impacte en el medi natural seria el desdoblament de la Gi-600 i la Gi-682, actualment descuidada per la Generalitat, així mateix també milloraria la mobilitat la construcció de la Ronda Nord de circumval·lació de Lloret i la Ronda Sud de circumval·lació a Blanes, aquests darreres aprovades en els respectius POUM. Altres demandes del territori són millorar la carretera C-63 en el tram Lloret-Vidreres i potenciar el transport públic entre els municipis.\nDes del Comuns recolzem i fem una crida a tota la ciutadania perquè recolzi el moviment transversal “emboscades” que vigilen que no es destrueixin aquests paratges i esperem que el Govern actui amb responsabilitat i es posi a treballar el més aviat possible en un projecte alternatiu que solucioni la problemàtica existent pensant en el medi ambient i el bé comú.\nContingut rebut l’11/07/2019 a les 10:47\nLa Generalitat recorrerà la decisió del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) d’aturar les obres de perllongament de la C-32 entre Blanes i Lloret.\nAixí ho ha assegurat el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, en declaracions a TV3: “Respondrem perquè creiem que el projecte sí inclou tot el que necessitem justificar en la legislació climàtica i ambiental”.\nCalvet ha afirmat que es tracta d’una obra “important” que donarà servei als veïns de Blanes i Lloret però també a tots aquells que s’hi desplacin cap a aquestes dues localitats.\nA més, ha apuntat que serà utilitzada per “transport públic i vehicles eficients”. “Com a infraestructura ens fa falta”, ha sentenciat.\nLa plataforma aturem la C-32 reclama al Govern que desisteixi del perllongament després de la segona suspensió judicial\nJoan Mora denuncia la “dobla moral” de l’executiu català i assenyala els “interessos” darrere el projecte\nContingut rebut l’11/07/2019 a les 12:50\nEl portaveu de la plataforma aturem la C-32, Joan Mora, reclama al Govern que desisteixi d’una vegada per totes del perllongament d’aquesta autopista entre Blanes i Lloret després que el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) hagi ordenat aturar el nou tram.\nEl portaveu de la plataforma ha denunciat la “doble moral” del Govern ja que, segons ha dit:\nPer una banda aprova lleis com la del canvi climàtic\nPer altra banda, impulsa projectes tant “nocius” com aquest.\nAixí mateix, ha assenyalat que darrere el projecte del Govern hi ha “molts interessos” i ho ha relacionat amb el conveni amb Abertis per gestionar els peatges de l’autopista del Maresme.\nMora ha expressat la satisfacció de la plataforma davant la decisió “valenta” del TSJC d’ordenar que s’aturin les obres i ha demanat al Govern que inici el restabliment forestal de la zona afectada per les obres.\nDe fet, s’ha mostrat molt crític pel fet que les obres comencessin en ple període estival quan el “bosc estava ple de vida” i que s’hagin talat arbres amb nius d’ocells en un context de risc d’incendi.\nEn aquest sentit, ha retret al Govern que comencés les obres quan el TSJC ja havia admès el recurs de la plataforma i, per tant, el Govern sabia que depenent de la decisió judicial haurien d’aturar les obres.\n“Creiem que hi ha hagut moltes pressions perquè el projecte tirés endavant de la manera que fos”, ha afegit per després apuntar al conveni entre Govern i Abertis per la gestió dels peatges de l’autopista del Maresme.\nMora defensa que el projecte d’ampliar la C-32 en 6 quilòmetres té un “impacte ambiental molt gran i un cost econòmic molt elevat”.\nEn canvi, la plataforma aposta com a projecte alternatiu pel desdoblament de la xarxa que existeix actualment.\nPer la seva banda, des del Govern el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, ja ha avançat que recorrerà la decisió del TSJC d’aturar el perllongament de la C-32 entre Blanes i Lloret.\nContingut rebut l’11/07/2019 a les 13:51\nEl Parlament ha rebutjat aturar la prolongació de la C-32 entre Blanes i Lloret “en un context d’emergència climàtica”.\nEls comuns i la CUP s’han quedat sols demanant que s’aturi aquesta infraestructura mentre que la resta de grups parlamentaris hi han votat en contra.\nEs tracta d’un punt d’una moció presentada pels comuns sobre emergència climàtica que s’ha rebutjat coincidit amb l’ordre del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) d’aturar el perllongament de l’autopista del Maresme.