Tot apunta que Ballesteros anirà a judici pel cas Inipro\nL'Ajuntament ha emès un comunicat en el qual l'alcalde es referma en la seva innocència. El PSC ha sigut citat, durant la fase d'instrucció, en qualitat de «participant a títol lucratiu»\nRedacció dimecres, 5 de setembre 2018 - 15:50h | Actualitzat a 2018-09-20 00:07h\nL'alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros, rebrà el dia 12 de setembre la resolució judicial del Jutjat d'Instrucció número 1 de Tarragona on se li notificarà quina és la seva situació judicial en referència al tema d'Inipro. Una resolució de la qual l'alcalde fa temps que està pendent, i que alguns pensen que podria influenciar la seva decisió sobre presentar-se o no a les pròximes eleccions, tot i que el batlle tarragoní ha rebutjat en reiterades ocasions aquestes interpretacions.\nDiferents encausats del cas sospiten, en conversacions amb TarragonaDigital, que «passarem a judici oral, després de tot aquest temps d'instrucció és l'única opció que li queda al jutge instructor». Els principals càrrecs polítics que la setmana que ve poden rebre l'interlocutòria d'obertura de judici oral són l'alcalde socialista Josep Fèlix Ballesteros i qui es dibuixa a l'horitzó com a futura número 2 de la llista del PSC per Tarragona, Begoña Floría.\nNo totes les persones personades en la fase d'instrucció «aniran a judici, sembla que n'hi ha 2 o 3 que no passaran a aquesta fase». Segons els estatuts del PSC, quan un càrrec del partit amb responsabilitats polítiques es troba en aquesta situació, apertura de judici oral, «ha de posar a disposició de l'executiva les seves responsabilitats i l'executiva decideix». Semblaria que no seria el cas de l'alcalde, i altres encausats, que, segons fonts del PSC de Tarragona, pensen recórrer a instàncies judicials superiors. Si es confirma que passen a judici, el 30% dels regidors del grup municipal socialista de Tarragona tindrien causes obertes amb la justícia. Per ser més precisos, dels 9 regidors, 3 han hagut d'anar a declarar com investigats: Ballesteros, Floría i Josep Maria Milà.\nBallesteros i el cas Inipro\nL'alcalde de Tarragona ha volgut reiterar la confiança amb la justícia i segueix convençut de la seva innocència. «Estic content que, per fi, s’hagi acabat la fase d’instrucció. Aquest és un tràmit més que no altera en res el procediment i que, per descomptat, no afecta la meva tasca al capdavant de l’Ajuntament i ara caldrà veure les actuacions posteriors», ha declarat. El cas Inipro es remunta a l'any 2010 quan l'Institut Municipal de Serveis Socials de Tarragona va adjudicar a la mercantil Inipro treballs d'assistència a immigrants després d'un concurs al qual es van presentar 3 empreses.\nEl contracte es va prorrogar dues vegades, any 2011 i 2012, i la quantitat pagada per l'ajuntament seria superior als 200 mil euros. Aquest procés ha suposat un mal tràngol personal i polític per noms molt rellevants del PSC de Tarragona, alguns d'ells encara en actiu a la vida pública, com l'alcalde Ballesteros i la regidora Begoña Floría, i altres que han deixat l'activitat política de primera línia, que han desenvolupat sempre dins les files socialistes. Durant el procés d'instrucció el jutge ha citat al PSC dins la figura de «participant a títol lucratiu» que, salvant totes les distàncies i, sobretot, les quantitats econòmiques de les quals es parlava en un cas i en un altre, és la mateixa per la qual va acabar sent condemnat el Partit Popular en el primer judici de l'anomenat cas Gürtel.\nAtenció: Actuació de la Guàrdia Urbana contra el furt a l'entorn de l'estació\nATENCIÓ: Els barris de Tarragona afectats per un abocador descontrolat\nJosep Fèlix Ballesteros informació judicial Inipro


Un mort i un ferit greu en un incendi en un pis de Sabadell\nEls fets han passat al bloc número 2 de la plaça Isabel Vila i l'incendi ha cremat totalment el menjador d'un dels pisos de la primera planta de l'edifici. La víctima mortal és una dona de 84 anys, que ha mort al mateix lloc dels fets. El ferit greu és un home de 85 anys a qui han traslladat a l'hospital Vall d'Hebron.\nRedacció 29/01/2014 - 07.51 Actualitzat 29/01/2014 - 12.53\nTècnics i bombers entren a l'edifici on ha tingut lloc l'incendi.\nUna persona ha mort i una altra ha quedat ferida greu en un incendi aquesta nit a Sabadell. Els fets han passat al bloc número 2 de la plaça Isabel Vila i l'incendi ha cremat totalment el menjador d'un dels pisos de la primera planta de l'edifici. Una dona de 84 anys ha mort al mateix lloc dels fets. El ferit greu és un home de 85 anys a qui han traslladat a l'hospital Vall d'Hebron.\nEls bombers i la policia creuen que la causa del foc ha estat un braser, però cal esperar a acabar la investigació.\nL'incendi no ha afectat l'estructura de l'edifici i els veïns desallotjats han pogut tornar a casa seva al cap de poca estona.


