CRITICART: FRANCESC XAVIER PARÉS BARTRA, UN EXCURSIONISTA INCANSABLE QUE ENS VA DEIXAR UN GRAN LLEGAT.\nFRANCESC XAVIER PARÉS BARTRA, UN EXCURSIONISTA INCANSABLE QUE ENS VA DEIXAR UN GRAN LLEGAT.\nAvui penjo dos articles escrits per la periodista Maria Palau al diari El Punt-Avui, uns texts que tenen com a nexe d'unió la figura del fotògraf que va realitzar, durant els primers anys del segle XX, unes interessants imatges de les obres d'art que es conservaven al monestir aragonès de Sixena. Un patrimoni importantíssim que va patir greus conseqüències quan l'edifici va ser cremat durant els primers anys de la Guerra Civil Espanyola, i que en part es va salvar per la ràpida actuació de Gudiol... una història que segueix fins a dia d'avui, i que molts ja coneixeu. Un litigi, una reclamació per part del Govern Aragonès al Govern de Catalunya...... una història molt llarga en el que sembla que la conservació del patrimoni és el darrer tema que importa a (alguns) polítics.\nEn el primer dels articles que avui he volgut copiar, es va publicar el 10 d'octubre de 2016. En ell, al parlar del "doctor fotògraf de Sixena" Maria Palau deia "en sabem el nom i ben poca cosa més sobre Francesc Xavier Parés i Bartra"... i va ser aquí, després de llegir aquest interessant article, quan se'm va obrir la llumeta....\nXavier Parés.... però si aquest era el marit de la Josefa Terradas, l'única germana casada de les Terradas Brutau de la casa de les Punxes!!!!\nI és així com sorgeix el segon article, el del 8 de desembre de 2016, en el que s'expliquen algunes coses més sobre aquest personatge que va ser, des del primer dia, un dels veïns d'aquest important edifici de Puig i Cadafalch. Així com segur que va ser el doctor Parés, un personatge culte, catalanista i amb possibilitats econòmiques, un dels ideòlegs de la singular decoració de la casa de la seva esposa, un dels tres edificis que confomen aquell conjunt que sembla unitari, i en la que destaca el panell ceràmic amb el Sant Jordi, el rellotge de Sol amb un escrit de Virgili, o les inscripcions neogòtiques on llegim una frase extreta del Llibre dels Feits de Jaume I el Conqueridor, una figura històrica que sembla que va tenir una forta influència, no sols en l'arquitecte Puig i Cadafalch, sinó també en la família Terrades i Xavier Parés, tal i com es demostra amb el viatge que van fer tots a Mallorca l'any 1908, per tal de celebrar el setè centenari del rei.\nFotografia de X. Parés feta a Sitges, 1911. Col. Barón\nI en tota aquesta història no ens podem oblidar, més que res perquè sense ell no hauriem arribat fins aquí, del col.leccionista Jordi Barón, el qual conserva la col.lecció de fotografies de Xavier Parés. Algunes d'aquestes imatges les podeu veure a la xarxa, com les fotografies que va realitzar Parés durant una visita a Sitges durant el mes de juliol de 1911, i entre les que destaquen les que va realitzar al Celler Güell de Garraf, obra d'un altre protagonista al meu blog, l'arquitecte Francesc Berenguer. A la crònica que es va publicar de l'excursió llegim:\nFotografia de X. Parés feta al Celler de Garraf, 1911. Col. Barón\n"El dia 2, gran aplec de consocis (entre ells bon nombre de senyores y senyoretes, de les quals recordem a donya Rosa Amat, viuda de Puig y Llagostera; a les Sres de Parés, Quer y Ros; i a les Srtes. Mercè Amat, Margarita Roig, Merè Ros, Rosa Torras y Maria Vidal) van realitzar una agradable excursió en automòbil, dirigint-se a visitar les costes y caseriu de Garraf, y la vila de Sitges, ont dinaren després de visitar el Cau Ferrat y tot quant de notable té aquella població. A la tarda sortiren cap a Sant Pere de Ribes, Canyelles y Vilafranca, retornant per Ordal y el pont del Lladoner cap a la nostra capital, ont aribaren a entrada de fosc."\nPerò Xavier Parés també va ser un asidu a la premsa del moment com el Feminal de la Ilustració Catalana, on va publicar fotografies i articles que tractaven principalment els esports de neu al Pirineu Català, així com les diverses cròniques dels viatges que publicava a la Ilustració Catalana, uns texts que sempre acompanyava de les seves fotografies o de companys del Centre Excursionista de Catalunya.\nAlgunes de les dades sobre Parés que podem afegir a les publicades a l'article, que no són de rellevància, però que ens ajuden a saber alguna cosa més sobre ell i el seu orígen.\nAl Boletín de medicina, cirugía y farmacia del 5 de març de 1843, en el llistat dels “individuos que solicitan ingresar en la Sociedad Médica general de socorros mútuos” apareixen com a pretendents: Juan Bartra, Metge i cirurgià del Barri de Gràcia i Jayme Parés, metge de Sant Feliu de Torelló. Al mateix boletín del 25 de juny de 1843, a la “comisión provicial de Barcelona”, ens apareix el nom de Jaime Parés, com a metge de Sant Feliu de Torelló.\nTorelló a finals del segle XIX\nTambé consta un doctor Manuel Bonafós a Barcelona, que exerceix com a tal l’any 1796 i que l’any 1799 és Catedràtic del “real colegio de San Carlos".\nEl Doctor Manuel Parés i Bonafós, metge cirugià, nascut a Torelló, prop de Vic es va establir a Barcelona l'any 1864. Propietari de la Casa Archs, al carrer Nou, 31 de Torelló, i del mas Colomer, enderrocat des de 2002. El seu germà fou el mossén Ambrosio Parés i Bonafós, i la seva esposa e Dolors Bartra i Cortés, morta a Barcelona el dia 1 de novembre de 1922.\nFotografies de Torelló de Parés publicades a la Ilustració Catalana del 8 d'octubre de 1916\nL’any 1896, a l’Anuari-Riera, Dolors Bartra ja consta com a vidua i propietària de l’edifici del carrer Cortes 226, en el qual hi resideix al principal. Posteriorment diuen que és propietàra de l’edifici de Corts Catalanes 600, pis principal, mateixa casa on moriria l’any 1922.\n1904 i 1905- consta un medico “Parés y Bartra” a Baños Viejos, 18, mateix num que “colegio para niñas” de Marina Gaute. Quin dels dos fills metge treballava en aquesta consulta?\nLa parella Parés Bartra va tenir diversos fills:\n1- Joana (+24/3/1949) Viu al carrer Freixaràs 4 (carrer Freixures,4), any 1911. Esquel.la publicada a la Vanguardia diu “ejemplo de madres de família” però no consta nom de fills ni marit…. casa mortuoria al carrer Canuda num 17.\n2- Manuel (+6/12/1944) que va obtenir el títol de metge durant el mes de novembre 1901\n3- Francesc Xavier, el nostre protagonista.\n4- Maria de las Mercedes Parés Bartra (+23/10/1952) al carrer Canuda 17\n6- Josep Maria (+15/12/1950), advocat, casat amb Caritat Vives Llera (+30/12/1940). Els dos moren al pis principal de Passeig de Gràcia, 39 al costat mateix de la casa Amatller, al qual s’hi tralladen a mitjans de 1930.\nTenen una filla, Mª Dolors Parés Vives, que es va casar amb Salvador Bordas Xammar.\n7- Maria dels Àngels (1885- + 8/4/1955) casa mortuoria al carrer Canuda 17\nI tornant a Francesc Xavier Parés Bartra, ell va obtenir el títol de Doctor en medicina durant el mes de novembre de 1898. Cinc anys més tard, el 26 de novembre de 1904, es casà amb Josefa Terradas Brutau traslladant-se a viure a la Casa de les Punxes, on, ella va morir el 26 d'abril de 1920.\nNo sabem on es van conèixer, però si que els dos passaven els estius a les cases d'estiueig familiar situades a la comarca d'Osona i separades per poc més de 30 km. Xavier Parés a Torelló, i Josepa a la Casa de Sobrevia, a Seva, edifici que fou refomat i ampliat pel mateix Puig i Cadafalch a principis del XX.\nPerò durant els pocs anys que van poder passar junts, la parella Bartra Terradas van compartir aficions, com l'excursionisme. Ell es fa soci del Centre Excursionista de Catalunya durant le segon trimestre de 1906, i ella, Josepa Terradas, durant el mes de desembre de 1911.\nFotografia de Parés realitzada a la casa d'estiueig de la família Terradas Brutau a Sobrevia, al Montseny. A la imatge, de cap a 1915, podem veure les tres germanes Terradas Brutau: Àngela, Josefa i Rosa. Col. Barón\nPosterioment, després de deu anys vidu, cap a 1929-1930, Parés es casa amb Catalina Alomar Frontera. D'ella en sabem poques coses, només que, com bé diu Maria Palau a l'article, li agradaba el teatre amateur, formant part del gup “Peña Som Quinze” que va representar obres de teatre com “el Conde de Luxemburgo”, durant el mes de juny de 1933, al Teatro Parthenon, al carrer de Balmes 137, on representava el paper de Julieta. Durant el mes de maig de 1934, al mateix teatre van representar “La holandesita” i Catalina va fer el paper Delly. Altres membre del grup Rosita G. Albertí, Josep Maria Tintoré, Ramon Bigas, Luis Sansó….\nI com són les coses.... Francesc Xavier Parés Bartra va morir a Barcelona el dia 27 de maig de 1955 al carrer Muntaner 382, un edifici que fa cantonada amb Descartes, i que queda a molts pocs metres de la meva casa..... i davant del qual hi passo diverses vegades cada dia. I el seu enterrament va tenir lloc a la parròquia de Santa Inés, al carrer de Sant Elies, davant de la porta de casa... però tot això va passar fa 61 anys....\nDoncs us deixo amb els articles de Maria Palau, a la que li vull agraïr, de nou, el seu article.\nEl desconegut Francesc Xavier Parés va viatjar el 1912 al monestir i va recollir els seus últims sospirs de grandesa\nEn sabem el nom i ben poca cosa més. Però el cert és que Francesc Xavier Parés i Bartra (Torelló, 1875-Barcelona, 1955) va ser un gran fotògraf. Ja és curiós que la feixuga actualitat del cas Sixena ha donat una mica de visibilitat a la seva enigmàtica trajectòria. Fa uns dies, el fotògraf i antiquari especialitzat en fotografia històrica Jordi Baron va sorprendre, a les xarxes socials, quan va penjar el reportatge inèdit que Parés va fer al monestir el 1912. N'hi ha per impressionar-se, perquè les imatges són precioses i donen dades reveladores dels últims sospirs de grandesa del convent abans de caure en desgràcia el 1936.\nBuscar informació de Parés és complex: ha deixat pocs rastres. De moment, qui més s'ha preocupat de saber qui va ser és Baron, que fa uns deu anys va comprar el seu vast arxiu, format per més de 3.000 imatges, la gran majoria estereoscòpiques. “Vaig quedar meravellat: és del millor que he vist de fotografia de principi de segle”, diu Baron, que va començar a investigar però es va trobar amb un desert de pistes.\nSí que va esbrinar que era metge municipal i que havia presidit la secció fotogràfica del Centre Excursionista de Catalunya. Com altres aficionats a la fotografia d'aquesta entitat, va fer un munt de viatges per documentar els pobles del país. També va sortir a fora, a Espanya, Itàlia, el centre d'Europa i Egipte. Fins aquí, res que sortís de la norma. “El que ja no és tan habitual és la manera com treballava. Era molt escrupolós tant en l'aspecte tècnic, quan positivava, com en la selecció dels llocs més interessants, que li agradava que tinguessin un component social, insòlit en altres autors d'aquesta època”, precisa.\nDoncs vet aquí que Sixena ha concedit la primera oportunitat a Parés per ser, si no reconegut de cop i volta, com a mínim conegut. Les fotografies que va fer al monestir (un total de nou) no tenen res, o quasi res, a envejar de les del fotògraf de referència del moment, Adolf Mas, que va trepitjar el cenobi dels Monegres un any abans, el 1911. En aquell viatge, que Parés va emprendre a principi del mes d'abril acompanyat d'una colla de socis del centre, va penetrar en altres llogarets de la comunitat veïna, com ara Montsó o Tamarit, on va documentar la recent construcció de l'imponent canal d'Aragó i Catalunya.\nEl seu testimoni gràfic de Sixena té el valor que reflecteix una estampa que estava a punt de desaparèixer. El monument, fundat al segle XII, va ser saquejat i incendiat pels anarquistes incontrolats als inicis de la Guerra Civil espanyola. Les imatges fan evident la decadència en què s'arrossegaven la majoria d'estances del cenobi des de feia segles, però algunes de les seves joies artístiques hi continuaven lluint amb majestuositat.\nLes pintures murals (segle XIII) de la Sala Capitular, obra mestra sense parangó a la península, o el retaule d'alabastre dedicat a santa Anna (XVI), de Gabriel Joly, són algunes de les obres que van cridar l'atenció de la càmera del doctor fotògraf. Eren, certament, els seus darrers dies daurats: el foc del 1936 va massacrar-les, tot i que per sort no les va destruir del tot.\nTot allò que se'n va poder salvar es conserva des de fa anys i panys al Museu Nacional d'Art de Catalunya (els frescos, sense els seus colors originals, devorats per les flames) i al Museu de Lleida (els únics quatre fragments supervivents del retaule d'alabastre, transformats en guixos per l'acció de l'elevada temperatura assolida durant l'incendi). Un material artístic que, com se sap, Aragó ha portat als tribunals al·legant que li va ser sostret de manera il·legal.\nUna altra peça que gràcies al reportatge de Parés podem apreciar tal com era en tota la seva dimensió és el retaule de la Pietat (segle XVI), del mestre de Sixena. El custodia el Museu de Lleida, però no pas sencer: li manca la taula gran del mig. I ara, per culpa del mateix litigi judicial, corre el perill de disgregar-se una mica més, ja que dos compartiments també els reclama Aragó.\nUn estrany oblit\nCom és possible que un llegat fotogràfic d'aquesta magnitud hagi quedat enterrat en l'oblit? “La majoria de socis acostumaven a dipositar els seus fons al Centre Excursionista, però Parés no ho va fer, i no sabem per què. Va morir sense descendència i jo vaig comprar el seu arxiu a una persona que no tenia res a veure amb la família”, revela Baron, que ha col·locat alguns positius duplicats en arxius municipals i en col·leccionistes (la sèrie de Sixena li va adquirir un particular aragonès) però la unitat del catàleg de negatius “és intocable. No es pot dispersar de cap manera”.\nEl món de la fotografia és un terreny trufat de tresors ocults. Hi ha tant talent pendent de descobrir que el nom de Parés pot passar per un més de la llista. I sí, però no. “És un dels grans. M'agradaria fer un llibre i una exposició”, avança Baron, un “boig de la fotografia” reclòs en el seu espai de treball, un magatzem del carrer Cervantes que és com una cambra de les meravelles del patrimoni fotogràfic català de tots els temps\nSi Sixena ha servit per començar a reivindicar el treball de Parés, alguna cosa bona inesperada es traurà d'aquest conflicte tan desagradable.\nEl fotògraf divulgador\nFrancesc Xavier Parés, el doctor que va retratar els últims sospirs de Sixena, va fer de la fotografia de principi de segle un mitjà per compartir coneixements\nSi s'hagués d'explicar la carrera del fotògraf Francesc Xavier Parés (1875-1955) amb una sola imatge d'entre les milers que va crear, l'escollida seria una instantània molt divertida en què apareix una colla de 28 socis del Centre Excursionista de Catalunya (CEC) dalt d'un automòbil descapotable. 28, sí! Tots –homes, dones i alguns infants– vesteixen d'una manera molt elegant, s'esforcen per sortir a la imatge, encara que només sigui el caparró, i se'ls escapa el riure. S'ho estaven passant teta.\nAquesta tropa va decidir un dia de 1914 anar d'excursió a Mura. Per passar-ho bé, però també per fer feina. Parés mateix ho va precisar en una ressenya de la sortida que va publicar la revista Feminal, il·lustrada amb la xocant imatge. El CEC, assenyala en el text, complia una “noble i patriòtica tasca” que tenia per objectiu reunir clixés fotogràfics “de les belleses naturals i artístiques” del país. Tot responia a una missió col·lectiva impulsada per l'arquitecte Jeroni Martorell: la formació d'un inventari gràfic de Catalunya.\nParés va ser un fotògraf aficionat que, per culpa de l'absència d'estudis de la història de la fotografia de principi de segle, ha caigut en l'oblit. El seu nom ha començat a sonar per unes circumstàncies ben rocambolesques: l'actualitat del maleït litigi pels béns de Sixena. El 1912, va fer un viatge al monestir que es va traduir en un reportatge esplèndid dels seus últims sospirs, 25 anys abans de ser incendiat. Aquesta sèrie d'imatges les va difondre a les xarxes socials el fotògraf i antiquari especialitzat en fotografia històrica Jordi Baron, que posseeix l'arxiu sencer de Parés. El Punt Avui les va publicar en un article que va generar molta curiositat sobre el seu misteriós autor.\nPerò Parés no és tan enigmàtic com d'entrada pot fer pensar. La historiadora de l'art Beli Artigas li ha seguit la pista. Es va topar amb ell mentre feia un estudi de la Casa de les Punxes, de Josep Puig i Cadafalch, i d'aquí va estirar fils en arxius que n'esbossen un bon retrat.\nDoncs, sí, Parés va viure a l'edifici d'aires de castell medieval de l'avinguda Diagonal. El 1904 es va casar amb Josefa Terrades, una de les filles de la família que just llavors havia endegat la construcció de la imponent residència. “La Casa de les Punxes és la unió en un sol edifici de tres finques per a cada una de les germanes Terrades. Les cases es diferencien per alguns detalls ornamentals dedicats a elles. Parés va ser còmplice de l'elecció d'aquesta decoració personalitzada, i les seves decisions ens diuen moltes coses de com era”, avisa Artigas.\nNomés cal que ens plantem a la façana posterior del seu domicili, la que dóna al carrer Rosselló, i ens fixem en un parell d'inscripcions que broden un panell ceràmic amb un sant Jordi matant el drac, creat per un dels artesans que van treballar en l'obra de Puig i Cadafalch, Enric Monserdà. En una hi llegim: “Sant patró de Catalunya, torneu-nos la llibertat.” I, en l'altra, aparentment més críptica, “Haver no te prou a nuyl hom si no l'espleta”, una de les frases que escriu Jaume I el Conqueridor en el Llibre dels feits i que Artigas tradueix així: “El tenir (riqueses) no serveix a cap home si aquestes no les reparteix.” “La celebració del setè centenari del rei Jaume I, el 1908, va tenir un gran ressò a Barcelona. Parés i els Terrades en bloc van fer un viatge a les Illes Balears per participar en la commemoració. L'impacte que els deuria causar explica l'elecció d'aquesta frase”, indica Artigas.\nEn la figura de Parés, per tant, conflueixen els ideals catalanistes –va donar suport al cèlebre boicot del doctor Robert al govern de Madrid–, l'amor per la cultura –va estar molt vinculat a l'Acadèmia Calassància–, l'esperit viatger i l'entusiasme per la fotografia, que en aquells anys la burgesia estava popularitzant. El nou mitjà va estar en mans primer d'un reduït cercle de grans industrials, fins que es va començar a estendre en aficionats que tenien professions liberals. Parés era metge. “Sobretot per línia paterna, però també materna, prové d'una saga de diverses generacions de metges”, concreta Artigas. Tenia sis germans, un dels quals també es va dedicar a la medicina. El seu pare, cirurgià, era de Torelló, i això crea confusió en la seva localitat de naixement. “La família ja feia molts anys que s'havia establert a Barcelona, el més lògic és que ell nasqués a la capital”, opina Artigas.\nGràcies a la seva posició social acomodada, va poder desplegar la seva passió sota l'empar de la secció de fotografia del CEC, el bressol de la fotografia amateur barcelonina que ell mateix va dirigir a partir de 1911. “Era hiperactiu. Va viatjar moltíssim per tot Catalunya, Espanya, Europa i a la destinació turística que llavors era moda: Egipte. La fotografia li permet articular la seva mirada del món, però no vol quedar-se-la per ell: la seva obsessió és divulgar-la. El que més el motiva no és el viatge en si sinó els coneixements que li genera i, sobretot, propagar-los”, revela la historiadora de l'art. El doctor Parés es convertirà en un conferenciant sol·licitat arreu. Les xerrades, acompanyades de projeccions de diapositives de les seves fotografies, “tenien un èxit espaterrant, d'un sol viatge en podia fer set bolos”.\nÉs en les exposicions col·lectives que promovia el CEC on també sobresurt el seu nom. “Molt sovint és el que més fotografies aportava en les mostres. Destacava, sens dubte.” Però la seva fama cau en desgràcia amb la Guerra Civil i, quan mor, s'evapora del tot. De fet, a partir de 1939 ja és molt difícil resseguir les seves passes. Josefa Terrades va morir jove. A finals dels anys vint Parés ja no viu a la Casa de les Punxes i es torna a casar amb una actriu amateur, Catalina Alomar. No va tenir fills amb cap de les dues dones i ningú sap on va anar a parar el seu llegat fotogràfic. Inexplicablement, no en va fer donació al fons del CEC, que és el que feien la majoria de socis i el que els garantia la seva conservació i difusió.\nEl cas és que Jordi Baron el va comprar fa uns anys a una persona aliena a la família. És plenament conscient que custodia un tresor. “Parés és un dels grans. El seu arxiu, format per més de tres mil imatges, és del millor que he vist de fotografia de principi de segle, tant per la tècnica com per la temàtica”, exclama. Caldrà fer més recerca per culminar el seu objectiu: publicar una monografia i organitzar una exposició que el reivindiqui. Però temps al temps, que segur que de Francesc Xavier Parés se'n continuarà parlant.\na de desembre 13, 2016\nEtiquetes de comentaris: El Punt, Fotos, La Vanguardia, Punxes, Terradas\nNI UN, NI DOS, NI TRES..... QUATRE COTXES EN TRES ...\nTOROS I TOREROS. NOVA PÍNDOLA DE L'ANY RAMON CASAS...\nFRANCESC XAVIER PARÉS BARTRA, UN EXCURSIONISTA INC...


