Juliol | 2015 | Braços Oberts\nFrase del Dia (La Força Espiritual – 02)\n“Si vols avançar un metre, has d’apuntar a l’infinit”\n(Joan Brossa, 1919-1998, innovador i imaginatiu poeta barceloní).\nAquesta entrada va ser publicada a Citacions i Frases Celebres i etiquetada CITACIONS, FRASE CELEBRE el Juliol 31, 2015 per Administrador.\nGESTIÓ, ADMINISTRACIÓ I CAPS VERSUS LIDERATGE\n“La diferència entre un cap i un líder: un cap diu: ‘Aneu-hi!’. Un líder diu: “Anem-hi!” (E. M. Kelly).\n“Gestió és fer les coses bé, el lideratge és fer les coses correctes” (Peter Ferdinand Drucker, 1909 –2005, escriptor eco-social i gran mestre del management).\n“Els directius fan les coses bé. Els líders fan allò que deuen fer” (Warren Bennis, *1925, psicòleg industrial novaiorquès, assessor de 4 presidents nordamericans).\n“Les coses no valen, val el que les hi fa valer” (Molière [Jean Baptiste Poquelin], 1622-1673, comediògraf i actor francès qui féu ús ocasional de l’occità).\n“En la meva opinió un líder pot néixer o formar-se però…per a mi un líder és el contrari a un cap (perquè un cap obliga les persones), un líder es preocupa pels altres, per això en determinada circumstància poden sorgir líders, per exemple en una catàstrofe natural, en un cas d’injustícia generalitzada o similars. El líder organitza i les persones el segueixen. Els propòs d’investigar moviments actuals…capdavanters poc convencionals que poden conduir el món cap a una nova etapa. Pot ser que m’equivoqui però l’intent és molt bo i contribueixen a millorar la societat. Els moviments es diuen “Comerç Just”, “Banca Social”, “Desenvolupament Sostenible” (Rubén Rodríguez).\nLideratge – Eficàcia, Funcionament, Contrasts (04 – Gestió, Administració i Caps Versus Lideratge) — SOU AQUÍ\nAquesta entrada va ser publicada a Estratègia i tàctica, Lideratge, Psicologia i etiquetada ESTRATEGIA, LIDERATGE, PSICOLOGIA, TACTICA el Juliol 31, 2015 per Administrador.\nProgressia i Esquerres Políticament Correctes (03 – Vicis, Virtuts i Ideologies Dreta-Esquerra)\nVICIS, VIRTUTS I IDEOLOGIES DRETA-ESQUERRA\nLa malfeineria és un vici que esquerraneja de la mateixa manera que l’avarícia dretaneja. Els uns no arriben a avariciosos perquè són mantes i volen subvencions i ajudes, els altres no arriben a mandrosos perquè necessiten despavilar a fi de poder tenir calers i dominar. Duu el seu temps copsar com és l’esquerra de mandrosa.\nEls dropos i arreplegats tendeixen a considerar-se esquerrans i socialistes. Els avariciosos solen ser de dretes. A muntó vicis “tenen ideologia”, i també prou virtuts. Els esquerrans no solen ser avariciosos per malfeineria, de fet no solen tenir-hi gaires ocasions tampoc. Igualment els dretans poden ser avariciosos per ser més actius. El mòbil que tenen és l’ambició. Sovint les aparents virtuts no són sinó manca de motivació i d’ocasió per a caure en el vici corresponent i la gent sol debatre’s entre un vici i el vici oposat i es pensen que és virtut la manca del vici al qual no arribem.\nLa dreta sol ser molt realista perquè té un fort component del món dels negocis i de rics de tota la vida i no fa política amb ètica perquè sap que la política s’hi avé molt poc i malament. En canvi, l’esquerra i el dogmanisme del Políticament correcte pretèn casar política amb ètica, però quan olora poder, se li n’entren els despavilats arribistes que sí que són realistes.\nLa dreta va amb mala bava perquè sap com és la política real. La progressia té mala bava perquè va de resabuda, però per malfeineria no sap aplicar-la i es conforma amb el plany. De tres pecats (la supèrbia, la malícia i la malfeineria) es configen una virtut imaginària (l’ètica). L’autoengany, doncs, no sols hi és doble, sinó que va en direcció totalment contrària a la crua realitat\n“Crec que els Immortals (déus) volen que tot rutlli així, perquè ara no creu ningú en les divinitats, hom no dejuna, ni fan cas de Júpiter, ni pensa ningú més que en l’or…Els déus, oblidats als temples, tenen els peus embolicats en llana, i com a càstig a la nostra impietat, els camps romanen eixorcs” (El Satiricó, atribuït a Petroni, cortesà gal a la Cort de Neró, “arbiter elegantiarum”).\nProgressia i Esquerres Polìticament Correctes (03 – Vicis, Virtuts i Ideologies Dreta-Esquerra) — SOU AQUÍ\nAquesta entrada va ser publicada a Decadència, Ideologies i etiquetada DECADENCIA, IDEOLOGIES el Juliol 31, 2015 per Administrador.\nAvui us portem una cançó que duu per títol You don’t know what love is escrita per Don Raye (lletra) i Gene de Paul (música) pr a la pel·lícula del 1941 Keep ‘Em Flying de Abbott i Costello en la que va ser cantada per Carol Bruce.\nCassandra Wilson – You Don’t Know What Love Is (Special)\nuntil you learn the meaning of the blues\nuntil you lost the love you had to lose,\nuntil you’ve left the heart you have lost.\nYou don’ t know what love is.\nDo you know how lost hearts feel(s)?\nA part of reminiscence,\nAnd how lips the taste of tears.\nLoose their taste for kissing.\nfor love that can not live yet\ntil you’ve faced each down\nDo you know how lost I feel(s)?\nA part of reminiscence\nLoose the taste for kissing.\nand never dies, til you face each down\nNo saps què és l’amor\nfins que aprens de la tristesa\nfins perdre l’amor que havies de perdre,\nno saps què és l’amor.\nNo saps com els llavis et fereixen\nfins que has besat i vas haver de pagar-ne el cost,\nfins que has sortit del cor que has perdut.\nSaps com se senten?…amb el cor tan perdut.\nUna part de records,\nI als llavis el sabor de les llàgrimes\nHan perdut el seu gust per besar\nNo saps com el cor crema\nper l’amor que ja no pot viure\nperò encara, ni mai sap morir,\nfins que no t’hagis enfrontat a la matinada,\namb els ulls insomnes.\nSaps com et sents de perduda?\nUna part de la records\nI als llavis el sabor de les llàgrimes.\nja han perdut el gust per besar\nAquesta entrada va ser publicada a Jazz, Blues, Soul, Música i etiquetada BLUES, CULTURA, JAZZ, MUSICA, SOUL el Juliol 31, 2015 per Administrador.\n– No em dónes tot el que et demane. De vegades només demane per veure qué puc aconseguir.\n– No m’alces la veu. Et respecte menys quan ha fas, i m’ensenyes a fer-ho a mi també, i jo no vull fer-ho. No em dónes sempre ordres.\n– Compleix les promeses, bones o roïnes. Si em promets un premí, dóna-me’l: però també si és un castig.\n– No en compares amb ningú, especialment amb el meu germà o germana. Si tu els fas lluir millor que els altres, algú patirà; i si em fas lluir pitjor que els altres, seré jo qui patiré.\n– No canvies d’opinió tan sovint sobre les coses que haig de fer; decideix-te i mantín la decisió.\n– Deixa’m valdre’m per mi mateix. Si tu ha fas tot per mi, jo no podré aprendre mai.\n– No digues cap mentida davant de mi, ni em demanes que la diga per tu, encara que siga per traure’t d’un compramís. Em fas sentir malament i perdre la fe en les coses que em dius.\n– Quan estigues equivocat en alguna cosa, si ha admets creixerà l’opinió que Jo tinc de tu. I m’ensenyaràs a admetre els meus errors.\n– Quan et conte un problema meu, no em digues: “No tinc temps per a favades”, o “Això no té imporància”. Mira de comprendre’m i d’ajudar-me. I estima’m i dis-m’ho. A mi m’agrada sentir-t’ho, dir encara que tu cregues que no cal dir-m’ho.\n– Tracta’m amb la mateixa amabilitat i cordialitat amb què tractes éls teus amics; encara que som família també podem ser amics.\n– No em digues que faça una cosa que tu no fas. Jo aprendré i faré sempre les coses que tu fas, encara que no ho digues; però no faré mai el que tu dius i no fas.\n– Ensenya’m a estimar i a conèixer Déu. No importa si al col·legi ho ensenyen o no; perquè és perdre el temps si tu no coneixes ni estimes Déu.\nNORMES PER FER DELS FILLS UNS DELINQÜENTS\n1. Doneu-li des de la infantesa tot el que vulga: així arribarà a major convençut que el món sencer li ho deu tot.\n2. Si fa maleses, o si fa el barinot, rieu: així creurà que és molt graciós.\n3. No li doneu cap formació espiritual: quan serà major d’edat, ja l’escollirà ell!\n4. No li digau mai: “això està malament”. Podria crear-se complexes de culpabilitat i més tard quan, per exemple, arrestat pel robatori d’un cotxe, estarà convençut que és la societat qui el persegueix.\n5. Replegueu tot el que ell tira per terra: així es convencerà que tots els altres estan al seu ser-vei.\n6. Deixeu-li llegir de tot: desinfecteu els seus plats i gots, però deixeu que el seu esperit es recree en qualsevol brutícia.\n7. Discutiu sempre davant ell: quan la vostra fanília estiga destrossada, ell no se n’adonarà.\n8. Deixeu-li tots els diners que vulga, de manera que no sospite que per poder disposar-ne cal treballar.\n9. Que tots els seus desitjos siguen satisfets: menjar, beure, divertir-se, comoditats… Altrament el faríeu un frustrat!\n10. Doneu-li sempre la raó: els professors, la gent, la llei, sempre volen el mal per a aquell pobret…\n11. Quan serà un desastre, digueu que mai no heu pogut fer res per ell.\n12. Us heu preparat una vida de dolors, i segurament en tindreu.\nAquesta entrada va ser publicada a Família i etiquetada FAMILIA el Juliol 31, 2015 per Administrador.\nAquesta entrada va ser publicada a Citacions i Frases Celebres i etiquetada CITACIONS, FRASE CELEBRE el Juliol 27, 2015 per Administrador.\nSALVACIÓ, REGENERACIÓ, NÀIXER DE NOU ESPIRITUALMENT\n“La més llarga caminada comença amb un pas” (Proverbi hindú.)\n“Hi ha qui vol veure Déu…Però escolta la dita: “Feliços els misericordiosos, car ells veuran Déu”. Mira, doncs, de fer-te amb allò que t’habilitarà per a la Visió” “Molts esperen de Déu riqueses, o bé glòries fugisseres i pansides, de tot excepte Ell. Però tu demana Déu mateix. O, millor dit, despulla’t de tot i vés a Ell. Oblida-ho tot per tal de recordar-Lo. Deixa-ho tot córrer, i estén-te cap a Ell” (Aureli-Agustí d’Hipona, 354-430, gran Pare de l’Església, filòsof i teòleg, nascut a Numídia).\n“Dos homes complauen Déu -qui El serveix amb tot el seu cor perquè El coneix; qui El cerca amb tot el seu cor perquè no El coneix” (Nikita Ivanovitx Panin, Comte de Panin, 1718-1783, polític i diplomàtic rus).\n“Ha plagut Déu que les veritats divines no entrassin dins el cor per l’enteniment, sinó que les copsàssim a través del cor” (Blasi Pascal, 1623-1662, científic, savi i escriptor catòlicobíblic occità, nat a Estève de La Boetiá, L’Alvernya).\n“El vertader viatge del descobriment no consisteix a cercar nous territoris sinó a tenir nous ulls” (Marcel Proust , 1871-1922, novel·lista francès).\n“L’abisme crida l’abisme\nL’abisme del meu esperit invoca amb grans crits\nl’abisme de Déu: digues-me quin és el més profund” (“Cherubinischer Wandersmann / El Pelegrí Querubínic”, 1:68, per Angelus Silesius [Johannes Scheffler], 1624–1677, poeta místic alemany nat a Breslau, Silèsia).\n“Com hom veu Déu?\nDéu viu en la llum, vers la qual no mena cap camí.\nQui no esdevé aquest camí, eternament no el veurà” (“Cherubinischer Wandersmann / El Pelegrí Querubínic”, 1:72, per Angelus Silesius [Johannes Scheffler], 1624–1677, poeta místic alemany nat a Breslau, Silèsia).\n“Hom troba Déu si no el cerca\nDéu no és ni ací ni allí. Qui desitgi trobar-lo,\nque es deixi encadenar de mans i peus, de cos i ànima” (“Cherubinischer Wandersmann / El Pelegrí Querubínic”, 1:171, per Angelus Silesius [Johannes Scheffler], 1624–1677, poeta místic alemany nat a Breslau, Silèsia).\n“Et transformes segons el que mires” (Autor desconegut).\nLA BÍBLIA ENS CRIDA\n“Els testimoniatges de l’Antic i Nou Testament ens criden per què anem a Ell. I també Ell mateix ens crida per mitjà d’aquests testimoniatges” (“L’autoritat de l’Escriptura i el ministeri de l’Església”, per Pierre Courthial, 1914-2009, teòleg reformat francès).\nDÉU CAP A / EN L’HOME\n“Què poden objectar tots els homes a aquestes paraules de Déu? “No puc presentar-me davant de Déu perquè sóc insensat, pecador, dolent, injust”. Que no sents que Déu diu que Crist és la nostra saviesa, la nostra innocència, la nostra bellesa, la nostra justícia, la nostra salvació?” (“Breu instrucció cristiana i altres escrits”, 1522-1523, de Huldrych Zwingli, 1484-1531).\n“El Déu bíblic és un Déu gratuït, i per tant, la proclamació d’aquest Déu gratuït cal fer-la en un clima d’absoluta gratuïtat: “De franc vau rebre; doneu de franc” (Mt 10, 9). Déu no ha pas de ser presentat com un objecte necessari o merament convenient: Déu ha d’irrompre en la realitat humana per ser acceptat lliurement, sense la més mínima constricció” (“Pobresa evangèlica i promoció humana”, de José Maria González Ruiz).