Milers de persones protesten davant els ajuntaments contra la suspensió del 9-N\nMilers de persones es concentren davant els ajuntaments en la primera mobilització convocada per l'ANC i Òmnium després de la suspensió cautelar de la consulta per part del TC.\nRedacció 30/09/2014 - 16.24 Actualitzat 28/10/2014 - 12.32\nMilers de persones han seguit la convocatòria de l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) i Òmnium Cultural a concentrar-se davant dels ajuntaments per protestar contra la suspensió cautelar de la consulta del 9 de novembre. L'endemà de la decisió del Tribunal Constitucional, els promotors d'"Ara és l'hora", amb el suport dels partits pro consulta, han avançat l'inici de la campanya pel "sí" a la independència amb centenars de concentracions i amb el començament dels porta a porta per convèncer els indecisos.\nL'escenari principal d'aquesta protesta és la plaça de Sant Jaume de Barcelona, davant de l'Ajuntament i la Generalitat. Tot i el xàfec que descarregava a la capital catalana, l'espai ha quedat ple, amb unes 5.000 persones segons la Guàrdia Urbana. S'hi ha desplegat una gran pancarta amb el lema "Un país petit que entre tots farem molt gran", s'han sentit crits de "Votarem" i s'han vist urnes de paper, lletres gegants amb la frase "Serem lliures" i samarretes de la V.\nEntre els concentrats, les presidentes de l'ANC, Carme Forcadell, que ha retret a la Generalitat que hagi suspès la campanya institucional del 9-N, i Òmnium, Muriel Casals. En una entrevista a TV3 sota la pluja, una Forcadell xopa ha considerat "extraordinari" que la gent s'hagi manifestat tot i que plovia "a bots i a barrals" i ha advertit que la suspensió cautelar del TC no canvia res.\n"No hi ha cap diferència entre ahir i avui. Senzillament que ens falta un dia menys per al 9-N. Cap tribunal decidirà el nostre futur, i menys un com el TC, que no ens respecta ni com a ciutadans ni com a poble".\nMuriel Casals ha explicat que s'ha obert la campanya "per explicar què voldríem fer quan tinguem un país lliure, per demanar una cosa tan elemental com l'exercici del vot" i ha destacat que cal respondre el TC amb accions com aquesta.\n"Davant l'agressió a la democràcia, que és el que ha fet el Tribunal Constitucional, la resposta és més democràcia".\nEncara a la capital catalana, desenes de persones, amb el diputat de la CUP David Fernàndez al capdavant, s'han concentrat davant la delegació del govern espanyol a Catalunya.\nA Lleida, els manifestants, uns 3.000, han omplert de gom a gom la plaça de la Paeria, on s'han sentit crits d'"Independència", "Volem votar" i també de "Ros dimissió", pel fet que l'alcalde i l'equip de govern municipal socialistes han decidit aquest mateix dimarts que no es podien votar dues mocions de suport a la consulta pel temor d'incórrer en una il·legalitat. Les samarretes grogues i les estelades han tenyit la plaça, on s'ha cantat "Els Segadors" després de la lectura del manifest.\nA Girona, la plaça del Vi també estava atapeïda de manifestants, molts dels quals portaven samarretes grogues i pancartes en forma d'urna. Segons la policia municipal, en aquest espai hi caben entre 2.000 i 3.000 persones. En suport a la mobilització, la façana de l'Ajuntament s'ha il·luminat de color groc. La lectura del manifest independentista ha anat a càrrec de l'escriptor gironí Josep Maria Fonalleras.\nA Tarragona, la plaça de la Font s'ha omplert a última hora, després de la pluja que ha caigut durant tot el dia a la ciutat. Segons els organitzadors, hi han anat més de 3.500 persones. El color groc s'ha fet visible no només a les samarretes, sinó també als fanals, que han lluït motius amb aquest color. L'historiador Jaume Sobrequés ha estat l'encarregat de llegir el manifest a favor de la consulta. En el cas de la capital tarragonina, l'Ajuntament va aprovar divendres una moció de suport al 9-N amb l'abstenció del PSC, que governa amb Josep Fèlix Ballesteros al capdavant, i el vot favorable de CiU i ICV-EUiA.