El 080 preveu formar més de mig miler de professionals de la moda per prevenir els trastorns alimentaris – Lo Campus diari\nEl 080 preveu formar més de mig miler de professionals de la moda per prevenir els trastorns alimentaris\nUns 28.000 joves a Catalunya pateixen malalties com l’anorèxia i la bulímia, que es calcula que afecten un nombre similar d’adults\nEl 080 Barcelona Fashion formarà professionals i col·lectius que participen a la passarel·la en la prevenció dels trastorns alimentaris, com l’anorèxia i la bulímia. És una de les principals accions que recull el conveni signat aquest dilluns pel Departament d’Empresa i Coneixement, que impulsarà aquesta formació a través del Consorci de Comerç, Artesania i Moda (CCAM), i l’Associació contra l’Anorèxia i la Bulímia (ACAB). El conseller d’Empresa i Coneixement, Jordi Baiget, preveu que els cursos arribin a més de mig miler de professionals de les escoles de disseny, de moda, de les marques, els encarregats de desfilades i els propis organitzadors. Els signants del conveni han subratllat que el document és “un punt de partida” del que esperen que sigui una “taca d’oli” en la indústria de la moda per protegir davant els trastorns alimentaris, que afecten uns 28.000 joves a Catalunya i que es calcula que pateixen una xifra similar d’adults, tant població femenina com masculina.\nEl programa de vint sessions de formació que impulsa el CCAM i l’ACAB té com a objectiu que els professionals vinculats al 080 Barcelona Fashion esdevinguin “agents preventius” de trastorns com l’anorèxia o la bulímia. Després de signar el conveni amb el conseller, la directora de l’ACAB, Marta Voltas, ha destacat que esperen que aquests professionals “puguin identificar conductes de risc que no són visibles a simple vista i que, si no has fet una formació, són difícils de detectar”. El contingut de la formació es basarà en la promoció dels factors de protecció dels trastorns alimentaris per promoure la salut i en la detecció de les conductes de risc. “Els factors de protecció són bàsicament quatre: la imatge corporal, l’autoestima, els hàbits alimentaris i estils de vida i el sentit crític. Fomentant els factors de protecció, la persona no pot evitar que plogui, però porta un paraigües”, ha afirmat Voltas. Els cursos no tindran caràcter obligatori, sinó que els promotors del conveni els ofereixen i en promouran la participació. El conveni també pretén que el 080 actuï com a “altaveu” de sensibilització social dels trastorns de conducta alimentària i vol apropar la tasca de l’ACAB a col·lectius especialment vulnerables. Per això també es preveuen sessions formatives a escoles de moda i universitats vinculades a la passarel·la. Baiget ha assegurat que el 080 “sempre ha estat conscienciat” amb els trastorns alimentaris i que el conveni signat és “un pas més en aquest compromís” perquè la passarel·la esdevingui “un agent actiu” en defesa de la salut i la prevenció d’aquestes malalties. Voltas ha explicat que els responsables del 080 es van posar a disposició de l’associació perquè aquesta cita, que enguany se celebra del 30 de gener al 2 de febrer, “no fos una passarel·la neutra, sinó que s’impliqués en la salut i el benestar de les persones que hi treballen i en tot allò que projecten en la societat”.\nAposta per la sensibilització més que la prohibició\nPreguntat per si es podria prohibir la participació de models extremadament primes al 080, Baiget ha afirmat que a la passarel·la barcelonina no hi participen persones “anorèxiques”. “Amb els criteris del 080, se seleccionen models que portin una vida saludable”, ha puntualitzat el conseller. “Cada vegada se’n veuen menys [de models extremadament primes]”, ha assegurat. En aquest sentit, els responsables del conveni han insistit que l’acord s’ha d’entendre com “un punt de partida” en la “taca d’oli” per conscienciar sobre els trastorns alimentaris. El president de la junta rectora de l’ACAB, Ramon Guàrdia, ha recordat l’acord a nivell estatal de la indústria de la moda per adequar les talles i que “va quedar en un no-res”. També ha posat com a exemple França, “on han volgut reglamentar tant que al final també ha quedat en res”. “És un tema complex, no és tan fàcil com prohibir que es desfili per sota d’una determinada talla”, ha subratllat Guàrdia, que ha afegit: “Per això és tan important el treball en triangle. Els tamborets s’aguanten amb tres potes: les persones, les administracions i les associacions. Cal construir tamborets”.\nImpuls al decàleg sobre imatge corporal i autoestima\nEl conveni se suma a la Taula de Diàleg per a la Prevenció de Trastorns de la Conducta Alimentària, coordinada per l’Agència Catalana del Consum (ACC) i amb la participació de 21 institucions, entre diferents administracions, hospitals, universitats, fundacions que promouen la salut i altres organitzacions. El 2014, la Taula va adoptar el ‘Decàleg de bones pràctiques sobre imatge corporal i autoestima’. El Departament d’Empresa i l’ACAB han coincidit que cal donar impuls a aquest decàleg, juntament amb els programes de formació.♦


