Cerca totes les ofertes d'hotels a South Wood Entrada:\n1 ComentarisWestern Motel...Habitacions per nit per només61 EUR Més zones a Salinas (CA)\nMés de 1.150.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 30.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de South Wood Restaurants i cafeteries\nAlisal Center Fish and ChipsAlisal PizzeriaBar RioDelisia's Taqueriader wienerschnitzel\nEssent una localització molt desitjada, South Wood és el lloc on anar quan es va a Salinas (CA). Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. South Wood té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Gaudeixi de les millors ofertes d'Agoda.com quan decideixi estar a Salinas (CA). Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Vegi les ofertes d'hotels més ben qualificades a South Wood insertant les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a South Wood, Salinas (CA)\nÀrea South Wood\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Salinas (CA), Western Motel és...\nTots els hotels de Salinas (CA)\nHotels a South Wood: Western Motel\nLlocs d'interès a South Wood: Alisal Center Fish and ChipsAlisal Pizzeria


Podem tenir febre per culpa de la nostra ment? | Psico-Ajuda\nInici › Ansietat › Podem tenir febre per culpa de la nostra ment?\nPodem tenir febre per culpa de la nostra ment?\nPublicat el 3 de febrer de 2020 per Pilar Lluveras — Sense comentaris ↓\nEns ha arribat aquest cas :\nUn noi sa, que està de vacances a la Xina. Quan ha de tornar i passar els controls de l’aeroport pel “coronavirus“, se li detecta que te febre.\nEl porten a l’hospital, se li fan els controls mèdics pertinent, i se’l deixa en aïllament. Durant aquests dies ell mateix s’ha d’anar prenent la temperatura cada 3 hores per si te febre però sempre li marca la temperatura correcte.\nL’Hospital el dona d’alta però quan torna a anar a l’aeroport per agafar l’avió, en el control torna a marcar febre.\nAltre cop entrada a l’hospital, i més revisions mèdiques que no detecten res. El fan quedar-se en un hotel tancat per si de cas. L’hotel li va prenent la temperatura matí i nit, al mateix temps que ell també se la va prenent.\nEl sorprenent de tot això, és que quan es pren ell la temperatura, el termòmetre marca normalitat absoluta. Quan li pren el personal de l’hotel, la té més alta.\n(La història acaba que finalment va aconseguir pujar a l’avió i tornar.)\nTots hem sentit a parlar que això pot passa amb la pressió arterial, aquesta pot augmentar quan la persona està en entorns sanitaris (l’Efecte bata blanca). Però amb la temperatura corporal també? mai se n’ha parlat massa però també és així.\nTal com explica L’Hospitalet Clínic la temperatura corporal està regulada pel nostre cervell que actua com a termostat indicant quina és la temperatura més adequada en cada moment. Mèdicament es considera febre quan es té més de 37,7 graus (per el coronavirus el barem era de 37,3 grau). Pot una persona sobrepassar aquests barems sense estar “malalta” físicament? :\nM’han de mesurar la temperatura corporal per saber si tinc un virus que diuen que es molt greu…\nM’ha de mesurar la temperatura corporal, i d’això depèn que pugui tornar a casa o no….\nDavant d’això generem un nerviosisme i se’ns manifesta a cada un de diferents maneres: hi ha qui te atacs d’ansietat, d’altres marejos, diarrees, opressió al pit, i d’altres com en aquest cas, augment de la temperatura.\nInteressant adonar-nos que hauríem de treballar per resoldre això. Aprendre a gestionar les nostres emocions/pensaments/gestió de l’energia amb un psicòleg, perquè, sigui per una cosa o per una altra, en algun moment de la nostra vida ens poden trobar limitats i començar a tenir símptomes somàtics, amb explicació mèdica o no, persistents (podeu llegir més sobre el que explica l’Hospital del Vall Hebron sobre el Trastorn de somatització).\nImatge extreta de la web Hospital clínic\n‹ Obrim nou despatx a Badalona\nLa dutxa de cada dia ›\nEtiquetat amb: teràpia\nPublicat a Ansietat, EFT, EMDR, hipnosi, teràpies


ERC de Puigcerdà designa el regidor Joan Manel Serra com a candidat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nERC de Puigcerdà designa el regidor Joan Manel Serra com a candidat\nSerà el que des de fa mig any ocupa la cadira de regidor a l'Ajuntament, Joan Manel Serra\nmiquel spa 26.02.2019 | 22:57\nSerra, amb camisa blanca, és proclamat candidat a l'alcaldia per ERC emili giménez\nSerra, amb camisa blanca, és proclamat candidat a l'alcaldia per ERC\nERC de Puigcerdà ha confirmat el seu candidat a les eleccions municipals del 26 de maig. Serà el que des de fa mig any ocupa la cadira de regidor a l'Ajuntament, Joan Manel Serra. Amb aquesta decisió, el partit ha capitalitzat l'experiència i notorietat guanyada pel nou regidor en els últims mesos amb la voluntat d'iniciar una nova etapa del partit al municipi i al consistori, on vol recuperar el pes que hi va tenir fins fa dues legislatures.\nJoan Manel Serra té 46 anys i va néixer a Puigcerdà. A la vila és conegut perquè ha estat jugador del Club Gel Puigcerdà, al qual encara està vinculat. Té estudis d'arquitectura tècnica i ha treballat en el sector immobiliari de la vall. La seva designació s'ha fet a través d'una jornada de votacions primàries en què ha estat l'únic candidat i ha obtingut la unanimitat dels militants d'ERC a la vila. La seva candidatura encapçala un nou equip de treball que es va gestar fa uns mesos aprofitant el relleu de l'últim cap de llista i regidor, Raimon Ribas. La formació republicana ha apuntat que en les pròximes setmanes anirà desgranant les línies principals de la seva aposta. En aquest sentit, en els últims mesos, l'activitat d'oposició del partit s'ha centrat, entre altres aspectes, en la gestió de la neteja i l'ordre a la via pública.\nEl gran repte d'ERC a Puigcerdà és aprofitar l'embranzida que en els últims anys ha guanyat el partit a escala nacional i, alhora, sumar aquest factor al possible desgast que experimenti el PDeCAT després de sumar ja dues legislatures. En les municipals del 2015, ERC va obtenir 372 vots, la qual cosa va suposar un percentatge de l'11,4% i un regidor a la sala de plens. La xifra va quedar molt lluny dels 2.237 vots de CiU i el seu 68,9% de percentatge i va fer tocar fons a la formació, o el que en quedava, que el 2011, ja amb uns resultats dolents pel que tenia fins llavors, va aconseguir tres regidors sota les sigles d'Endavant Cerdanya.\nL'any 2011 EC va obtenir 729 vots i el 20,3% de percentatge. Les esperances d'ERC a Puigcerdà passen perquè es consolidin les tendències dibuixades en els últims comicis. Si bé fa de mal comparar per la diferència d'escenaris polítics, a les files republicanes locals es tenen molt present els 611 vots i el percentatge del 19,3% aconseguits a les eleccions al Congrés d'Espanya de l'any 2016. En aquells comicis, ERC va quedar en segon lloc a 38 vots de CDC. A les eleccions al Parlament del 2017, però, Ciutadans es va interposar com a segona força amb el 27,4% dels vots.


Ferran Adrià busca professionals qualificats per treballar sense horaris ni normes fixes a elBulli1846 - Diari de Girona\nEl període per presentar sol·licituds s'acaba l'1 d'abril\n28·01·20 | 17:46\nLa reconversió del Bulli de restaurant a centre d'innovació va cremant etapes. El nou espai -anomenat elBulli1846, que ha suposat una inversió de 9 milions d'euros- es serà un laboratori expositiu per reflexionar sobre l'eficiència en innovació. La intenció de Ferran Adrià és que per Cala Montjoi hi passin equips multidisciplinaris que aniran canviant segons les necessitats de el projecte.\nLa primera convocatòria d'elBulli1846 es va obrir el passat dilluns 13 de gener i romandrà oberta fins a l'1 d'abril de 2020. Adrià busca un equip de 12 professionals qualificats que se seleccionaran d'entre tots els candidats que compleixin amb els requisits: "amb talent creatiu, motivació, capacitat d'expressió, compromís de treball i actitud proactiva".\nTots ells han d'estar disposats a treballar "sense horaris ni normes fixes" perquè "es vol explorar tots els models possibles per comprendre com es pot ser més eficient en aquelles organitzacions l'activitat de les quals giri al voltant de la innovació".\nEconomia, finances i gestió d'empreses\nEls 12 professionals d'aquesta primera convocatòria tindran l'objectiu de qüestionar i millorar 'Sapiens', el mètode creat per l'equip de Ferran Adrià per connectar coneixement.\nEls seleccionats seran informats abans de l'1 de maig de 2020, i el període d'investigació i activitat en elBulli1846 s'iniciarà el 24 d'agost i finalitzarà el 20 de desembre de 2020.\nAquests són els salaris que percebran en aquest període, durant el qual hauran de sufragar les seves despeses bàsiques, entre elles l'allotjament.


Costes es compromet amb Luisa Salvador a rehabilitar el barri de pescadors - El Meridiano de L'Horta\nCostes es compromet amb Luisa Salvador a rehabilitar el barri de pescadors\nEl passat dijous 22 de novembre va tenir lloc una reunió a la Direcció General de Costes a València entre l’alcaldessa del Puig de Santa Maria, Luisa Salvador i el cap de la Demarcació de Costes, Antonio Cejalvo.\nL’alcaldessa va exposar davant el representant de Costes les necessitats de les platges del municipi que depenen de l’actuació de la Direcció General per poder ser satisfetes, o del permís ministerial perquè l’Ajuntament puga actuar sobre elles. Aquest és el cas de la rehabilitació del barri de pescadors, l’ampliació dels espigons de la Torreta de Santa Elvira o el permís per reparar i ampliar la passarel·la de vianants.\nUn cop escoltades les reividicaciones de l’alcaldessa, el Cap de Demarcació de Costes va expressar la seua voluntat de satisfer-les i es va comprometre a formular un projecte conjunt i enviar per a la seua aprovació al ministeri de Transició Ecològica.\nDesprés de la reunió, les sensacions per les dues parts han sigut «molt satisfactòries», segons ha expressat l’alcaldessa Luisa Salvador, «posant de manifest una vegada més que la coordinació i la col·laboració entre amb dues administracions és una realitat».\nTags: Ajuntament del puig barrio de pescadores del puig Costas luisa salvador rehabilitación


Els marejos de Stendhal, por Màrius Carol\nA Barcelona se l’ha comparat al llarg de la història amb altres grans ciutats. Jules Romains va proclamar que si multipliquem Barcelona per deu obtindrem Nova York. Leonardo Sciascia va confessar que París és una forma de felicitat on se sobreposen la ciutat literària i la ciutat real, però també Barcelona s’acosta a aquest ideal quan hi vas o quan hi tornes. I fins i tot Henry Miller va escriure que Barcelona li va semblar una estranya barreja de Brooklyn i Brussel·les, quan va arribar-hi amb cotxe el 1954. El que no havia passat mai és que algú l’hagués comparat amb el Caire, com ha fet aquesta setmana Jordi Clos, arqueòleg i hoteler. El president del Gremi d’Hotels ha declarat que té ganes de poder dir amb orgull que és de Barcelona encara que Messi no hi sigui. Segons el seu parer, aquest orgull s’ha esvaït a costa de la improvisació i la negativa a qualsevol projecte, ja sigui l’ampliació de l’aeroport, la instal·lació de l’ Hermitage o la implantació del Four Seasons. Segons la seva opinió, la ciutat és lletja, mentre es multipliquen les terrasses sense cap criteri, l’asfalt és un galimaties de colors i les barreres en forma de tanques, boles o blocs la converteixen en una gimcana: “No és la Barcelona que teníem, cada vegada em recorda més el Caire”.\nClos és un apassionat d’ Egipte, fins al punt que posseeix un bellíssim museu egipci en l’ Eixample. I ha hagut de patir el caos del Caire en els seus viatges. Però no sé si és encertada la comparació entre les dues capitals perquè a la megalòpolis egípcia se li acumulen els projectes, que van des del trasllat de la ciutat administrativa i dels negocis a 45 quilòmetres fins a la implantació de nous recintes culturals, com el Gran Museu d’ Egipte, al costat de Giza.\nL’arqueòleg i hoteler Jordi Clos diu que Barcelona li recorda el Caire\nA Barcelona li fa falta més neteja, més seguretat i menys obstacles. Però sobretot li urgeix un model de futur, un lideratge transversal i una aposta pel creixement. Javier Marías va escriure fa uns anys: “Barcelona és la ciutat més presumida que conec, més que Sant Sebastià, més que Londres, fins i tot més que Nova York o Venècia”. Avui, a Barcelona, Stendhal no es desmaiaria per la seva bellesa com li va passar a Florència, sinó per la fetor de les miccions de carrer.