\nA moltes capitals de comarca, i també als pobles més petits, s'han vist protestes similars. A Vic, per exemple, la plaça Major ha quedat gairebé plena. Tant els aparadors com els balcons han lluït el color groc, i també s'han il·luminat amb aquest color l'edifici de l'Ajuntament i altres edificis emblemàtics, com el Temple Romà. També s'han il·luminat altres edifics de la comarca, com el santuari de la Gleva o l'Ajuntament de Manlleu.\nMés enllà de Catalunya, hi ha hagut concentracions menys multitudinàries a ciutats com Brussel·les, Palma o València.\nA les xarxes socials, han circulat crides a la mobilització amb etiquetes com #9NDesobeïm, #9NUrnesSíoSí i #mutsialagàbia, una campanya que s'ha posat en marxa per demanar que es facin córrer fotos d'urnes engabiades com a símbol de la mordassa del govern espanyol i el TC. El web de la iniciativa, per cert, s'ha saturat.\nHoms celebra la resposta ciutadana\nEn declaracions a TV3, el conseller de la Presidència, Francesc Homs, ha considerat "molt positiu" que tantes persones hagin tornat a sortir al carrer per defensar la consulta. Homs ha afirmat que el missatge que s'envia al govern espanyol és que "no ens aturem" i ha recordat que la providència del TC "és cautelar i temporal, no definitiva".\nEls estudiants, en vaga pel 9-N\nLa plataforma Estudiants 9N ha convocat vaga a les universitats i instituts per dimarts i dimecres de la setmana que ve per reclamar el dret del poble català a votar el 9 de novembre.\nEl col·lectiu, format per set organitzacions estudiantils, vol parar les classes el 7 i el 8 d'octubre per deixar clar el missatge que "en aquest moment històric no acceptarem cap renúncia". "Volem votar el pròxim 9 de novembre sigui quina sigui la sentència d'un Tribunal Constitucional que no reconeixem", ha afirmat Mercè Amich, portaveu de la plataforma.\nEls estudiants també tenen previst fer classes al carrer aquest dijous en alguns instituts i facultats i han convocat manifestacions a les principals ciutats catalanes.\nEspecial Informatiu: Reaccions a la supensió de la consulta del 9-N\nL'ANC i Òmnium valoren les concentracions\nLes concentracions pel 9-N ha omplert les places\nMilers de persones s'han concentrat davant els ajuntaments contra la suspensió cautelar de la consulta.\nConcentracions contra la suspensió del TC


S'Arjau: Que Déu Beneeixi Amèrica\nQue Déu Beneeixi Amèrica\nEl discurs del papa Francesc el dia 24 de setembre al Congrés dels Estats Units d'Amèrica va causar impacte entre els congressistes i l'opinió pública. Hi hagué referències a la construcció d' una naci6 i a la Declaració d'Independència (4 de juliol del 1776). Les paraules de Francesc són aplicables arreu. També a la Catalunya del segle XXI, que viu el seu procés sobiranista al carrer, a les urnes i a les institucions. Segueixen algunes de les idees exposades en el discurs papal. - O.D.\nUn poble amb ànima pot passar per moltes cruïlles, tensions i conflictes, però aconsegueix sempre trobar els recursos per a anar endavant i fer-ho amb dignitat.\n[...] Apelio a la història política dels Estats Units, en què la democràcia està radicada en la ment del poble. Tota activitat política ha de servir i promoure el bé de la persona i ha d 'estar fonamentada en el respecte de la seva dignitat.\n[...] És important, avui com en el passat, que la veu de la fe, que és una veu de fraternitat i d 'amor, que cerca treure el que és millor de cada persona i de cada societat, pugui continuar sent escoltada. Tota cooperació és un potent instrument en la lluita per eradicar les noves formes mundials d'esclavitud, que són fruit de grans injustícies que només poden ser superades amb noves polítiques i consensos socials.