Cinema-Classics: amic / amat\nEscrit per Jacme a 13:12\nUn professor universitari de literatura medieval, amb uns 50 anys però que sofreix una malaltia terminal, comença a fer una forta reflexió sobre la seua vida. És homosexual i ho ha anat amagant a aquells que li ha interessat, malgrat ser-ne plenament conscient de la seua condició sexual. Les seues reflexions el porten a desitjar deixar una herència a algú que hagi estat important per a ell. Aquesta herència és en forma d'assaig i basat en El llibre de l'Amic i de l'Amat de Ramon Llull, un dels grans escriptors i filòsofs medievals de la literatura catalana. Aquest llibre es troba inserit a la memòria del seu ordinador personal, la qual cosa no és un fet casual per a la història.\nEls seus amics no se senten atrets per aquesta herència, ja que creuen que té alguna cosa a veure amb la mort i s'hi volen allunyar totalment. Llavors pensa en regalar-lo al més estimat dels seus alumnes. Un jove maco i esvelt que es nega totalment a ser el seu hereu, ja que vol continuar sense cap mena de lligams amb ningú.\nEls suposats hereus porten una vida totalment diferent. L'amic de tota la vida és casat i té una filla. Ell és feliç amb la vida que porta, malgrat els problemes que té la filla i que finalment li explica. És llavors quan tots els personatges comencen a lluitar contra rellotge i s'agredeixen els uns als altres impunement, mentre van coneixent l'arrel dels seus afectes i de les seues passions. La idea d'un futur diferent no els apassiona precisament, ja que és totalment imprevisible. En la batalla, l'espectador busca trobar un vencedor i un vençut, o en plural.\nNo podem amagar que un dels temes centrals de la pel·lícula és la forma com s'afronta un desig sexual. L'estudiant preferit del professor malalt treballa com a prostitut, al qual finalment requereix els seus serveis. És aleshores quan arriben els menyspreus i les desqualificacions personals més barroeres i tota una amalgama de sentiments positius i negatius prenen el seu espai i ens porten a tots plegats a la reflexió.\nNo cal dir que la pel·lícula va comptar amb una magistral actuació de Josep Maria Pou, Rosa Maria Sardà i David Selvas, un dels joves actors que apuntava alt en aquells moments. Josep Maria Pou, en el paper d'homosexual madur que busca trobar un sentit als seus darrers dies de vida, aconsegueix una interpretació lloada per tots els crítics.\nUna pel·lícula que he vist en diverses ocasions a la televisió i que encara em resulta alliçonadora i entretinguda.\nseccions amic amat, ramon llull, ventura pons


La Marca de l'Ham s'embolica amb una derrota a domicili - Empordà\nLa Marca de l'Ham s'embolica amb una derrota a domicili\nL'Escala guanya contundentment al Santa Pau i el Base Roses perd al camp del Quart\n08·04·19 | 20:01\nUna acció del partit l'Escala-Santa Pau (5-0). BASILI GIRONÈS\nDe moment, l'any 2019 no és gaire prometedor per a la Marca de l'Ham, que amb només una victòria, set empats i quatre derrota no ha pogut evitar caure a la classificació. Amb la nova derrota davant del Besalú (2-0), els figuerencs marquen la salvació amb 32 punts i en tenen quatre de coixí respecte al descens.\nQui tampoc se'n surt és el Base Roses. Per més que ho intenti. Els rosincs van perdre al camp del Quart (3-2), en un partit que se'ls va escapar als últims deu minuts. Tot i aconseguir la remuntada, aprofitant un gol de penal abans d'arribar al descans que els va donar l'empenta necessària a la segona part perquè Sergi Moreno sentenciès, els visitants van acabar encaixant dues dianes als últims deu minuts. Un cop dur que no els permet abandonar el cuer. D'altra banda, l'Escala va tornar a conéixer la victòria. Els de Sepu van imposar-se amb una maneta al Santa Pau (5-0), penúltim classificat. Aquesta jornada, els escalencs també han estat pendents del duel entre el Guíxols i el Bescanó (1-2), que ha sigut decisiu pel lideratge de la categoria pels del Gironès.\nAmb 62 punts, l'Escala es manté amb una lluita aferrissada contra el Guíxols per quedar-se amb la plaça de promoció d'ascens. La pròxima jornada tindrà una bona oportunitat visitant el cuer Base Roses, que també té alguna cosa a dir. La Marca de l'Ham, rebrà tot un Guíxols.\nLa Cursa de la Dona de Roses torna a caminar\nEl Consell Esportiu encara l’inici del curs per a recuperar el ritme


X NIT DE L'ACPRI - Activitats ACPRI\nInici » Eventos » X NIT DE L’ACPRI\nX NIT DE L’ACPRI\n27/10/2017 / 22:30 - 28/10/2017 / 00:30\n« Junta de Govern de l’ACPRI\nJunta de Govern »\np>Ja estem treballant en la propera NIT DE L’ACPRI. Enguany arribem a la desena edició i amb aquest acte pretenem començar els actes del desè aniversari del naixement de l’Associació Catalana de Protocol i Relacions Institucionals que clourà el 2018 amb el lliurament dels desens Premis ACPRI.\nSerà el dia 27 d’octubre a Barcelona, i ho farem on vam celebrar la primera nit, a l’Hotel Crowne Plaza Barcelona Fira, a l’avinguda de Rius i Taulet, 1, de Barcelona.\nEn el transcurs d’aquesta NIT lliurarem els Premis Nacionals de Protocol i Relacions Institucionals 2017 a l’Il·lm. Sr. Carles Cortina i Riu, en la trajectòria professional, i als organitzadors de les Havaneres de Calella en la categoria d’empresa o institució.\nEl preu és de 35 € per als socis i 55 € per als no socis.\nPer a més informació premis@acpri.cat\n27/10/2017 / 22:30\n28/10/2017 / 00:30


OLDaily per Stephen Downes, 11 de maig de 2009 El Blog Boyacense: El sitio de referencia de tod@s l@s boyacenses\nOLDaily per Stephen Downes, 11 de maig de 2009\nHorari per a la Conferència 2009\nAcí teniu la meua activitat durant la conferència. Stephen Downes, Half an Hour (blog de mitja hora) [L’enllaç] [Etiquetes: Newsletters]\nAquesta revista la publica…\nMés coses al respecte de la controvèrsia sobre la revista falsa d’Elsevier; la cosa durarà… “Em sembla que la integritat d’Elsevier estava en dubte fins i tot abans d’aquesta revelació desagradable i emprenyadora.” Sí, el tema és terrible perquè confirma allò que se’n pensava, en lloc d’escampar els dubtes. I aquest és exactament el tipus de reptes que els mitjans comercials – que estan absolutament compromesos i sense remei – acaren quan ens demanen que paguem pels seus productes. Gavin Baker enllaça a altres respostes sobre les notícies d’accés lliure (Open Access News). Crooked Timber informa que l’escàndol és més profund que no es pensava. TechDirt explica que Elsevier tenia una divisió completa produint revistes falses. Barbara Fister, ACRLog [L’enllaç]\nCom s’adapta l’educació superior a la Web 2.0? Quin repte suposa la web 2.0 a l’ensenyament superior?\nL’article pateix les conseqüències inevitables de mirar les noves tecnologies des de la perspectiva de l’ensenyament superior. Si s’hagués mirat des de la perspectiva de l”aprenentatge’ el resultat hauria estat diferent. Dit això, estic d’acord que “les universitats haurien de ser pro-actives en desenvolupar i implementar noves estratègies d’alfabetització en mitjans per als seus membres, inclòs el professorat.” Perquè no està clar que comprenguen ara els nous mitjans. Brian Kelly, UK Web Focus (enfocament en la web al Regne Unit) [L’enllaç] [Etiquetes: Web 2.0, Nous mitjans]\nJa n’hi ha prou amb coses gratuïtes\nSembla que amb el col·lapse econòmic, la batalla entre la Internet gratuïta i la de pagament estem en una nova fase. Les agències de continguts tradicionals s’estan desesperant i declaren “la fi d’allò gratuït”. Açò no té res a veure – com suggereix James Farmer – amb si la gent està suficientment agraïda per la caritat dels proveïdors de serveis. Té a veure, crec jo, amb el tipus de model econòmic que com a societat global estem implantant – un que afavoreix les empreses de mitjans enormes, ben assegurades i poderoses, en lloc de veus petites, àgils i independents. I amb la qüestió de si volem pagar per allò que proporciona el món de les empreses. James Farmer, incorporated subversion (subversió empresarial) [L’enllaç]\nProper09: Entrevista en vídeo amb Chris Messina sobre l’estat actual del document d’identitat obert (OpenID)\nCom sempre, la incapacitat dels grans jugadors de treballar junts està afonant de nou una iniciativa positiva. “La major part dels grans noms que lliuren documents d’identitat oberts (OpenID) encara no permeten que els usuaris puguen accedir als seus serveis amb les identitats digitals. És sorprenent qie la gran excepció siga Facebook.” Relacionat: El Add-on experimental de Firefox deixa entrar OpenID en el navegador (de WebMonkey, mico de la web). Robin Wauters, TechCrunch [L’enllaç] [Etiquetes: Video, OpenID, DI obert, aprenentatge basat en Projectes]\nL’objectivitat de Popper i el creixement del coneixement\nPer què és rellevant Popper? Entre d’altres coses, per això: “Popper (1966, p. 395) ens prevé sobre la ‘màgia de paraules ben sonants’ i el ‘poder de l’argot’ que s’hi troba en doctrines ‘plenes d’error lògics i de trampes, i que es presenten un caire pretensiós impressionant. Això va soscavar i fins i tot reduir els estàndards tradicionals de responsabilitat i honestedat intel·lectual. També contribueix a l’augment de les filosofies totalitàries i, pitjor encara, a la manca de resistència intel·lectual contra elles.” Revisió de Peter Slezak, Notre Dame Philosophical Reviews (revistes filosòfiques de la nostra mare de deu) [L’enllaç] [Etiquetes: Patents]\nCausació Mental: El problema Ment-Cos\nUn nombre sorprenent de gent creu que hi ha una ment no física a més del cervell i del cos. Això no seria cap problema si no fos perquè també pensen que que la ment causa esdeveniments físics, com ara el comportament. No hi ha cap tema concret que siga ‘no físic’ per se; el color roig, l’esperança, que siga apropiada una resposta, i el reconeixement d’una cara són tots no-físics. I també la ment, que si més no és epifenomènica, i es pot dir que és no-física. Però com poden els epifenòmens – mera aparença, diríem – causar esdeveniments físics? Des del meu punt de vista, la cause eficient ha de raure en la fisicalitat del propiesdeveniment, no en l’aparença. Aquesta és una bona revisió de l’entramat complicat que anomenem ‘causació’ en relació amb els fenòmens mentals. La idea principal? La imatge simpàtica d'”A causa B” està profundament equivocada. Revisió de Sara Worley, Notre Dame Philosophical Reviews [L’enllaç]\nEl pla de Califòrnia de llibres de text digitals de codi oberts s’enfronta a barreres\nJohn Concilus m’envia aquesta notícia sobre el nou pla de Califòrnia per impulsar els llibres de text de contingut lliure i hem estat parlant sobre la naturalesa de dalt-a-baix de la iniciativa, la idea d’una “llista aprovat per l’estat de llibres de text digitals, de codi obert i segons una llista d’estàndards aprovada prèviament,” i la idea de ‘col·laboració’ pel fet d’enviar la teua contribució a una agència central. Aquest article d’Ars Technica té més detalls. I avui veiem en Slashdot que quasi erren la qüestió. Ryan Paul, Ars Technica [L’enllaç] [Etiquetes: llibres]\nMcLuhan sobre el futur de l’educació: la classe de 1989\nNorm Friesen ha escanejat i enviat aquest important article de McLuhan d’un exemplar de la revista Look de 1967. Paga la pena llegir-lo, i difícil de localitzar. “Una de les coses més impactants és la similaritat de molts arguments que feia McLuhan en 1967 i els que es fan avui en dia, 42 anys després:\n* que les escoles estan tan passades de moda com el model de producció en massa en què es basen; i que formes de ‘tractament en massa a la mida’ són una promesa d’una aproximació radicalment diferent a l’educació\n* que les ‘demandes, la pròpia naturalesa d’aquesta època de nova tecnologia electrònic… [inevitablement] donarà nova forma al futur de l’educació’\n* que les ‘parets entre l’escola i el món continuaran desdibuixant-se’\n* que els ‘educadors del futur donaran valor i no temeran les aproximacions noves, les solucions fresques.'”\nNorm Friesen, Weblog [L’enllaç] [Etiquetes: escoles, aprenentatge Online, a la Carta, similaritat]\nPublicado el 20 May, 2009\nComentarios de " OLDaily per Stephen Downes, 11 de maig de 2009 "