\n“Els homes parlen de “trobar Déu”, però no qüestionen que sia difícil: està amagat al cau més fosc, al teu humà. Tu mateix ets una part d’Ell” (Christopher Morley, 1890-1957, escriptor nordamericà).\ni el meu cos es tornarà lleuger”\n(Poema dels indis Navajo)\n“Tu no pots albirar Déu. Però tin amor i l’hi albiraràs” “Oh Déu, Tu ens has creat per a tu mateix, i els nostres cors són neguitosos fins que troben repòs en Tu” (Aureli-Agustí d’Hipona, 354-430, gran Pare de l’Església, filòsof i teòleg, nascut a Numídia).\n“Déu entra per una porta privada en cada individu” (Ralph Waldo Emerson, 1803-1882, polític i pensador estadounidenc).\n“Ara, Senyor, pren tu les regnes de ma vida. Perquè mentre vaig caminar tot sol, em perdí en la foscor” (St. Joan Crisòstom, 345?-407, Pare de l’Església grega).\n“Jesús ens “salva” del pecat (sôzein) (Mat.1.21). Estem en la posició de les persones que han menester de ser rescatades i el rescat fou dur a terme per Jesús a costa de sa pròpia vida” (“N.T. Words / Mots del Nou Testament”, 1974, de William Barclay, 1907-1978, autor escocès, presentador televisiu i ministre de l’Església d’Escòcia).\nLo qui per crims té l’arma condemnada…” (“Obra devota de la Creu, feta a requesta de la senyora de mossèn Blanes”, Pero Martines, aragonès constitucionalista damnat a mort per la mare de Ferran el Catòlic, Mallorca, 1463).\n“…convé que hom desconfiï d’ell mateix totalment i de totes les seves bones obres i de tota sa vida, i tot tu et convertiràs i et reclinaràs sobre els braços de Jesucrist, paupèrrim, rebaixadíssim, improperat, menyspreat i mort per tu, fins que tu també hagis mort tots els teus sentiments humans; i que Jesucrist crucificat visca en el teu cor i en la teva ànima, i tot transformat i transfigurat ho sentis en tu sincerament, perquè mai no vegis, ni sentis, ni escoltis sinó ser solament aquell qui està penjat a la creu i mort per tu, a exemple de la Verge Maria” (“Tractat de la vida espiritual”, de St. Vicent Ferrer, 1350-1419, frare dominic i predicador valencià internacional).\n“¡Benvingut sia el patiment si és causa de repenediment!” (Georg Wilhelm Friedrich Hegel, 1770-1831, filòsof alemany).\n“És de notar acuradament que Pau mai no parla de Déu reconciliat amb als homes, sinó sempre dels homes que s’han de reconciliar amb Déu. El més significatiu de tots els passatges, II Cor. 5,18-20, tres vegades hi parla de Déu reconciliant l’home amb Ell mateix. Va ser l’home, i no Déu, qui necessitava ser reconciliat. Res havia disminuït l’amor de Déu, no hagués convertit aquest amor a l’odi; res hagués desterrat aquest anhel del cor de Déu. L’home pot pecar, però Déu encara l’estima. No va ser Déu qui necessita ser pacificat, sinó l’home que necessita ser mogut a retre’s i a la penitència i a l’amor” (“N.T. Words / Mots del Nou Testament”, 1974, de William Barclay, 1907-1978, autor escocès, presentador televisiu i ministre de l’Església d’Escòcia).\n“En els judicis humans, qui confessa la seva culpa és castigat; en el diví, és perdonat… Beneït sia Déu” (Mare Meravelles de Jesús, monja castellana).\n“Que els homes en diguin follia o deliri o qualsevol altra cosa. Nosaltres no ens interessem per cap coneixement ni saviesa del món sinó per aquest: que l’home ha pecat i Déu ha sofert, que Déu ha estat fet el pecat de l’home i l’home és convertit en la rectitud de Déu” (Richard Hooker, 1554-1600, teòleg, profeta de l’anglicanisme).\n“Els pecats no són perdonats sinó a qui creu que li són perdonats gratuïtament” (Girolamo Seripando,1493-1563, teòleg italià i religiós agustí).\n“Mai no és suficient de pensar en el perdó com simplement la remissió d’una pena que hagués caigut sobre nosaltres. El perdó és essencialment la restauració d’una relació perduda. No era que Déu estigués separat dels homes…Era que els homes es van separar de Déu. A través del que Jesucrist ha fet, els homes poden esdevenir amics de Déu” (“N.T. Words / Mots del Nou Testament”, 1974, de William Barclay, 1907-1978, autor escocès, presentador televisiu i ministre de l’Església d’Escòcia).\n“El Crist fou qui em donà esperança, la qual és en ell mateix (i) es mostrà ell mateix en mi, i em donà el seu esperit i em donà la seva gràcia, la qual trobí suficient. Fou ell qui m’ho donà quan jo estava callat i no tenia ni esperança ni fe” (“The Journal of George Fox”, fundador anglès de la Societat d’Amics –quàquers- nat a Drayton-in-the-clay, ara Fenny Drayton, Leicestershire, 7·1624, mort a Londres, 13·1·1691).\n“Et record, doncs, cinc camins de penitència: primer, l’acusació dels pecats; segon, perdonar les ofenses del nostre proisme; tercer, l’oració; quart, l’almoina; i cinquè, la humilitat” (St. Joan Crisòstom, 345?-407, Pare de l’Església grega).\n“Com fón inspirada la gloriosa santa.(…) A les orelles de la pomposa senyora pervenc la veritat d’aquesta mirable fama, e ordenà la divina clemència -que per diversos camins als miserables pecadors convidà que, oint la senyora Magdalena com aquest sant profeta així altament la vida esdevenidora pricant mostrava e, ab les sues obres i doctrina, menyspreant d’aquest món miserable les vanes pompes, denunciava del trist infern les eternes insoportables penes que als impenidents pecadors justament esperen. Aquesta sobrellevada fama tocà les orelles de les portes del cor de la senyora Magdalena e, inspirant de l’Esperit Sant ab dolça suavitat lo vivificant aire, apartà les cendres que estaven sobre la centilla de la sua natural consciència, i les entràmenes del seu cor se començaren a encendre e los ulls de l’entenebrat enteniment aprengueren mirar e veure, en los retrets de l’encesa consciència, les pompes miserables e pecats dels quals la sua anima estava deshonestament moblada. Recordant que, entre les altres excel·lències que del gran profeta Jesús ab veritat parlaven, era la profunda mansuetud e benignitat afable, ab la qual los penidents pecadors benignament rebia, e reconeixent de la sua nafrada consciència les sangonoses nafres, considerant la infinida ciència, omnipotent poder, misericorde liberalitat del clementíssim metge, delliberà als peus de la sua majestat, demanant misericòrdia, confessar de la sua contrita ànima les mortals ferides (…)\n-La ferma fe que en mi has tengut t’ha procurat salvació; ves-te’n ab la mia pau (…)”\n(De la “Història de Santa Magdalena”, d’en Joan Roís de Corella, València ca.1433/1443-1497).\nNOU NAIXEMENT (DE DALT), SALVACIÓ, REGENERACIÓ\n“Veritablement, rau en foscor qui troba la llum, talment quan som a l’ombra, llavors aquesta claror és a prop de tots nosaltres” (Meister Eckhart, ca.1260-ca.1328, místic alemany nat a Hochheim, devers Gotha, contemporani d’en Llull).\n“La major cosa sobre qualsevol civilització és la persona humana, i la major a tomb d’aquesta persona és la possibilitat de la seva trobada amb la persona de Jesucrist” (Charles Habib Malik شارل مالك , 1906-1987, filòsof i diplomàtic libanès).\n“Ens ha salvat no per les bones obres que podíem haver fet, sinó pel seu amor, mitjançant el bany regenerador i el poder renovador de l’Esperit Sant” (Lletra a Titus 3:5, apòstol Pau).\n“Déu ha de néixer en tu\nSi Crist hagués nascut mil vegades a Betlem,\nperò no hagués nascut en tu, romandries perdut eternament” (“Cherubinischer Wandersmann / El Pelegrí Querubínic”, 1:61, per Angelus Silesius [Johannes Scheffler], 1624–1677, poeta místic alemany nat a Breslau, Silèsia).\n“Som impotents per a cooperar en la nostra regeneració igual que ho som per a cooperar en l’obra del Calvari” (Iain Murray, escriptor evangèlic).\n“Així com en el principi “Déu digué: Que es faci la llum, i es féu la llum”, igualment, en el moment designat per al nostre nou naixement, digué: “Que es faci la vida” i es féu la vida” (J.A. Motyer, exegeta protestant).\n“Jo, recolzat contra un pilar, plorava de joia. Dins la font del meu cor brillava ara aquella claror de la qual havia desesperat, pas a pas, en el camí” (Giuseppe Giovanni Lanza del Vasto, 1901-1981, deixeble cristià europeu de Gandhi, a “Peregrinatge a les fonts”).\n“Signes de la vinguda de l’Esperit Sant a l’ànima.\nPerò, Senyor, ¿com sabrem quan fas això i quin és el senyal de la teva arribada?. Per ventura no són els sospirs i les llàgrimes els testimonis i els missatgers d’aquesta consolació i alegria? Si és així, es tracta d’un senyal nova i inusitada. Doncs quina relació hi ha entre la consolació i els sospirs?. Entre l’alegria i les llàgrimes?. Si és que hom en pot dir llàgrimes i no pas, més aviat, abundància desbordant de la rosada interior i com ablució de l’home exterior. Així com el baptisme dels nens representa i indica amb una ablució externa una purificació interna de l’home, així ací, per contra, la purificació interior precedeix la ablució exterior. Bones llàgrimes, per les quals es renten les taques interiors, per les que s’extingeixen els incendis dels pecats! Feliços els qui així ploreu perquè riureu (Mt 5, 5). Reconeix, ànima meva, en aquestes llàgrimes el teu marit, abraça el que desitges. Embriaga’t ara d’un torrent de plaer, assecia’t d’aquesta mamella de consolació com de llet i mel” (“Scala Claustralium,Tractat sobre la manera de pregar a partir de la paraula de Déu”, VI , carta al seu amic Gervasi, sobre la vida contemplativa, de Guigues II, un dels primers cartoixans, Prior de la Cartoixa cap al 1174, +1188).\n“La trobada amb Jesucrist… Experiència que produeix un capgirament complet de tot el ser humà, ja que Jesús només existeix per als altres. Aquest ser completament per als altres, de Jesús, és l’experiència de la transcendència. D’aquesta llibertat de si mateix, d’aquest ser‑per‑als‑altres fins a la mort, neixen l’omnipotència, l’omnisciència i l’omnipresència. La fe es la participació en aquest ser de Jesús… La transcendència no s’assoleix en territoris llunyans i inaccessibles sinó en el proïsme cada cop més proper i accessible, Déu en figura humana!… l’home per als altres, és a dir, el crucificat…” (Esbós d’un treball de Dietrich Bonhöffer des del seu empresonament pels nazis).\n“Ens fem de veres lliures quan el mateix Déu ens forma i crea, no per a ser homes -cosa ja feta quan la Creació-, sinó per ser homes bons” “I això ho fa amb la seva gràcia, a fi de fer-nos nova creació en Jesucrist” “Aquesta es la gràcia del Nou Pacte: que l’home conegui el seu Déu i, per gràcia, torni a nèixer per a Ell” (Aureli-Agustí d’Hipona, 354-430, gran Pare de l’Església, filòsof i teòleg, mig berber).\n“Què podia voler dir el fet que havia donat aquella resposta? Havia donat un pas sobre el límit que separa aquest món visible i el més enllà i li havien fet veure clarament el camí (…) Als Estats Units ningú no havia menester d’ell, però a l’Índia la necessitat humana era il·limitada. No sabia pas el que allí faria, però Déu –i pronuncià el seu nom amb una nova reverència- li ho indicaria. Això era, suposà, el que volia dir en parlar de tornar a nàixer. La renaixença li vingué tan natural i inesperadament com nasqué del ventre de sa mare” (“Come, my Beloved / Vine, aimia”, cap. 4, de Pearl S. Buck, 1892-1973, escriptora nordamericana).\n“La regeneració és un sol acte, complet en si mateix, i mai no repetit; la conversió, com el principi de la vida santa, és el començ d’una sèrie, constant, interminable i progressiva” (A. A. Hodge, 1823-1886).\n“És més fàcil eixir del camí quan hi som, que no pas entrar-hi quan no hi som” (John Bunyan, 1628-1688, escriptor anabaptista anglès “Pilgrim’s Progress, Bypath Meadow”).\n“Deixeu-los pretendre allò que els vingui en gana, la veritable raó per la qual menyspreen el nou naixement és perquè rebutgen una vida nova. Qui no pot aguantar viure per a Déu igualment poc aguantarà d’oir res sobre ser nascut de Déu” (Dr. John Owen, c.1616-1683, teòleg protestant anglès).\n“…Jesús li respongué:\n-T’ho ben assegur: ningú no pot veure el Regne de Déu si no neix de dalt.\n-Com pot néixer un home que ja és vell? És que pot entrar altra vegada a les entranyes de la mare i tornar a néixer?\n-T’ho ben assegur: ningú no pot entrar al Regne de Déu si no neix de l’aigua i de l’Esperit. De la carn en neix carn, de l’Esperit en neix Esperit. No t’estranyis que t’hagi dit: “Cal que nasqueu de dalt.” El vent bufa allà on vol; en sents la remor, però no saps d’on ve ni on va. Així mateix passa amb el qui neix de l’Esperit.\n-Com pot ser tot això?