L'endeutament de l'Ajuntament creix un 21,4% al 2010 | Viu Molins de Rei\nDe 699 euros d’endeutament per habitant a finals del 2009 a 848 un any després, un increment del 21,4% és el que ha registrat el darrer informe trimestral del Fòrum Empresarial del Llobregat, a partir de dades del Ministeri d’Economia.\nAquesta xifra es situa per sobre de les ciutats que envolten Molins de Rei. L’endeutament mitjà per habitant al Baix Llobregat és de 486 euros, pràcticament la meitat de l’endeutament de l’Ajuntament de Molins de Rei. A la resta d’ajuntaments de la comarca el deute també ha crescut, però ho ha fet un 5,4% de mitjana, lluny del 21,4% de Molins de Rei.\nEl creixement de l’endeutament es deu, en part, a un crèdit d’un milió d’euros que es va demanar a finals de l’any passat, com es va explicar al ple extraordinari del mes de novembre. D’aquesta manera, i segons les dades fetes públiques en aquell ple municipal,el nivell d’endeutament de l’Ajuntament era del 75,45% en aquell moment. El regidor de Finances quan es van discutir els pressupostos de l’any passat, Enric Franch, va defensar-lo com necessari per “poder mantenir a flot l’Ajuntament”. Xavi Paz, recent estrenat alcalde i en aquells moments líder de la oposició, assegurava al novembre passat que demanar el crèdit d’un milió d’euros “hipoteca l’Ajuntament per l’any vinent”.\nEndeutament per habitant dels ajuntaments de l’Hospitalet i Baix LLobregat. 2008-2010 // FEm LLobregat a partir del Ministeri d’Economia i Hisenda.\nPer sobre de Molins de Rei tenen una ràtio de deute per habitant més alta a Vallirana, amb 975 euros, seguit de Sant Esteve Sesrovires, amb 942, i Corbera de Llobregat, amb un endeutament de 918 euros per habitant. En l’extrem oposat destaca Cornellà de Llobregat, amb un deute per habitant de 113 euros. En total, els municipis de l’Hospitalet i el Baix Llobregat acumulaven, en acabar el 2010, un endeutament de 513 milions d’euros.\nQuant a la progressió del deute, mentre municipis com Santa Coloma de Cervelló l’han reduït pràcticament a la meitat, els majors augments corresponen a Sant Climent de Llobregat i Begues. En el cas de Sant Climent de Llobregat, l’endeutament total ha passat dels 655.000 euros a 3.228.000, fet que explica que la mitjana per habitant hagi passat de 178 a 845 euros. En el cas de Begues, en els dos últims anys el deute ha crescut un 263 per cent. L’increment de Molins de Rei es queda en un 21,4%.\nEtiquetes:Corbera de Llobregat endeutament Enric Franch finances Forum Empresarial del Llobregat ple municipal Sant Climent de Llobregat Sant Esteve Sesrovires Santa Coloma de Cervelló Vallirana Xavi Paz


El passat cap de setmana la Falla Oeste va viure uns dies intensos. El divendres, com es tradicional al nostre casal es va oferir sopar popular i tertúlia fallera amb un gran nombre de fallers i amics que es van animar a gaudir de nosaltres dels nostres divendres.\nEl dissabte era el torn de la xicalla, la qual va tindre excursió a les instalacións del Pósit de Dénia i el seu port pesquer per coneixer de primera mà les arels i tradicións marineres de la nostra ciutat. En l'excursió, els guies Jaume i Vicent van explicar als més menuts les curiositats de l'ofici mariner i la tradició que té a la nostra ciutat. En acabar la comissió infantil va berenar al casal per recuperar forçes.\nDiumenge era el dia de continuar amb les tasques de confecció de les carrosses que lluirem en les pròximes festes majors. Fallers i amics es van arrimar fins les naus de l'espai fester per continuar treballant amb el cucurutxo, la purpurina, boletes... per tal de que en els mes de juliol la nostra falla presente dos treballs del mes alt nivell.\nDes de la Falla Oeste volem agrair a tots els fallers i falleres que assistixen a cada acte que des de la falla organitzem i que fan que la nostra comissió continue al capdavant de l'activitat fallera de la ciutat.\nTotes les fotografies de l'excursió de la xicalla al Pósit de Dénia en Galería.\n#2016 #xicalla #excursió\nGran dia en el Parc de Bombers de Dénia\nAPROSDECO amb les carrosses de l'Oeste\nAixí vam gaudir els fallers dels #75AnysOeste del esmorzar i dinar


IB3N | La Policia Nacional i la Local de Palma han decomissat 600 plantes de marihuana\nIB3 Notícies > societat > La Policia Nacional i la Local de Palma han decomissat 600 plantes de marihuana\nLa Policia Nacional i la Local de Palma han decomissat 600 plantes de marihuana\nUn home de 71 anys ha sigut detingut al Coll d'en Rebassa\nLa Policia Nacional i la Local de Palma han decomissat 600 plantes de marihuana amb un pes de 61 quilos, a més de cocaïna. Han detingut un home de 71 anys, al Coll d’en Rabassa. Sospiten que l’home feia de guarda de la plantació i duia una escopeta preparada per disparar. Els agents investiguen ara si l’arma pot estar relacionada amb algun altre delicte. Els agents no descarten més detencions.


Laika i Apapma presenten la querella criminal contra els presumptes autors de matar d'un tret un gat per "erradicar" aquests comportaments | BonDia Diari digital d'Andorra.\nMas i Iriarte després de presentar la querella, aquest matí.\nDc., 21/10/2020 - 10:42\nLaika i Apapma han presentat a dos quarts de deu d'aquest matí la querella criminal contra els possibles autors de matar un gat d'una escopetada a Pal el passat diumenge 11 d'octubre. Així ho ha explicat el president de Laika, Joan Mas.\nDe moment, el que consta és que els agents de policia van detenir el mateix dia 11 dues persones implicades en l'incident acusades d'un delicte contra el medi ambient: dos residents de 44 i 21 anys d'edat, que haurien participat en la mort violenta d’un gat que va ser abatut d’un tret d’escopeta. Els fets haurien succeït a Pal mateix i a plena llum del dia.\nPer la seva part, el president de l’Associació protectora d’animals, plantes i medi ambient d’Andorra (Apapma), Carles Iriarte, ha assenyalat que en principi el que han entrat ara a la batllia és un escrit per demanar que els facin trasllat de l'expedient "per saber què va passar" ja que es van assabentar del succés per la premsa. En concret, volen saber "quina és la versió oficial" per tenir coneixement de com van ocórrer els fets i a partir d'aquí, "com que està dins els nostres estatuts, prendrem les decisions i veurem com actuar". També ha precisat que pròpiament Apapma se suma a la querella presentada per Laika. "Tenim molt clar que el que hem de fer és sumar", ha emfasitzat Iriarte.\nPer Carles Iriarte, la mort violenta d'aquest gat "no és un fet aïllat" i ha insistit que tot i que sigui puntual, "ens trobem animals morts per arma de foc o verins". Al seu parer, "això s'ha d'erradicar". "No es pot anar disparant a animals vius i menys en nuclis habitats", ha denunciat Iriarte. Per aquest motiu, es personen com acusació particular, perquè "la idea és formar part perquè la causa no avanci sense nosaltres", ha comentat.\nL'advocat de la Laika, Benjamin Rascagneres, ha precisat que el que han fet avui és comparèixer perquè "se'ns remetin els autes". Un cop els tinguin, els analitzaran "per veure si eventualment s'haurien comès infraccions penals i actuar en conseqüència", ha explicat. És per aquest motiu que en aquests moments encara "no pertoca" qualificar en aquests moments els fets sense tenir l'expedient. De tota manera, sí que han formula la querella criminal contra les persones identificades en l'afer. Quant als temps de la justícia, l'advocat ha manifestat que "ara la pilota està sobre el teulat de la Batllia".\nEl president de Laika ha especificat que aniran "al màxim de la llei de tinença i protecció dels animals" pel que es refereix al maltractament d'animals amb resultat de mort. Un delicte que pot comportar fins a dos anys de presó i 12.000 euros de multa.\nLes dues associacions van anunciar ahir al vespre que davant d'aquest fet, que consideren de molta “gravetat” no es podien quedar de braços creuats i per això s'han decidit a presentar la querella.\nApapma ja va presentar el 2017 una denúncia per la mort d’un gat domèstic d’una família de l’Aldosa que va morir a causa del tret d’una arma de foc al carrer.\nEscrit per Elenacuni el Dc., 21/10/2020 - 11:31 Enllaç permanent\nI els isards? Tenen menys dret que els gats? Poden ser matats a trets pel plaer del humà?\nEscrit per Elenacuni el Dc., 21/10/2020 - 11:33 Enllaç permanent\nI els isards, no tenen dret? Moren uns quants a trets cada any!!\nEscrit per Aruna el Dc., 21/10/2020 - 12:04 Enllaç permanent\nLos isards si no se los caza terminarían invadiendo los poblados y consumirán todos los cultivos a más dominarán a la especie humana. Por eso hay que agradecer a los cazadores que dedican su tiempo libre a proteger a la especie humana. Y es mentira que maltraten animales o que sean unos sádicos, primitivos y volientos.


Quatre hores de confinament sota un núvol taronja i 11 ferits lleus per l'explosió d'Igualada\nLa deflagració ha estat causada per una barreja de substàncies i s'ha demanat a la població que no sortís al carrer fins que s'aclarís si era perillós\nEl núvol tòxic arran de l'explosió en una fàbrica química d'Igualada / CISCO VIVES\nBarcelonaUn gran ensurt ha marcat avui la vida dels veïns d'Igualada i les poblacions de la rodalia –Òdena, Santa Margarida de Montbui, Vilanova del Camí, Jorba i Sant Martí de Tou– arran de l'explosió que s'ha produït al pati exterior de l'empresa química Sima, al polígon Les Comes, a tres quarts de deu del matí. Després de la deflagració, que ha causat ferides lleus a tres treballadors, ha saltat l'alarma pel núvol químic de color taronja que s'ha instal·lat sobre la zona. No se sabia exactament quin grau de toxicitat podia tenir i quins eren els perills, de manera que Protecció Civil ha ordenat el confinament de tota la població, unes 60.000 persones.\nLa mesura s'ha anat aixecant gradualment a mesura que s'aclarien dubtes, es reduïa el grau d'alarma i es començava a dir que el núvol, de fet, no era ben bé tòxic sinó "corrosiu" i "irritant", segons paraules emprades pel conseller d'Interior, Ramon Espadaler, i el responsable dels Bombers en una roda de premsa feta al migdia. En aquest moment ja s'havia limitat el confinament a les persones més vulnerables: nens de zero a tres anys i persones grans, dones embarassades i adults amb problemes respiratoris.\nFinalment, cap a les tres s'han aixecat totes les restriccions i ordres de confinament. Tot i que s'ha insistit que hi havia perill per a la població, Protecció Civil ha anunciat que es mantindria la fase d’alerta del PLASEQCAT. "Ara toca gestionar la resta de producte que ha quedat emmagatzemat", ha dit Espadaler. A més, també s'ha establert una àrea restringida al voltant de l'empresa on s'ha produït l'explosió, on només hi poden accedir els cossos policials i serveis d'emergències.\nSegons les primeres informacions, l'explosió s'ha produït durant una maniobra de càrrega i descàrrega en què s'ha barrejat accidentalment àcid nítric –el producte tòxic i corrosiu que formava part del núvol– i clorur fèrric. La situació d'inversió tèrmica i falta de vent dificultava que el núvol es diluís, però la inversió tèrmica ha anat desapareixent progressivament.\nEls 11 ferits: 6 atesos a l'hospital i 5 al lloc dels fets\nL'explosió ha provocat ferides lleus a tres treballadors de l'empresa on s'ha originat, un dels quals tenia cremades de consideració en una mà. Tots tres han estat traslladats a l'Hospital d'Igualada, on han estat unes hores en observació. S'ha apuntat que possiblement un d'ells hauria de passar una nit ingressat. Posteriorment, tres persones més han hagut de ser ateses a l'hospital, dos treballadors de la fàbrica del costat de l'empresa Sima i un veí d'Òdena. Paral·lelament, s'han atès cinc persones més –tres bombers i dos ciutadans– al lloc dels fets, per irritació dels ulls, però no ha calgut traslladar-les al centre sanitari.\nEl núvol químic ha obligat a tallar l'accés al polígon industrial Les Comes des de la C-37, les sortides 555 i 554 de l'A-2 i el servei de la línia R6 de FGC entre la Pobla de Claramunt i Igualada. Les sortides de l'A-2 i la circulació de la línia R6 s'han normalitzat poc abans de la una del migdia.\nEl departament d'Ensenyament havia demanat a les famílies que, en cas de mantenir-se el confinament, no anessin a buscar els nens a l'escola. L'Ajuntament d'Igualada ha informat que, tot i que el confinament només es mantenia per a nens de zero a tres anys, es distribuirien dinars per a tots els alumnes de les escoles, tot i que finalment hi ha hagut una certa confusió perquè la situació ha evolucionat ràpid i molta gent no sabia exactament què havia de fer.