\nLa cambra catalana sí que ha aprovat altres punts del text entre els quals insta l’executiu català a preparar la II Cimera Catalana del Canvi Climàtic i fer “les accions necessàries” davant el govern espanyol per acordar un pla de tancament de les centrals nuclears el 2027.\nEl consistori recorda que es va fer una consulta popular en què “més del 71% dels votants es van posicionar en contra” d’aquesta infraestructura\nContingut rebut el 12/07/2019 a les 13:45\nL’Ajuntament de Blanes (Selva) ha demanat al Departament de Territori i Sostenibilitat la “suspensió definitiva” de l’ampliació de la carretera de la C-32 entre Blanes i Lloret de Mar.\nEl govern local ha recordat que el 28 d’abril de 2016 el plenari municipal es va comprometre “per unanimitat” defensar el resultat de la consulta popular que s’havia convocat sobre la prolongació de l’autopista.\nDavant d’això, l’alcalde de Blanes, Àngel Canosa, ha recordat que “més de 71% dels votants es van posicionar en contra” de la infraestructura.\nPer això el govern local demana a la Generalitat que busqui “una solució” als problemes de mobilitat que pateix Lloret de Mar a l’estiu però “que no malmeti més el territori”.\nDos dies després que el TSJC suspengués l’informe de l’impacte ambiental del projecte de la C-32, aquest divendres l’Ajuntament de Blanes (Selva) s’ha posicionat en contra de la prolongació de la carretera entre Blanes i Lloret de Mar.\nL’alcalde del municipi, Àngel Canosa, ha llegit una declaració institucional, signada pels dos grups que formen el govern local (ERC i Blanes en Comú-Podem), en què ha demanat la “suspensió definitiva” del projecte.\nEl govern local ha recordat que el 28 d’abril de 2016 el plenari de l’Ajuntament de Blanes va aprovar per unanimitat “fer seu el resultat de la consulta popular” que s’havia celebrat a Blanes i Lloret uns dies abans, el 17 d’abril.\nPer això, el nou alcalde ha optat per pronunciar-se en contra de la carretera amb l’objectiu de “mantenir i enfortir” el compromís. De fet, Canosa ha recordat que “més del 71% dels votants es van posicionar en contra” de la infraestructura.\nDe tota manera, en aquella consulta tan sols hi va participar el 7% dels habitants de Blanes i Lloret de Mar, ja que la consulta es feia conjuntament en els dos municipis.\nD’altra banda, Canosa ha recordat que les obres estan ara aturades temporalment per la resolució del TSJC. Tot i així, creu que aquesta és una “oportunitat de poder rectificar”. Per això ha demanat a la Generalitat que “opti per una solució que no malmeti més el territori”.\nCanosa també ha lamentat que les tales d’arbres hagin provocat “força estralls” en els boscos de la zona. A més, l’alcalde ha assegurat que en els inicis del projecte, el Govern es va comprometre a “no executar l’obra mentre hi hagués una part del territori afectat que si manifestés en contra”.\nLloret, a favor de la carretera\nAquest posicionament en contra del ramal de l’autopista contrasta amb el del seu municipi veí, Lloret de Mar.\nEn aquest cas, el seu alcalde, Jaume Dulsat, s’ha mostrat partidari de la infraestructura en moltes ocasions.\nDulsat ha justificat el projecte com una solució als problemes de mobilitat que pateix el municipi durant l’estiu.\nTot i aquesta contraposició de punts de vista, el batlle blanenc creu que això “no afectarà” a les relacions que tenen els dos municipis.\n“Suposo que democràticament entendran que tenim el nostre dret d’estar-hi en contra”, ha reblat Canosa.\nAturem la C-32 recorda que hi ha una alternativa\nDesprés d’aconseguir paralitzar per segona vegada el projecte d’ampliació de la C-32, la plataforma Aturem la C-32 es mostra satisfeta per la fita aconseguida al TSJC.\nEl seu portaveu, Joan Mora, també ha agraït que l’Ajuntament de Blanes aprofiti per anunciar la seva oposició al projecte.\nA més, Mora ha detallat que la plataforma entén “que hi ha un problema de mobilitat” durant els mesos d’estiu a Lloret de Mar.\nDe tota manera, Mora ha afirmat que el Departament de Territori i Sostenibilitat té “un projecte aprovat” per a resoldre aquest problema, però que des de 2012 “està en un calaix”.