\n[...] "Sostenim com a evidents aquestes veritats: que tots els homes són creats iguals; que han estat dotats pel Creador de drets inalienables; que entre aquests hi ha la vida, la llibertat i la recerca de la felicitat" ( Declaració d 'Independència , 4 de juliol del 1776).\n[...] Construir una nació ens porta a pensar-nos sempre en relació amb els altres, sortint de la lògica de l'enemic per a passar a la lògica de la recíproca subsidiarietat, donant el millor de nosaltres.\n[...] Un bon polític és el qui, tenint en la ment els interessos de tots, pren el moment amb un esperit obert i pragmàtic. Un bon polític opta sempre per generar processos més que per ocupar espais.\n[...] Tres fills i una filla d'aquesta terra, quatre per sones, representen quatre somnis: Abraham Lincoln, la llibertat; Martin Luther King, una llibertat que es viu en la pluralitat i la no-exclusió; Dorothy Day, la justícia social i els drets de les persones; i Thomas Merton, la capacitat de diàleg i l'obertura a Déu.\n[...] Una nació és considerada gran quan defensa la llibertat, com va fer Abraham Lincoln; quan genera una cultura que permet als seus homes "somniar" amb plenitud de drets per als seus germans i germanes, com va intentar fer Martin Luther King; quan lluita per la justícia i la causa dels oprimits, com va fer Dorothy Day en el seu incessant treball ; quan és fruit d'una fe que es fa diàleg i sembra pau, a l'estil contemplatiu de Merton.\n[...] M'he animat a esbossar algunes de les riqueses del vostre patrimoni cultural, de l'ànima del vostre poble. M 'agradaria que aquesta ànima continués prenent forma i cresqués per tal que els joves poguessin heretar i viure en una terra que ha permès a molts somniar. Que Déu beneeixi Amèrica.\nRevista El Pregó\nPublicat per Voluntaris a 10:22\nEtiquetes de comentaris: EUA, Papa Francesc


Baixen les hospitalitzacions per primera vegada del centenar però els contagis segueixen disparats\nEl nombre de pacients ingressats per COVID-19 en la xarxa d'hospitals de la Comunitat Valenciana ha baixat a menys d'un centenar, cosa que no passava des de juliol de 2020. En concret, els hospitals valencians tenen, actualment, 96 persones ingressades: 12 a la província de Castelló, 2 pacients en UCI; 14 a la província d'Alacant, 3 d'ells a l'UCI; i 70 a la província de València, 12 d'ells a UCI.\nMentrestant, la notícia més negativa és que la Comunitat Valenciana ha registrat 279 nous casos de coronavirus. Es tracta d'una xifra elevada però lleugerament inferior a la jornada anterior, on es van superar els 300 casos. A més, s'ha sumat un nou mort (ocorregut al gener) a les xifres de la Conselleria de Sanitat.\nSobre els nous casos, han estat per províncies: 12 a Castelló (41.346 en total); 78 a Alacant (149.149 en total); i 189 a València, (208.307 en total); el total de casos no assignats es manté en 1.\nUn total de 2.419.177 persones compta ja amb una dosi de la vacuna contra la coronavirus a la Comunitat Valenciana. Amb la pauta completa d'immunització (dues dosis per Pfizer, Moderna i AstraZeneca, i la monodosi de Janssen) hi ha 1.515.794 persones. Per províncies: 183.334 a Castelló, 559.843 a Alacant i 772.617 a València.\nDes de l'última actualització s'han registrat 191 altes a pacients amb coronavirus. D'aquesta manera, ja són 400.511 persones a la Comunitat Valenciana les que han superat la malaltia des que va començar la pandèmia. Per províncies, les altes es distribueixen així: 41.968 a Castelló, 149.412 a Alacant i 209.074 a València. El total d'altes no assignades es manté en 57.\nD'altra banda, s'ha registrat 1 mort per coronavirus (que va ocórrer al gener de 2021), de manera que el total de defuncions des de l'inici de la pandèmia ascendeix a 7.450: 807 a la província de Castelló, 2.844 a la d'Alacant i 3.799 a la de València.\nD'acord amb les dades registrades, a hores d'ara hi ha 2.309 casos actius, la qual cosa suposa un 0,56% de l'total de positius.