\n-I tu, que ets mestre d’Israel, no ho comprens? Et ben assegur que parlem d’allò que sabem i donem testimoni d’allò que hem vist, però vosaltres no admeteu el nostre testimoni. Si no em creieu quan us parl de les coses terrenals, com podreu creure’m quan us parli de les celestials? Ningú no ha pujat mai al cel, fora d’aquell qui n’ha baixat, el Fill de l’home. I així com Moisès va enlairar la serp en el desert, també el Fill de l’home ha de ser enlairat, perquè tots els qui creuen tinguin en ell vida eterna. Déu ha estimat tant el món que ha donat el seu Fill únic perquè no es perdi cap dels qui creuen en ell, sinó que tinguin vida eterna. Déu no ha enviat el seu Fill al món perquè el món fos condemnat, sinó per salvar-lo per mitjà d’ell. Els qui creuen en ell no són condemnats, però els qui no creuen ja han estat condemnats, perquè no han cregut en el nom del Fill únic de Déu. La condemna ha arribat per això: quan la llum ha vingut al món, els homes s’han estimat més la foscor que no la llum, ja que les seves obres eren dolentes. Tots els qui obren el mal tenen malícia de la llum, i no s’acosten a la llum perquè quedarien al descobert les seves obres. Però els qui viuen d’acord amb la veritat s’acosten a la llum perquè es vegin les seves obres, ja que les fan segons Déu” (Evangeli de Joan 3:3-21).\nTROBAR I RELLIGAR-SE A DÉU: CONDICIONS\n“El Nou Testament mai no ho exposa d’aquesta manera, sinó que som nosaltres els qui necessitem reconciliar-nos amb Déu. El gran regal del missatge cristià és que elimina l’estranyament entre l’home i Déu i fa possible la major amistat de tots” (“N.T. Words / Mots del Nou Testament”, 1974, de William Barclay, 1907-1978, autor escocès).\nA l’ensentdemà fou el Mestre qui obrí conversa: -¿Per què ahir lluitares tant quan jo et tenia subjecte sota l’aigua?.\n-Idò, volia respirar, jo!.\n-El dia que abastaràs la gràcia d’adelerar Déu com ahir l’aire, aqueixa diada l’hauràs ja trobat” (“Qui pot fer resplendir l’alba?”, 1985, d’Anthony de Mello, S. J., 1931-1987, jesuïta de l’Índia).\n“Omple la teva ment de Mi, sies el Meu servent, adora’m i vincla’t davant de Mi, així, en junyir fermament el teu cor al Meu i en considerar-me la teva Fita Suprema, arribaràs fins a Mi” (Bhagavad Guita, llibre sagrat hindú, l’Índia, ca. s.V-II a. C.).\n“Recorda que trobar Déu és el funeral de totes les penes” (“Autiobiografia d’un Yogui”, de Sri Yukteswar Giri [Priyanath Karar], 1855-1936).\n“Tu no pots pas viure amb eixa seguredat concebuda per tu mateix i trobada dins de tu mateix, sinó sols amb la misericòrdia de Déu que tu vas demanar i vas esperar” (Escrit del 1516 de Martí Luter, teòleg agustí alemany, posteriorment iniciador de la Reforma protestant).\n“…sovint així actuaven els primitius cristians, i per tal manera llur conversió interrompia llurs lligams i afectes…Patien la dissort de l’apartament, però hi trobaven tot just llur força, i com més els defugien els pagans, més units quedaven. Eren homes de ferro destinats a escampar la Paraula Divina, i les cadenes que els junyien entre si, eren també de ferro” (“Els darrers dies de Pompeia”, d’Edward George Bulwer Lytton, 1803-1873, escriptor anglès).\nL’AMOR I EL CANVI DE COR, LA VIDA ETERNA O REGNE DE DÉU\n“Els pares diuen que quan l’home comença a allunyar-se del pecat que fa estada en ell i alliberar-se del domini de l’esperit d’aquest món, aleshores li passa el que pren a la dona que veu venir el moment del part (…) Ara bé, quan l’aire ha començat a asserenar-se i albira ja l’esperança de lluny, llavors el seu cor supera el temptador i obté una total victòria sobre el pecat” (Segon Discurs sobre els capítols del coneixement, 12, Isaac de Nínive).\n“La millor manera de conèixer Déu és estimar moltes coses” (Vincent van Gogh 1853-1890, pintor neerlandès).\n“Has d’esdevenir un infant\nHome, si no esdevens un infant, mai no entraràs\non són els fills de Déu: la porta és massa petita” (“Cherubinischer Wandersmann / El Pelegrí Querubínic”, 1: 153, per Angelus Silesius [Johannes Scheffler], 1624–1677, poeta místic alemany nat a Breslau, Silèsia).\n“Des que Ell em mirà el cor ja no és meu propi. Ell se l’havia endut al cel” (Samuel Rutherford, 1600–1661, clergue escocès empresonat a causa de la seva línea calvinista).\n“La vida eterna pot començar ací i ara. La vida eterna és la injecció en el domini del temps d’una part del regne de l’eternitat” “Déu promet descans per al seu poble (Heb. 4,1) Recentment, van preguntar a certa persona què trobava com a la principal tret característic del món modern. La seva resposta va ser: “Els ulls cansats” (“N.T. Words / Mots del Nou Testament”, 1974, de William Barclay, 1907-1978, autor escocès, presentador televisiu i ministre de l’Església d’Escòcia).\n“Fins i tot si fóssim pietosos i sense culpes pròpies, si servíssim Déu tots els dies de nostra vida d’acord amb la seva voluntat, en aquest cas, ni un sol dia de la vida d’un home no mereixeria l’eternitat incommensurable.\nLa joia celestial és tan meravellosament gran, santa i bella que cap vida terrenal no pot guanyar-la, fins i tot si fóssim servidors bons i útils (Lc 17:16). Fixa’t com era veritat el que deia Crist quan afirmava que era impossible per a l’home d’esdevenir benaurat! (Mt.19:26)” (“Breu instrucció cristiana i altres escrits”, 1522-1523, de Huldrych Zwingli, 1484-1531).\n“Veig el Senyor carregat dels tresors de l’amor d’ell i requerint d’ànimes buides on poder dipositar-les” (Mare Meravelles de Jesús, monja castellana).\n“El primer efecte del poder de Déu dins el cor en regeneració és donar al cor una sabor o sentit Divins; esdevingut per a tenir un gust de la bellesa i de la dolçor de l’excel·lència suprema de la natura Divina” (Jonathan Edwards, 1703-1758, pastor, teòleg i missioner cals indis nordamericans).\n“…no estic pas dient que l’eliminació de les objeccions de caràcter intel·lectual farà d’un home un cristià. Mai ningú no va arribar a la conversió simplement amb arguments. Cal que hi hagi també un canvi en el cor. I això només es pot produir per l’obra directa del poder de Déu. Però el fet que la tasca intel·lectual no sia suficient, no vol dir, com tantes vegades suposem, que no calgui. És cert que Déu pot superar tots els obstacles intel·lectuals mitjançant l’exercici directe del seu poder regenerador. De vegades ho fa. Però ho fa molt poques vegades. Generalment Ell exerceix el seu poder a través de certes condicions de la ment humana. Generalment, no porta al Regne, enterament sense preparació, aquells la ment i fantasia dels quals estan totalment dominats per idees que fan que l’acceptació de l’evangeli sia lògicament impossible” (“Cristianisme i Cultura”, 1913, assaig del Dr. John Gresham Machen, 1881-1937, teòleg presbiterià de Baltimore).\n“Ell ens va fer poble seu, ovelles de la seva devesa. Va fer ovelles de llops, tal és l’obra de la gràcia” “Si cavil·lem germans, què hem estat abans de la gràcia del Senyor i què en acabant, veurem que, igual que els homes amilloren, encara els llocs que adés eren contraris a la gràcia divina, ara li han pres el gust” (Aureli-Agustí d’Hipona, 354-430, gran Pare de l’Església, filòsof i teòleg, nascut a Numídia).\n“Mes de bé pots fer ab Déu en un dia, que ab tu mateix en mil anys” (“Llibre dels 1000 Proverbis”, de Ramon Llull).\n“Perquè, en el judici, no hi haurà misericòrdia per a aquells qui no hauran tingut misericòrdia; però els misericordiosos poden riure’s del judici!” (Lletra de Jaume 2:13, cap al 40-50 d.C.).\nCamí a Déu – 3a Part (Trobar Déu, Salvació, Regeneració, Nàixer de nou Espiritualment) — SOU AQUÍ\nAquesta entrada va ser publicada a Cristianisme i etiquetada CRISTIANISME el Juliol 27, 2015 per Administrador.\nPERSONES, OBJECTIUS I COSES\n“La gent, fins i tot més que els objectes, ha de ser restaurada, renovada, reviscolada, recuperada i remuda; mai no hem de foragitar ningú” (Audrey Hepburn, 1929-1993, actriu belga).\n“No gestiones gent, gestiones coses. Tu dirigeixes gent” (Almirall Grace Hooper, 1902-1992, militar i matemàtic nordamericà, inventor del llenguatge de programació).\n“En les organitzacions, el poder i l’energia real es genera a través de relacions. Els patrons de les relacions i les capacitats per a formar-ne són més importants que les tasques, funcions, rols i posicions” (“Leadership and the New Science / Lideratge i la Nova Ciència”, per Margaret Wheatly).\n“Igual que en Weber, (A. D. Chandler) considera que el sistema de jerarquia directiva ofereix les millors perspectives per a la prosperitat a llarg plaç de les empreses, i es concentra en el principi que el paper del directiu assalariat té una importància crítica. Assenyala en Managerial Hierarchies, que “la mà visible” de la gestió ha vingut a reemplaçar la “mà invisible” de les forces de mercat proposta per Adam Smith, coordinant el flux de béns dels productors cap als clients d’una manera més eficient i rendible que si sols són aplicats els mecanismes de mercat” (Carol Kennedy, “Guide to management gurus-Alfred D. Chandler”).\nLideratge – Eficàcia, Funcionament, Contrasts (03 – Persones, Objectius i Coses) — SOU AQUÍ\nAquesta entrada va ser publicada a Estratègia i tàctica, Lideratge, Psicologia i etiquetada ESTRATEGIA, LIDERATGE, PSICOLOGIA, TACTICA el Juliol 27, 2015 per Administrador.\n“Si per un instant Déu s’oblidara que sóc una titella de drap i em regalara un bocí de vida possiblement no diria tot el que pens, però en definitiva pensaria tot el que dic.\nDormiria poc, somiaria més, entenc que per cada minut que cloem els ulls perdem seixanta segons de llum. Caminaria quan els altres es detenen, despertaria quan els altres dormen.\nEscoltaria quan els altres parlen, i com gaudiria d’un bon gelat de xocolate!\nSi Déu m’obsequiàs amb un bocí de vida, vestiria senzill, em llançaria de cara al sol, deixant al descobert, no sols el meu cos sinó la meva ànima.\nDéu meu, si jo tingués un cor, escriuria el meu odi sobre el gel, i esperaria que eixira el sol. Pintaria amb un somni de Van Gogh, damunt els estels, un poema de Benedetti; i una cançó de Serrat seria la serenata que els oferiria a la lluna. Regaria amb les meves llàgrimes les roses per a sentir-ne el dolor de les espines, i el petó vermell dels pètals…\nDéu meu, si jo tingués un tros de vida… No deixaria passar un sol dia sense dir-li a la gent que la vull. Convenceria cada dona o home que són els meus favorits i viuria enamorat de l’amor. Provaria a la gent com i de quina manera l’erren en pensar que deixen d’enamorar-se quan envelleixen, sense saber que envelleixen quan deixen d’enamorar-se!. A un nin li donaria ales, però deixaria que ell sol aprengués a volar. Ensenyaria als vells que la mort no arriba amb la vellesa, sinó amb l’oblit.\nTantes coses he après de vosaltres, la gent… He après que tot el món vol viure al cim de la muntanya, sense saber que la veritable felicitat rau en la manera de pujar amunt dels penyals. He après que quan un nadó estreny amb el seu petit puny, per vegada primera, el dit de son pare, el té atrapat per sempre més. He après que un home sols té dret a mirar-ne un altre de cap a baix, quan ha d’ajudar-lo a aixecar-se’n. Són tantes coses les que he pogut aprendre de vosaltres, però realment de molt no hauran de servir, perquè quan desareu aquest escrit, infeliçment m’estaré morint”.\nDigues sempre allò que sents, i fes el que penses…Si sabés que avui fos la darrera vegada que t’haig de veure dormir, t’abraçaria fortament i pregaria al Senyor per poder ser el guardià de la teva ànima. Si sabés que aquesta fóra l’última vegada que et veig eixir per la porta, et faria una abraçada, un petó i et cridaria de nou per a donar-te’n més. Si sabés que aquesta havia de ser l’última vegada que haig de sentir la teva veu, gravaria cada una de les teves paraules per poder sentir-les una vegada i una altra, indefinidament.\nSi sabés que aquests són els últims minuts que et veig, diria “et vull” i no assumiria, simplement, que ja ho saps.\nSempre hi ha un matí i la vida ens dóna una altra oportunitat per a fer les coses bé, però per si l’erre i l’avui és tot el que ens queda, m’agradaria dir-te quant et vull i que mai no t’oblidaré.\nEl matí no és segur per a ningú, jove o vell. Avui pot ser l’última vegada que veus els que estimes. Per això no esperis mes, fes-ho avui, ja que si el matí mai no arribàs, segurament et planyeries del dia que no vas prendre el temps per a un somriure, una abraçada, un petó i que vas estar molt ocupat per a concedir un últim desig. Mantingues els que estimes aprop de tu, dis-los a cau d’orella com els necessites; estima’ls i tracta’ls bé, pren temps per a dir-los “ho sent”, “perdona’m”, “si us plau”, “gràcies” i totes les paraules d’amor que coneixes. Ningú et recordarà pels teus pensaments secrets. Demana al Senyor la força i saviesa per a expressar-los. Demostra als teus amics quant t’importen”.\nAquesta entrada va ser publicada a Vida i etiquetada VIDA el Juliol 27, 2015 per Administrador.