Ajuntament de Sant Andreu de Llavaneres - Creus que això és orgànic?\nPortada > Notícies > Marcs > Població > 2009 > Separa bé la matèria orgànica!\nNotícies | PUBLICAT 09.09.2009\nCreus que això és orgànic?\nL'Ajuntament engega una campanya per demanar als veïns que s'impliquin més en la millora de la qualitat de la recollida de matèria orgànica\nLa Regidoria de Medi Ambient posa en marxa una campanya informativa per millorar la recollida de la matèria orgànica. S'està repartint per les llars material divulgatiu i es faran punts d'informació al carrer, els dies 18, 19, 25 i 26 de setembre, per conscienciar els veïns de la necessitat de fer-ho bé per tres motius: legal, econòmic i ètic i ecològic. La cloenda de la campanya serà el 3 d'octubre amb una festa al parc de Ca l'Alfaro.\nL'objectiu principal de la campanya és conscienciar la població de per què s'ha de separar bé la matèria orgànica. Els motius més importants són tres:\no Legal: és obligatori per llei.\no Ètic i ecològic: és un hàbit més sostenible perquè representa la reducció dràstica de les escombraries que fins fa poc es portaven a incinerar i, per tant, es redueix el nombre d'emissions contaminants a l'atmosfera.\no Econòmic: no separar bé la matèria orgànica té una penalització que es tradueix en la reducció dels ajuts econòmics que reben les administracions municipals.\nLa recollida selectiva a Llavaneres està funcionant bé, però cal parar més atenció en el que es diposita en el contenidor de les restes de menjar, perquè l'Ajuntament hi ha arribat a trobar materials molt allunyats d'aquesta fracció d'escombraries, com una planxa, un ós de peluix o una bombeta. El missatge que es vol fer arribar és que separar bé els residus orgànics és important perquè el compost que se'n fa retorna a la terra.\nPer tal de millorar el funcionament d´aquest servei, l'Ajuntament demana la col·laboració dels veïns. A través d'aquesta campanya informativa, es tornarà a explicar què és i què no és matèria orgànica. Per fer-ho, s'ha editat tot un seguit de material informatiu, que ja s'ha distribuït casa per casa, i durant el mes de setembre s'organitzaran punts informatius al carrer, tant al centre com al barri marítim. Com a cloenda, dissabte 3 d'octubre, es farà una festa popular al parc de Ca l'Alfaro.\nDocumentació de la campanya\nMillora notable de la qualitat de la matèria orgànica\nEl 2009 es tanca amb una matèria orgànica de molta més qualitat, amb només un 14% d'impropis, un 29% menys que a principi d'any\nLa campanya "Separa bé la matèria orgànica!" es tanca amb una festa familiar a Ca l'Alfaro\nInformació, esmorzar, titelles i jocs\nJocs i titelles en la festa de cloenda de la campanya: "Separa bé la matèria orgànica!"\nEl proper dissabte 3 d'octubre, al parc de Ca l'Alfaro, de les 10 del matí a les dues del migdia


La Societat Agrícola de Valls espera tornar omplir de visitants la Festa de l'Oli Nou | EL PORTAL NOU\nHome Economia La Societat Agrícola de Valls espera tornar omplir de visitants la Festa de l'Oli Nou\nLa Societat Agrícola de Valls espera tornar omplir de visitants la Festa de l'Oli Nou\nLa Societat Agrícola de Valls organitza aquest diumenge, 27 de novembre, a partir de les 10 del matí, una nova edició de la Festa de l'Oli Nou de Valls que permetrà tastar el tradicional esmorzar d'olivaire regat amb oli nou procedent de les olives dels 300 socis de l'entitat. L'oli de la Societat Agrícola de Valls, emprat dins la DOP Siurana, es podrà trobar en les tradicionals garrafes de 5 i 2 litres i amb altres formats com l'ampolla de vidre de litre i de tres quarts.\nCom sempre aquesta jornada festiva i esperada per molts visitants a la capital de l'Alt Camp, començarà amb portes obertes al trull, per veure'n les instal·lacions, el seu funcionament i també el raig d'oli sortint procedent de les olives que els associats acaben de portar al molí. A la mateixa esplanada de l'aparcament de la cooperativa, si el temps ho permet, tindrà lloc el tradicional esmorzar d'olivaire. En cas de pluja, l'esmorzar se serviria a l'interior de la nau de la cooperativa. Paral·lelament, a les 11 del matí tindrà lloc l'actuació musica del grup Penjats de l'ham que amenitzarà el matí mentre els més petits podran gaudir dels inflables que s'hi instal·laran.\nTots aquests actes són gratuïts i de lliure accés. El preu del tiquet de l'esmorzar d'olivaire serà de tres euros i tots aquells que comprin una garrafa de 5 litres obtindran un descompte de 2 euros. La previsió que tenen des de l'organització és que al llarg del matí se serveixin 400 esmorzars, una xifra similar a la de l'any passat.\nEls 300 socis productors d'oliva de l'Agrícola de Valls en les més de 415 hectàrees es troben ara mateix immersos en la campanya de recollida de la collita, que ja va començar fa unes setmanes. Les previsions que ara mateix es realitzen parlen d'una davallada de prop del 30% respecte la collita de l'any passat. Si la campanya 2015 la Societat Agrícola de Valls va arribar als 190.000 litres d'oli, enguany aquesta xifra se situarà al voltant dels 140.000, segons la gerència de la Societat per les adverses condicions meteorològiques dels últims mesos amb la pràctica absència de la pluja durant els mesos que l'oliva la necessita per créixer.


Dolors Sans: ‘En l’esclerosi múltiple, la part física té tant de pes que deixa els aspectes emocionals en un segon pla’ - Fundació Esclerosi Múltiple\nDolors Sans: ‘En l’esclerosi múltiple, la part física té tant de pes que deixa els aspectes emocionals en un segon pla’\nPublicat el 04-03-2013\nLlicenciada en Psicologia per la Universitat de Barcelona, té un postgrau en Psicologia de la Discapacitat Física i la Rehabilitació i un altre de Teràpia Familiar Sistèmica. La passió de Dolors Sans per la psicologia li ve de jove, fins al punt que alguns professors la van animar a triar aquesta professió atès l’interès que sentia per la matèria. Des de l’any 1997, treballa de psicòloga a la Fundació Esclerosi Múltiple.\nDetecta reticència per part de les persones diagnosticades d’EM a l’hora d’anar al psicòleg?\nEn el cas de l’esclerosi múltiple, i en general de les malalties orgàniques, la part física i el cos tenen un pes tan gran que poden, perfectament, deixar en un segon pla tots els aspectes emocionals. Moltes vegades no hi ha una demanda clara; ara bé, sí que veiem que hi ha un cert malestar.\nNo és fàcil respondre aquesta pregunta. Hi pot haver malestar psíquic que es manifesta molt clarament. En canvi, d’altres vegades, el malestar es manifesta de forma més encoberta. Al nostre servei utilitzem escales estandarditzades per fer una primera aproximació, però el més valuós és sempre l’experiència subjectiva de cada persona que conviu amb la malaltia. Ningú no és responsable de patir una malaltia: la pròpia responsabilitat se subscriu a com es respon a aquesta realitat. Les manifestacions del malestar subjectiu poden ser molt variades.\nDificultats per identificar-se a la pròpia imatge, distanciament respecte als altres, sensació d’estranyesa, disminució del to vital, pèrdua d’il•lusió, irritabilitat i nerviosisme, tristesa.\nQuins són els símptomes psicològics més freqüents d’una persona amb EM?\nEls símptomes més descrits a la literatura són l’ansietat i la depressió, però penso que és molt important veure quina és la resposta subjectiva de cadascú, hi hagi o no simptomatologia. Cada vegada és més acceptada l’evidència que l’estrès ambiental o psíquic influeixen en les manifestacions de la malaltia.\nNo m’agrada la pregunta però l’agraeixo moltíssim, perquè és molt habitual. El concepte superar pot tenir la connotació de vèncer i no ho trobo útil. Al final, per a qualsevol persona, fins i tot per a una que pateix EM, el que compta és com pren la seva pròpia vida, assumeix les dificultats i tira endavant.\nCom afecta l’EM en la personalitat?\nQuin impacte té l’EM en la família?\nÉs molt més important del què se sol tenir en compte. A tall d’exemple, hi ha estudis que demostren que, fins i tot en el moment del diagnòstic, la incidència de l’ansietat és igual o més alta en les parelles o familiars de les persones diagnosticades que en elles mateixes. Crec que en l’àmbit de les famílies tenim molta feina a fer, no només com a psicòlegs, sinó també com a servei.\nEs diu que l’ajut psicològic és molt important en les persones recent diagnosticades. Per què?\nEn general, en el moment del diagnòstic, el trencaclosques vital es trenca. El diagnòstic d’EM és una mala notícia per a la qual ningú no està preparat. Evidentment les peces es poden tornar a posar al seu lloc però són inevitables els interrogants, les pors, la incertesa… Fins que la persona no aprèn a donar sentit i significat als seus símptomes corporals ho passa malament. Aquesta etapa és dura i requereix temps i molta energia.\nDeu ser-ho molt. De fet, les persones amb EM s’hi remeten freqüentment. És molt difícil, potser impossible, comunicar bé un diagnòstic d’EM. Podríem aspirar a donar-lo d’una manera el menys dolenta possible. Integrar el diagnòstic d’EM no és una tasca fàcil, requereix mesos. Segurament un acompanyament més freqüent al llarg del temps per part de l’equip d’especialistes a l’hospital general seria molt útil, però no se si és quelcom possible actualment.


Tres posicions de podi per als atletes cambrilencs al Trofeu d'Hivern d'atletisme en pista - Revista Cambrils\nPublicat el Divendres, 2 de març de 2018 10:42h\nSandra Rebollo en la prova de salt d'alçada | Cedida\nL’Estadi d’Atletisme del CN Reus Ploms va ser l’escenari, el passat dissabte 24 de febrer, del Trofeu Hivern d’atletisme en pista. Els i les atletes del Club Atletisme Cambrils van rendir a un excel·lent nivell, assolint tres posicions d’honor:\nNuria Caballero: Salt de Llargada Absolut 5.25 m. - Primera classificada\nJennifer Molano: Llançament de pes S-18 8.85 m. - Primera classificada\nZoe Delgado: 1.000 m. llisos S-10 4’18”4 - Primera classificada\nEn conjunt es van assolir dues marques mínimes per a participar en Campionats de Catalunya i 13 millores de marca personal.\nControl s-18 de pista coberta\nSimultàniament, atletes del Club Atletisme Cambrils van disputar, a la Pista Coberta de Catalunya de Sabadell, la 5a jornada de Control S-18 de Pista Coberta.\nJan Monserrate: 200 m. llisos 24”11 4t a la 2a sèrie\nAndreu Dalmau: 60 m. tanques 9”21 4t a la 2a sèrie\nPau Avellana: 60 m. tanques 10”70 5è a la 3a sèrie\nCampionat de Catalunya de proves combinades s-18 de pista coberta\nPer la tarda, el Club Atletisme Cambrils va estar representat al Campionat de Catalunya de Proves Combinades S-18 que es va disputar a la Pista Coberta de Catalunya de Sabadell. En una competició reservada als deu millors atletes de Catalunya hi participaven la Sandra Rebollo a la categoria femenina i el Jan Monserrate a la masculina.\nAmb un gran nivell competitiu, doncs les quatre primeres classificades assolien la marca mínima de participació als campionats estatals, la Sandra va assolir la 7a. posició amb una puntuació de 2.605 punts que representava un nou Rècord de Cambrils de l’especialitat. Tanmateix, assolia el rècord de Cambrils a la prova dels 800 m. llisos i dues millors marques personals a les proves de 60 m. tanques i salt d’alçada.\nDiferent sort va tenir el Jan. Al final de la primera jornada assolia la mínima per a participar al Campionat d'Espanya a la prova dels 60 m. llisos amb una marca de 7"33, marca personal al salt de llargada amb un millor intent de 5.69 m. i unes marques molt properes a la seva marca personal al salt d'alçada i llançament de pes. Dissortadament, problemes de periostitis a la cama de batuda el feien abandonar la competició quan es trobava en 4a. posició a només 7 punts del 3r classificat.