Beniarrés, viatge al llarg dels temps: BENIARRÉS VIST PER CAVANILLES\nEn l’any 1791, rep l’encàrrec de recòrrer la Península Ibèrica i fer estudis de ciències naturales en diferents regions. Amb aquest motiu inicia el seu treball començant per la seua propia terra, el País Valencià, que personalment recorreix entre 1791 i 1793, com ell mateix diu “con el propósito de averiguar la verdad en todo quanto fuese posible por observaciones propias, atravesaba llanuras y barrancos, y subía hasta las cumbres de los montes en busca de vegetales”. Fruit de tota aquesta recerca serà la seua obra “Observaciones sobre la historia natural, geografía, agricultura, poblacion y frutos del reyno de Valencia”, que es publica a la Imprenta Real de Madrid, en dos toms, el primer d’ells en 1795 i el segon, dos anys més tard, en 1797.\nAquesta obra, sense dubte la més famosa de Cavanilles, conté una gran quantitat de dades i constitueix una descripció molt precisa de les terres valencianes, ja que no es llimità sols als seus objectius de naturalista, sinó que ademés s’interessà per tots els aspectes, físics i humans, de la zona estudiada, arreplegant meticulosament arreu on s’hi trobara informació relativa a la geografia, a la flora i fauna, a la economia i a aspectes socials, constituint una obra sense precedents en la història de Espanya i, per supost, en el País Valencià: “Una de mis principales atenciones ha sido el cálculo de la poblacion y de los frutos, por donde se viene e n conocimiento así de la calidad del suelo, como de la industria de sus habitantes”.\nFa a continuació un breu repas per la vall, indicant que antigament hi hagué “quatro pueblos, que se llamáron Alquenecía, Benillúp, Beniarraes y Lorja”, del primer queden algunes restes, mentre que de Benillup queden “dos ó tres malas casas”, donat que els seus habitants les abandonaren per a establir-se en Beniarrés i Lorcha. Benitàixer o Benitaric, el cinquè llogarret dels que constava la vall, passà desapercebut per a l’autor, ningú no degué parlar-li d’ell o bé, no va considerar important fer-hi resenya alguna, degut a que estava despoblat ja des del segle XV i a que sempre havia estat l’alquería més petita, motiu per el qual les restes de les seues edificacions eren escasses i rudimentaries. Beniarrés que a començament del seg le XVIII tenia 100 veíns (uns 400 habitants), a finals de dit segle, en el moment de la visita de Cavanilles havia augmentat fins els 240, fregant el miler d’habitants, mentre que L’Orxa, que en aquesta época era un anexe de la parròquia de Beniarrés, superava el miler d’habitants.\nEn aquest punt, la imaginació de l’autor vola en un clar intent d’avançar-se al futur. Si hi ha prou d’aigua, diu Cavanilles, no tenim més que guiar-la i donar-li eixida allà on més ens convinga; tot açò podria aconseguir-se construint una mina que tinguera uns 21 metres (70 peus) de profunditat, que aniria des de l’altura de Beniarrés cap al sur, amb un poc de declivi, fins que s’hi trobara al nivell dels bancals, que d’aquesta manera es transformarien en regadius i, des d’ací, per mig de cequies i canals, aniria distribuint-se l’aigua als bancals veíns i així consecutivament, fins arribar a les verdaderes hortes: En poc de temps canviaria el paisatge i augmentarien les rendes del poble. No s’atreveix l’autor a calcular les despeses que aquests treballs originarien, però conclou el tema afirmant que els guanys les finançarien amb escreix i que potser, en un futur, quan creisca el número de habitants del poble i es faça necessari augmentar les collites per tal de donar de menjar a tots, aleshores, vaticina, es tindrà en compte i es portarà endavant aquesta idea.\nPublicat per Beniarres al dia a 11:56


fons d'armari: BALL AL MOULIN ROUGE\nBALL AL MOULIN ROUGE\nNo s'ho pot creure, la torna a mirar per estar-ne segur. Sí, és ella dansant com una gran estrella dalt de l'escenari. Des de lluny se n'adona de la seva mirada, els colors li pugen a la cara i s'ajup per despistar; just en aquell moment, escolta una veu a prop seu, que li diu: Estimat, què et passa? què has vist un fantasma?\nBruixeta 19 de març de 2014 a les 11:04\nSegur que per ell el que ha vist fa més por que un fantasma al menys en aquell instant :)\nXeXu 19 de març de 2014 a les 11:36\nSí, més aviat el fantasma era ell. Bé, no ens queda clar de què la coneix... però és molt interpretable.\nCarme 19 de març de 2014 a les 13:12\nUn fantasma molt viu i molr real..\nLoreto Giralt Turón 19 de març de 2014 a les 15:54\nAquestes coses han passat i passaran sempre\nSílvia 19 de març de 2014 a les 17:01\nHauria de contestar: "No, he vist la meva amant, carinyo!". Com diu el Xexu, qui es devia quedar pàl·lid com un fantasma era ell, és una situació compromesa... sembla que se li pot llegir a la cara la infidelitat.\nElfreelang 19 de març de 2014 a les 18:50\nMolt suggeridor breu el relat porta una cua ben llarga\njoan gasull 19 de març de 2014 a les 20:03\nAquí hi haurà marro, aquestes coses sempre acaben igual\nM. Roser 19 de març de 2014 a les 21:20\nEs veu que, malgrat tot, no li coneixia massa les seves habilitats...\nxavier pujol 19 de març de 2014 a les 21:59\nUna història concentrada. El lector hi ha de posar molt de la seva part i el mèrit és de l'escriptora.\nRafel 23 de març de 2014 a les 16:22\nEn poden sortir moltes respostes com: què hi feies al Moulin Rouge? El vestit rosa no t'hi era molt escaient. Estava assajant per donar un ball sorpresa a casa, etc...\nAnònim 24 de març de 2014 a les 21:20\nM'encanta quan són curts però donen tant de joc.\nsa lluna 30 de març de 2014 a les 17:15\nDeixant en l'aire una presumpta infidelitat ... m'agrada!!


Metalls i Plàstics\nEls metalls i els plàstics. tecnologia by maxDaxe 14526 views\nMetalls i Plàstics by AleixSalvany 366 views\nLlibre Tecnologia 4t ESO by Josep 6101 views\nDossier listo para imprimir by elsitiodemirecreo5b 1154 views\nUnitat 2 1r eso by JoanPC2002 1014 views\nCuadernillo de tecnologia by Lina Salvador 386 views\nPublicada em 30 de jan de 2014\n1. METALLS: INTRODUCCIÓ La humanitat va començar a utilitzar els metalls fa uns sis mil anys. Els metalls són materials d'origen mineral als quals els ha estat aplicat un procés industrial de transformació.\n2. METALLS: OBTENCIÓ\n3. METALLS I ALIATGES Purs Aliatges Els metalls purs estan formats per un sol element químic. Els aliatges són barreges d'un metall, anomenat «metall base», amb altres metalls o elements químics. Coure Llautó\n4. METALLS: CLASSIFICACIÓ Es classifiquen en dos grans grups ,metalls fèrrics i els metalls no fèrrics. Metalls fèrrics Metalls no fèrrics Aquest grup inclou el ferro i tots els seus Aquest grup inclou la resta de metalls i aliatges. La indústria dedicada a la seva aliatges, com el coure, l'alumini, el obtenció es diu siderúrgia. bronze, etc. Acer Llautó\n5. METALLS: PROPIETATS I APLICACIONS Propietats En general, els metalls són resistents, tenaços, plàstics, durs i conductors elèctrics Aplicacions Han substituit alguns materials en infinitat d’aplicacions.\n6. METALLS: RECICLATGE Quan un objecte metàl·lic perd la seva utilitat, es converteix en ferralla. Reciclar els metalls ens permet diferents estalvis: • Estalviem recursos minerals i reduïm l'impacte ambiental de les mines. • • • • Estalviem energia. Estalviem aigua. Estalviem residus Estalviem espai als abocadors\n7. METALLS: FOSES I ACERS Estan fets per un aliatge de ferro i de carboni. Segons la proporció de carboni obtindrem la fosa o l'acer. Foses Acers • És un material magnètic, dur, fràgil • Han substituit alguns materials en i molt tenaç i resistent a desgastarinfinitat d’aplicacions. ne la superfície. • És el producte siderúrgic més • S'utilitza per fer objectes metàl·lics important. de formes complicades Acers al carboni Acers Acers aliats\n8. METALLS NO FÈRRICS: COURE I ALUMINI Coure • S’extreu de la malaquita • És de color vermellós, molt bon • conductor de l'electricitat i de la • calor, resisteix bé la corrosió, i és molt dúctil i mal·leable. Llautó Aliatges de Coure Bronze Alumini S’obte de la bauxita. Té un color platejat i lluent, és molt lleuger, bon conductor de la calor i de l'electricitat, resistent a la corrosió, dúctil i mal·leable.\n9. METALLS:TÈCNIQUES DE TREBALL Emmotllamet Deformació plastica Arrancament de ferritja L'emmotllament La deformació plàstica L'arrencament de consisteix a fondre i colar consisteix a aplicar una ferritja consisteix a un material dins un motlle força sobre el metall per utilitzar una eina que talla amb la forma inversa de deformar-lo. el metall i va desprenentl'objecte. ne bocins, la ferritja, fins a Forja obtenir la forma desitjada. Deformació manual plastica Arrancament de ferritja Torn Fresadora embotició\n10. METALLS: UNIONS La Soldadura El reblat El cargolat\n11. PLÀSTICS: INTRODUCCIÓ Els plàstics són polimers obtinguts per procésos industrials.\n12. PLÀSTICS: OBTENCIÓ Industria petroquímica Obtenció Industria química Industria del plàstic Transformció\n13. PLÀSTICS: CLASSIFICACIÓ • Termoplàstics: Se’ls pot escalfar per donar-li forma tantes vegades com un vulgui. • Termoestables: Nómes es poden escalfar un cop per donar la forma. • Elastomes: Després de ser submesos a forces tornen a la seba forma.\n14. PLÀSTICS: PROPIETATS • Lleugeresa • Tenacitat • Flexibilitat • Baixa conductivitat • Resistencia\n15. PLÀSTICS:APLICACIÓNS Es fan servir per a moltes coses:\n16. PLÀSTICS: TÈCNIQUES DE TREBALL Plegat Extrusió Emmotllament al buit\n17. PLÀSTICS: TÈCNIQUES DE TREBALL Injecció Insuflació d’aire a pressió\n18. PLÀSTICS: RESIDUS I RECICLATGE\n19. GRÀCIES PER LA VOSTRE ATENCIÓ\nLlibre Tecnologia 4t ESO\nDossier listo para imprimir\nUnitat 2 1r eso\nCuadernillo de tecnologia\nBreve historia de la tecnología para la ESO