Vinil cel estrellat\nHome | Vinils nadons|Vinils Pijama|Vinils cel estrellat\nVinils cel estrellat per la paret del bressol\no el sostre de la teva habitació de nadó.\n- 17 estrelles de diferents formes i mides.\n- 3 núvols de silueta sense fons (per això queden així de xules)\nAquest conjunt decoratiu t'ajudarà a crear un bonic cel estrellat a la paret o al sostre. Pots combinar-també amb qualsevol dels dissenys de la col·lecció Pijama per a nadó i crear una decoració única per nadó per a la zona del bressol.\nEn tenir diferents mides i models et combinará sempre amb qualsevol altre dels models que triïs del Vinilvip.\nSi tens algun dubte pots consultar a la botiga online i t'ajudarem encantats amb els teus vinils.


Pàgina inicial/Projectes Finançats/SME Instrument Fase 1/Fitostinger, de Fitostinger\nFitostinger, de FitostingerCarolina Saavedra2019-10-11T11:26:04+00:00\nUn Dron de Control de Plagues: La millor solució per a l’eradicació de la Processionària del Pi\nLa processionària del pi (Thaumetopoea pityocampa) és una espècie de lepidòpter defoliador que abunda en boscos de pins d’Europa del Sud, encara que el canvi climàtic està afavorint la seva expansió cap a tots els països europeus, inclosos els centrals. Les erugues estan cobertes de pèls urticants que es desprenen i suren a l’aire, per tant poden provocar irritació a les oïdes, el nas i la gola als éssers humans, així com intenses reaccions al·lèrgiques que en els casos més severs poden portar a la mort. Els animals domèstics són també grans víctimes dels efectes de la processionària, ja que, si entra en contacte amb la llengua de l’animal, es pot arribar a la necrosi de la mateixa. Però els grandíssims afectats són els pins i l’àrea on es troben. Les severes defoliacions produeixen el debilitament de tota la seva estructura i els pins més joves poden arribar a morir. Aquesta gran defoliació, en situacions que s’alineïn amb una possible sequera, poden arribar a convertir l’àrea en una zona de greu risc d’incendi, a causa de l’acusada sequedat dels arbres i del terreny; podent portar, per tant, com a resultat d’hipotètics incendis, a la deforestació de grans extensions.\nEl nostre client, l’empresa FitoStinger S.L., ha combinat els avenços recents en intel·ligència artificial i tecnologia d’avions no tripulats per a crear una solució innovadora per a la indústria de control de plagues, i en concret per a l’eradicació de la Processionària del Pi.\nEl mètode innovador de FitoStinger utilitza drons automàtics equipats amb visió artificial i una llança especialment dissenyada i patentada que permet que el pesticida sigui injectat directament al niu sense afectar l’àrea circumdant. El mètode de FitoStinger és ràpid, efectiu i respectuós amb el medi ambient, a diferència dels mètodes actuals, que ruixen tot l’arbre amb pesticides, la qual cosa és perjudicial per a altres espècies que viuen a l’arbre i per als humans a l’àrea.\nPer tal de tirar endavant el seu projecte, Fitostinger es va presentar a la convocatòria del mes de maig de 2019 de l’SME Instrument Fase 1 i estem molt feliços de comunicar que han obtingut el finançament que sol·licitaven.\nDes d’Aristos volem felicitar FitoStinger per aquest èxit i ens sentim molt complaguts d’haver estat partíceps d’aquest nou projecte.\nFitoStinger SL és una empresa espanyola, creada a Barcelona, que es dedica a prestar serveis de tractament de control de plagues, utilitzant una tecnologia de drons i eines innovadores de maquinari i programari desenvolupades per a aquesta finalitat.