Blanes es planteja col·locar en una sola platja tots els serveis per a discapacitats - Diari de Girona\nBlanes es planteja col·locar en una sola platja tots els serveis per a discapacitats\nL'Ajuntament diu que concentrar-ho suposaria un estalvi i fa una enquesta als usuaris sobre accessibilitat a les platges\nUna de les passeres que hi ha a les platges de Blanes. diari de girona\nBLANES | E.B./DDG\nL'Ajuntament de Blanes s'està plantejant canvis per millorar l'accessiblitat a les platges del municipi. Unes de les opcions que està estudiant és concentrar tots els serveis i equipaments per a persones amb discapacitat i/o dificultats de mobilitat en una sola platja, amb tota probabilitat, a la del centre.\nI és que des del Servei de Medi Ambient consideren que haver de fer el control i seguiment de tots aquests equipaments i serveis significa un cost molt elevat, segons explica el consistori en un comunicat. On a més destaca que al seu parer els beneficiaris en traurien un millor rendiment si els serveis estiguessin situats diferent.\nPer determinar quina és la millor solució i millorar l'accessibilitat, l'Ajuntament està fent una enquesta per conèixer l'opinió sobre els equipaments per a persones amb discapacitats que hi ha a les platges i plantejar si es fan canvis o no de cara a la temporada estiuenca de l'any vinent.\nPel que fa al tema de tenir una platja exclusiva amb aquests serveis en l'enquesta es planteja als usuaris que es puntuï de l'1 al 5 com es valora la idea, així com si es creu o no adient fer-ho a la platja del centre. I si no, demanen el per què i quina altra de les dues platges triaria.\nActualment Blanes disposa d'aquests tipus d'equipaments i serveis -que també utilitzen persones amb dificultats de mobilitat- a les tres principals zones de platja del municipi. En concret, a Cala Bona -Sant Francesc- hi ha un lavabo adaptat així com una passera; a la del centre de Blanes dos lavabos adaptats -un situat al bloc del lloc de socors del costat del Club de Vela Blanes i l'altre a l'aparcament soterrat a tocar amb la plaça Catalunya-i dues passeres. Per últim, a la platja de s'Abanell hi ha un lavabo adaptat, una passera, una zona d'ombra amb vestidor i un servei de cadira amfíbia atesa pel Servei de Vigilància, Salvament i Socorrisme de Protecció Civil.\nD'altra banda, segons destaca l'Ajuntament, des de MIFAS de Blanes cada any s'han plantejat suggeriments o queixes sobre aquest àmbit perquè hi hagi unes infraestructures adequades. A més, des de l'Àrea de Turisme i Promoció de la Ciutat també es vol apostar per oferir Blanes com una destinació a tenir en compte per aquest col·lectiu.\nÉs per tots aquests motius que es va decidir posar en marxa durant aquest estiu una enquesta d'opinió. En funció de les respostes, el consistori prendrà les decisions oportunes, en la mesura del possible, pel que fa a la renovació i millora de serveis de cara al pressupost de l'any vinent.


Salt acull la jornada dedicada al dret a l’habitatge, amb experts acadèmics de la UdG i entitats del sector urbanístic - Fundació Josep Irla\nSalt acull la jornada dedicada al dret a l’habitatge, amb experts acadèmics de la UdG i entitats del sector urbanístic\nÉs el segon debat del cicle «Moviments socials i reptes de Futur» que organitza la Fundació Josep Irla a les Comarques Gironines, un projecte coordinat per Dolors Bassa\nAquest dissabte 6 de novembre s’ha celebrat la jornada sobre el Dret a l’habitatge i noves formes d’urbanisme, amb experts de la Universitat de Girona i entitats del sector.\nL’acte, que ha tingut lloc a la Factoria Cultural La Coma Cros de Salt, ha comptat amb la intervenció inicial del regidor d’habitatge de Salt Àlex Barceló. A partir de la complexitat que viu Salt en matèria d’habitatge, Barceló ha posat sobre la taula la dificultat per garantir el dret a l’habitatge, marcat per l’increment de preus: “Allò que abans eren habitatges, avui són actius immobiliaris, aquí rau la clau de la qüestió”.\nLa taula rodona ha comptat amb els professors de la UdG Josep Mª Aguirre, Gabriel Barbeta i Isabel Salamaña, i amb el portaveu del Sindicat de Llogateres de Girona Aliou Diallo.\nJosep Mª Aguirre, doctor en Dret i professor de dret administratiu de la UdG, ha fet un recorregut històric sobre els problemes de l’habitatge que ha patit el país des de la industrialització i ha recordat com el règim franquista va treballar per transformar l’Estat espanyol, un país de llogaters, en un país de propietaris. “Això fa que avui l’Estat espanyol sigui un dels grans països de propietat de la Unió Europea amb més de tres quarts del parc mobiliari en propietat”.\nTambé ha manifestat la problemàtica de la falta d’habitatge de protecció pública, basat en un model de compra-venda: “Tots els esforços que hem fet durant dècades per construir un parc d’habitatge públic donen com a resultat que avui no en tenim”. Per tant, “hem de substituir la compra-venda d’habitatge de protecció pública pel lloguer perquè ens dona major flexibilitat per donar resposta residencial a diferents persones, en funció dels seus ingressos”, ha afegit.\nGabriel Barbeta, doctor en Arquitectura i professor d’ecoarquitectura per la UdG, ha alertat que aquesta falta per exercir un dret tan fonamental com el de l’habitatge es deu a factors socials: “La consciència humana que hi ha hagut fins ara ens ha portat a què el dret de l’habitatge s’hagi convertit en un dret d’especulació“. Com a solució, proposa “educar en uns altres valors”, com el de “compartir, cooperar i empoderar la ciutadania perquè participi en la construcció i gestió dels seus habitatges”.\nIsabel Salamaña, doctora en Geografia i membre del grup d’Anàlisi i Planificació Territorial i Ambiental de la UdG, també ha denunciat l’especulació dels grans capitals: “L’habitatge ja no és una inversió familiar, sinó que és el mercat el que inverteix en un bé que no té res a veure en viure-hi”. En conseqüència, “impossibilita la compra i cada cop dificulta més el lloguer de l’habitatge”, una crisi de l’habitatge que “no només expulsa les classes més vulnerables dels nostres municipis, també la classe mitjana i treballadora”.\nAliou Diallo, portaveu del Sindicat de Llogateres de Girona, ha reivindicat el paper dels moviments socials especialment en la defensa de persones llogateres, que la llei “ha deixat sense drets” en moltes ocasions i, per contra, “sí ha blindant la propietat”. “Com a sindicat, demanem una regulació de preus efectiva, una durada major dels contractes de lloguer i que també s’obligui als grans tenidor del territori a pactar lloguers socials per a les famílies vulnerables davant la manca d’habitatge públic a curt termini”.


Vols comprar Regatta Holcombe IEP Mid? Estàs al lloc adequat! A la categoria de Botes de la botiga de muntanya trobaràs una gran varietat i tots els models disponibles, sempre amb el millor preu. Aconsegueix els millors productes de muntanya i que s’adapten a les teves necessitats i exigències a trekkinn. Estàs buscant un regal? Aleshores no et pots perdre les últimes ofertes de Calçat home.


CELEBRAT EL «DÍA DEL ENTRENADOR» (Galeria de Fotos) | Sports de ca Nostra\nCELEBRAT EL «DÍA DEL ENTRENADOR» (Galeria de Fotos)\nEscrito por lorenzo el 01/12/14 • En la Categoría FFIB\nVa presidir el president de la FFIB, Miquel Bestard, acompanyat pel responsable del Comitè d’Entrenadors, Jesús Díaz. Hi assistiren el regidor d’Esports de Palma, Fernando Gilet, i el representant del Consell de Mallorca, Joan Antoni Ramonell.\nLa jornada va començar amb un partit entre entrenadors i àrbitres contra veterans del R. Mallorca.\nEl sopar va ser al Restaurant Binicomprat d’Algaida.\nDesprés de sopar, se varen lliurar els trofeus als entrenadors que varen aconseguir guanyar les lligues de la temporada 2013-2014. També hi va haver distincions per aquelles persones destacades en relació a les seccions tècniques del futbol balear. Aquests són alguns dels distingits:\nPepe Nebot (pòstum)


Fiscalia demana dos anys de presó pel policia que va agredir Jordi Borràs\nLa fiscalia de delictes d’odi ha demanat dos anys de presó per a l’inspector de la policia espanyola que va agredir al fotoperiodista Jordi Borràs, segons que ha avançat elMón i ha confirmat ell mateix. El fiscal considera que l’agent és autor d’un delicte de lesions amb l’agreujant de discriminació per motius ideològics. També demana que se l’inhabiliti de sufragi passiu durant aquests dos anys i que indemnitzi Borràs amb 7.500 euros.\n— Jordi Borràs (@jordiborras) May 20, 2019\nA banda, demana el sobreseïment de la causa contra Borràs per la denúncia d’aquest mateix policia, que va reconèixer la seva agressió però la va justificar per un cop de puny previ. Segons la fiscalia ‘no queda acreditada la seva participació en les lesions patides per l’acusat’.\nEntrevista a Jordi Borràs: ‘Quan m’agredia dins el carreró, de seguida vaig cridar “policia!”. I el policia era ell’\nL’agent que va agredir Borràs és un comandament de la Brigada Provincial d’Informació adscrit a la Prefectura Superior de Policia de Catalunya. Segons que va publicar La Directa, l’agent va ser nomenat inspector de l’escala executiva el 2003 després d’haver superat l’oposició al centre de formació de la divisió de formació i perfeccionament del cos.


Inici > Premi València Ciutat de la Innovació. Convocatòria internacional.\nEl termini de presentació de projectes és fins al 21 de juny de 2021.\nAmb un total de 96.000 euros en premis.\nLa Delegació d’Innovació i Gestió del Coneixement de l’Ajuntament de València ha obert hui la convocatòria dels seus VI Premis d’Innovació Missions València 2030. Una convocatòria a la qual es poden presentar tots aquells projectes, així com els resums dels treballs finals de grau, de màsters o tesis doctorals, amb un caràcter innovador i d’investigació en l’àmbits de la innovació. Aquests projectes han d’identificar les árees de rellevància de Missions València 2030 (dins de la ciutat saludable, sostenible, compartida i emprenedora) en les quals han treballat i demostrat el seu impacte en la millora de la vida de les persones i el seu entorn.\nL’objectiu d’aquesta convocatòria és premiar les millors experiències d’investigació i innovació orientades a les àrees de rellevància de les Missions València 2030 per a aconseguir una ciutat més saludable, sostenible, compartida i emprenedora.\nAixí mateix, els projectes d’innovació que es presenten han d’estar implantats amb caràcter general, en l’àmbit territorial del municipi de València. Per al cas excepcional que el projecte excedisca de l’àmbit del terme municipal de València, deurà beneficiar l’interés municipal de València de manera directa o indirecta, condició aquesta última que deurà quedar prou evidenciada i justificada en la descripció del projecte innovador desplegat. Per part seua, els treballs finals de grau, finals de màster, o tesis doctorals poden haver-se superat en qualsevol Universitat, però necessàriament han de fer referència i basar la seua investigació sobre àmbits de la innovació a la ciutat de València.\nEls premis d’innovació Missions València 2030 disposaran en l’edició d’aquest any d’aquestes 6 categories: millor projecte d’innovació per a una ciutat saludable, per a una ciutat sostenible, per a una ciutat compartida, per a una ciutat emprenedora, així com millor projecte d’innovació procedent de col·legis o instituts i millor investigació universitària en innovació social i urbana. Dins de les primeres 4 categories hi haurà diferents modalitats relacionades amb les 4 hèlices de la innovació (sector públic, sector privat, Acadèmia i societat civil).\nEl regidor d’Innovació i Gestió del Coneixement, Carlos Galiana, ha recordat que “la innovació és molt important per a millorar la vida de les persones. Amb la pandèmia de la COVID-19 que hem patit aquests anys, aquests premis cobren més importància si cap. Aqueixos projectes són idees que solucionaran els grans reptes que les ciutats tenim en l’actualitat i els que tindrem en el futur pròxim. Ajudaran a convertir-nos en la ciutat que somiem, a millorar el benestar col·lectiu de la ciutadania, a tindre aqueixa ciutat saludable, sostenible, compartida i emprenedora”. Aqueixos projectes premiats passaran a formar part de la constel·lació de projectes Missions València 2030.\nEl model de sol·licitud normalitzat i els annexos per a la participació en aquesta convocatòria, estaran disponibles en la web municipal www.valencia.es.\nLes sol·licituds, que deuran dirigir-se al Servei d’Innovació, es presentaran per via telemàtica a través de la Seu Electrònica de l’Ajuntament de València en aquest enllaç.