'The Office': Com va aconseguir Michael Scott la seva feina? - Entreteniment | Gener 2021\nQuan els fans finalment coneixen a Michael Scott, és un director regional de Dunder Mifflin Paper Company. Amb un estil de gestió endarrerida, és difícil entendre com Michael va aconseguir el seu lloc de treball en primer lloc. Jim Halpert va suggerir una vegada que Michael va passar el 80% del seu temps distractant als altres, el 19% del seu temps i el 1% del seu temps utilitzant les seves habilitats de pensament crític. Això diu molt de Jim, el resident de l'oficina és més fluix. Així, com va posar Michael la seva feina de directiu en primer lloc? La història és realment estranya.\nCom va aconseguir Michael una feina amb Dunder Mifflin en primer lloc?\nMichael, com a directiu, és una mica poc ortodox. No és capaç de gestionar la gent, i prefereix ser amic del seu equip que del seu cap. Hi ha una bona raó per això, però, Michael mai va voler ser un directiu en primer lloc. De fet, sembla que mai no tenia intenció de treballar a Dunder Mifflin.\nSteve Carell com Michael Scott | Banc de fotografies Chris Haston / NBC / NBCU\nA la temporada 5, es revela que Michael va acabar amb un treball a Dunder Mifflin quan va veure una dona atractiva i la va seguir al parc de l'oficina. D’alguna manera, potser a través de Kismet, va deixar el parc de l’oficina amb una feina de venedor. La identitat de la dona no es revela mai.\nEs mereixia el seu ascens a la direcció?\nPer tant, Michael pot haver entrat accidentalment en una feina com a venedor, però la seva consecució a la direcció no va ser un accident. Aparentment, Michael era un bon venedor que es va suposar que faria un gerent excepcional. No sempre és així com funcionen les coses.\n5a temporada: Marc Toby\nUna publicació compartida per The Office (@theofficeus) el 21 de novembre de 2018 a les 15:45 PST\nrepartiment de sèries musicals de secundària\nA mesura que s'explica la història, Michael va acumular constantment números impressionants de vendes al principi de la seva carrera amb Dunder Mifflin. Suposadament, era el venedor número 1 de la sucursal mes a mes i lentament va pujar l'escala corporativa. Aquesta és una història probable. De fet, sovint és com funciona el món de les vendes. Al final, a un gran venedor se li dóna gent per formar-se i gestionar-los, i si ho fan bé, poden avançar més en la gestió, com va fer Michael.\nNo obstant això, un bon venedor no necessàriament és un bon gestor. El talent necessari per a les vendes no sempre es tradueix en la gestió de persones. D'acord amb Forbes les dades donen suport a la idea que els grans venedors fan de líders terribles. El descontentament i la ineptitud són freqüents, fins i tot entre els professionals de vendes que abans eren els amants del seu equip.\nQuants diners va guanyar com a directiu?\nMichael va ser recompensat amb molt de gust pel seu inepte estil de direcció. D'acord amb Escala interior, un gestor regional com Michael pot esperar obtenir uns 79.000 dòlars en sou base. Es preveu bonificacions addicionals i opcions de repartiment de beneficis per a algú a la posició de Michael, augmentant la seva paga de 20.000 dòlars addicionals a 30.000 dòlars anuals.\n'És el dia de Sant Patrici. I aquí a Scranton, això és un gran negoci. És el més proper que l'irlandès arribarà mai a Nadal '. \nUna publicació compartida per The Office (@theofficeus) el 17 de març de 2019 a les 17:50 PDT\nCom que Scranton és un cost relativament baix de la superfície habitable, Michael podria sobreviure fàcilment i fins i tot afavorir el seu sou, és a dir, sempre que la companyia continuï fent-ho bé. Com que Michael és l’administrador del seu equip, els seus èxits es consideren els seus èxits, i així els seus fracassos també es consideren les seves mancances. Els baixos números de vendes podrien afectar greument qualsevol bonificació que rebria Michael, per la qual cosa el seu ineptíssim estil de gestió podria haver-lo tret d’efectiu addicional.\nhistòria de terror de l’hotel\naudiollibres més populars\nnotícies sobre josh duggar


Portades: L'ABC carrega contra els CDRs ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Dimarts, 15 de juny de 2021 09:32 h\nPolítica Última actualització Dimarts, 3 d'abril de 2018 09:00 h\nPortades: L'ABC carrega contra els CDRs\nRecull de les principals portades de la premsa\nRedacció | Diversitat en les portades de la premsa d'aquest dimarts. L'ABC carrega contra els CDRs i acusa els Mossos d'inacció en els talls de les autopistes. El Periódico també destaca la mateixa notícia i afirma que aquestes accions "inquieten la cúpula independentista".\nPortada de l'ABC el 3 d'abril\nL'ABC titula "Sabotajes 5, Detenciones, 0" en referència a la inacció dels Mossos d'Esquadra en les accions dels Comitès de Defensa de la República als peatges catalans durant aquest cap de setmana. El Periódico també centra la portada en els CDRs i assegura que inquieten la "cúpula independentista".\nPer la seva banda, El Mundo acusa Puigdemont de demanar al Suprem que s'imputi violència als manifestants que van sortir al carrer i que "es van excedir en la resistència passiva", segons diu el diari. La Vanguardia afirma que els presos polítics no sortiran de la presó fins abans del judici.\nEl País centra la seva portada en el rebuig de la UE de legislar conta les notícies falses i La Razón recull que el PP es desvincula de l'estratègia de Cifuentes en l'escàndol del màster.\nPP, PSOE, Cs i Comuns preparen el terreny per a elevar la repressió: objectiu, criminalitzar els CDRs 02.04.2018.\nUn partit alemany ofereix a Puigdemont una “residència permanent” a Alemanya 01.04.2018.\nCiudadanos, a la deseperada, intenta fer-li un favor a Llarena: ''la violència a Catalunya és evident'' 01.04.2018.\nEls CDRs fan aflorar l'Iceta més apocalíptic: ''pot haver-hi enfrontament civil'' 01.04.2018.\n3 d'abril de 2018, 15.18 h\nUs heu donat compte que aquesta acció que toca les notables butxaques de l'IBEX els hi fa molt de mal ???\n3 d'abril de 2018, 13.22 h\nhttp://www.lavanguardia.com/politica/20180403/442154223771/fiscalia-alemana-tramite-ext... Llegir més\nPP....C,s....Faes...Vox...SCC....i molts mitjans de comunicació....i Florentino P. .= FOSSES SÈPTICAS.\n3 d'abril de 2018, 11.47 h\nLa premsa subvencionada i amb grans interessos espuris, ja no ens estranya el que diuen.\nPer els que sabem la realitat, fot vergonya llegir aquesta premsa i escoltar alguns comunicadors. A ELLS NO ELS FOTRÀ VERGONYA.......?


Desarticulen una xarxa d'estafes bancàries a escala internacional, amb un detingut a Girona - El Gerió Digital\nDesarticulen una xarxa d'estafes bancàries a escala internacional, amb un detingut a Girona\nS'han arrestat vuit persones a l'Estat i s'han emès 43 ordres internacionals de detenció\nDilluns, 27 de desembre de 2021 09:45h\nLa Guàrdia Civil ha desarticulat a Alacant una xarxa dedicada a cometre estafes bancàries a escala internacional i de forma massiva. El cos policial ha detingut vuit persones a l'Estat, una d'elles a Girona, i ha emès 43 ordres internacionals de detenció.\nLa banda cometia les estafes mitjançant el mètode del 'pishing', en la seva modalitat 'smishing', enviant missatges falsos al mòbil fent-se passar per l'entitat bancària de la víctima. Invertien el diner que sostreien dels comptes dels perjudicats en criptomonedes per blanquejar-lo sense deixar rastre. Als arrestats se'ls acusa de delictes d'estafa, falsificació de documents d'identitat, blanqueig de capitals i constitució d'organització criminal.\nL'operació es va iniciar l'abril del 2020, després que els autors van fer durant tres dies consecutius un atac massiu a un gran nombre de clients d'una entitat bancària espanyola mitjançant 'smishing' als telèfons mòbils dels perjudicats. D'aquesta manera van aconseguir estafar 600.000 euros a un total de 106 perjudicats a l'Estat.\nLa banda recopilava les dades necessàries per accedir als comptes dels perjudicats enviant un missatge de text a les víctimes, fent-se passar pel seu banc. Quan les víctimes picaven, els autors es feien amb el control dels seus comptes des de la plataforma en línia de l'entitat i modificaven la forma d'accés.\nUn cop tenien el control, feien transferències massives d'uns 5.000 euros cadascuna, des dels comptes de les víctimes a altres de 'mules', donades d'alta en empreses financeres en línia. Aquestes persones, conegudes com a 'mules de diners', transfereixen el diner d'origen il·legal rebut al seu compte a canvi d'una comissió.\nEls investigadors van localitzar fins a 28 mules, comprovant que pels seus comptes van passar 462.000 euros del total del diner estafat als perjudicats. Els 128.000 euros restants van ser estafats seguint el mateix mètode a diversos comerços de París.\nUn cop transferit el diner, l'invertien en l'adquisició de monedes virtuals o criptomonedes. D'aquesta manera blanquejaven els diners i eludien el rastreig per part dels investigadors ja que una de les principals característiques de les criptomonedes és que les dades d'origen i destí estan xifrades. Un cop adquirides les monedes virtuals, les transferien a comptes bancaris dels membres principals de la banda.\nEls agents han pogut identificar un complex entramat criminal format per 90 persones de diverses nacionalitats. A l'Estat s'han detingut vuit persones, d'entre 40 i 59 anys, a Málaga, Sevilla, Múrcia, A Coruña, Saragossa, Girona, València i Elx. A més, s'han bloquejat i posat a disposició judicial 25 comptes bancaris.\nTambé s'han sol·licitat a la justícia 43 ordres internacionals de detenció corresponents als principals integrants del grup. Les diligències s'han traspassat a l'Audiència Nacional. La investigació ha comptat amb la participació de diversos agents del cos a l'Estat, així com membres de la Interpol, l'Euorpol i diversos cossos policials de Letònia, Rússia, França, Ucraïna, Polònia i Regne Unit, entre d'altres.


Pablo i Dina\nActualitzada el 08-10-2020 13:56\nEl jutge de l’Audiència Nacional Manuel García-Castellón va demanar ahir al Tribunal Suprem que investigui Pablo Iglesias en relació amb el robatori del mòbil de la seva exassessora a Podem, Dina Bousselham. Una bufetada judicial sorprenent per al vicepresident segon del govern d’Espanya que ha camuflat la presentació de Pedro Sánchez dels plans de l’executiu per absorbir els 140.000 milions d’euros que arribaran des d’Europa els pròxims anys.\nTot és molt estrany. Per als qui no saben de què va aquest anomenat cas Dina (que és un cas que, aquelles coses de la comunicació, ha passat molt desapercebut a Catalunya) de seguida us ho explicarem, però el més sorprenent de tot és que el jutge Garcia-Castellón pren la decisió sense consultar a la Fiscalia i dues setmanes després que la Sala Penal de l’Audiencia Nacional l’obligarà a retornar la condició de perjudicat a la cursa de Pablo Iglesias.\nTot i això, Pablo Casado ja ha demanat a Pablo Iglesias que dimiteixi i, si no, a Pedro Sánchez que el destitueixi.\nHo farà? Plegarà Iglesias? Hi ha un corrent a la cúpula judicial que es vol carregar Podem? És possible parlar d’indults als presos independentistes? Hi ha alguna cosa estranya i voluntat política al darrere de tota aquesta sacsejada judicial a Podem? O tot és una jugada d’un jutge de l’Audiència Nacional que és el mateix que ha imputat Jorge Fernandez Díaz pel cas Kitchen? O simplement és la batalla extrema per la renovació de la cúpula del Consell General del Poder Judicial? I important: a què es referia ahir Pablo Iglesias quan va parlar de “poderes profundos”?\nD’aquí a una hora, Pablo Iglesias, a RAC1.