Aquest dimecres és l'aniversari d'Elsa Lomas García, l'espanyola ingressada més dies a l'hospital per coronavirus. Després de 315 dies ingressada al Gregorio Marañón de Madrid, el dimarts 16 de febrer els metges li van donar l'alta.\nElsa Lomas a la seva sortida del Gregorio Marañón (EP)\nDesprés de patir un infart cerebral a l'UCI, ara Lomas, de Gijón, té una part del cos paralitzat. A més, en aquests mesos ha tingut trombosi i diverses infeccions. "Conec moltes plantes de l'hospital, moltes especialitats, moltes peripècies ... Hi ha hagut moments dolents, no és or tot el que lluu, però el final és el que compta", explica en un vídeo.\nTot i que el procés ha estat llarg i dur, i encara queden mesos de recuperació, finalment Elsa Lomas ha pogut superar el coronavirus.\n"Abans tenia por perquè a casa no hi haurà cap sanitari amb mi. Però, ja ho he assimilat. Està el meu marit i una persona que hem contractat. Tinc unes ganes boges, com a casa en cap siti o", explica Elsa al vídeo.


espeleobloc: Miretades espeològiques (5)\nMiretades espeològiques (5)\n(1979) J.M. Urquiza amb un vestit de goma Turbo i Diego Ferrer amb un pontonniere de làtex Gomex amb pit inflable, observeu com penja l'àpendix del bufador, als Biberos d'o Campillon, mal dits surgència d'Escuain i fuente d'Escuain, doncs no ha pertangut mai al terme d'Escuain, la veritable font d'Escuain hi és a un altre lloc, a més de la que es troba al nucli urbà. Aquí ens disposaven a intentar remuntar i superar la cascada Silvia.\nDe pontonniere també n'havia un altre model sense flotador, van comprar un inflable per provar com anava la cosa en un riu on no feien peu. Doncs, va anar molt malament! Cada cop que feia un moviment perdia l'estabilitat i l'entrava aigua per la banda del coll, així que a mesura que anava avançant pel riu, se l'omplia més d'aigua el pontonniere, pesava més i s'anava més cap al fondo. Al final tots ens van mullar igual, però els que portaven el Turbo patiren menys fred, doncs no van parar de riure! Encara vam estar de sort que només vam comprar un!\n(1971) M. Mateu. Riu entre la primera cascada i la cascada Sílvia. Aquí podem veure l'antecedent del pontonniere, una peça utilitzada per mariners i pescadors de peixos (Fot. R. Canela)\n(1994) Cova de la Mosquera, Beuda (Garrotxa) Una de les tasques que vam realitzar pel catàleg d'una zona de l'Alta Garrotxa que estaven elaborant fou la la topografia d'aquesta cavitat. Les fotografies són de l'última sessió topogràfica de la cova. Potser trobareu que feiem servir un tipus de vestimenta que no havia estat dissenyada per les exploracions d'aquesta mena. Dons, sí, teniu raó! Però, a la prospecció i aproximació a l'Alta Garrotxa per poder obrir-se pas a la brolla, molt abundant en bardisses, a més d'utilitzar eines de tall, també ens calia un vestit el més semblant possible a les armadures medievals que ens lliurés de les esgarrinxades, i de la trinxadissa de la roba d'anar a la muntanya, a les coves i la de prendre alguna cosa al bar\nVam formar dos equips de liquidadors de la topografia, en Jaume Mas i l'Alex García es van dirigir cap al Lagonéss a topografiar-ho, tornaren travessant el llac d'aigües clares que al trepitjar es tornen fosques. Es pot observar que només posar els peus a l'aigua s'aixequen els sediments negres que es van depositar quan la riera exterior va introduir els dipòsits fecals d'una granja de pollastres als anys 70\nEn Martí i jo topografiaren la galeria vermella, que s'anava fent gatera fins que vam arribar a un lloc que s'acabava sobtadament. Em vaig recordar de tots els que havien fet la topo anterior, seguidament ho vaig manifestar de paraula. Reconec que se'n va passar la idea pel cap de que s'havien inventat que aquesta galeria connectes amb la principal.\nPerò..., estirat i encaixonat al terra, vaig rotar per mirar amunt, i trobarem la continuació que connectava, amagada darrera d'un bloc, que feia que no es veies, tampoc, des de la galeria principal. Però al sortir a la saleta SORPRESA! Vam trobar moltes restes d'espelmes de coloraines, que aplicant el meu agut sentit de la perspicàcia, vaig suposar, que com a mínim, allí s'havia celebrat una missa negra o un aquelarre casolà. Si els participants passaren pel lagomerdapudorosa, negres segur que arribarien, a més amb uns flaires de claveguera autèntica que podien resultar molt suggestius ajudats d'altres components que es fan servir per aquest tipus d'activitats de connexió amb l'inframón. Demano disculpes per arribar a ser tant mal pensat amb els meus companys espeleòlegs.\nEn Jaume i l'Alex a la tornada, després de fer el tram de topografia i amb el pot de recollida de mostres d'aigua de l'aportació interior. L'analítica va donar coliformes fecals, resultat que ja abans els donaven per prou evident, però van voler fer-ho amb un recipient adient, encara que al laboratori ens van dir que, si només haguessin portat com mostra un mitjó, donat el cas, amb això els haguessin trobat igualment.\nFa uns sis anys que ens assabentaren que n'havia un projecte per ampliar la pedrera que afectava a la cova. L'alcaldessa ens va rebre molt amablement a la comissió de la FCE que formaven el president Hilari Moreno, el vocal d'ecologia Enric Porcel i jo mateix. Els trobaren molt sensibilitzats amb el tema, doncs una corporació anterior va lliurar a totes les families del terme un exemplar del Catàleg Espeleològic de l'Alta Garrotxa on figuren totes les cavitats del municipi amb la topografia de la Cova de la Mosquera en gran format. Divulgar les cavitats entre els habitants dels llocs pot resultar positiu com en aquest cas.\nENDEVINALLA Nº 28 (URGENT!)\nEl nostre corresponsal d'endevinalles de Granada, ens fa arribar aquesta noticia d'última hora i abans que la premsa sensacionalista la manipuli us l'oferim en primícia.\nFrom: Grupo de Espeleólogos Granadinos\nSent: Monday, March 30, 2009 12:46 PM\nSubject: MILAGRO EN LA CUEVA, AHORA CON FOTO ADJUNTA\nEL PASADO FIN DE SEMANA UNA EXPEDICIÓN COMPUESTA POR VARIOS SOCIOS DE NUESTRA ENTIDAD TUVIERON UNA EXPERIENCIA INAUDITA…\nEN UNA CUEVA DE ZAFARRAYA Y DURANTE UNOS SEGUNDO SE PRODUJO UN HECHO INSOLITO…\nQUE DEMUESTRA LA FE CRISTIANA Y EL BUEN HACER DE NUESTROS COMPAÑEROS.\nLA VIRGEN SE APARECIO A ELLOS, CON LA BUENA FORTUNA DE QUE JUAN PUDO SACAR ESTA FANTÁSTICA INSTANTÁNEA…\nRECEMOS TODOS Y CONVIRTAMOS ESA CAVIDAD EN UN SANTUARIO DE PEREGRINACIÓN PARA ESPELEÓLOGOS DESCARRIADOS Y TAMBIEN PARA LOS BIEN AVENIDOS.\nBé, doncs ja veieu que tenim un problema gros i greu! Ara que faran amb la patrona oficial de l'espeleologia, la verge de la Cova Santa de Castelló, eh? Potser haurem de tenir dues patrones com a Barcelona? A més que passarà amb la cova de Lourdes, la tancaran? A nosaltres ens va més bé anar a Lourdes, que és més a prop i té la cova de Betharram al costat mateix.\nPerò, com es diu aquesta cova de Zafarraya? (Hem d'anar rapits abans de que els eclesiàstics i/o els polítics li canvien el nom)\n1.Cueva de Zafarraya\n2.Cueva del Huerto del Berro Cálizo\n3.Cueva de Toma y Bebe\n4.Cueva del Agua de Solares\n6.Sistema Hundidero Gato x Liebre\n7.Cueva de la Pileta / Ardales\nS'han anat produint noves aparicions, en aquest cas de cares dures, però fins aleshores no ha estat possible identificar-les amb cap sant ni amb ninguna persona decent coneguda\nENDEVINALLA Nº 29\nIgual que un Club\nQualsevol club, petit o gran, disposa d'emblemes que fan que la seva presència sigui ràpidament reconeguda pel públic en general. Quan els membres del club participen a un esdeveniment, tots duen l'uniforme del seu club.\nJo pertanyo a un club que no té escut, ni uniforme, ni pins, ni pum ...\nAbans dúiem l'anagrama del club amb lletres enganxades al casc. Però vam deduir la seva inutilitat, primer per que als llocs que anaven, quasi mai, trobàvem a ningú, i també perquè a les fotos que feien, els que les veien ja ens coneixien prou per a saber que érem nosaltres.\nUn cop que anàrem a la cova de Mura ens vam trobar, al costat de la porta, uns nois molt ben uniformats, fent-se una paella d'arròs i fruits del mar. Els nois feien goig amb els seus monos tots iguals, del mateix color, i enganxines de tela que posaven, escola d'espeleologia (com ja han passat molts anys, ja no me'n recordo d'on era la escola). Tot just quan deixaren la porta lliure per a que poguéssim entrar, ens van preguntar, d'on sou? De Badalona, vam contestar. Vosaltres sou els de Badalona?! ens van replicar. Quan ja hi érem a dins de la cova, aprofitarem per a parlar d'aquests nois de la porta, però no ens vam posar d'acord alhora d'opinar si eren professors o alumnes d'escola. De fet, cap de nosaltres mai havia anat a l'escola, qüestió de la que, momentàniament, ens vam penedir tot just quan arribaren els flaires de la paella als nostres nassos.\nLa manca de senyals d'identitat del nostre grup em fa passar vergonya. Com ara, no fa gaires dies, un company d'altre grup em va demanar que l'envies l'escut del grup per correu. Li vaig contestar que no teníem escut, ni res que es sembles. Ell em va replicar que, com que no, si l'havia vist a la web de la catalana i que ja se'l copiaria. Doncs, li vaig dir que, si fos tan amable de fer-me també una copia que de seguit me l'enganxaria a tots els llocs.\nA veure si em podeu ajudar, establint un ordre de prioritats per aconseguir de recuperar la imatge del club, ja que tot el que ens manca no el podem realitzar de cop i volta.\n3.Penyes (fans, seguidors i simpatitzants)\n4.Canal propi de televisió\n5.Equipament (samarretes, genolleres, monos, etc.) "si pot ser dos diferents, un per quan explorem a casa i l'altra fora"\n6.Bus amb la marca del club pels desplaçaments\n7.Merchatdancing (samarretes amb els noms dels components dels equips de punta, rapeladors signats per tot l'equip, bufandes amb totes les copes que hem pres ... vull dir guanyat, etc.\n8.Coves i avencs propis o de l'ajuntament, ja que ens gastem tot el pressupost amb desplaçaments i dietes, a més sempre hem d'explorar fora i se'ns posa el públic en contra, i també, els familiars i amics no es poden veure mai en acció.\nENDEVINALLA Nº 30\nEl Gremi de Topògrafs i Croquistes d'Espeleologia Català (GTCEC) ens fa arribar el següent comunicat,\nReunits la totalitat de membres del GTCEC, menys un, hem pres per unanimitat, excepte per un altre, aquestes reflexions i acords que us comuniquem,\nQuan les futures noves generacions assisteixen a la lliçó de topografia dels cursets d'iniciació, al començar a escoltar allò de cosinus, tangent ... i assabentar-se de que existeix més de un tipus de distància, s'espanten! Així, abans de començar, ja es frustren molts, en potència, futurs topògrafs i/o croquistes.\nEns sembla que fora més pedagògic i com conseqüència més didàctic, aprofitar aquesta classe per a ensenyar als alumnes la interpretació de les topografies. Als cursets dels nostres germans excursionistes, per exemple, ensenyen a "llegir" els mapes topogràfics, no pretenen que els alumnes facin els seus planells, al menys quan tot just s'estan iniciant.\nTambé ens plantegem que, si cal que continuem fent topografies i croquis, ja que si són de cavernes petites, ningú se les mira; si són més grans, molts dels usuaris diuen que: no si semblen gaire a la realitat a més que lis manca això i allò; i si són de les més grans, la gent es perd a la cavitat per culpa de la topografia, que diuen que és enganyadora.\nUn cop realitzada la topo s'ha d'editar a una publicació, que costa diners de la butxaca, tant als editors com als pocs que la compren. Després, potser, algú farà una fotocopia, podrà prendre mal dins d'una cavitat i denunciar als autors de la topografia, ja que aquesta li manca una corba de nivell que ha provocat el lamentable accident, que vist d'aquesta manera ja no fora un accident i l'assistiria el dret per a demanar les indemnitzacions per responsabilitat civil que pugui determinar sa senyoria.\nI per acabar-ho d'adobar, ja, ens podrien fer pagar les despeses dels rescats, hospitalització, transports, acompanyants, mals morals, seqüeles, indemnitzacions, etc., si algú dels que tallen el bacallà, consideren que aquests planells que elaborem provoquen i inciten a ficar-se a sota terra.\nAixí que hem decidit,\n1er Dissoldre el GTCEC\n2on Dur al crematori totes les copies de topografies i croquis. (No signa ningú)\nJo, us pregunto, ara qui farà les topografies?\n1.Institut Cartogràfic de Catalunya\n3.XIBECA 1000 ml\n5.Exploracions Subterrànies, S.A.\n6.Afeccionats a les ciències ocultes\n7.El dissident del GTCEC\nJa sé que publicar aquesta foto aquí és de mal exemple. Però també hem d'entendre que els que durant anys feren servir el ràpel Comici, baixant a velocitat de vertigen, pendolant amb el peus com si fossin molles helicoïdals contra la paret del pou, cremant-nos el protector del ràpel, el mono, el jersei, la samarreta i l'esquena (havien qui a la mínima ocasió t'ensenyaven les cicatrius i et deien, per exemple, mira! mira! aquestes me les vaig fer al pou de la Ferla! Vaig trigar 39 segons en baixar!) el mosquetó es tornava quasi roent, els guants treien fum encara que fossin de soldador, algú va perdre la melena o bé perquè se li va cremar o se li va enganxar al mosquetó, doncs no té gens d'estrany que ara que t'has de donar corda per rapelar, aquests intrèpids espeòlegs que han perdut aquestes sensacions irrepetibles, que els demés mai les tindran, procurin trobar unes petites compensacions fent una mica d'acrobàcia aèria d'anar per casa. (Fot. D. Ferrer)\nDoncs sí! Teniu raó! He posat la diapositiva a l'inrevés!\nArreglat! Això quan antigament es passaven les diapositives amb projectors de bombetes halògenes succeïa sovint. També en el precís moment es fonia la bombeta!


LA BICI MÉS SOCIAL... SOCIAL BICI.COM !\nSant Celoni, Catalunya View larger map\nUploaded By: Jordi Padreny - Grupo Vies Verdes\t. Added on:\t11 Diciembre 2015.\nSocialbici.com és una nova xarxa social on podràs connectar-te per interactuar amb altres usuaris i poder quedar amb ells per fer sortides en bicicleta, tenir un nou grup d'amics i acabar per conèixer més coses de l'univers de les dues rodes. Una plataforma online impulsada des de l'Associació Social Bici i on a més de quedar amb la resta de ciclistes, pots penjar continguts que et semblin interessants.\nUna curiosa iniciativa, sobretot si no tenies a ningú amb qui anar a fer excursions i sortides fins ara. Com diu el seu eslògan, ets a només un clic de distància de gaudir encara més del teu temps amb la bici i fer nous amics. Apunta't ja a Socialbici.com.


Cimera entre PSOE i Podem per evitar nous xocs al 2021 Cimera entre PSOE i Podem per evitar nous xocs al 2021 – El Món\nCimera entre PSOE i Podem per evitar nous xocs al 2021\nEls partits han reiterat el compromís amb els quatre grans eixos del programa de govern\nSánchez i Iglesias a la signatura de l'acord de govern de coalició (Europa Press)\nMadrid ACN 27/01/2021 3:11 pm\nRepresentants d’alt nivell del PSOE i de Podem s’han reunit aquest dimecres per “coordinar la seva acció conjunta” durant el nou període de sessions al Congrés dels Diputats que comença la setmana que ve. La reunió s’ha produït després de setmanes d’enfrontaments entre les dues formacions del govern de coalició per qüestions com les pensions, el Salari Mínim Interprofessional, la monarquia, o la Llei d’igualtat de tracte, entre altres. Segons fonts del PSOE “junts han analitzat l’horitzó legislatiu conjunt” i han destacat el “compromís compartit de fer de 2021 l’any de la recuperació i la confiança”.Per part del PSOE han participat a la reunió la portaveu al Congrés, Adriana Lastra, la ministra d’Hisenda, María Jesús Montero, el secretari general de la Presidència, Félix Bolaños, i el secretari general del Grup Socialista al Congrés, Rafael Simancas.\nPer part de Podem hi ha estat presents la ministra d’Igualtat, Irene Montero, els portaveus de Podem, Ione Belarra i Pablo Echenique, el secretari d’Estat de Drets Socials i mà dreta de Pablo Iglesias, Nacho Álvarez, el portaveu d’En Comú Podem, Jaume Asens, i el secretari general del PCE, Enrique Santiago.\nDurant la reunió les dues formacions del govern de coalició han repassat la tasca feta durant el primer any de l’executiu de Pedro Sánchez i s’han fixat com a objectiu coordinar els seus esforços per centrar les seves “prioritats immediates” en “la resposta a l’emergència sanitària i la reducció de l’impacte social i econòmic de la pandèmia”.\nLes dues formacions han analitzat el calendari legislatiu i han reiterat el compromís amb els quatre grans eixos del programa de govern: la transició ecològica, la digitalització de l’economia, la igualtat de drets reals de dones i homes, i la cohesió social i territorial.


Un edil del PP qualifica la portaveu de C's al consistori de Madrid de «culgrossa» - Diari de Girona\nUn edil del PP qualifica la portaveu de C's al consistori de Madrid de «culgrossa»\nEl regidor i secretari general del PP a la localitat madrilenya de Galapagar, Ángel Camacho, va escriure un polèmic tuit sobre la portaveu de Ciutadans a l'Ajuntament de Madrid, Begoña Villacís, en què la qualificava de «culgrossa». «És cosa meva, o Villacís s'ha menjat tota una fàbrica de pastes i s'està posant culgrossa?», va publicar el també regidor d'Urbanisme, Medi Ambient i Sanitat a l'Ajuntament de Galapagar al seu compte personal. Posteriorment, Camacho va escriure un altre missatge en què demanava disculpes a la portaveu de Ciutadans.\nVillacís va respondre a Camacho que la vida «no és qüestió de talles» sinó de «donar la talla». Emprant la mateixa xarxa social, la portaveu de Ciutadans va penjar una foto menjant i va escriure aquest missatge: «Assabenti's Sr Camacho Lazaro, no és qüestió de talles, és qüestió de donar la talla».\nEl vicesecretari de Comunicació del PP, Pablo Casado, va traslladar el «rebuig» de la seva formació política «a aquest estúpid tuit», mentre que el líder de Ciutadans, Albert Rivera, va ironitzar també a les xarxes socials sobre el «nivellàs» demostrat pel polític del Partit Popular.