Nit de recordatoris | Revista independiente de música\nTot i ser un dilluns hi va haver una bona entrada per rebre el cantautor novaiorquès Elvis Perkins, qui venia a presentar el seu tercer disc d'estudi I Aubade (Mir Image Reproduction 2015). Va arribar acompanyat d'una solvent banda composta per Mitchell Robe als teclats, Danielle Aykroyd de multiinstrumentista amb el baix, arpa i harmònium, i Nick Kinsey a la bateria (membre també del grup teloner Kinsey).\nVa ser una nit emotiva, amb els atemptats de París encara en les ments de tots, als morts i a les seves famílies va voler dedicar el músic americà uns moments de la cançó Slow Doomsday (del seu EP The Doomsday, Beggars XI Recording 2009) corejada amb la participació del públic. Tristament la va cantar algú que ha experimentat els estralls del terrorisme, ja que la mare de l'artista (la fotògrafa Berry Berenson) va morir en l'atac terrorista de l'11-S.\nPerò hi va haver altres instants destacables al llarg de la aproximadament hora i mitja d'actuació. Com ja s'esperava el fill del famós actor Anthony Perkins va desplegar els seus encants de trobador folk amb la seva harmònica i acústica en mà, interpretant temes dels seus tres àlbums.\nAixí vam poder escoltar les precioses All the night without love i While you were sleeping, els dos grans temes del seu disc de debut Ash Wednesday (Xl Recordings 2007); les fantàstiques I here your voice in Dresden i Doomsday del seu segon disc Elvis Perkins in Dearland (Beggars XI Recordings 2009), i lògicament vam sentir temes de l'últim disc, com My Kind, I came for fire o On rotation Moses, versions en directe que van sortir guanyant respecte al llanguiment una mica pesat del so del disc.\nUna nit de bona música, amb el cor encongit però amb esperança, tal com Elvis Perkins va dir sobre les víctimes, «ens tornarem a trobar».\nEls BRIT Awards 2015 van del bé al WTF


Cava i Vi del Celler Servigourmet premiats!\nPortada » Celler vins caves vermuts » Cava i Vi del Celler Servigourmet premiats!\nPublicat el 12 de Novembre de 2015 13 de Desembre de 2017 per admin\nEstem molt contents d’anunciar-vos que alguns dels nostres vins i caves del celler Servigourmet han rebut premis internacionals.\nTots son vins i caves d’una molt bona qualitat a un preu molt molt assequible, equilibrant qualitat i preu per arribar a tots els paladars.\nEl Vi Joana jove ha estat molt ben puntuat i seleccionat per al Saló de les Estrelles de Guia Peñin que es celebrarà a Barcelona el 30 de Novembre. Aquest és un Vi negre amb D.O. Montsant amb aromes fruitals, persistentment aromàtic, suau i arrodonit.\nTambé tenim el Vi negre Borsao selecció considerat per el gurú Nord-Americà Robert Parker com “Posiblemente el mejor vino tinto del mundo en su ralacion calidad-precio”.\nEl vi negre Borsao selección és un vi amb denominación d’origen Campo de Borja. És un vi amb cos especiat i amb un llarg post-gust. De color vermell cirera, amb matissos violetes. En nas recorda la fruita madura amb tons florals.\nRobert Parker tasta vins procedents de tots els racons del món. Les seves puntuacions són el resultat de les seves cates a cegues o de les cates dels seus col·laboradors.\nEl primer número de The Wine Advocate va aparèixer el 1978. Avui dia amb més de 50.000 subscriptors de 37 països diferents. Aquí Podeu consultar més informació sobre The Wine Advocate.\nEl Vi Pere Punyetes Rosat BRONZE ALS PREMIS VINARI. Concurs que premia els vins catalans. Més Informació dels premis Vinari aquí.\nI els nostres amics de Cava Varias estan d’enhorabona, després del premi al Vi Pere Punyetes Blanc, també reben una menció molt important pel Cava Flors i Violes, que tot just acaben de presentar fa pocs mesos. Aquest Cava ha rebut Medalla d’or Bubbles of Gold: Wine Pleasures amb 95 Punts.\nAquest cava brut flors i violes, fet amb el mètode tradicional, ha estat un mínim de 12 mesos a la cava. De color groc brillant amb tonalitats verdes. En nas, molt aromàtic i amb records varietals. És suau i gustós en boca, alhora que agradable i fresc.\nPer gaudir-lo com aperitiu, amb una gran varietat d’amanides i carns blanques, postres lleugers i en celebracions.\nA veure si endevineu quina ampolla de Cava obrirem per celebrar-ho? Felicitats a tots, la vida sense el Vi i el Cava seria un pèl més aborrida!\nPublicat a Celler vins caves vermutsEtiquetat premis


Una defunció a Espanya pot sobrepassar els 3.000 euros i, encara que hi ha despeses que es poden reduir, n'hi ha d'altres d'ineludibles, com les taxes municipals\nUn enterrament suposa una despesa molt elevada per a les famílies del difunt. I és que no només es paga pel fèretre, la làpida, les flors o l’enterrament en si (pel qual cal abonar una taxa); també cal fer front a altres costos opcionals, com llogar un nínxol, contractar els serveis d’un tanatori i els d’un cotxe fúnebre per a traslladar les restes del difunt al cementiri.\nEl preu mitjà d’un taüt s’acosta als 1.000 euros, encara que el seu import varia segons els materials. En l’elecció del fèretre convé que ajudi un amic o familiar que no sigui massa pròxim al difunt. La raó és que la família, pel fet de viure una emoció tan intensa, vol el millor per a demostrar el seu afecte i és probable que no repari en les despeses.\nPer a evitar pagaments excessius, la persona de confiança s’ha de fer càrrec de les despeses i aplicar a aquesta adquisició el mateix criteri que fa amb un altre tipus de compres; és a dir, es tracta de fer una compra responsable. Per tant, convé saber que els taüts més senzills, els que no són de fustes nobles o estan poc ornamentats, són més econòmics.\nEl cotxe fúnebre per a transportar el fèretre voreja els 500 euros. Hi ha funeràries que també ofereixen un vehicle per a familiars i afins del difunt. Són serveis que encareixen la factura.\nLes despeses del tanatori freguen els 600 euros. Allà s’encarreguen d’habilitar una sala on poden rebre les persones que s’acostin a acomiadar el difunt i consolar la família. També disposen de capella i, si la família ho desitja, s’hi pot celebrar un ofici religiós.\nSi es vol organitzar un funeral econòmic, és possible evitar aquesta despesa i dur a terme un comiat senzill, sense vetlla. També hi ha la possibilitat de fer un enterrament directe, en el qual es porta el difunt al cementiri.\nLloguer del nínxol\nL’opció més estesa a Espanya és llogar un nínxol per un temps. En general depèn de l’ajuntament en qüestió. Pot costar 1.000 euros per diferents períodes de temps (20 anys, 50 anys…). Tanmateix, des que va començar la crisi, en ciutats com Barcelona s’ha estès l’opció de contractar-ne un lloguer per un període més curt, cosa que resulta més econòmica. Així, per 50 anys es poden pagar uns 1.000 euros i, per dos anys, el nínxol no arriba als 200 euros.\nA més d’aquest pagament inicial, en totes dues opcions, cada any cal pagar una taxa de manteniment al consistori. I, quan vencen els terminis de lloguer, es cobra la retirada i la incineració de les restes, amb un cost que oscil·la entre els 60 i els 300 euros.\nUna altra despesa inevitable si s’opta per inhumar les restes del difunt és col·locar una làpida després de segellar el nínxol. Amb això passa el mateix que en el cas dels fèretres. No cal encarregar la més cara per a demostrar l’afecte que es té pel traspassat. El mercat de les làpides és immens i els imports depenen de les lletres triades, la decoració, el material, el tipus de creu i gravat, etc. Des de 250 euros es poden trobar làpides de bona qualitat.\nLes cremacions o incineracions suposen ja el 35% del total dels serveis funeraris, segons estudis del sector, i el seu preu ascendeix a uns 1.200 euros amb urna cinerària inclosa. La durada del procés és aproximadament d’unes dues hores. Aquests serveis i les seves tarifes exigibles estan regulats per normes establertes pels governs locals i són molt semblants en tots els municipis.\nLes cremacions, més esteses a les ciutats que als entorns rurals, estalvien la despesa de la inhumació, la làpida i el nínxol, entre d’altres. Amb tot, la generalització de les incineracions ha suposat que en nombrosos cementiris hi hagi columbaris (per a dipositar-hi les cendres), el cost dels quals pot fregar els 300 euros durant períodes de 10 anys. Tot i això, la majoria dels qui opten per la cremació escampen després les cendres del difunt en una platja, un penya-segat, un bosc… Un lloc estimat per a les dues parts.\nTaxes i certificats\nQuant als certificats, les despeses de gestió voregen els 150 euros. La família pot obtenir el certificat mèdic de defunció, la inscripció de la defunció en el Registre Civil i la llicència d’enterrament o incineració que expedeix l’ajuntament. També es pot tramitar per mitjà de l’empresa funerària, fet que comporta un sobrecost, ja que ofereixen un servei bàsic per a tots aquests tràmits administratius que s’apropa als 300 euros.\nLa taxa d’inhumació depèn de cada consistori: n’hi ha des d’uns 50 euros a Zamora fins als 200 de Madrid. Els operaris han de segellar el nínxol i, quan hagin passat uns dies, es col·loca la làpida, treball pel qual també cobren.\nFlors, recordatoris i esqueles\nEls preus de les corones de flors parteixen dels 60 euros i arriben als 700 euros. Una altra despesa comuna és la dels recordatoris, un detall per a recordar el difunt que es lliura als més íntims; el seu import és de 0,80 euros per targeta. La publicació d’una esquela en els mitjans de comunicació té un cost que comença en els 400 euros, en diaris de tiratge nacional. I tenir una taula de signatures puja a uns 50 euros.


Em dic Angelos Katsouranis (Miquel Capellà)\nMIQUEL CAPELLÀ Actualitzada el 13/06/2013 01:40\nEm dic Angelos, com em podria dir qualsevol altre nom, i vaig néixer a l'illa de Sifnos, al mar Egeu, Grècia. Tenc 65 anys i ara en fa cinc que no tenc feina. Som un home pacient i un gran admirador dels nostres antics filòsofs i dels nostres poetes. Tal com Sòcrates, sempre he cregut que el millor de tots els béns possibles és el coneixement i, el pitjor dels mals, la ignorància. Quan tenia 18 anys ja em sabia els noms de quasi bé tots els filòsofs de la Grècia antiga i podia recitar desenes de versos de poetes moderns i clàssics. De tots ells, el que més m'entusiasma és Giorgio Seferiades: "Quina cosa és Déu? Quina cosa no ho és? I enmig d'ambdues coses? La meva passió per la lectura, la filosofia i la poesia em permeteren accedir a un lloc de feina com a ajudant a la biblioteca municipal, on vaig estar per més de 35 anys i vaig ser, he de dir-ho, molt feliç. Fa cinc anys, el batlle ens va reunir a tots i ens va donar la notícia: els doblers s'havien acabat i els del govern central havien ordenat que ens fessin fora els de la biblioteca i alguns altres funcionaris. I així fou com la bibliotecària en cap, que es deia Aglaia, i el seu ajudant, que com ja us he dit, era jo mateix, vàrem quedar sense feina. Mai abans no havia sentit parlar d'Angela Merkel, ni de la Troika, ni del dèficit, ni del Fons Monetari Internacional. A partir d'aleshores, no hi havia dia que els diaris no vinguessin plens de les mateixes històries; o, potser, abans no ens hi havíem fixat. A mi, el que realment m'interessava ja us he dit el que era: llegir els nostres filòsofs i els nostres poetes, així que la part més trista de la història fou quan ens digueren, a Aglaia i a mi, que arraconàssim tots els llibres de la biblioteca dins capses de cartró per tal que no es fessin malbé. I així va ser com el que abans era una biblioteca plena de vida i de llibres ordenats en els seus respectius prestatges, per autors o per matèries i, en definitiva, una important font de coneixement per la gent del nostre poble, de sobte es va convertir en un gran magatzem estibat de capses marrons, ben tancades i ben precintades. Arribat a aquest punt, he de confessar que vaig tenir la temptació d'endur-me sis d'aquells llibres, vull dir robar-los, però una simple mirada d'Aglaia va ser suficient per aturar-me.\nAmb el que em pagaren cada mes durant uns anys, que no era gaire, i amb alguns estalvis de l'herència dels meus pares, anava subsistint, si bé enfrontat a l'evidència que el racó s'anava escurçant i amb el pensament posat en aquells versos de Giorgios Seferiades: la meva sort és la d'un arquer que no ha endevinat el blanc.\nUn bon dia, mentre dormitava sota el parral de la meva casa, vaig sentir el rossegar d'unes passes pesants i els panteixos entretallats del meu veïnat, Giórgos Ezquenazzi: Angelos, Angelos!, anava cridant mentre s'apropava pel caminoi: "Aglaia ha caigut pel penya-segat. És morta".\nJust uns dies abans, Nikólas, que era nebot d'Aglaia i, a la vegada, director de la sucursal del banc del poble, havia anat a veure-la per donar-li, diuen, males notícies. Just aquells mateixos dies jo, que ara m'interessava molt pel que deien els diaris sobre l'economia de Grècia, havia llegit que les màximes autoritats del Fons Monetari Internacional acabaven de reconèixer que el rescat de Grècia havia estat un gravíssim error, que no hi havia raons per haver hagut d'asfixiar l'economia i la gent del meu país d'aquella manera tan cruel i tan desconsiderada com s'havia fet, i que aquesta era la causa principal de l'estancament de l'economia grega i, per tant, dels acomiadaments i dels desnonaments despietats dels quals molts havíem estat víctimes. De fet, Giórgos i jo, asseguts a la taula de la seva cuina, cercant la fresca i honorant, com ens era costum, una botella de vi, un tros de pa, un platet amb oli, unes olives i mitja peça de formatge, ja feia mesos que dèiem que aquell no era el camí. Aglaia, per part seva, les poques vagades que es reunia amb nosaltres, el que solia dir i repetir era: jo, des que es va morir Anastasi, ja no tenc ni per comprar oli. I jo, que com ja he dit som un home molt pacient, el que em vaig demanar aquell capvespre trist era: ¿com es pot sobreviure quan un no pot ni comprar oli i els llibres dels filòsofs i dels poetes són en un magatzem fosc, tancats i precintats dins capses de cartró?\nI, pel que fa a la resta del món, que per mi, com per Seferiades, no va gaire més lluny d'on acaba la Mediterrània, poca cosa més puc dir perquè, tot i que sembli tan a prop, de fet tot és molt lluny d'aquí on jo he viscut sempre. Però, pel que sent i el que llegesc, crec que la diferència és, més aviat, poca.\nEls enemics d’Europa