Circuit d’Art Contemporani | Altre lloc gestionat amb el WordPress Blueproject Foundation - Circuit d’Art Contemporani Blueproject Foundation - Circuit d’Art Contemporani Circuit d’Art Contemporani\nDe dimarts a diumange de 10h a 20h\nLa Blueproject Foundation és un centre multidisciplinari d’art, generador de contingut, el principal objectiu del qual és oferir una mirada respectuosa i intensa de la creació artística i contemporània.\nGràcies als seus 500 metres quadrats, distribuïts en dos pisos, l’edifici posa a disposició de l’espectador exposicions col·lectives inèdites, provinents de col·leccions privades, i ambiciosos projectes personals de grans noms de l’art dels nostres temps.\nUn centre de reflexió i de debat a l'entorn a totes les problemàtiques estètiques i intel·lectuals que existeixen avui dia que ens ajudi a comprendre millor i a gaudir de la cultura que ens envolta. La Blueproject Foundation ofereix un apropament viu i directe a les grans obres, en un entorn que serveix al mateix temps de laboratori experimental per a noves idees i de plataforma d’ajuda als artistes novells.\nCarrer de la Princesa, 57


Vallnord tanca l’any amb una mitja de 9.000 esquiadors diaris - Darreres Info útil i notícies d'esquí - Esquiades.com\nVallnord tanca l’any amb una mitja de 9.000 esquiadors diaris\nVallnord tanca l’any 2012 amb una bona afluència d’esquiadors. A data d’avui s’ha registrat una mitja de 9.000 esquiadors entre els tres sectors durant la primera part de les vacances de Nadal. Es preveu que aquesta xifra augmenti, o si més no es mantingui, durant el període de Reis. L’ocupació hotelera a Ordino i la Massana ha estat al voltant del 90%.\nEls dies de major afluència d’aquest primer període de Nadal han estat els dies 27, 28 i 29 de desembre, registrant puntes de fins a 10.500 esquiadors. Les bones condicions meteorològiques i el bon estat de la neu han fet que molts esquiadors hagin apostat per una escapada a la neu. En molts dels casos, aquesta escapada ha estat de 4 dies de mitjana.\nLes famílies tornen a ser el perfil més destacat dels esquiadors que han visitat Vallnord. En primer lloc procedents de l’Estat espanyol (Catalunya, País Valencià i Madrid) tot i que també hi hagut clients procedents del Regne Unit, França i Rússia, entre d’altres. De fet, els primers grups han arribat coincidint amb aquest període vacacional.\nDe cara la primera setmana de l’any, s’espera mantenir les xifres positives tant d’afluència d’esquiadors com d’ocupació hotelera. Es preveu que els dies més destacats siguin els dies 2, 3 i 4 de gener. Aquesta afluència podria incrementar-se si les favorables previsions meteorològiques es compleixen.\nCONDICIONS DE NEU\nEls tres sectors de Vallnord (Arcalís, Arinsal i Pal) presenten unes bones condicions de neu. Ofereixen entre el 90 i el 100% de pistes i remuntadors oberts amb uns gruixos que oscil·len entre els 30 cm i el 110 cm. La qualitat de la neu es manté entre pols i dura. Així mateix, les activitats complementaries i les àrees de freestyle i freeride es mantenen també obertes.