Metgesses d’Atenció Primària reclamen habilitar un espai per PCR a cada districte Metgesses d’Atenció Primària reclamen habilitar un espai per PCR a cada districte – Tot Barcelona | Notícies i Informació d'actualitat a Barcelona\nUna sanitària del CAP Sant Andreu, en imatge d'arxiu / Jordi Borràs\nMeritxell M. Pauné 17/10/2020 7:10 pm\nMetgesses de família de Barcelona i directores de Centres d’Atenció Primària (CAP) reclamen aquest dissabte a les xarxes a l’uníson espais auxiliars per fer PCR a Barcelona. L’increment de contagis en els darrers dies ha multiplicat l’estudi de contactes i ha col·lapsat els ambulatoris.\nLes doctores demanen a Salut i a l’Ajuntament la creació d’un lloc segregat a cada districte on fer les proves, perquè no afegeixin encara més pressió als CAP. La idea seria emular la cessió de 45 equipaments municipals per a la vacunació de la grip, que també s’ha tret dels ambulatoris.\nEls CAPs estem desbordats: necessitem espais alternatius per fer les PCR de contactes, en cal un per districte! @bcn_ajuntament @AdaColau @albaverges #frenarCOVIDcosadetots #ObrimEspais #SalutComunitària #AtencióPrimària #CAPPoblenou\n— MontVerd (@MontsVerd) October 17, 2020\nPreferiblement voldrien que fossin espais comunitaris a prop dels CAPs, ja que les proves les fa personal d’Atenció Primària. També reivindiquen més professionals, perquè l’alt volum actual de PCR ha desbordat les plantilles.\nCom va explicar el TOT Barcelona ahir, un boom de PCR ha incrementat la tensió als CAP de la capital catalana. Tres ambulatoris han obert en dissabte per desfer el tap de proves pendents de fer i dimarts s’estrenarà una central de PCR en uns baixos del CAP Maragall, on temen aglomeracions pel difícil accés a aquest espai a través d’un passatge posterior.\nAtenció Primària CAP Salut


CSIC | SciCom\nObres guanyadores de CardioCOMIC\ngener 8, 2010 — raultoran\nPOM,POM! Obra guanyadora de CardioCOMIC, categoria senior\nBarcelona, 8 de gener de 2010. El Centre d’Investigació Cardiovascular (CSIC-ICCC) de Barcelona, centre mixt Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC) i Institut Català de Ciències Cardiovasculars, ha organitzat CardioCOMIC, el primer concurs de còmics sobre recerca i malalties cardiovasculars. Aquesta activitat, dirigida per l’investigador José Martínez-González, s’ha portat a terme gràcies al finançament del Departament d’Innovació, Universitats i Empresa (DIUE) de la Generalitat de Catalunya.\nSegons el Dr Martínez-González, “amb una iniciativa com aquesta el CSIC-ICCC vol facilitar el contacte entre el món científic i la societat a través del còmic, un format innovador que permet representar de forma esquemàtica aspectes bàsics relacionats amb la salut cardiovascular i el seu impacte a nivell familiar i social. A més, el còmic es un vehicle atractiu que permet arribar més fàcilment a la població, ja que en últim terme el que pretenem és potenciar els hàbits cardiosaludables”. Mitjançant els onze còmics seleccionats, CardioCOMIC explica, entre altres aspectes, la importància dels factors de risc en el desenvolupament de les malalties cardiovasculars (com el tabaquisme, el sedentarisme o les dietes riques en greixos saturats), repassa les principals malalties cardiovasculars, com l’infart, i analitza l’impacte de les aquestes malalties en l’entorn familiar dels pacients.\nLes tres obres guanyadores han estat, en la categoria sènior, “POM, POM!” d’en Xavier Tàrrega (Barcelona, 1980), estudiant de la Facultat de Belles Arts de la Universitat de Barcelona (UB). El còmic tracta d’un pacient que visita a un metge per molèsties al cor però per la seva sorpresa no es tractarà per mal d’amors, sinó per hàbits alimentaris. En la categoria júnior ha guanyat l’obra “Contra Corrent” del dissenyador gràfic Sergi Oca (Barcelona, 1987), que tracta d’un personatge amb un cor cansat que li juga una mala passada. En aquesta categoria, ha rebut un premi especial el còmic de “2 hermanas” de Rut Carballa (Esparreguera, 1991) sobre l’impacte d’un infart en el si familiar. Finalment, en la categoria juvenil, menors de 18 anys, tenim com a guanyadores exequo a la Xènia Canal, amb l’obra “Tu esculls!”, i a la Judit Martínez, amb l’obra “El Colesterol”, totes dues estudiants de l’IES Bruguers de Gavà (Barcelona ).\nEn la seva primera edició CardioCOMIC ha comptat amb 23 participants, dels quals s’han classificat onze, quatre obres guanyadores i 7 seleccionades, per a la seva publicació tant en format paper com digital. S’ha comptat amb participants molt diversos, tant en edat com a nacionalitat (Espanya, Portugal, Argentina, Colòmbia i Veneçuela) i en els temes tractats en cada un d’ells.\nEs pot accedir als classificats de la primera edició de CardioCOMIC a través de Flickr (www.flickr.com/cardiocomic/) i és possible descarregar-se la versió digital de CardioCOMIC al següent enllaç: www.iccc.cat/99_recursos/1262857093059.pdf\nArxivat a Activitats divulgatives. Etiquetes: 2009, CardioCOMIC, Centre d'Investigació Cardiovascular de Barcelona, cor, CSIC, CSIC-ICCC, infart, José Martínez-González, malalaties cardiovasculars, obres guanyadores, Prevenció. Leave a Comment »


Manifest a Cambrils pel 3r aniversari de l’atemptat del 18 d’agost | Canal Reus TV\nManifest a Cambrils pel 3r aniversari de l’atemptat del 18 d’agost\n15:56 - 14 agost 2020\nEl municipi manté viva la memòria de la tragèdia del 2017 i reitera el compromís de seguir treballant perquè no es torni a repetir\nL’Ajuntament de Cambrils ha fet públic un manifest per recordar els tràgics fets ocorreguts el 18 d’agost de 2017 i reiterar el seu compromís per mantenir viva la memòria i per seguir treballant per evitar que els discursos de les ideologies de l’odi puguin trobar espais on desenvolupar-se.\nEn aquest sentit, l’Ajuntament continua treballant per combatre la violència, especialment des de la vessant social i educativa incidint en les causes del procés de radicalització.\nPau i interrelació veïnal\nAmb aquest objectiu s’han creat nous espais de convivència, inclusió i cohesió amb diversos projectes de dinamització comunitària per promoure la pau i la interrelació veïnal, plans d’inclusió, polítiques d’acollida i programes educatius i accions a les escoles i instituts per fomentar la reflexió, l’esperit crític i valors com la tolerància o l’empatia.\nA més, el passat novembre Cambrils va acollir la formació “Prevenció de l’extremisme violent que utilitza l’Islam com a excusa” impulsada per la Secretaria d’Igualtat, Migracions i Ciutadania de la Generalitat.\nAmb aquesta sessió, professionals públics de diferents administracions van poder entendre millor quins són els factors que poden conduir determinades persones a adoptar ideologies de l’odi i analitzar les eines de l’administració local per eviar la seva expansió.\nEl 18 d’agost segueix molt present a Cambrils, a través de les polítiques i accions de l’Ajuntament, el mosaic del passeig Marítim o el web de l’Arxiu municipal que recull els documents recuperats de l’espai de dol.\nCoincidint amb el tercer aniversari de l’atemptat, des de l’Ajuntament de Cambrils volem recordar públicament els fets del 18 d’agost de 2017 i reiterar el nostre compromís de conservar la memòria i seguir treballant perquè no es torni a repetir.\nPer això, seguim treballant per combatre les causes de l’extremisme, especialment des de la vessant social i educativa amb diversos programes comunitaris i educatius.\nVolem que els discursos de les ideologies de l’odi no puguin trobar cap espai ni vulnerablitat on desenvolupar-se i que la diversitat ens faci créixer cap a la llibertat. Volem construir una societat més justa, més igualitària, més solidària i més respectuosa amb totes les religions, cultures i maneres de pensar.\nDes de Cambrils creiem que cal mirar el futur sense perdre de vista el passat. No podrem oblidar mai la tragèdia com tampoc podrem oblidar l’onada de solidaritat, el comportament cívic i exemplar de cambrilencs, cambrilenques, visitants de tot arreu, la resposta dels comerciants i restauradors del passeig Marítim que van obrir les portes a les persones que eren al carrer; la capacitat i fortalesa del municipi per sobreposar-se, i la professionalitat, rapidesa i eficiència de les forces i cossos de seguretat i d’emergències.\nDes d’aquestes línies volem tenir un sentit record per les víctimes, familiars i amistats que encara avui pateixen les conseqüències d’aquell dia fatídic.\nEl millor homenatge que els podem fer és defensar la pau, la llibertat i la democràcia, des de la diversitat de cultures, orígens, idees i creences. Som una ciutat de pau, d’acollida i de solidaritat. I ho seguirem sent.


La nova base dels GRAE a l'aeroport d'Andorra-la Seu\nJordi Fàbrega i Sabaté\nActualitzada 20/01/2021 a les 09:58\nAquesta setmana m’ha sorprès el rebuig que, des del Pallars Sobirà, s’ha generat a la nova base del Grup d’Actuacions Especials (GRAE) dels Bombers de la Generalitat que s’ubicarà a l’aeroport d’Andorra–la Seu, actuació que s’engloba dins del projecte Bombers 2025.\nEls motius de la sorpresa són diversos, ja que aquesta base era una reivindicació dels GRAE des de fa molts anys, que fins ara feien 144 km cada dia (i el port del Cantó 2 cops) per anar i tornar de la base a la Seu d’Urgell fins a l’heliport de Tírvia, i sobretot perquè la nova base millora molt la cobertura territorial dels rescat de muntanya a tot el Pirineu i reforça la lluita contra els incendis forestals al Pirineu.\nCentrant-nos només en el rescat de muntanya, fins ara el Pirineu disposava d’un helicòpter de rescat sense metge ubicat a Tírvia durant l’estiu, uns 100 dies a l’any. La resta de l’any no hi havia helicòpter de rescat al Pirineu, sinó que, en cas de necessitat, es desplaçava des de Sabadell o d’Olot. Amb aquest acord s’amplia a l’Alt Pirineu la resposta operativa ubicant a la base GRAE un helicòpter de darrera generació amb metge entre les bases de la Seu i Tírvia.\nEn funció del risc i de les isòcrones de resposta l’helicòpter estarà ubicat a Tírvia o a la Seu, de tal manera que quan hi hagi 2 helicòpters operatius per a tota Catalunya la base del Pirineu serà la Seu (per donar resposta ràpida a més territori), mentre quan n’hi hagi 3 (durant l’estiu i dies d’alt risc durant tot l’any, els mateixos 100 dies de l’any) la base serà Tírvia.\nA efectes pràctics, a partir de la primavera tindrem de forma estructural un helicòpter de darrera generació amb GRAE i amb metge a l’Alt Pirineu i la base bascularà, sempre per motius de cobertura operativa, entre la Seu i Tírvia.\nEl nombre de dies en què l’helicòpter serà a Tírvia no diferirà gaire dels que s’hi està ara, però la resta de l’any tindrem aquest servei al Pirineu, per a tot el Pirineu. Com veieu, el Pallars Sobirà no hi perd res i tot el Pirineu –el Pallars Sobirà també– hi guanya molt.\nCom a pirinencs hem de deixar lluites estèrils entre comarques i defensar plegats els interessos de tots nosaltres, com el manifest unitari signat per tot el món local del Pirineu que demana mesures territorialitzades per fer front a la pandèmia, tenint en compte les dades epidemiològiques (òbviament), però també les demogràfiques i la densitat de població.\nEn les guerres entre comarques hi perdem tots. En les lluites compartides hi guanyem tots, com en aquesta nova base dels GRAE del Pirineu.\n#5 Bruce 52\nAmb lo fàcil que es montar una base dels GRAE al Sobirà!\nD'aguesta manera no s'han d fer los 144km diaris i passar lo Cantó! Ja mos aniria bé, ja, lluitarien contra la despoblació de la nostra comarca: amb aguestos professionals les seves parelles i potser tenen fills! Rodó, la base és queda a Tírvia i sumem veïnes i veïns!!!!!\n#4 Bruce 52\nTant fàcil com es possar una base dels GRAE al Sobirà!, d'aguesta manera no han de fer 144km cada dia i sumem habitants: professionals amb parelles i potser fills que a la nostra comarca mos anirà d'allò més bé per lluitar contra la despoblació!\n#3 Gisela Vara\nEm sento amb el deure de contestar a les seves paraules, veig que no ha acabat d'entendre la nostra decepció al rebre aquesta notícia, he rellegit entre línies el terme de lluita entre territoris, no s'equivoqui, NO! No és una lluita, no volem prendre res a ningú, per a vostè si ho és?\nEls pallaresos només volem mantenir unes instal·lacions, que fins ara han funcionat correctament a ple rendiment. A més per la seva situació geogràfica, aquesta base situada a la població de Tírvia, permet arribar a zones de muntanya que sense aquesta quedarien desprotegides en el temps, bé sabrà que els minuts són or en casos d'emergència, i encara amb més motiu tenint en compte la ubicació dels hospitals més propers.\nAixí bé només em queda anunciar que sóc jo, senyor alcalde, la que es queda sorpresa d'avant les seves paraules, no em podia imaginar que el fet que els GRAE hagin de fer un vietge de 144 km, que per cert no és cada dia com vostè diu, fos més important que la vida dels pallaresos.\n#2 Joan COLOMA LLEVOT\nEm sembla Sr. Alcalde, que no es tracta d'una qüestió de guerra entre comarques. Més aviat es tracta de que uns bombers del GRAE, per donar servei a l'heliport de Tírvia, han de fer 144 km. cada dia, i el més cómode per ells és tenir la base a la Seu, cosa que a vostè per descomptat ja li va bé. El què la base de Tírvia estigui geogràficament més ben situada i que es deixi una comarca com el Pallars Sobirà desprotegida no sembla que importi a ningú. A Tírvia hi ha unes instal.lacions i una inversió, pagada amb els impostos de tots, que es veurà abocada a la infrautilització i el més greu: que tant els habitants del territori del Sobirå com els rescats d'una àmplia zona del Pirineu tindran una demora, potser minça si és vol, però que moltes vegades potser de nefastes conseqüències. I el Govern de la Generalitat, com sempre, centralitzant serveis a nuclis que ja els tenen tots i després fent veure que els preocupa el despoblament rural.\n#1 Jacint Sarroca\nResposta d'un pallares a l'alcalde de la Seu: Entenc lo seu escrit de defensa que com Alcalde de la Seu fa de la nova base dels GRAE al seu municipi, encara que els arguments em semblen pobres. Vostè defensa el seu poble, no les comarques pirinenques. Tots els tècnics confirmen que la localitzacio de l'heliport de Tírvia es immillorable. Aquí a l'hivern no tenim boira. A mes les instal-lacions ja existeixen i no cal “gastos inútils”. Molts pobles del Pallars Sobirà tenen l'Hospital a mes de 80 quil. per pistes i carreteres, a l'hivern nevades. Si l'helicopter com vostè diu ha d'estar ubicat en funció de les Iòcrones en el 80% de casos la millor base es Tírvia. Estem totalment d'acord en la millora del servei que demanen els GRAE, però que aquest continuï on es ara. Vostè diu que no vol poletmizari que el Pallars Sobira no hi perd res, quand sap perfectament que aquest és el primer pas irreversible pel tancament de l'heliport de Tírvia. Vostè y també ho saben els consellers .