Ràdio Balaguer - Prop de 200 participants ja s'han inscrit a la cursa i caminada Peülles Santa Linya, que es celebrarà aquest diumenge 3 d'octubre a l'entorn d'aquest municipi\nProp de 200 participants ja s'han inscrit a la cursa i caminada Peülles Santa Linya, que es celebrarà aquest diumenge 3 d'octubre a l'entorn d'aquest municipi\nEl club esportiu les Peülles del Montsec ultima les detalls per una nova edició de les Peülles Santa Linya, la cursa del Montsec que aquest any es celebrarà aquest diumenge 3 d'octubre.\nA la seva pàgina web es poden consultar els tracks o recorreguts marcats de les dues modalitats previstes, la cursa de 21.6 km i 582 metres de desnivell, i la caminada de 13.2 km i 302 metres de desnivell.\nTots dos recorreguts són circulars i comparteixen la sortida des del municipi de Santa Linya, i part del traçat, tot i que la modalitat cursa amplia la ruta fins a la zona del mirador 'El Balconet'.\nAmb aquests traçats, el punt de sortida de les rutes torna a ser la Plaça Major de Santa Linya, després que en l'edició del 2019 es dues a terme des del Monestir de les Avellanes.\nL'horari de l'inici d'activitat serà a 2/4 de 9 del matí a la Plaça de Santa Linya. Les inscripcions es poden formalitzar al web inscripcions.cat i els recorreguts i reglament al web del club organitzador peullesdelmontsec.com


L’Entesa per Sabadell es reivindica al Sopar de Tardor - Entesa per Sabadell\nL’Entesa per Sabadell es reivindica al Sopar de Tardor\nPublicat el 24 de novembre de 2014 a Notes de premsa\nL’Entesa per Sabadell va celebrar el passat divendres el tradicional sopar de tardor a l’Espai Polivalent del Nord. Durant el sopar van intervenir el coordinador de la formació, Lluís Perarnau, i la portaveu del Grup municipal, Virginia Domínguez, i l’acte va acabar amb un concert de Borja Penalba i Mireia Vives.\nLluís Perarnau va reclamar un canvi de règim, un canvi de polítiques, prioritzant la creació d’ocupació i la recuperació dels drets laborals, però sobretot promovent un canvi en les relacions de poder, fent que els interessos i els drets de la majoria s’imposin als d’una ínfima minoria que ara ho decideix tot. També va reclamar un significat nou per a la paraula participació, com a compromís, deixant enrere els simulacres, el clientelisme i la política d’aparador que ha governat Sabadell.\nVirginia Domínguez va parlar de les conseqüències polítiques del Cas Mercuri que han portat a un govern esgotat, en descomposició, que no governa, a la decadència del Bustisme i la manca de polítiques transformadores. Va reivindicar la tasca de l’Entesa per Sabadell des d’una oposició honesta i rigorosa durant 16 anys recordant també el paper rellevant d’altres formacions polítiques de les Candidatures Alternatives del Vallès – CAV. Finalment, va defensar la necessitat d’una candidatura ciutadana que aplegui els sectors de l’espai alternatiu, apostant per la Crida per Sabadell, que es presentarà públicament el proper dissabte 29 de novembre a les 7 de la tarda a la Sala Miguel Henández.\nLa vetllada va acabar amb la música del guitarrista Borja Penalba i la veu de Mireia Vives, vinguts del País Valencià, que van interpretar composicions del seu treball Dones i Dons i també d’Ovidi Montllor, Feliu Ventura i Maria del Mar Bonet.\nSopar de tardorL’oposició en bloc vol que l’Ajuntament esdevingui acusació particular en el cas Mercuri


Amb cor de Pare (2) | Tarraconense\nAmb cor de Pare (2)\nTots recordem, tancats a casa, la Setmana Santa i la Pasqua de l’any passat. Molts, tristos a causa de la soledat. D’altres, joiosos d’estar dies seguits amb els més propis. Jo diria queels més afortunats foren els esposos ben avinguts i llurs infants, que gaudiren llargament dels pares.\nEnguany, ens podem moure, però només amb la pròpia bombolla de convivència. Com que ens recomanen que no ens barregem, ens toca: anar als oficis en família; visitar algun santuari o anar d’excursió només amb els de casa. És possible que aquesta situació es perllongui durant la cinquantena pasqual, si propiciem irresponsablement la quarta onada de la pandèmia. Us proposo, doncs, una Pasqua per reaprendre a ser pares.\nSer pares és una urgència perquè, com diu el Papa, “en la societat del nostre temps, els infants sovint sembla que no tinguin pare”. Són tants els que han crescut sense pare i necessiten algú que exerceixi damunt d’ells una paternitat sana! El Papa ens diu que“també l’Església d’avui necessita pares” referint-se al rol paternal que han d’exercir els pastors i les comunitats a favor de tanta gent que ha de reconstruir les seves vides.\nPas a pas. Comencem coneixent i estimant el mestre en paternitat que ens proposa l’Església, en aquest Any de Sant Josep. Fem-ho, en l’inici també de l’any Amoris Laetitia. Aprenguem a ser pares, a ser família, de la mà de l’exemple del patriarca de l’Església.\nConeguem Josep. Llegim els evangelis de la infància (Mt 1-2; Lc 1,5 – 2,52). Llegim la bonica síntesi que en fa el Papa al proemi de la Patris corde–. Llegim, perquè no, la novel·la sobre sant Josep –L’ombra del Pare- que cita el Papa en la darrera part de la seva carta.\nCultivem l’estima a sant Josep. Resem en família, l’oració que el Papa recita diàriament des de fa més de 40 anys. Visitem en família el santuari de Sant Josep de la Muntanya, la imatge del qual fou coronada canònicamentfa cent anys. Aneu a Josep–ite ad Joseph-, confiant a la seva intercessió les vostres necessitats més difícils, com feia santa Teresa de Jesús, com fa el bon papa Francesc, com fan tants fidels d’arreu enviant-li cartes al venerat santuari barceloní.\nSi “de Joseps, Joans i ases, n’hi ha a totes les cases”, tibem de la nostra tradició josefina, de la nostra popular estima a sant Josep, no només fent tot això sinó aprenent d’ell a ser pares. La carta que ens pot guiar –Amb cor de Pare-, la que he començat a comentar en aquesta Setmana Santa, la trobareu a la pàgina web del bisbat i, ja sabeu que, si no sou hàbils amb internet, només cal que demaneu als fills o néts que us l’enviïn al WhatsApp.


La crítica europea va començar a estimar el cinema català el 1916\nEls pioners del setè art a Catalunya\n260x366 La crítica europea va començar a estimar el cinema català el 1916 La crítica europea va començar a estimar el cinema català el 1916\nAra que s'aplaudeix el film Pa negre , fora bo recordar que va haver-hi un temps en el cinema català, el de les seves beceroles, en què el pa fins i tot podia dur pernil. Fructuós Gelabert i Badiella (1874-1955) va quedar meravellat, el desembre del 1896, davant una exhibició del cinematògraf dels germans Lumière. L'impacte va ser tan gran que va decidir dedicar-se al cinema tot i la inexistència d'una indústria al voltant del nou giny tant a Catalunya com a Espanya.\nAmb una càmera construïda per ell mateix, Fructuós Gelabert es va iniciar en els rodatges amb dos documentals: Sortida del públic de l'església parroquial de Santa Maria de Sants i Sortida dels treballadors de l'Espanya industrial , tots dos del 1897. Del mateix any és Baralla en un cafè , centrat en les pinyes entre dos amics pels favors d'una noia. Rodada a Sants, està considerada la primera pel·lícula de ficció realitzada a Espanya, a banda de ser la primitiva aportació del país al gènere dels mastegots. Malauradament, no s'ha conservat cap d'aquestes cintes.\nGelabert també va ser pioner en altres camps. El seu documental Visita de doña Cristina y don Alfonso XIII a Barcelona (1898) va significar la primera transacció cinematogràfica catalana a l'estranger en ser comprat per a la seva exhibició a tot el món per la productora francesa Pathé. També va construir els primers estudis de Barcelona (1908) i va provar d'incorporar so al cinema tot situant actors rere la pantalla perquè recitessin els diàlegs.\nPerò la sort se li va acabar amb la Primera Guerra Mundial, que va col·lapsar la indústria cinematogràfica europea perquè va interrompre la importació i exportació de pel·lícules. Després de ser reduït a fer feines d'operador de càmera, el 1928 va dirigir La puntaire , que va ser el seu punt... i final. La cinta va fracassar en estrenar-se als anys 30, quan el cinema mut ja era història. Empobrit, Gelabert va morir oblidat per tothom.\nMés fortuna va tenir l'aragonès Segundo de Chomón Ruiz (1871-1929), establert a Barcelona el 1900 i inventor d'efectes especials. El 1905 va dirigir el seu film més cèlebre, El hotel eléctrico , la primera pel·lícula de la història que va usar el recurs de l'animació fotograma a fotograma i que plasmava un vell anhel humà: rascar-se la panxa, ja que les màquines ho feien tot. Contractat per la companyia Pathé, va treballar a França i a Itàlia i es va forjar un prestigi com a innovador tècnic. Va crear, el 1912, el primer sistema de filmació de tràveling en muntar el trípode de la càmera sobre unes rodetes i desplaçar-lo per unes vies, i va deixar la seva empremta en obres cabdals del cinema europeu, com la italiana Cabiria (1914), de Giovanni Pastrone, i la francesa Napoleó (1927), d'Abel Gance, en què va usar uns recursos que anunciaven els formats panoràmics del futur.\nPel·lícules porno per a Alfons XIII\nD'acord amb el destí de bona part dels pioners del nou art, els germans Ricard (1882-1939) i Ramon (1890-1986) de Baños també van tastar el triomf i la decadència. Amos de la productora Royal Films, fundada el 1914, van assolir el cim amb les dues superproduccions més importants del cinema mut espanyol, La vida de Cristóbal Colón y el descubrimiento de América (1916) i Don Juan Tenorio (1922). La primera, coproduïda amb França, va costar l'aleshores colossal xifra de més d'un milió de pessetes, va requerir la construcció de les reproduccions de les tres caravel·les i va ser elogiada per la crítica europea de l'època.\nMés barates i discretes van ser altres obres atribuïdes als Baños, com unes pel·lícules pornogràfiques ( El confesor , El ministro i Consultorio de señoras ) que Alfons XIII, afeccionat al gènere i al sexe extramatrimonial, els va encarregar mitjançant el comte de Romanones.