La plaça de les Glòries, amb les persones refugiades | Les Glòries | Ajuntament de Barcelona\nDissabte 10 de juny tindrà lloc la inauguració de l’exposició 'Sueños Refugiados' i la Caminada Nocturna, dues activitats que s'emmarquen en la commemoració del Dia Mundial de les Persones Refugiades.\nEn el marc de la commemoració del Dia Mundial de les Persones Refugiades, que se celebra el 20 de juny, s'han programat un seguit d'activitats a tota la ciutat de Barcelona.\nDissabte 10 de juny coincideixen dues accions de difusió i sensibilització sobre aquesta qüestió, com són la inauguració de l’exposició "Sueños Refugiados", a les 19 hores, i la Caminada Nocturna pels drets de les persones refugiades, que començarà tot just acabi l’acte de presentació de l’exposició, a les 21 hores.\nLa mostra “Sueños Refugiados” s’instal·la a la plaça de les Glòries, davant del Disseny HUB de Barcelona, on s'hi estarà fins a finals de setembre de 2017, aproximadament.\nL'exposició és el resultat del treball realitzat per 11 joves demandants d'asil participants del taller de fotografia participativa dirigit pel fotògraf Hèctor Mediavilla. Set cubs instal·lats a la zona de la pèrgola ens permetran apropar-nos a la visió dels refugiats participants en el taller. A l'aparador de la biblioteca El Clot-Josep Benet també s’hi mostraran algunes imatges d’aquest mateix projecte.\nLa Caminada Nocturna pels drets de les persones refugiades tindrà inici i final a la plaça de les Glòries, en un recorregut de 12,4 quilòmetres per la ciutat de Barcelona. Si hi voleu participar, consulteu abans aquesta pàgina de Barnatresc amb indicacions i recomanacions o descarregueu-vos aquest dossier.\nTrobareu més informació d'aquestes i altres activitats relacionades amb la commemoració del Dia Mundial de les Persones Refugiades a la pàgina web de Barcelona Ciutat Refugi.\nComments Off on La plaça de les Glòries, amb les persones refugiades


Agora Food a Salou - Canal Taronja Comarques Centrals\nIniciNotíciesGeneralAgora Food a Salou\nMés de 400 persones van participar en la Cinquena edició de l’ExpoFira dirigida al sector de la restauració, alimentació, neteja, manteniment i serveis per el Canal Horeca que es va portar a terme el 28 de març a l’Hotel 4R Salou.\nLa fira va ser organitzada per les empreses Pedial, alimentació Horeca, Proquibsa i Fidemus i hi van participar Moritz Barcelona, Pavidors Qualitat, HTH, GCT Plus, Vins Roqueta, Cava Mas Ferrer, Dispafred, Experience in Hotels Group, Bitàcora sea delicatessen i Marcos. Tots ells van presentar els seus productes que es van poder degustar en el decurs de la fira.\nAquesta edició de l’ExpoFira va ser presidida pel 129 President de la Generalitat de Catalunya, Artur Mas qui va mantenir un dina previ a la celebració de la fira. Va estar acompanyat pel propietari de l’Hotel 4R Salu Resort, Xavier Roig i pel president per les empreses organitzadores, Ferran Debant així com pels directors d’aquestes empreses Ferran i Sergi Debant i Nicolàs Molina. Al dinar hi van assistir hotelers i restauradors de la zona i van debatre temes que preocupen al sector. En el dinar es van degustar productes del mar com lluç, rap, verat, tots ells vinguts directament de l’empresa Fidemus, una de les organitzadores de l’event.\nXavier Roig va rebre de mans del President Mas una distinció per haver acullit en el sí de l’hotel aquesta fira tan participada.


El Gran Reloj de Kenneth Fearing | La Finestra Digital\nGeorge Stroud és editor d’una revista d’un important grup editorial i orgullós pare de família, tot i que també és aficionat a l’alcohol i a les dones més enllà del recomanable. Un d’aquests embolics el portarà a una situació perillosa quan una noia amb qui ha tingut una relació aparegui assassinada. Així , es trobarà al mig d’una investigació que inevitablement l’assenyala com a culpable.\n“El gran reloj” està considera una de les grans novel·les negres clàssiques. Una història típica d’aquest gènere està presentada d’una manera original i atractiva. El llibre està narrat en primera persona principalment per George Stroud, però hi ha alguns capítols que presenten narradors diferents que aporten veus i punts de vista diversos a l’evolució de la història. Així, cada capítol posa una peça mes en l’engranatge que Fearing construeix però a la vegada la veu en primera persona ens ajuda a entendre els personatges, gràcies als seus pensaments però també a les impressions que els altres tenen d’ells. Per tant, un argument que es pot qualificar de senzill acaba convertint-se en un apassionant joc de miralls en el que ens veiem atrapats seguint els pensaments, les pors i els desitjos dels protagonistes. A més, la novel·la es beneficia d’un estil molt modern i un llenguatge que, tot i ser publicada en 1946, l’apropen molt més a la literatura actual del que es podria esperar.\nEn referència als personatges, cal dir que gràcies a aquesta construcció guanyen en profunditat i en visibilitat. No només tenim al típic protagonista intel·ligent, amb un atractiu magnètic que acaba resultant fatal, que quan es troba en una situació complicada posa en marxa tots els mecanismes que troba al seu abast per escapar; també ens trobem amb els pensaments de l’esposa que ha patit infidelitats, del veritable assassí que tracta de trobar una sortida o d’alguns dels investigadors i altres secundaris. Són en general personatges arquetípics que pateixen una evolució limitada però que en aquesta ocasió se’ns fan més presents i comprensibles.\nEl títol fa referència al temps que transcorre i manega la vida de les persones i com aquest temps pot convertir-se en el teu gran enemic i poc després salvar-te el coll quan les casualitats i les circumstàncies acabin jugant al teu favor. Les imatges d’aquest gran rellotge apareixen contínuament, en els pensaments del protagonista, donant forma a la seva visió de la vida i a la seva manera d’encarar els problemes que es va trobant.\nEn conjunt, una lectura fàcil, entretinguda i enriquidora, una aproximació diferent a la novel·la negra clàssica. Amb un argument que sonarà a habitual a molts dels lectors, el llibre ofereix una estructura i una construcció que resulta suficientment atractiva per a que “El gran reloj” ocupi un espai en la vostra biblioteca.\nKenneth Fearing (Oak Park, Illinois, 1902 – Nueva York, 1961) no va ser un escriptor especialitzat en novel·la negra. De fet, als Estats Units se li recorda sobre tot per ser el millor poeta del seu país durant l’època de la Gran Depressió. Intel·lectual d’esquerres, en la seva joventut es va traslladar a Nova York on va treballar com editor i redactant articles sobre literatura en diferents mitjans, entre ells ‘The New Yorker’ i ‘Poetry’. A més de la seva producció narrativa oficial, que es limita a vuit novel·les, cinc de les quals corresponen al gènere negre, va redactar molts discursos i es va escriure relats eròtics amb pseudònim.\n“El escándalo de los Wapshot” de John Cheever


Swab Barcelona presenta el seu nou espai Swab Kids by Gymboree Play and Music, un espai destinat als més petits on podran tenir les seves primeres experiències al món de l'art.\nSwab Barcelona presenta Swab Kids by Gymboree Play and Music, un espai dedicat als més petits on podran iniciar-se al món de l'art submergint-se en diversos ambients d'experimentació i tallers especials.\nSwab s'associa a Gymboree recolzant la seva filosofia i metodologia creient en la importància de la implantació de l'art a l'educació, és per això que ens sentim molt contents de poder presentar aquesta nova iniciativa Swab Kids.\nGymboree és líder mundial en programes de desenvolupament infantil, comptant amb 40 anys d'experiència i disposa de 772 centres repartits per tot el món. Les classes Gymboree es recolzen en un sistema d'aprenentatge en 7 nivells dissenyats per ajustar-se a la maduresa de cada nen, sigui l´edat que sigui.\nSwab Kids quedarà obert a tots els nens i pares que busquin una experiència única i artística amb els seus petits, seguint la metodologia de les classes d'Art i Expressió Gymboree, les quals permeten deixar volar la imaginació i l'expressió dels petits a través d'un món d'activitats artístiques manuals de pintura, escultura, dibuix, collage, actuació dramàtica i més, amb la finalitat de fomentar la confiança i el potencial artístic dels nens.\nTots els nens assistents a Swab Kids podran gaudir dels tallers d'art que Gymboree ha preparat per a l'ocasió, els quals s'anunciaran pròximament i de la seva zona d'experimentació oberta durant tota la fira. La participació la podran realitzar sols o acompanyats dels seus pares de forma gratuïta\nEsperem a tots els baby Swabbers en Swab Kids!


Essaig.cat - Tota la informació d'Algaida, Pina i Randa -Crònica del plenari del mes de març\nPosted on 6 març, 2020 by Es Saig\tLeave a comment\nA les 20 hores del dijous 5 de març va tenir lloc la celebració del plenari del mes de març amb l’assistència de tots els regidors i amb l’aprovació de l’acta anterior.\nDEL DIA INTERNACIONAL DE LA DONA\nSeguidament es va sotmetre a votació dues mocions. La primera fa referència a una Declaració institucional de l’Ajuntament d’Algaida: “8 de març, dia Internacional de la Dona”.\nDECLARACIÓ INSTITUCIONAL DE\nSUPORT AL SECTOR AGRARI\nEl segon debat fou la Declaració institucional de l’Ajuntament d’Algaida en suport de les reivindicacions del sector agrari i ramader espanyol.\nAmbdues declaracions foren aprovades per assentiment ja que no se voten.\nPel que fa a l’assabentat dels acords de la Junta de Govern Local adoptats en dates 6 de febrer i 21 de febrer de 2020 i de Assabentat de les resolucions d’Alcaldia adoptades des del darrer Ple extraordinari, Rafel Oliver del PP va demanar sobre:\nuna llista de factures amb data del 2019 relacionades amb els serveis socials, que se facturen a l’Ajuntament i que tenen a veure amb compres a una empresa (que en realitat es referia al Supermercat Pròxim), una sobre el programa de reforç escolar i una altra per un mural facturat al CEIP Rafal Vell, al qual la batlessa va dir que se deu a un error però que es tracta d’un mural fet pels joves al CEIP Pare Bartomeu Pou.\nTambé demanà per una factura de 1000 euros que va presentar una empresa amb el concepte Tapa a Tapa. La Regidora de promoció econòmica Margalida Fullana digué que tot i que la factura posa en el concepte de TAPA a Tapa es tracta de tres vídeos promocionals de campanyes fetes i que foren la Mostra gastronòmica, la ruta tapa a tapa i el video de les postals de Nadal.\nLa batlessa Maria Antònia Mulet va informar sobre els següents elements:\ns’ha adjudicat a l’empresa CINESI per 7523 euros (import amb iva) l’elaboració del programa de mobilitat de Pina. Tal i com va fer la mateixa empresa amb el pla de mobilitat d’Algaida faran un diagnosi i després una anàlisi de la situació fent un pla per resoldre la mobilitat a Pina.\nS’ha aprovat la convocatòria d’una plaça de Policia Local inclosa dins la taxa de reposició per la jubilació de Pedro Oliver. Previsiblament la convocatòria sortirà el proper dissabte.\nEls policies locals d’Algaida, Pedro Oliver i Bernat Sureda, foren guardonats amb la Creu al Mèrit Policial amb Distintiu Blanc que atorga el Govern de les Illes Balears. L’acte de lliurament dels distintius se celebrà al Teatre la Unió de Son Servera com a part de les activitats pel Dia de les Illes Balears i fou presidit per la consellera d’Administracions Públiques i Modernització, Isabel Castro. La Creu al Mèrit Policial amb Distintiu Blanc es lliura als membres de la policia local, sigui quina sigui la seva categoria, quan compleixin trenta anys de servei en qualsevol cos de la policia local, en situació de servei actiu o en situació de serveis especials, que hagin tingut una trajectòria professional destacada i que no tinguin expedients disciplinaris en curs o sancions disciplinàries pendents de cancel·lar en el seu expedient personal.\nDes de fa unes setmanes, la policia Local ja pot signar per delegació de batlia els pesmisos per què els menors d’edat puguin viatjar a l’estranger, sense necessitat d’haver d’anar a la Guàrdia Civil o la Policia nacional.\nAquest cap de setmana hi ha diferents actes del dia de la dona i l’Algaida Events Time.\nRafel Oliver del PP va demanar sobre els diferents temes següents:\nnovetats sobre l’obertura del carrer de s’estació. La batlessa diu que estan pendents de Telefònica per soterrar el cablejat i que no se pot obrir la rodona.\nCom està el tema de la construcció del vestidors a les escoles davant les retallades, la batlessa digué que no els han comunicat res i que està previst construir-lo dins el 2021 però que ara fan el projecte.\nVa recordar de tapar el clot del parquing de sa Serradora. La batlessa digué que ho tenien pendent i de fet havien duit material de l’obra de la placeta.\nLa reunió va acabar abans de les 20:30 hores.