Indústria de l'automòbil: reconversió o mort - Catalunya Ràdio\nEl futur de l'automoció avança cap als vehicles autònoms i elèctrics de caràcter col·lectiu; els cotxes com els entenem avui dia estan destinats a desaparèixer\nElisabet Aloy 08/06/2020 - 19.31\nDesprés de saber-se la decisió de Nissan, fa uns dies, de tancar la fàbrica de la Zona Franca i les plantes de Montcada i Reixac i Sant Andreu de la Barca per marxar a Europa, Seat també va explicar que estava notant els efectes econòmics de la Covid-19 i va decidir retallar la seva previsió de producció, com a mínim, un 30%, en funció de les vendes. És per això que actualment hi ha una gran preocupació sobre com quedarà el sector de l'automòbil, un dels pilars de l'economia i generador de molts llocs de treball al nostre país.\nLa davallada del nombre de matriculacions, i en conseqüència, la reducció de la producció automobilística també està comportant un altre problema: el descens l'ocupació. El catedràtic d'Economia Santiago Niño-Becerra diu que feia dos anys que ho veia venir:\n"Espanya, amb els temes de l'automòbil, ho té, des del punt de vista de la fabricació, molt malament. Té un sector potent que genera el 10% del PIB, però està antiquat. No es fan les inversions que calen i tampoc hi ha el desig de potenciar-lo. Hauria de passar un miracle perquè el sector no vagi a menys."\nLa caiguda de les vendes que experimenten els mercats europeus, causada, en part, per la incertesa davant de la proliferació de lleis, regulacions i plans per reduir les emissions contaminants i els gasos amb efecte d'hivernacle, sembla haver iniciat un canvi de tendència que obre la porta al vehicle elèctric. Quedarà enrere l'ús de les claus angleses i els vehicles amb retrovisors, i veurem com la propera dècada avança cap a les tecnologies digitals i de connectivitat. Niño-Becerra preveu una situació molt diferent d'aquí dos o tres anys:\n"Com que els desplaçaments baixaran i el teletreball es potenciarà, el vehicle compartit i col·lectiu autònom i elèctric pujarà moltíssim... La demanda de cotxe privat s'enfonsarà, i només quedaran els vehicles Premium."\nEls presagis no són bons. La tendència en el món de l'automòbil és que la feina la facin les màquines i renovar-se és molt complicat. L'economista ho té molt clar:\n"Per molt que a Catalunya i, en general, encara que es facin les coses bé, hi haurà un nivell d'atur estructural elevat, tot i que es faci tot bé i es potenciïn els sectors que toca... Els que es queden al carrer de les fàbriques que tanquen, i tots els treballador que tornen de les empreses que han fet ERTO, que són més de 3 milions, en aquests moments és difícil que trobin feina."\nSegons l'expert només hi ha una opció: renovar-se. Perquè no hi hagi un cop definitiu per al sector de l'automoció s'hauria d'aprofitar aquesta situació per canviar de mentalitat i que es converteixi en l'impuls cap a la reconversió:\n"Tenint present que el model en què una persona feia un cotxe ha mort, no veig possibilitats per fabricar automòbils en aquestes fàbriques d'Espanya. Si es reconverteixen per fer una altra cosa, com màquines de tren o el que sigui, llavors potser sí..."\nNiño-Becerra preveu el futur de l'economia catalana més enllà del sector de l'automòbil. Ha defensat que es troba en les empreses d'alta tecnologia, el turisme d'alt valor afegit i l'agricultura de denominació d'origen i ecològica.\nTorra reclama un pla de l'automoció "contundent" al govern espanyol després de reunir-se amb proveïdors de Nissan


Homenatges – Xilofera\nINICI > homenatges\nEls gravats que exposo a continuació pertanyen a la sèrie HOMENATGES. Es tracta d’una sèrie de gravats que recreen, amb tècnica xilogràfica, alguna obra coneguda que a mi m’agrada. Algunes estan reproduïdes amb mes d’una tinta. Això suposa que he fet una matriu per cada tinta.\nCada gravat ve precedit pel títol i descripció tècnica de l’original.


Dimarts 07 de juliol del 2020\ni després...14:00 "Servei de notícies"\nLes inscripcions estan obertes a la pàgina web escenarisespecials.com.\nEscenaris Especials organitza aquest dissabte la quarta Jornada de Teatre i Psicologia, sobre salut mental\nExperts en psicologia i professionals del teatre parlaran sobre com prevenir algunes psicopatologies o potenciar una bona salut mental a través de les arts escèniques.\nL’Auditori de l’Ateneu de Banyoles acollirà aquest dissabte la IV Jornada de teatre i psicologia, que organitzen Escenaris Especials i el Col·legi de Psicologia de Girona. En aquesta ocasió, la jornada reflexionarà sobre el teatre aplicat en l’àmbit de la salut mental.\nSegons dades de la Generalitat, 1 de cada 4 catalans patirà un trastorn mental al llarg de la vida, una xifra que s’emmarca dins la tendència a l’alça d’aquests trastorns en l’àmbit mundial.\nEn aquest context, la cita té com a objectiu establir lligams entre el teatre i les alteracions de tipus emocional, cognitiu i/o de comportament. La creadora d’Escenaris Especials, Clàudia Cedó, ha explicat que els ponents parlaran d’estratègies per potenciar una salut mental positiva i impulsar el teatre com a eina d’expressió emocional i prevenció d’algunes psicopatologies.\nEspai de trobada entre professionals de la salut i el teatre\nLa IV Jornada de Teatre i Psicologia vol ser un espai de formació i debat on contextualitzar el concepte de psicopatologia i visualitzar algunes eines aportades des de l’art dramàtic que poden ser útils en contextos sanitaris. Durant tot el dia, els assistents escoltaran ponències de diferents professionals de l’àmbit de la salut, la psicologia i l’art dramàtic per reflexionar sobre la força del teatre com a espai d’expressió personal i element de prevenció en contextos sanitaris.\nEntre d’altres, intervindran la catedràtica en infermeria psicosocial Maria Teresa Lluch i la psiquiatra Carme Mariscot, les actrius Anna Alarcón i Cristina Cervià i diversos integrants de la Cia. Brots de Pallapupas.\nLa jornada, que s’havia de fer el passat mes de novembre però es va posposar per la situació política, és aquest dissabte 7 d’abril a l’Auditori de l’Ateneu. Està adreçada a professionals i estudiants de l’àmbit de la salut, de l’educació i de l’art dramàtic, però també a tothom interessat en la temàtica. Les inscripcions estan obertes a la pàgina web d’Escenaris Especials (www.escenarisespecials.com).\nTAGS: psicologia, teatre, Escenaris, Especials\nLa 4a jornada de teatre i psicologia de dissabte a Banyoles s’ajorna fins al febrer 07/11/2017.\nBanyoles acollirà el mes d’abril la 3a Jornada de Teatre i Psicologia, aquest cop sobre el món penitenciari 07/03/2016.\n172 estudiants de la comarca han començat aquest dimarts la Selectivitat a l’INS Pla de l’Estany\nEl Gartstròmia es reinventa i proposa una ruta per 14 establiments de Banyoles\nL’EMMB tanca el curs amb una valoració positiva i un alt seguiment de les classes en confinament


Riberaonline.info - Priorat, Ribera d'Ebre i Terra Alta: Unió de Pagesos entrega als partits polítics de les Terres de l’Ebre la Plataforma reivindicativa amb mesures urgents per al sector agrari i trasllada propostes de cara a les eleccions catalanes\nUnió de Pagesos entrega als partits polítics de les Terres de l’Ebre la Plataforma reivindicativa amb mesures urgents per al sector agrari i trasllada propostes de cara a les eleccions catalanes\nUnió de Pagesos ha lliurat aquest matí a diverses formacions polítiques de les terres de l'Ebre el document de la Plataforma reivindicativa amb mesures urgents per a l'agricultura, la ramaderia i la silvicultura, que va servir de base per a les tractorades del 21 de desembre arreu del territori, i de cara a les eleccions catalanes del 14 de març. El sindicat s'ha reunit avui a Tortosa amb representants d'ERC, del PDeCAT i de la CUP, als quals ha traslladat les principals reivindicacions per a la pagesia, així com les propostes en matèria de política agrària.\nAmb la mateixa finalitat, Unió de Pagesos es reunirà el dijous 7 de gener, a Tortosa, a les 10.30 h amb el PSC a la seu del partit (c/Francesc Gil de Frederic, 2); a les 12 h amb Junts x Cat, i a les 13 h amb Movem a (Plaça d'Espanya, 1).\nPer tal de millorar les condicions dels professionals agraris del sector, el sindicat reclama que els productors puguin accedir als ajuts de la verema en verd cada campanya, sempre que sigui necessari. Unió de Pagesos demana que s'incorpori al Programa d'Ajut del Sector Vitivinícola Estatal 2021 (PASVE) la verema en verd i, amb fons excepcionals, la destil·lació de crisi i l'emmagatzematge privat. Aquestes mesures cal que es complementin amb la incorporació del míldiu a Catalunya en l'assegurança de les explotacions de raïm de vinificació.\nEl sindicat també demana una gestió eficient de la fauna salvatge perquè no comporti més costos i pèrdues a la pagesia, per això cal una nova llei de fauna cinegètica. A més, reclama la indemnització de la totalitat dels danys de la fauna salvatge, tan protegida com cinegètica i que l'Administració disposi els mitjans humans i tècnics, així com els protocols d'alerta i d'actuació immediata per fer front a les espècies invasores.\nUnió de Pagesos també exigeix actuar urgentment a favor de la supervivència del Delta de l'Ebre i reclama a les administracions que descartin l'estratègia del Ministeri de Transició Ecològica que implica un retrocés de 500 metres en la línia maritimoterrestre del Delta, a l'hemidelda esquerre. Els representants del sindicat ja van traslladar al secretari d'Estat de Medi Ambient del Ministeri de Transició Ecològica, Hugo Morán, l'11 de desembre, el seu rebuig a aquest pla i va defensar la preservació del Delta en la seva forma actual, malgrat que els representants estatals van justificar la proposta, encara no presentada, "per guanyar temps".\nD'altra banda, davant de les dificultats de distribució i la caiguda de preus el 2020, el sindicat reclama, entre altres mesures urgents, que les administracions utilitzin els fons del període transitori de la Política Agrària Comuna (PAC) i els fons de recuperació econòmica addicionals del Pla de Desenvolupament Rural (PDR) 2021-2022 per atendre els sectors afectats per les restriccions derivades de la lluita contra la pandèmia causada per la covid-19, i els que s'han vist afectats per circumstàncies excepcionals o per l'evolució del mercat. En el cas que això no sigui suficient, proposa que aprovin ajuts extraordinaris de minimis per a la recuperació econòmica permesos per la Unió Europea.