Notícies - Els pastissers esperen vendre més tortells de Reis que l'any passat\nEls pastissers esperen vendre més tortells de Reis que l'any passat\nel 4/gen/15 Elisenda Colell Societat PDF\nEls pastissers esperen augmentar enguany les vendes de tortells de Reis i millorar la facturació de l'any passat. El clàssic tortell de massapà és el més sol·licitat, tot i que creix la demanda d'aquestes postres farcides de nata.\nLa tradició de consumir un tortell pel dinar de Reis es manté viva a la ciutat. Per això, les pastisseries i fleques de la ciutat esperen millorar les vendes de l'any passat. La propietària del forn Petritxol, Núria Julià, ha explicat que els encàrrecs rebuts apunten a aquest increment en les vendes.\nTall incrustat: Núria Julià\nVendrem uns quants tortells més que l'any passat, i veiem que la gent ve a encarregar el tortell per poder assegurar-se el seu producte.\nL'oferta local inclou des dels clàssics de massapà amb fruita caramelitzada, passant pels tortells de nata, crema o amb formes ben diverses. És el cas de la croissant que presenta com a novetat la pastisseria Petritxol.\nTot i així, el responsable de la pastisseria Sàbat, Jaume Sàbat, ha assegurat que el tortell clàssic de massapà, fruita i sucre glaçat és el més consumit a la ciutat, encara que la demanda de tortells de nata augmenta any rere any.\nEs venen bastants més tortells de massapà, però cada any el tortell de nata i de crema esgarrapa una mica les vendes.\nEls tortells contenen al seu interior una figureta d'un rei i una fava. Segons la tradició, qui troba el rei serà coronat i qui trobi la fava pagarà el tortell.\nEl Gremi de Pastissers de la demarcació preveu que es venguin aquest any uns 895.000 tortells de Reis. Es tracta d'una xifra similar a les vendes del 2014, tot i que per aquest any s'espera un 'petit repunt d'un 1% o un 2%'. La venda de tortells de Reis es concentra entre el 5 i el 6 de gener perquè és un producte que ha de ser menjat el mateix dia. Les famílies catalanes es gastaran entre 20 i 50 euros segons la mida del tortell.\nEls pastissers esperen superar ls vendes de l'any passat


Caldes Solidària amb el poble Sahrauí » Caldes Solidària\nColònies nens i nenes sahrauís El projecte de colònies d’infants sahrauís de Vacances en Pau a Caldes que promou Caldes Solidària és un símbol de solidaritat amb els nens i nenes sahrauís i un clam per la pau, contra la injustícia i la guerra. Amb aquest projecte famílies d’arreu de Catalunya acullen a l’estiu […]\nAquest és un recull de preguntes que potser us feu sobre el projecte Vacances en Pau (acolliment de nens i nenes sahrauís) i amb les seves respostes. Als qui esteu interessats en l’acolliment esperem que us siguin d’ajuda. Per tornar a l’apartat del projecte de Vacances en Pau clica aquí. Què és el projecte […]\nEs recull GEL, SABÓ i XAMPÚ, OLI, LLENTIES I SUCRE, ARRÒS per poder donar continuitat a una campanya de sensibilització i d?implantació d?hàbits higiènics entre la població sahrauí dels Campaments de Tindouf, i pal·liar les donacions… [ Llegir més ]


Educació obre la porta a regular per llei l'espai del migdia a les escoles - Empordà\nACN 17.12.2018 | 16:54\nMembres de SOS Menjadors Escolars a la sortida de la reunió. ACN\nMembres de SOS Menjadors Escolars a la sortida de la reunió.\nEl Departament d'Educació ha posat sobre la taula aquest dilluns en una reunió amb la plataforma SOS Menjadors Escolars la possibilitat de regular per llei, i no per decret, l'espai del migdia a les escoles. Així ho han confirmat fonts del Departament a la sortida de la trobada en què, membres de SOS Menjadors Escolars, han celebrat el ''canvi de discurs radical'' de l'administració. En declaracions als mitjans, el portaveu Jordi Estarlich, ha reivindicat que el decret és una eina ''obsoleta'' i no serveix per regular els problemes amb què es troben les AMPA a l'hora de fer una gestió directa de menjador.\nPer resoldre la situació de cara al curs vinent, Educació està estudiant ''la millor fórmula'' per donar seguretat jurídica als consells comarcals i aconseguir que les AMPA puguin seguir fent la gestió directa el curs vinent, ja sigui amb l'impuls d'una nova llei o amb la modificació d'una norma ja vigent.\nParal·lelament, el Departament també acabarà de donar forma, aquet mateix curs, el procés participatiu amb tota la comunitat educativa per començar a elaborar aquest text legislatiu ''que perduri en el temps'' i que, segons Estarlich, hauria de cobrir les necessitats de les AMPA i arribar a una ''universalització de l'espai del migdia''. Estarlich ha reconegut que aquest aspecte té ''implicacions pressupostàries'' que fan que no es pugui implementar en pocs anys, sinó a llarg termini i ha situat els centres de màxima complexitat com a primers beneficiaris. SOS Menjadors creu que la nova llei seria vigent per aplicar-la el curs 2020-2021.\nUstec acusa els consells "d'extorquir" les AMPA pels menjadors escolars.


Data d'emissió: 12/09/2011\nEl full bloc de Art contemporani s’il•lustra amb quatre segells representatius de les diferents etapes de l’artista Antoni Tàpies.\nEl pintor i escultor Antoni Tàpies, nascut a Barcelona el 1923, va iniciar la seva formació de manera autodidacta. Després d’abandonar els estudis de dret el 1946, va començar a pintar retrats realistes que van anar seguits de composicions d’un marcat caràcter expressionista en les quals va utilitzar matèries molt texturades i lleus pinzellades. El 1948 Tàpies, juntament amb l’artista i poeta Joan Brossa, el filòsof Arnau Puig i els també artistes Modest Cuixart, Joan Ponç i Joan Josep Tharrats, funda el mític grup Dau al Set. En aquells anys també comença la seva amistat amb Joan Prats i coneix Joan Miró. L’etapa plàstica que desenvolupa durant aquells anys està emmarcada en el realisme màgic que es percep a través de paisatges fantàstics i onírics. Aquests treballs denoten la influència de Klee i Ernst.\nEl 1949, per primera vegada, presenta les seves obres a Madrid i el 1950 obté una beca del govern francès i es trasllada a París. Després d’abandonar el surrealisme l’any 1953, reprèn les seves indagacions sobre la matèria, un fet que el porta a utilitzar terres, a practicar incisions i a elaborar collages en els quals comença a projectar el seu llenguatge personal. Coincidint amb aquesta nova etapa plàstica, exposa a la Biennal de Venècia del 1952 i un any després obté el Gran Premi de Pintura de la Biennal de São Paulo del 1953.\nTècnicament, la seva pintura es matèrica, però difícilment es pot classificar com a informalista, ja que la dimensió iconogràfica hi adquireix una gran rellevància. Les seves composicions es caracteritzen per la riquesa de símbols o signes com ara creus, línies, objectes, números i lletres, en particular la T del seu cognom. La figura humana, suggerida o aparentment velada per l’abstracció amb què està plantejat el seu treball, també té una presència important. De la mateixa manera, Tàpies fa servir objectes vells, deteriorats o de rebuig i els enalteix i espiritualitza quan els fa formar part de les seves composicions.\nDes del 1990 aquest artista singular compta a Barcelona amb una fundació que duu el seu nom i que reuneix una part important de la seva obra.


220 estudiants de Benidorm segueixen sense percebre les beques al transport - Mes Benidorm\n+ Educació + Societat\n220 estudiants de Benidorm segueixen sense percebre les beques al transport\n9 de setembre de 2014 9 de setembre de 2014 + Benidorm 0 Comments Benidorm, beques transport benidorm, Més Educació, regidoria d'educació\nEls 220 estudiants de Benidorm que es veuen en l’obligació de traslladar-se als centres universitaris segueixen sense percebre les beques al transport, tot i que la regidoria d’Educació es va comprometre a lliurar abans de l’inici del curs 2014-2015.\nDes del dia 5, des del Centre Social José Llorca Llinares de Foietes, els alumnes universitaris de la nostra ciutat, poden sol · licitar les ajudes al transport que gestiona l’Associació Benidormense d’Estudiants Universitaris, ABEU. A dia d’avui, l’Ajuntament deu als estudiants 48.210 euros; cada un hauria d’haver percebut entre 123 i 255 però la regidoria només ha gastat el 11’28% de la partida pressupostària destinada a aquesta finalitat. No comprèn el retard perquè Educació té diners més que suficient per fer front a aquesta beca l’any passat.\nNo s’ha de repetir la situació generada al curs 2012-2013 en què les ajudes es van retardar tant que van acabar pagant al gener de 2014.\n← Igualtat organitza un concurs escolar per a combatre la violència de gènere\nEl Benidormense Rodrigo Sebastià campió del món de pilota →


Hort amb Cor: COMISSIÓ NATURA\nLa Comissió de natura és una part molt important del Projecte Hortambcor. Aquesta comissió que està formada per alumnes i mestres encarregats del projecte natura ens reunim cada tres setmanes els dilluns a les tardes i portem a terme activitats de natura . Aquest alumnes són els encarregats d'explicar aquests projectes a la resta de companys de la classe i a les Assemblees generals.\nTot seguit podeu veure alguns exemples. En aquest últim temps hem mirat que les Comissions es treballin i es potenciin activitats per una millora del nostre planeta i per millorar els nostres hàbits saludables.\nAquí podeu veure un exemple de fa ja uns cursos:\n"Avui us presentem els alumnes de la Comissió de Natura , són dos alumnes de cada curs. Aquestes van ser les nostres actuacions... aprenem a podar hortènsies, aprenem a treure fulles seques, fem un centre a l' entrada de l'Escola, treballem la terra per a posteriorment plantar i ensenyem el racons de les dependències d' Hortambcor (eines, material..) i de mirantelCel (l' estació meteo i plafó nou per registrar les dades de l'Estació Meteo a l' abast de tothom).\nA la segona comissió vam folrar l' armari desl estris de l' hort, vam plantar els 6 ficus fills, vam netejar les maduixeres i em vam fer planter i vam mirar "in situ com funciona el reg automàtic amb tub exodant de les taules d' hort i el reg gota a gota de les plantes de la terrassa",\nTeulada vegetal per protegir del fred i de la calor !\nUS PASSO EL VÍDEO DE LA NOSTRA VENDA AL MERCAT DE ...\nPROJECTE DE MALBARATAMENT ALIMENTARI A L'ESCOLA EI...