\nSegons ha informat el portaveu d’Aturem la C-32, aquesta carretera alternativa tindria “un impacte ambiental mínim” i un cost molt inferior al del ramal de l’autopista. Segons ha detallat Mora, el Govern hauria previst el desdoblament de la carretera GI-600 que va des de la finalització de la C-32 a Tordera (Maresme) fins a Lloret de Mar.\nAquest desdoblament costaria uns 35 milions d’euros, segons el portaveu de la plataforma, davant dels 90 que es preveuen invertir en l’autopista.\nEl govern de Blanes, obert a parlar\nPer altra banda, el tinent d’alcalde de Blanes, Jordi Urgell, ha recordat que encara hi hauria una altra opció per resoldre la manca d’infraestructures per accedir a Lloret de Mar.\nUrgell ha recordat que el nou govern impulsarà un pla de Mobilitat en què hi ha prevista una “ronda sud de Blanes” que uniria la Ciutat Esportiva de Blanes amb l’Hospital Comarcal.\nSegons Urgell, si Lloret tirés endavant un projecte similar en el seu terme municipal que connectés amb l’Hospital, això facilitaria una nova via més ràpida per accedir a la localitat.\nA més, Urgell ha avançat que està obert a estudiar altres projectes amb els regidors de Lloret per adequar-ho a les necessitats dels dos municipis.\nEl Grup Impuls per Girona veu “essencial” el perllongament de la C-32 però amb el “màxim respecte” al medi\nDemanen al Govern que presenti un recurs davant l’aturada de les obres prèvies pel TJSC i que responguin els requeriments\nContingut rebut el 12/07/2019 a les 13:46\nEl Grup Impuls per Girona (GIG), format per:\nLes Cambres de Comerç de la demarcació\ndefensen que el perllongament de la C-32 entre Blanes i Lloret de Mar, a la Selva, és una obra “essencial” i amb més d’una dècada pendent de concreció.\nTot i això, reclamen “màxima exigència i respecte” pel medi durant tota la tramitació per evitar “efectes indesitjats” a la natura i que s’endarrereixi encara més el projecte.\nDavant la decisió del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) d’aturar les obres prèvies, la plataforma demana a la Generalitat que respongui els requeriments sobre l’estudi informatiu i d’impacte ambiental i presenti un recurs per “clarificar els aspectes objecte de controvèrsia” per poder continuar amb la construcció d’un projecte “vital per a la competitivitat” de les comarques gironines.\n“No ens podem permetre cap errada en la tramitació que comporti efectes indesitjats en la natura i que s’endarrereixi encara més un projecte que ja hauria de ser una realitat”, afirmen des del Grup Impuls per Girona en un comunicat on subratllen de nou la necessitat d’una obra “essencial”.\nI alerten que, en cas que l’aturada de les obres s’allargués en el temps, afectaria “negativament la qualitat de vida dels residents a la zona, cansats de col·lapses viaris i cues, i a la competitivitat econòmica del sud de la Costa Brava”.\nPel que fa al tema ambiental, també destaquen la necessitat de preservar “al màxim” la fauna i el paisatge si bé també veuen “preocupants” les conseqüències de “mantenir en l’estat actual una via congestionada, incapaç d’absorbir les necessitats de desplaçament i amb una alta sinistralitat”.\nD’altra banda, des del Grup Impuls per Girona recorden que la reforma del projecte va tenir un període d’al·legacions, que es van incorporar millores ambientals i que s’havia assumit per governs de signe polític diferents.\nI subratllen que el projecte compta amb el suport de la majoria dels representants municipals de les poblacions que “pateixen” en el seu dia a dia els “efectes de les mancances de l’actual carretera”. Per acabar, confien que les “insuficiències” detectades es puguin “resoldre aviat” per aconseguir una “via més segura i respectuosa amb el medi”.\nI conclouen que aquesta zona de la Costa Brava sud és “l’única de gran atracció turística que no disposa d’una via ràpida i segura que connecti amb l’Aeroport i Barcelona com a porta d’entrada del turisme europeu, que hi arriba durant tot l’any i que representa una de les principals aportacions econòmiques del país”.\nDes de la Generalitat, el mateix conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, va anunciar fa uns dies que recorreran la decisió del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) d’aturar les obres.\nI ahir el Parlament va rebutjat aturar el projecte “en un context d’emergència climàtica”.\nAquest mateix divendres, l’equip de govern de Blanes (ERC i Blanes En comú-Podem) ha fet una declaració institucional de rebuig al perllongament i també s’ha demanat a la Generalitat que aturi definitivament el projecte.\n6 de febrer de 2020 a les 15:08