ExportNews.cat LandFix exporta un sistema per arreglar camins en mal estat de forma econòmica | ExportNews.cat\nLandFix exporta un sistema per arreglar camins en mal estat de forma econòmica\nEl mètode tecoFix costa deu cops menys que l’asfaltat i pot durar fins a 5 anys\nsfaltar una carretera costa uns 45 euros el metre quadrat. Aquesta xifra és prohibitiva per la majoria de països i fins i tot ajuntaments del nostre país. L’empresa LandFix, de Barcelona, creu haver-hi trobat una solució: el mètode tecoFix. “És un producte per fer carreteres que compacta la terra, li dona una duresa com si fos ciment, és impermeable i costa deu cops menys”, explica Teo Blanco, director general de LandFix. És un derivat dels polímers on no es fan fissures i per on es pot començar a circular entre 24 i 72 hores després d’haver-se aplicat. A més, és ecològic.\nUn camí de Colòmbia amb el sistema tecoFix aplicat.\nAquest producte neix fa quatre anys a partir d’un mètode per treure la pols dels camins rurals. D’això ha evolucionat a una mena de cola que pot ser útil a països amb pocs recursos. És per això que l’empresa té delegacions a Gàmbia, Bolívia i Romania, on ells mateixos construeixen carreteres amb aquest ingredient, i presència a 30 països més d’Àfrica i Amèrica del Sud: “Ens trobem camins on has d’anar molt a poc a poc, que queden inservibles quan plou i que estan plens de forats. Volem donar solució a aquest problema”, explica l’empresari. El sistema tecoFix no requereix manteniment i té una garantia de 3 anys, tot i que Blanco diu que segurament pot durar-ne 5. Durant aquests anys, la companyia assegura que pot haver-hi tota mena de trànsit, fins i tot camions de gran tonatge.\nBlanco destaca que volen canviar la forma de fer carreteres d’alguns països: “On hi ha menys recursos, quan poden asfaltar premsen la base i posen l’asfalt a sobre. D’aquesta manera als sis mesos les carreteres estan foradades”, reconeix. És per això que també ofereixen la possibilitat de col·locar el tecoFix com a base de l’asfalt, un sistema que redueix el cost de la carretera a la meitat.\nL’empresari avisa que cada país té una cultura pròpia per fer carreteres i que a l’estat espanyol “estem massa ben acostumats” amb la qualitat de les vies de comunicació, i posa com exemple Bolívia: “Fan les carreteres directament amb formigó i sense asfalt”. La seva estratègia els portarà ara cap a la Xina, un país gegantí “amb carreteres en molt mal estat que com a mínim fan 900 quilòmetres de llarg”.\nLandfix va sortir a l’estranger també per culpa de la crisi, però des de fa uns mesos han començat a aplicar el Tecofix aquí i ja es pot trobar en projectes a Navarra, Madrid i Andalusia.


Demanda disparada | Laia Bruguera | barcelona | Societat | El Punt Avui\nDemanda disparada Demanda disparada Demanda disparada Demanda disparada + Demanda disparada E-mail\ncatàleg · El gel hidroalcohòlic s’ha convertit, des del mes de març, en el producte estel·lar de moltes empreses químiques\nInstal·lacions de la fàbrica d’Ecopol Tech a l’Arboç.\nUna professora de l’escola Vedruna de Girona s’encarrega de posar gel hidroalcohòlic als nens i nenes que van arribant ACN.\nDemanda disparada Demanda disparada Demanda disparada Demanda disparada Demanda disparada E-mail\nLes empreses han hagut de fer front a la guerra de preus i a l’escassetat de matèries primeres\nEn format industrial per abastir hospitals i residències o en petites ampolles que fins i tot caben a la butxaca. Líquid, en esprai o impregnant tovalloletes d’un sol ús. Amb afegits com ara aromatitzants o suavitzants per a la pell, o sense. Sigui com sigui, el gel hidroalcohòlic forma part, des del març, del nostre dia a dia. Se n’ha disparat la demanda i és per això que, set mesos després del punt àlgid de la pandèmia, el gel desinfectant de mans s’ha convertit en un producte important i fins i tot prioritari en el catàleg de moltes empreses catalanes que es dediquen al sector químic. És el cas de Laurendor, fabricant de productes cosmètics amb seu a Barcelona, que abans de la crisi de la Covid-19 produïa sobretot maquillatge professional i productes de tractament facial i corporal. Les seves vendes de gel hidroalcohòlic eren residuals, ja que només representaven el 2% del total, però després de fabricar-lo en exclusiva durant l’emergència sanitària, ara es manté en xifres molt elevades: suposa el 60% de la producció.\nPer fer-nos una idea de la magnitud, si de la fàbrica de Laurendor sortien anualment 5.000 unitats de gel hidroalcohòlic, la previsió és haver-ne fabricat, aquest primer any de pandèmia, sis milions. “Amb l’ús de mascaretes, ha baixat molt la venda de maquillatge i podríem estar en un ERTO o en fallida, però vam reaccionar ràpid i vam canviar de dalt a baix el nostre plantejament de negoci, de manera que la crisi sanitària fins i tot s’ha convertit en un motor intern de creixement”, reflexiona Carla Hernan, desenvolupadora de negoci de Laurendor. De fet, la facturació del grup passarà dels tres milions d’euros del 2019 als cinc milions d’aquest exercici. Per aconseguir-ho, han reforçat la plantilla (de 35 a 40 treballadors), han renovat maquinària, han doblat torns i han ampliat molt l’oferta del que ara és el seu producte estel·lar, el gel hidroalcohòlic, que fins i tot han pogut exportar. Laurendor va començar amb els dosificadors de sobretaula i les ampolletes per portar a la bossa de mà i ara té tot tipus de formats, des de sobres monodosi fins a bidons de cinc litres. Com indica Hernan, fer el canvi productiu no va ser difícil: “Tenim una cartera de 400 referències i, de fet, és molt més complex fabricar-les totes en mida petita que una de sola en grans quantitats.”\nLaurendor acaba de rebre una autorització excepcional del Ministeri de Sanitat que permetrà acreditar que els seus productes són viricides, és a dir, que eliminen virus com el que causa la Covid-19. Es pot consultar en el web del ministeri el catàleg de companyies que treballen amb aquest tipus de certificat. Laboratoris Montplet, especialitzats en productes antisèptics –sobretot alcohol i aigua oxigenada–, és una de les empreses catalanes amb més trajectòria en aquest sector. De fet, actualment fabrica gairebé una quarta part de les referències biocides amb eficàcia viricida autoritzades per l’Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris. Vanessa Monfort, directora general de la firma, amb fàbrica a Barcelona, reivindica el valor d’aquesta acreditació i, sobretot, demana a les autoritats i a les empreses que donin informació clara i veraç. “Si els gels desinfectants de mans són higienitzants, són productes cosmètics, i les marques no poden reivindicar que maten virus, però el problema és que fins i tot a la farmàcia et venen gels que no són antisèptics, i si no tenim clar què estem comprant, podem tenir una falsa sensació de seguretat”, adverteix. Monfort recorda que, arran de la crisi sanitària, moltes empreses del sector químic han començat a fer gel desinfectant de mans i que “al mercat n’hi ha de propietats i qualitats molt diferents”.\nPoca cultura de prevenció\nLaboratoris Montplet ja fabricava abans de la pandèmia gel hidroalcohòlic viricida, però a casa nostra se’n venia molt poc, perquè, a diferència de mercats com el nord d’Europa i la Xina, no hi havia cultura de prevenció de virus. Per això, les vendes de gel desinfectant a l’Estat espanyol eren “gairebé nul·les”, de l’1%. De la nit al dia, però, la demanda d’alcohol i de gel desinfectant de mans es va enfilar un 300%. “Va ser increïble. Amb la grip A vam tenir un augment de la demanda fort, però va durar dos mesos, i ni de bon tros va arribar a les xifres d’ara”, recorda Monfort. L’empresa, que dona feina a gairebé 100 persones, va vendre 16 milions d’unitats d’antisèptics el 2019 i espera créixer aquest any més d’un 50%.\nMontplet té marca pròpia, però treballa molt per a tercers, fent marca de fabricants, cooperatives farmacèutiques i de gran consum. “A l’inici de la pandèmia –recorda la seva directora general–, ens vam centrar a proveir de viricides el canal d’hospitals, geriàtrics i farmàcies, perquè eren els que més ho necessitaven. Vam prendre aquesta decisió per una qüestió d’ètica i responsabilitat social.” De fet, Monfort recorda amb tristesa les trucades “desesperades” de residències de gent gran i altres persones i entitats que estaven en una situació límit. “No sabien d’on treure els gels desinfectats i, tot i que els casos eren dramàtics, a vegades els havíem de dir que no els podíem ajudar, perquè, tot i que vam augmentar moltíssim l’oferta, no donàvem l’abast.”\nSegons el director d’operacions de Montplet, Mariano Aguilera, la fàbrica ja treballava en tres torns, però va intentar “dinamitzar al màxim l’activitat reduint molt les parades productives i els canvis de format i dedicant línies exclusivament a la producció dels viricides”. De fet, indica, el grup encara té “més peticions de les que pot atendre, perquè els hospitals i les farmàcies estan sent previsors i s’estan preparant de cara a possibles rebrots”. Per això, l’empresa té previstes noves inversions de cara al 2021.\nAra, però, encara que la demanda continua sent molt alta, els moments més crítics han passat. Ja no hi ha la guerra de preus ni l’escassetat de matèries primeres i envasos que van posar-ho tot tan difícil al març i els mesos posteriors. Llavors faltava de tot, també fabricants, i l’Agència per la Competitivitat de l’Empresa, Acció, va treballar intensament per buscar solucions. Gairebé 150 empreses catalanes de l’àmbit dels desinfectants van respondre a la crida i van oferir la tecnologia, el material i la capacitat productiva que tenien per fer front a l’emergència sanitària. Totes es van registrar en un marketplace digital creat per Acció per recollir ofertes i demandes. Com indica Cristina Serradell, directora d’internacionalització de l’agència pública, “hi havia empreses que ja feien gel hidroalcohòlic, i també altres firmes, sobretot fabricants de cosmètica, que tenien la capacitat productiva i el know how necessari per parar el cop; algunes ho van fer de manera temporal i d’altres amb voluntat de seguir”. Acció les va acompanyar en els processos de certificació i les va posar en contacte amb les autoritats pertinents, entre altres coses. “Fins a finals d’abril, anaven variant les regulacions constantment; cada dia era una cosa nova, va ser una bogeria”, recorda Serradell.\nEnriquit amb lavanda\nEcopol Tech, amb seu a l’Arboç, és una de les empreses químiques que van fer el pas. El grup està centrat en la recerca, el desenvolupament i la fabricació de polímers nanoestructurats d’alt valor afegit, materials que es fan servir tant en el sector industrial com en el farmacèutic i cosmètic. Com explica Joaquin Bonelli, director de projectes de l’empresa, durant el mes d’abril van estar treballant en la “recepta” de gel desinfectant de l’OMS. “Però des del principi vam voler diferenciar-nos i el vam enriquir amb oli de lavanda natural per les seves propietats antifúngiques i antibacterianes, i la seva fragància, absorció i hidratació”, hi afegeix. Des de l’inici de la pandèmia, la companyia tarragonina ha fabricat 25.000 litres d’aquest gel, dada que suposa una facturació de 165.000 euros.\nA banda de l’orgull d’haver aportat el seu “gra de sorra” per fer front a la crisi, la fabricació d’aquest antisèptic ha estat un baló d’oxigen per a Ecopol Tech. “Nosaltres som una empresa intensiva en investigació i producció de polímers d’altes prestacions, és per això que la situació actual podia comportar el risc d’ERTO, però durant aquests mesos hem aconseguit reinventar-nos i compensar una certa davallada de facturació en la part industrial amb la producció del nostre gel higienitzant”, relata Bonelli. El gel hidroalcohòlic ja forma part del seu catàleg i cada vegada en formats més diversos, fins i tot en contenidors de 1.000 litres. I és que tot indica que, durant molt temps, la demanda seguirà a l’alça.\nd’unitats d’antisèptics va fabricar el 2019 Laboratoris Montplet, i espera créixer aquest any més d’un 50%.\nd’euros facturarà aquest exercici Laurendor, en contraposició amb els 3 milions de l’any anterior.\nEl Punt Avui. Girona 19-10-2020, Pàgina 8\nEl Punt Avui. Nacional 19-10-2020, Pàgina 8


El centre de Creació Jove C-19 reprèn les activitats presencials per a adults\nPublicat el Dimarts, 16 Març 2021 11:31\nEl Centre de Creació Jove C-19 de l’Ajuntament d’Eivissa ha reprès les activitats presencials dirigides a persones adultes. El centre compta amb una àmplia oferta d’activitats lúdiques per a adults que es realitzen durant el matí de dilluns a divendres. Totes les activitats s’adapten a les condicions sanitàries i d’aforament vigents en aquest moment.\nDins el programa d’activitats d’adults hi ha classes de Txi-kung, una tècnica xinesa d’exercicis i estiraments suaus, dilluns, dimecres i divendres de 9.15 a 10.15 hores; els mateixos dies, de 10.30 a 11.30 hores hi ha classes de Taitxí; dimarts i dijous, de 9 a 10 hores, Pilates per a la correcció postural i tonificació del cos.\nEls adults també poden realitzar classes d’improvisació teatral, dimecres d’11.45 a 13.15 hores o el taller ‘Descobreix el teu clown’, divendres d’11.30 a 13 hores.\nEl programa durant aquest trimestre es completa amb un taller creatiu de collage, dimecres de 10 a 13 hores; classes d’Hatha Ioga, dimarts i divendres de 9.00 a 10.30 hores.\nA més d’aquestes activitats, avui es compartirà, tant a la pàgina de Facebook de l’Ajuntament d’Eivissa com a les xarxes de la regidoria de Joventut (@VilaJove), un vídeo gravat per Toni Planells per a promoure un oci alternatiu i saludable al C19 i animar la joventut de la ciutat a que participi en les activitats dirigides a joves.\n‘Volem animar els i les joves de la ciutat a que tornin a venir al C19, ja que és el seu centre d’oci juvenil, i a que participin a totes les activitats que organitzam per a ells i elles i també amb la seua col·laboració, i sempre de manera segura i respectant tots els protocols que exigeix la situació. En uns moments tan difícils com els que vivim, l’oci juvenil és essencial per a la nostra joventut’, ha assenyalat la regidora de Joventut, Claudia Cotaina.