“Crear és per a mi una necessitat” Sol Picó - Teatre El Musical\nDate : 16 noviembre, 2016\nEns submergim en el procés creatiu de Sol Picó a través de Dancing with Frogs, l’espectacle en construcció que va representar el passat 4 de novembre en el TEM.\nSol Picó (Alcoi, 1967) demana una cadira per a estirar la cama al hall del Teatre El Musical. “Em vaig trencar els lligaments creuats i el menisc a l’agost. Però el menisc és una ximpleria”, diu alçant el peu, enfundat en unes botes altes de taló. La fermesa dels seus passos anava a portar-li nou dies després a rebre el Premi Nacional de Dansa 2016, però llavors, ella no ho sabia. En el moment de realitzar aquesta entrevista, sense els eixams de micròfons que l’han seguit en els últims dies, “el seu talent creatiu i forta personalitat artística, units a l’audàcia de les seues propostes escèniques” ja li havien regalat la més alta distinció de la seua carrera.\nEl cap de Sol Picó mai para. Va formar la seua primera companyia, Dansa Robadura, amb 21 anys i en 1993 va crear la Sol Picó Companyia de Dansa amb la qual ha treballat i reflexionat els últims 23 anys. “Sempre he creat per necessitat, perquè hi ha alguna cosa ací dins que necessite traure de mi. I el dia que no la senta, deixaré de fer-ho. Memòries d’una Puça va ser un espectacle catàrtic per a poder afrontar la crisi; One Hit Wonders, per a reviure els 20 anys de professió; El llac dels mosques, sobre la maduresa dels 40 anys… És una reflexió en públic en la qual resulta brutalment emocionant i preciós veure com reacciona la gent”, detalla.\nSubmergir-se en el premiat procés creatiu de Sol Picó és com ficar-se en el seu cap. Tot el que veu, sent, llig o viu acaba sobre un escenari “Vaig reflexionar molt durant el procés de creació de We Women, una obra que fèiem quatre dones: una hindú, Shantala Shivalingappa; una japonesa, Minako Seki; una africana Julie Dossavi i jo com a europea. Preguntar-nos què li passa a la dona del segle XXI ens va fer veure que el món està fet per i per als homes i sense adonar-me, es va generar tot un pensament i un treball al voltant de l’home del segle XXI. Sobre la masculinitat. Què passa amb la masculinitat i com els afecta tant, per al bé i para el dolent”, conta envoltada de participants del IETM la Trobada Internacional d’Arts Escèniques.\nUn pernil serrà penjant del sostre que no para de rebre punyades. Sis homes amb aletes de buseig i sense pantalons. Una dotzena d’ous. Música marcial. Una saeta. Un tron de Setmana Santa. Aqueix delirant cocktail està dins de ‘Dancing with frogs’, l’esborrany de l’espectacle sobre la masculinitat que estrenarà a la tardor de 2017 a Barcelona. El passat 4 de novembre, Sol Picó va representar per primera vegada la peça en el TEM, encara que encara està gestació.\n“Mai faig un guió abans del procés creatiu. En la sala de treball és on va a apareixent tot. Arribe allí amb moltes idees, paraules o imatges i comencem a treballar amb el cos. A partir del cos anem vehiculant-ho tot. La idea és vomitar moltes coses inconnexes que moltes vegades parteixen també d’ells, i jo done el contingut coreogràfic. Quan ja ho hem vomitat tot, aqueix dia, comence a crear el guió. Del puzle que tinc, ordene i decidisc com munte les peces per a crear una estructura. A voltes les pose d’una manera i provem i no funciona i les canviem de lloc. És un procés xulísim”, descriu.\nLa gestació dels seus espectacles dura dos o tres mesos i per a parlar d’homes, clar, ha comptat amb ells. “Els sis actors que fan aquesta peça són homes amb els quals mai havia treballat abans i el seu lliurament ha sigut brutal. De sobte va sorgir tot com a màgia! És bastant sorprenent també per a mi!”, riu. “Està sent realment interessant com ells es veuen a si mateixos. I també com hi ha moltes coses que ni s’imaginen. Mai han sentit una exclusió com la qual he pogut sentir jo en alguna ocasió per ser dona”, explica.\nDurant el procés creatiu, apareix el drama. “Fem improvisacions sobre la seua infància i va eixir que hi havia un moment en què no volien jugar al futbol però els seus pares els obligaven a fer-ho. Per açò vam introduir en l’espectacle la figura del pare castigador. Cóm has de ser un tio amb dos collons i com no valen altres coses. Uns ho han viscut més que uns altres, però fins i tot m’he trobat a homes ballarins les famílies dels quals quasi no els parlen per ser-ho, independentment de la seua sexualitat”.\nEn ocasions, treballant, també pot aflorar l’humor. “Quan treballes amb homes, sempre s’estan movent i fent tonteries i és molt bonic perquè podem treballar amb el xiquet que porten dins. El dia de tots sants passarem el dia sencer junts treballant. Els vaig dir: escriviu el que penseu sobre els vostres penis. I allò va ser una cosa…”, riu a riallades.\n“A Espanya vivim en una societat molt bèstia. Masclista i masculina, fins al punt que aquest espectacle, per parlar sobre homes, ha despertat molt més interès ja que altres espectacles!»\nL’esborrany de l’espectacle és un concentrat de sensacions, cosa que caracteritza el treball de Sol Picó. I la incertesa és part del procés. “A voltes també em sorprenc jo mateixa de la reacció que veig en la gent. Abans en la passada dius, “Ai mare…”. Però després, quan ho fas i veus que el públic es posa de gom a gom penses, doncs sí, açò pot funcionar! I tot açò es queda ací emmagatzemat, dins en el còrtex, ací en l’occipital… i quan em vaig posar a treballar en aquesta peça va eixir tot així: pa, pa, pa, pa!”, diu colpejant amb les mans en l’aire.\n“A Espanya vivim en una societat molt bèstia. Masclista i masculina, fins al punt que aquest espectacle, per parlar sobre homes, ha despertat molt més interès ja que altres espectacles! Perquè sembla que les dones estem tota la vida parlant del mateix”, critica. “Sense anar més lluny, no hi ha cap dona dirigint un teatre a Barcelona. Ni una. Espere que en breu comence a haver-hi”, reclama.\nAbordar un tema intangible no resulta senzill. I fer-se preguntes sobre la masculinitat, menys. “La masculinitat no cap en un espectacle. És el que mou el món. Per què és així la societat? Per què tot segueix desembocant en el mateix lloc? Per què la dona segueix sent la que va en el vagó de segona classe?”, martelleja amb la mà les paraules sobre la taula. “Com és possible que un senyor que diu unes coses tan salvatges com Donald Trump estiga a punt de dirigir el país més poderós del món? Vivim situacions en les quals no passa res. I açò conforma tot, la pobresa, la misèria… I és un tema tan universal i tan salvatge que jo, em sent un minipunt a l’hora d’abordar-ho. I vull envoltar-me de gent que sàpia molt per a no caure en el ‘topicazo’ i anar a una capa més profunda”, conta.\nPerò mentre el procés creatiu dura, la companyia ha d’anar rodant perquè del guaret no es menja. Tampoc sent una de les companyies de dansa més importants d’Espanya. “Quan fas un espectacle, fins que comença a rodar-se i a vendre’s tarda mig any. Tinc altres espectacles i anem fent ‘bolos’. Tinc un espai de creació en Poble Sec que es diu La Piconera al que li traiem rendiment per a reinvertir en la companyia. Rebem algunes subvencions, cada vegada menys, però ens mantenim bastant en el tall, entre el ben i el mal. A voltes quasi ens ofeguem i diem crèdit, crèdit, crèdit! I boom! Crèdit que arriba. I respirem. I així seguim”, confessa.\n“L’art és necessari per a completar la vida. L’art i la cultura defineixen un país»\n“Els premis no donen diners i el prestigi ajuda, però econòmicament és un sector ultraprecari. A voltes, amb la meua sòcia Pia diem: ‘No ens canviarem de negoci?’ No saps la de bars virtuals he tingut ja amb ella!”, riu. “Tinc la sort d’haver acostumat al públic a fer cada vegada una cosa diferent. Ara ve açò més clàssic i després la macarrada de torn. I la gent ve al teatre dient “a veure aquesta quina ha fet aquesta vegada”. Ací està també la força del creador, de dir: ho sent, la meua necessitat ara és fer açò”, compte.\nPer a Sol Picó, la cultura és imprescindible. “L’art és necessari per a completar la vida. L’art i la cultura defineixen un país. Totes les tribus s’han definit per com pintaven, com feien les seues escultures, els seus atuells, com es movien, com feien els seus propis rituals i la dansa alimenta l’esperit amb màgia corporal i fa més agradable viure”.\n“El gran assoliment de la meua carrera és la independència i la llibertat”. Entrevista a Maribel Quiñones, Martirio. Teatre el Musical, TEM.


El poble de Colldelrat (26 habitants a 31/12/2010) a l'Est d'Artesa, és situat al vessant de ponent de la muntanya de Grialó a 495 m d'altitud, al cim de la qual hi ha les restes de l'antic castell de Grialó, una torre de planta quadrada amb bell aparell.\nProp seu hi ha les ruïnes de la capella de Sant Miquel de Grialó, d'una nau, amb la volta esfondrada, que conserva l'absis amb l’arc triomfal. Aquesta església és documentada el 1053.\nLa masia de Tancalaporta és situada al límit del terme amb el d'Oliola i el d'Agramunt (al sector de la Donzell d'Urgell). És emplaçada prop d'un coll entre el puig de Masbell, ja a Oliola, i el tossal de ponent, a 499 m, per sobre dels quals, baixant pel coll, passa un antic camí ramader. El mas té la capella de Sant Jaume, amb portal adovellat.\nAls vessants més meridionals de la muntanya de Grialó hi ha el santuari de la Mare de Déu de Refet, reedificat el 1765 sobre una església anterior. S'hi venera una talla de la Mare de Déu, romànica. Hom hi celebra un aplec el Dilluns de Pasqua. Prop del santuari hi havia l'alzina de Refet, notable exemplar.\nL’any 1971 va passar a formar part d’Artesa de Segre.


La Dinamarca del Nord i la Dinamarca del Sud - El triangle\nLa Dinamarca del Nord i la Dinamarca del Sud\nEl Júnior va guanyar 5,5 milions amb el 'pelotazo' de l'abocador de Vacamorta (Baix Empordà)\nSi hi ha una zona de Catalunya on el nom de Jordi Pujol Ferrusola és maleït és al Baix Empordà. Aquí, juntament amb els seus socis Gustavo Buesa i Josep Mayola, el Júnior va promoure, durant l’últim govern del seu pare, la transformació de les antigues terreres d’argila de la Bisbal, a l’indret de Vacamorta, en un macroabocador, que va ser obert l’any 2000.\nTres anys més tard, aquesta instal·lació va ser venuda a l’empresa Fomento de Construcciones y Contratas (FCC), que es va quedar el 80% de la societat Recuperació de Pedreres SL per 13,2 milions d’euros. Els beneficis d’aquest pelotazo de manual van anar a parar a la societat holandesa Aprilsnow Holding BV que, segons s’ha esbrinat posteriorment, estava participada pels tres socis per tal d’amagar la seva identitat i eludir impostos.\nCom en un joc de nines russes, Rakestone Limited –que surt en els Papers de Panamà– estava en mans d’una altra societat domiciliada al paradís fiscal de les Bahames, anomenada Jungle Two Limited. En un dels últims informes lliurats al magistrat José de la Mata, que instrueix el sumari sobre el clan Pujol, la UDEF destapa tota aquesta trama i explica que, en la constitució de Nordic ApS, el Júnior va fer servir de testaferro l’andorrà Francesc Robert, a qui també va utilitzar per camuflar les seves inversions a La Seda de Barcelona i al club de rugbi USAP de Perpinyà. El pelotazo de Vacamorta va reportar un benefici net a Jordi Pujol Ferrusola de 5,5 milions d’euros. Artur Mas posa sovint Dinamarca com l’exemple de la hipotètica Catalunya independent. Però resulta que, a través de la “Dinamarca del Nord” s’ha fet un dels negocis més bruts de la “Dinamarca del Sud”.\nL’any 2014, el Tribunal Suprem va sentenciar que l’abocador era il·legal i la Generalitat està obligada a extreure els 2,2 milions de tones de deixalles que hi ha. Però el conseller Josep Rull fa l’orni, perquè aquesta operació costaria uns 150 milions d’euros. Per la seva banda, Recuperació de Pedreres SL reclama una indemnització de 35,5 milions a la Generalitat per “danys i perjudicis” per la clausura judicial de Vacamorta.\nPrevPlega el número tres departament d’Ensenyament


El nostre equip - Ong Gra de blat\nHome » El nostre equip\nEl Gra de Blat té la forma jurídica d’Organització No Governamental (ONG) és a dir, és una organització dotada de personalitat jurídica privada que es caracteritza per perseguir, sense afany de lucre, fins d’interès general a favor d’un col·lectiu genèric, en aquest cas, persones i famílies en situació de pobresa i exclusió social.\nEl Gra de Blat som una entitat de voluntariat, així doncs, l’equip del Gra de Blat està format majoritàriament per voluntaris no assalariats. Alguns d’aquests voluntaris realitzen la seva tasca des del naixement de l’entitat, mentre que hi ha altres que ho fan des de fa uns anys o des de fa ben poc.\nL’equip tècnic és el màxim òrgan de responsabilitat del Gra de Blat. Està format per persones de diferents àmbits professionals que vetllen perquè totes les actuacions segueixin la missió, la visió i els valors de l’entitat. L’equip tècnic està format per:\nJoan Maria A. Avellana – President gerent\nSarepta N. i Sales – Secretaria executiva i coordinadora de projectes\nCarla A. Saavedra -Administració i comptabilitat\nSara J. Arcas – Vocal i sensibilització


Investigadors han descobert com evitar la resistència del tumor als fàrmacs contra el càncer de pulmó i així allargar l'efectivitat de la primera línia de tractament.\nLa troballa és de l'Institut Oncològic Dr Rosell a l'Hospital Dexeus, que ha posat en marxa\nun assaig clínic -EPICAL- amb l'objectiu de determinar si el tractament combinat amb afatinib -un medicament habitual en càncer de pulmó- més la generació d'anticossos contra el gen EGF a través de vacunació del pacient, és capaç d'evitar aquesta resistència.\nL'assaig es basa en la investigació realitzada en cèl·lules pels investigadors de Pangaea, el laboratori d'oncologia associat al IOR a l'Hospital Universitari Dexeus.\n"Fa temps que sabem que les mutacions en el gen EGFR (epidermal Growth Factor Receptor) tenen importància en el creixement tumoral ja que ocasionen una divisió cel·lular accelerada" ha explicat el Dr. Santiago Viteri, cap clínic de l'Institut Oncològic Dr. Rosell.\nEn aquest sentit existeixen fàrmacs que bloquegen l'EGFR i que s'utilitzen com a primera línia de tractament en càncer de pulmó. "No obstant això" afegeix el Dr. Viteri "el problema d'aquests fàrmacs és que no funcionen més enllà de 10 o 12 mesos perquè el tumor es fa resistent".\nEn l'estudi, els investigadors de Pangaea i el IOR demostren que la combinació dels anticossos generats a través d'una vacuna contra EGF, amb el fàrmac que bloqueja el gen EGFR, allarga l'efectivitat del tractament i retarda l'aparició de mecanismes de resistència a les cèl·lules tumorals.\n"Aquest estudi l'hem realitzat en línies cel·lulars de càncer de pulmó amb mutacions en EGFR i l'assaig clínic EPICAL té l'objectiu de determinar que aquesta millora en l'eficàcia del tractament també es produeix en pacients" explica el Dr. Santiago Viteri.\nEn l'assaig EPICAL, que s'ha posat en marxa al setembre de 2018, participen cinc hospitals i està coordinat per la Dra. Niki Karachaliou de l'Institut Oncològic Dr Rosell, a Dexeus.