Notícies anarquistes de més de 50 col·lectius catalans 🏴 Anarquia.cat Orgull divers, orgull de classe – Anarquia Catalunya 🏴\nOrgull divers, orgull de classe\nJuny 27, 2021\t–\nUn any més, la Confederació Nacional del Treball mostra el seu recolzament i assumeix les reivindicacions del Dia Internacional de l’Orgull LGTBI+, que ompliran de nou els carrers de manifestacions i protestes a tot el territori per reclamar drets i per a defensar els que, fins ara, s’han conquistat. Dècades de lluita del col·lectiu que començaren els últims anys de la dictadura militar franquista i continuen avui amb la mateixa vigència, davant les noves amenaces a la diversitat sexual, els seus drets, la integritat i la dignitat del col·lectiu.\nL’ombra dels moviments reaccionaris i ultraconservadors estan posant en risc els drets LGTBI+ en paral·lel als drets de les dones: de les polítiques obertament lgtbifòbiques de Bolsonaro a Brasil i de Putin a Rússia, als últims moviments del govern d’Hongria que acaba de decretar una nova llei anti-LGTBI, després de que aquest parlament hagués aprovat una declaració expressa contra el Conveni d’Istambul, sobre prevenció i lluita contra la violència masclista; fins a les autodenominades «ciutats/zones lliures» de ideologia LGTB a diverses regions de Polònia. En aquest mateix país foren multitudinàries les manifestacions promogudes pel moviment feminista davant les noves restriccions per poder exercir el dret a l’avortament.\nLes manifestacions en contra del dret al matrimoni igualitari el 2005, l’autobús transfòbic de les plataformes ultracatòliques i d’ultradreta, l’intent de restricció de la Llei d’Avortament de Gallardón, els grups «pro-vida» que assetgen les dones a les portes de les clíniques, les sentències misògines i masclistes com la del cas de «la manada», o les sentències que protegeixen a agressors lgtbifòbics. El desmantellament dels serveis públic dirigits a ajudar les dones víctimes de violència masclista o dels serveis d’assessorament, denúncia i recolzament pel col·lectiu LGTBI+, l’anomenat «pin parental», o les declaracions institucionals a favor de «revisar» lleis autonòmiques que garanteixen drets… Son només una seqüència ràpida i una advertència clara de que els drets sempre estaran amenaçats. Ens enfrontem a un pols constant que ens indica que no podem baixar la guàrdia, i menys encara desmobilitzar-nos o fragmentar-nos.\nLa discriminació per raó de identitat de gènere o orientació sexual a l’àmbit laboral segueix sent una realitat. Una realitat que castiga especialment a les persones trans*, que necessiten d’un sindicat feminista i solidari per abordar aquestes situacions, treballar i lluitar per a que desapareguin conjuntament de l’esfera laboral i social. Reivindiquem que la diversitat de la classe obrera, lluny de ser una trampa, és un fet històric, i per tot això, a CNT, hi trobareu la força col·lectiva d’un sindicat per a continuar lluitant.\n1º de maig ara mÉs que mai, orgull de classe treballadora Manifest | 1 de maig: ara mÉs que mai, orgull de classe treballadora Divers aspects de l’anarchisme per E Armand i L’Idée dominante per Voltairine de Claire E Armand divers aspectes de l’anarchisme i de Voltairine de Cleyre El 21 d’octubre convoquem vaga d’àmbit estatal de tot el personal universitari. Per una recerca i una educació al servei de la classe treballadora Sísif o el decàleg d’enganys de classe Més de mil alumnes de les comarques gironines es troben confinats en el quart dia de classe Anar al jutjat o anar a fer classe? La repressió i nosaltres [8M] La nostra millor defensa: feminisme de classe, sindicalista i combatiu 8M. La nostra millor defensa: feminisme de classe, sindicalista i combatiu 8m la nostra millor defensa: feminisme de classe, sindicalista i combatiu USTEC-STEs i CCOO protesten a Girona per demanar ràtios més baixes per classe a Educació