Tayuva lilacina – OPK – Opistobranquis\nHome Guia d’Opistobranquis Nudibranchia Euctenidiacea Doridacea Tayuva lilacina\nTayuva lilacina per Manuel Ballesteros\nGènere: Tayuva Marcus & Marcus 1967\nEspècie: Tayuva lilacina (Gould, 1852) [Doris]\nNota taxonòmica: Tayuva lilacina ha estat considerada fins fa molt poc com a pertanyent a l’espècie Discodoris maculosa (Bergh, 1884). La recent i profunda revisió dels Discodorídids efectuada per Dayrat (2010. A Monographic revisión of basal discodoridid sea slugs. Proc. Cal. Acad. Sciences, (4), 61, supl. I:1-403) basada en caràcters morfològics i d’anatomia interna ha posat en evidència l’existència d’espècies sinònimes en diferents mars del món i ha reduït el nombre d’espècies vàlides dins de la família Discodorididae. Tal és el cas de Discodoris maculosa, una espècie mediterrània ben coneguda i que ha estat inclosa en l’espècie Tayuva lilacina, una espècie de molt ample distribució circumtropical i en mars temperats com el Mediterrani. L’espècie Discodoris maculosa és acceptada com a T. lilacina en el WoRMS (World Register of Marine Species) i en el CLEMAM (Check List of European Marine Mollusks), les dues organitzacions taxonòmiques online més serioses i actualitzades. No obstant podria donar-se la circumstància que davant de nous estudis de filogènia molecular es descobrís que Tayuva lilacina fos més aviat un complex d’espècies diferents emmascarades amb una morfologia molt similar.\nEs tracta d’un doridaci de grandària mitjana a gran els exemplars mediterranis de la qual poden arribar als 60 mm de longitud. El cos és molt aplanat i de textura coriàcia. La coloració general del dors és marró-grisenca amb abundants taques arrodonides marró-verdoses de diferents grandàries. Tot el dors està adornat amb nombrosos i petits tubercles cònics col·locats molt atapeïdament. En alguns exemplars pot veure’s una espècie de línia blanca discontínua medidorsal que va des de la zona branquial fins a la zona interrinofòrica, constituïda aquesta per l’alineació de tubercles blancs. Tot el dors de l’animal, inclosos els tubercles té una abundant especulació interna. Els rinòfors són lleugerament groguencs, les laminetes marrons i l’àpex és maçut (en forma de maça); la beina rinofòrica posseeix de 12 a 14 petits tubercles en el seu marge superior. Hi ha 6 fulles branquials tripinnades blanc- groguenques que envolten a la papil·la anal; la beina branquial és poc elevada i té la vora superior lobulat. La cara inferior del mantell i els flancs del cos tenen abundants taques *terrós-vermelloses de diferents grandàries. El peu és bastant ampli, de color blanquinós però amb nombroses taques i puntuacions marró-vermelloses. La boca disposa de dos curts palps orals de color blanc.\nAquesta espècie se sol localitzar a escassa profunditat sota pedres, des de tolls de marea fins a diversos metres de profunditat. En aquest hàbitat, per la seva coloració i aspecte aplanat, els animals poden confondre’s i passar desapercebuts com a esponges incrustants, de les quals poden alimentar-se com succeeix amb altres discodorídids. La posta és una espiral blanquinosa d’uns 20 mm de diàmetre i amb ous d’unes 90 micres.\nLilacina és una referència al to violaci (lila) de la coloració corporal d’aquesta espècie.\nTenint en compte la revisió de Dayrat (2010), es tractaria d’una espècie de molt àmplia distribució circumtropical i d’aigües temperades l’àrea de les quals abastaria des del Carib (citada com Peltodoris cruci, Tayuva ketos i Peltodoris hummelincki), Illes Canàries i arxipèlag de Cap Verd (citada com Discodoris confusa), Pacífic Est (citada com Tayuva ketos), illes Galápagos, Indo pacífic (citada com Doris lilacina, Discodoris lilacina, Discodoris concinna, Discodoris fragilis i Tayuva ketos), Mar Roig, Sud-àfrica, Austràlia i Hawaii, costes atlàntiques europees i Mediterrani. En la Península Ibèrica ha estat citada en la costa cantàbrica, a la zona de l’Estret de Gibraltar, en les costes mediterrànies andaluses, en la costa llevantina i a Catalunya. En les costes catalanes ha estat observada en el litoral nord de la Costa Brava com la Platja de Sant Antoni i Es Caials a Cadaqués i a la zona de Cap Falcó, entre d’altres llocs.\nCites georeferenciades conegudes de l´espècie: Tayuva lilacina\nAquesta gràfica mostra la probabilitat d´observació de Tayuva lilacina basada en els nostres propis registres.\nBallesteros, Manuel, Enric Madrenas, Miquel Pontes (2012-2018) "Tayuva lilacina" in OPK-Opistobranquis, Published: 16/05/2012, Accessed: 23/01/2018 at (https://opistobranquis.info/ca/jg6DK)


El ball de gitanes envaiex el Vallès - Tornaveu\nDimecres, 4 de març de 2020 12:00h\nLa temporada del ball de gitanes al Vallès s'allargarà fins al 27 de juny\nÉs temporada de ball de gitanes. El carnaval va donar el tret de sortida d’una llarga llista d’actuacions a arreu de diverses poblacions del Vallès, un dels territoris més actius en la conservació i difusió d’aquesta dansa tradicional que té arrells en diversos punts dels Països Catalans, amb focus molt actius també al País Valencià, però també al Camp de Tarragona, el Penedès, el Maresme, el Garraf i la Catalunya Central durant les festes de Corpus.\nEn el cas del Vallès, l'Agrupació de Colles de Ball de Gitanes de Vallès treballa per promocionar aquest ball popular i vetllar pel bon funcionament de les colles. El ball de gitanes, també anomenat ball de plaça (ball de plaça), és una dansa popular de caràcter camperol, on els balladors i balladores salten i es mouen de manera enèrgica vestits per a l'ocasió. Les dones porten una brusa adornada amb cintes, faldilla amb volants i espardenyes amb vetes de color. A les mans porten les castanyoles i sobre les espatlles un mantó brodat. Els homes vesteixen camisa, corbatí, armilla, faixa, pantalons, espardenyes, barret al cap, camals adornades amb cascavells i algunes vegades americana, mocador o un llaç al voltant de coll.\nSi esteu interessats a submergir-vos en aquest ball, podeu consultar el calendari de ballades en el web de l'Inventari del Patrimoni Cultural Immaterial del Vallès. Les properes actuacions seran a Cerdanyola del Vallès i Ripollet (15 de març), Sant Llorenç Savall (21 març), Castellar del Vallès (22 de març) i Canovelles (29 de març).


Ricard Bonmatí i Guidonet - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nRicard Bonmatí i Guidonet\n(S'ha redirigit des de: Ricard Bonmatí)\n12 octubre 1954 (66 anys)\nRicard Bonmatí i Guidonet (Barcelona, 12 d'octubre de 1954) és un escriptor, rapsode i rondallaire català. És llicenciat en filologia catalana. Del 1978 al 1989, va treballar de mestre d'educació primària. Des del 1990 és escriptor i traductor per a infants i joves, i també assessor de mestres en poesia, teatre i rondalla. Des del curs 2008-2009, és professor associat a la Facultat de Magisteri Blanquerna.\nDes del 1992, va sovint a escoles d'arreu de Catalunya a recitar-hi poemes, contar-hi contes i presentar-hi les seves obres de teatre. Des del curs 2004-2005 està adscrit als "Itineraris de lectura. Els autors a les escoles", de la Institució de les Lletres Catalanes.\nEl maig del 2006, en el "Taller de poesia en quatre llengües", va recitar poemes en català, en gallec i en castellà, al costat d'Itziar Zubizarreta, que ho va fer en èuscar, davant d'alumnes de Lleó i rodalia, dins el marc del Saló Internacional de la Literatura Infantil i Juvenil "Leer León". Des del 1995, fa d'ajudant de direcció teatral de les seves comèdies per a vint-i-cinc actors al cicle mitjà de l'escola Arc Iris de Barcelona.\n1 Obres de literatura infantil i juvenil\n1.1 Poesia publicada\n1.2 Cantates estrenades i publicades localment\n1.3 Prosa publicada\n1.4 Obra de teatre publicada\n2 Selecció de poemes propis i d'altres autors amb propostes de treball didàctic\n3 Traducció més destacada en el camp de l'educació\n4 Articles publicats sobre literatura oral i educació\nObres de literatura infantil i juvenil[modifica]\nRicard Bonmatí a l'escola Arc Iris de Barcelona, l'abril del 2008\nEstimades feres (Bruño, 1990; Baula, març del 2009, 2a ed. rev. i ampliada)\nL'any tirurany (Cadí,2003;2007, 2a ed. revisada, 2011)\nEn cap cap cap (Cadí, 2008)\nFeres enciseres. Encanteris per captivar humans (Cadí, 2010)\nPetits grans moments (Sd Edicions, 2010).\nSopa de haikus de joia amb natura i cultura (primer premi de poesia del Concurs Literari “Crea el teu conte”), Obra Social de Caixa Catalunya, 2010.\nEl zoo d'un poeta, de la A a la Z (Castellnou, 2012)\nCantates estrenades i publicades localment[modifica]\n"Benvinguts a la Terra" (text i cançons propis)\n"El millor invent del Mediterrani" (text propi i cançons d'arreu del Mediterrani)\n"Qualsevol nit pot sortir el sol" (text propi i cançons de diversos autors)\n"Per Nadal passem bugada" (text propi i nadales populars).\nContes populars catalans (Baula, 2004; 2007, 2a ed. rev.; 2012, 3a ed. revisada)\n"Ratera, Sant Maurici i els Encantats" (Cavall Fort, 2005, 1033/1034).\nContalles i rialles (Cadí, 2010).\n“La castanya i l'amic del bosc”, “El sol i el tió”, i “El Carnestoltes al País de Tothom Igual”. Com a annexos al seu llibre Poesia a l'escola (Associació de Mestres Rosa Sensat, 2008, 2a ed. rev.)\nObra de teatre publicada[modifica]\n"¡Hem inventat el motor d'aigua!" Dins del recull d'obres de diversos autors Ens entenem! (Vic: Eumo, 2008)\n"Com més serem, més riurem." Com a annex al seu llibre Poesia a l'escola (Associació de mestres Rosa Sensat, 2008, 2a ed. revisada).\n"La llegenda de sant Jordi" (Cadí, 2009, 2a ed.).\nSelecció de poemes propis i d'altres autors amb propostes de treball didàctic[modifica]\nPoesia a l'escola. Com fer grans lectors i recitadors (Associació de Mestres Rosa Sensat, 2008) (Dossiers; 67).\nTraducció més destacada en el camp de l'educació[modifica]\nUn món per llegir. Educació, adolescents i literatura, de Guadalupe Jover (Associació de Mestres Rosa Sensat, 2007). D'aquest llibre, en va publicar la ressenya "Una obra cariñosamente combativa" a Cuadernos de Pedagogía, 375 (gener del 2008).\nArticles publicats sobre literatura oral i educació[modifica]\nLes rondalles van a escola". Crònica d'Ensenyament, 55 (abril del 1993).\n"¡Doneu poemes als infants!". Faristol, 25 (setembre del 1996).\n↑ BibliotecaSant Jordi, El raconet d'en Ricard Bonmatí\n↑ edu365.cat, Bibliografia, Estimades feres\n↑ El Periodico, Se abre el telón\n↑ Llibre: Poesia a l'escola. Com fer grans lectors i recitadors\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Ricard Bonmatí i Guidonet\nPàgina personal d'en Ricard Bonmatí\nItineraris de lectura. Institució de les Lletres Catalanes\nConferència, Jugar amb la poesia:rebre i donar llum i dolçor\nISNI: 0000 0001 1682 2162\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ricard_Bonmatí_i_Guidonet&oldid=22047159»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 oct 2019 a les 21:14.