Laurel Bank Bed and Breakfast Pickering Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSwainsea Lane, Pickering, Pickering, Regne Unit - Veure al mapa\n"What a little gem! Attention to detail and passion for the b..."\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Laurel Bank Bed and Breakfast és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Pickering. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Castell Pickering.\nLaurel Bank Bed and Breakfast també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Pickering. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Laurel Bank Bed and Breakfast és una elecció inteligents per a viatgers a Pickering, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (148) Parelles (58) Viatgers en solitari (63) Famílies amb infants petits (13) Famílies amb infants grans (1) Grups (13)


La cuina de sempre: Pa de pessic\n- Es pot servir amb sucre de llustre per sobre\n- Es poden separar les clares dels rovells i afegir-les muntades a punt de neu després de la farina\n- S'hi pot afegir mantega\n- Es pot fer servir fècula de patata substituint una part de la farina de blat\n- Es pot substituir totalment o parcialment la farina de blat per midó de blat de moro\nEn l'elaboració de pa s'utilitzen més tipus diferents de farines però, en general, la diferencia sempre rau en el percentatge de gluten que incorpora cada variant, a banda d'altres aspectes respecte del gra emprat, es clar.\nDins el bol de l'amassadora, hi abocarem el sucre...\n...i els ous, sempre procurant que no caigui cap tros de closca.\nHi ratllarem la pell d'una llimona, que haurem rentat bé prèviament.\nCol·loquem el batedor a la màquina....\n...i durant uns instants, fins que es barregi, treballem a velocitat baixa. Seguidament ho posarem a velocitat màxima, ja que volem muntar els ous i que agafin volum.\nMentrestant, pesem la farina que passarem per un sedàs....\n...i la barrejarem amb el llevat químic en pols, el de tota la vida.\nGeneralment no cal pintar amb greix els motlles de silicona ja que no se solen enganxar. Però a mi m'agrada fer-ho sempre per a assegurar-me'n, sobretot amb el pa de pessic.\nHi tirarem una mica de farina....\n...i retirarem la que sobra. Ja tenim el motlle a punt. Recordeu que el diàmetre del motlle ha de ser el més adient pel volum de massa que fem. En aquest cas és un motlle de 35cm. però he fet la recepta proporcionada per a 6 ous.\nAmb una pala o una espàtula, barregeu a mà la farina amb els ous....sempre des de baix cap amunt.\nEncara que ho feu bé, notareu que els ous s'abaixen una mica. No passa res.\nDurant el procés de cocció el pa de pessic creixerà considerablement...i tornarà a baixar una mica.\nEstà perfectament cuit i no s'ha enganxat gens.\nAra l'haurem de deixar refredar completament.\nNomés ens quedarà donar-li una mica d'acabat\nMolt flonjo....i es que demana a crits que el suquin en una xocolata calenta, eh?\nÈtim Ranci. Celler: Agrícola Falset-Marçà DO Montsant.\nVarietats Garnatxa Negre i Carinyena. Fermentat en bota, solera i sol i serena.\nHi ha vegades que els sabors contraposats també fan lligam (vejam, quasi com les persones).\nPer tant us animo a provar el que ara us explico. Al plat on servirem el pa de pessic, aboqueu mitja copa d’aquest vi. Dividiu el tros en dos llesques i suqueu a sobre el vi per totes dues bandes, fins deixar el plat ben net. El primer mos us sorprendrà, assaboriu amb calma : fruits secs, torrats, un xic amarg i un final de sucre. No tinc paraules per explicar-vos res més, tot i que si repetiu no serà pas culpa nostra, o si?.\nAutor: lacuinadesempre.cat a les 21:37 Etiquetes: Pastisseria\nPep T.M 19 de novembre de 2011 a les 20:36\nJa el tinc al forn, l'he tunejat amb una mica de poma...Potser després li faig una cobertura de xocolata. La nena es posarà les botes!\nA veure si m'animo i faig la versió "emulsionada".\nAlbert 19 de novembre de 2011 a les 22:10\nMolt bé !!!...senzillot però resulton!!!...que vagi de gust !\nPep T.M 10 de juliol de 2012 a les 13:38\nAlbert, si vull fer el pa de pessic de xocolata, en quin moment hi tiro el cacau? Quina quantitat per aquesta recepta? 50 gr?\nAlbert 10 de juliol de 2012 a les 15:29\nCom hauràs suposat, la quantitat de caco és relativa, però entre 30gr i 75gr. es una bona quantitat. Tot dependrà de la intensitat que li vulguis donar. 50gr està bé per 250gr de farina.\nEl cacao el pots afegir juntament amb la farina, sense problemes.\nSort titot !!\nPep T.M 10 de juliol de 2012 a les 16:46\nGràcies Albert, aquest dissabte m'hi poso, utilitzaré el pa de pessic tradicional per fer la teva recepta de Sacher a veure com surt tot plegat.\nAlbert 14 d’octubre de 2012 a les 1:49\nSegur que bé....amb les ganes que li poses sempre, Pep!\nJaume G 6 de novembre de 2012 a les 10:30\nLes 3 cullerades d'aigua no amb quede clar on s'han de posar.\nAlbert 7 de novembre de 2012 a les 14:22\nTen tota la raó. Ja ho he corregit. La pots posar abans de la farina. Gràcies per avisar Jaume.\nLaura Lleixà 14 de febrer de 2013 a les 18:10\nFantàstica recepta! :) Laura\nLazo rojo 22 d’abril de 2013 a les 21:46\nEl forn el poses amb escalfor per dalt i per baix o només per baix?\nLaia 14 de maig de 2013 a les 16:56\nLes proporcions per quines mides de motlle són? (tant el rodó com rectangular)\nAlbert 14 de maig de 2013 a les 18:45\n@Laia, doncs el rodó deu fer uns 40cm de diàmetre. Amb aquesta mateix recepta queda bé.\nEl rectangular vindria a ser el doble de gran i el doble de recepta.\nEnscari GyN 21 d’abril de 2014 a les 12:47\nlacuinadesempre.cat 7 de maig de 2014 a les 8:39\nLa Marta Cornet comenta:\nMònica Cornet ha deixat un comentari nou al vostre missatge "Bacallà al forn":\nMariMar RM 20 de juny de 2018 a les 9:51\nMariMar RM 20 de juny de 2018 a les 10:01\nJo faig aquesta mateixa recepta, amb un parell de canvis. Després de varies proves a casa es la unica que volen!\n1 got son uns 250 grams, jo faig servir gots de colors de l'Ikea, que son uns 250 g. però es pot fer amb altres gots, perqué la recepta original esta pensada per fer-la amb gots de iogurt.\n1 got de Buttermilk o "llet tallada" (queda millor que amb llet o iogurt, es genial!)\n2 ous L o 3 ous M\n1 polsim de bicarbonat (Es opcional. Fa que encara sigui mès flonjo)\nUnes gotetes d'aroma de llimona.\nL' elaboració es la mateixa, pero les clares les munto a punt de neu a part per afegir-les al final.\nJo tamitzo la farina amb el llevat (i el bicarbonat, si voleu) i aboco la barreja a la farina i no al revés.\nLa sal la faig servir per muntar les clares dels ous, que afegeixo a la barreja al final, amb moviments suaus i envolvents. Un altre truc es barrejar bé tots els ingredients líquids per assegurar-se que s' ha disolt el sucre i perqué agafin molt d' aire abans d'afegir-ho a la farina.\nHo cuino 180 graus en una safata plana uns 20 minuts. Si es fa servir per a magdalenes es el mateix temps.\nUs prometo que si la proveu us en llepareu els dits!!! Queda flonjo, suau, i no queda gens sec. A més es rapidissim de fer. :)\nlacuinadesempre.cat 7 de maig de 2014 a les 8:41\n@Marta, moltes gràcies per aquesta entrada. Jo també tinc un entranyable record de la meva mare fent pa de pessic amb iogurt. Aquesta recepta la faré aviat si et sembla bé. És extraordinàriament senzilla i penso que es tracta d'una preparació molt estesa arreu de Catalunya. A moltes llars es fan pans de pessic amb iogurt i, per tant, mereix una entrada en aquest blog. Una forta abraçada maca!\nJoan bras 8 de juny de 2014 a les 18:08\nBon dia a tots desde Brasil\nJo faig exactament les mateixes mides, però :\n- la farina la canvio per Maizena\n- Els 125 gr de sucre el passo per la batidora per que quedi més fi.\n- Les clares un cop a punt fort de neu, les barrejo amb les mans molt suaument, sempre de abaix a dalt.\n- La forma que utilitzo es de 23 x 20 ( una olla inox de cuina :) ) i queda un pà de Pesic de uns 20 - 23 cm d'alçada !!!\nlacuinadesempre.cat 9 de juny de 2014 a les 19:15\n@Joan, moltes gràcies per la teva aportació!, la tindrem en compte!\nCom bé dius, afegir farina de blat de moro i sucre llustre a qualsevol pa de pessic sense és un encert. Es poden muntar les clares i els rovells per separat i després ajuntar-ho tot.\nMolta empenta per a tots aquells que viviu tant lluny de Catalunya!....que no ha de ser pas fàcil, dic jo....\nGràcies i una forta abraçada!....i gaudeix del Mundial....!\nYol 10 de febrer de 2015 a les 17:19\nHe fet aquesta tortada varies vegades amb molt bons resultats (l'has actualitzat?).\nSempre que l'he fet he posat 6 ous, 200 sucre, 250 farina i un parell de cullerades d'aigua.\nAquesta vegada els ous que tinc són de la XL. Quants he de posar? Quina és l'equivalència?\nFeia servir un motllo de 20cm però ara faré servir un de 26. Quina quantitat hauré de posar?\nlacuinadesempre.cat 10 de febrer de 2015 a les 18:05\nHola Yol, sí, vaig actualitzar les fotos.\nLes mides dels ous son: S (menys de 53 grams), M (53 - 63 grams), L (63 - 73 grams) o XL (més de 73 grams).\nPer tant, si fas la recepta de 6 ous normals(63g) que serien uns 375 g de pes.\nSi utilitzes ous XL només has de posar-ne 5, ja que serien uns 365 gg de pes.\nLa farina i el sucre no canvien, que serien uns 190 g de sucre i 190 g de farina.\nGeorgina Pérez 9 de març de 2015 a les 11:10\nÉS UNA RECEPTA FANTÀSTICA he fet molt cops el massini amb aquesta recepta i sempre queda impresionant! ningú es creu que el faci jo :) Només hi ha un petit problema i és que és massa petit i quan en faig n'he de fer dos.\nQuines serien les proporcions per duplicar-lo i el temps i temperatura de forn?\nlacuinadesempre.cat 4 de setembre de 2015 a les 12:04\nHola Georgina, (quin nom tant maco!)\nLes quantitat per doblar-ho són, senzillament, el doble.\nEl forn, sempre costa aconsellar, cada forn és un mon, però 170-180º graus durant uns 30-35 minuts amb ventilació mentre puja. Després ja no cal.\nGeorgina Pérez 4 de setembre de 2015 a les 15:17\nMoltíssimes gràcies! Pensava que potser d'alguns ingredients eren el doble però d'altres no.\nJana Mogent 28 de febrer de 2016 a les 10:46\nei molt guai està molt ben explicat i les fotos ho fan encara més fàcil segur que estarà bonissim!!!!!\nara el anem a fer per dinar!!!\nUnknown 5 de març de 2016 a les 17:03\nQuin diàmetre té el motlle que utilitzes en la recepta?\nJoan 5 de març de 2016 a les 17:06\nQuin diàmetre hauria de tenir el motlle per fer-ho amb els 4 ous que indica a la recepta?\nRosa Bessó 24 de març de 2016 a les 11:33\nEnlloc de mantega es podria fer servir oli? i quina quantitat? gràcies!\nRosa Bessó 26 de març de 2016 a les 12:16\nLes clares han d'estar a punt de neu o no?\nPau Romero i Garcia 30 de maig de 2016 a les 16:50\nHola, és la primera vegada que t'escric però volia donar-te les gràcies per aquesta meravellosa pàgina. Gràcies a tu puc gaudir cuinant per la meva dona i la meva filla i d'aqui a un parell de mesos per al meu fillet.\nAgrair-te les receptes i les explicacions, seguin-te he fet pa de pèssic farcit de nata i xocolata, canelons,coques de recapte etc i sempre un èxit!!!!\nlacuinadesempre.cat 3 de juny de 2016 a les 14:05\nL'èxit és teu! Enhorabona i gràcies pel feedback!\nmontseari nieto 7 de novembre de 2016 a les 11:51\nAlbert... es pot fer també a ma????\nlacuinadesempre.cat 7 de novembre de 2016 a les 12:27\nI tant, amb una barnilla i a mà, cap problema Montse!\nAdaia Anglès 14 de febrer de 2017 a les 22:04\nVull fer un pastís de dos pisos amb dos motllos quadrats. Un de 30x30 i l'altre de 20x20.\nM'està costant saber quines quantitats aproximades de cada aliment necessito. He pensat multiplicar les teves mides per 3 o 3,5, com ho veus?\nMontse - a bell bulto 21 de març de 2017 a les 20:02\nTot un referent el teu blog, i un pa de pessic ben explicat i senzill. Gràcies Pep, sempre aprenem molt de tu!\nCal Tiranyo 25 de març de 2017 a les 20:18\nJo tinc un forn amb diverses posicions: dalt, baix, dalt+baix amb aire, dalt i baix sense aire... Quina seria la posició idonea per aquesta recepta?\nUnknown 20 de març de 2018 a les 22:13\nBones! He fet el pa de pessic com expliques però m'ha baixat de mig... Saps perquè? Moltes gràcies!!