La societat ha d'anar avançant cap a una nova normalitat en que l'escola ha de tenir un paper fonamental. La crisi sanitària ha deixat palès que l'escola presencial és insubstituïble per tal de contribuir en la seva tasca integradora i compensadora de desigualtats. Però la presencialitat s'ha de fer amb garanties sanitàries.\nLa intenció és fomentar les mesures sanitàries, minvar la bretxa educativa, potenciar la formació digital i garantir l'educació dels nostres alumnes, sense que es perjudiquin els interessos de cap col·lectiu. Aquest bloc sindical el configuren tots els sindicats de l'ensenyament públic i concertat.\nPer tot això, tot el bloc sindical, treballarem les respectives reunions per després fer totes les aportacions a les Meses Sectorials que se'n derivin, que és on correspon la seva aprovació legítima. En aquest sentit, per fer tota aquesta tasca, exigim a l'Administració que se'ns comuniqui:\n- Quin és el marge pressupostari que disposa educació.\nSense assignació extraordinaria per augmentar notablement els pressupostos d'Educació difícilment podran dur-se a terme mesures efectives per afrontar el nou curs escolar amb un probable escenari de crisis sanitària.\n- Quina és la quota de professorat prevista.\nHi ha diversos escenaris dels previsibles que requereixen d'un augment significatiu del nombre de docents per poder arribar a les ràtios que assenyalen els protocols de sanitaris de seguretat i salut.\n- En quina situació es troba el Pla de conciliació que es treballa amb la Conselleria de Treball, la d'Afers Socials i els Ajuntaments.\nLa conciliació de la vida laboral i familiar ha de tenir una solució global, de tota la societat, per tant, s'ha de garantir el treball productiu i també els espais de conciliació necessaris. Aquest objectiu ha de ser assolit mitjançant polítiques socials i de forma coordinada amb el món laboral. La conciliació no pot recaure en els centres educatius, ja que la seva tasca és de caire educatiu. Per això es demana:\n- quin és el fons econòmic que l'Estat ha deixat a Balears, i quina d'aquesta partida es destinarà a Educació.\n- un tracte igualitari per tot l'alumnat del territori, la qual cosa implica una coordinació amb la resta de CCAA a la Conferència Sectorial d'Educació.\n- que tots els documents han de finalitzar abans del 15 de juny, per tal de donar temps als centres per enllestir els plans de contingència.\n- En quina situació queden les escoletes privades, d'Ajuntaments i patronats. S’ha de crear una subcomissió específica per 0-3.\nAmb els més petits és molt complexe l’aplicació dels protocols de seguretat i al mateix temps atendre les necessitats afectives i educatives dels infants.\nPer concloure, des del bloc sindical ens mantindrem vigilants, exigint passar tots els documents preceptivament per les Meses Sectorials respectives, com a òrgans oficials que són per a la negociació de les condicions sociolaboral dels docents.\nTenim molt present que els centres educatius són la primera línia per aturar la propagació de la malaltia i evitar que tingui conseqüències dramàtiques sobre la resta de la població, per això exigim que la Conselleria d’Educació avaluï i estigui a l'alçada del repte que aquesta situació planteja i compti més amb els sindicats per a desenvolupar-la.


Els presos independentistes van camí de Madrid en un autocar de la Guàrdia Civil - Empordà\nEls presos independentistes van camí de Madrid en un autocar de la Guàrdia Civil\nLa policia catalana, però, està fent tasques de suport i està escortant la comitiva. També hi ha una ambulància formant part del dispositiu\nACN 01.02.2019 | 10:42\nEls presos independentistes han sortit de la presó de Brians 2 a les 9.29 hores tots junts en un sol vehicle de camí a Madrid. Oriol Junqueras, Raül Romeva, Josep Rull, Jordi Turull, Quim Forn, Carme Forcadell, Dolors Bassa, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart viatgen en un autocar de la Guàrdia Civil, que ha agafat el relleu dels Mossos d'Esquadra pel que fa a la custòdia del presos. La policia catalana, però, està fent tasques de suport i està escortant la comitiva. També hi ha una ambulància formant part del dispositiu. Centenars de persones demanen la llibertat dels presos des dels marges de la carretera. A les 8 hores ja havien arribat tots al centre de Sant Esteve Sesrovires procedents de les presons de Lledoners, Mas d'Enric i Puig de les Basses. Allà s'han vist amb el president de la Generalitat i amb alguns consellers.\nBrians 2 és l'enllaç entre els Serveis Penitenciaris de la Generalitat i Institucions Penitenciàries del Ministeri de l'Interior. El trasllat serà directe. Els homes aniran a la presó de Soto del Real i les dones a Alcalá-Meco.\nEls set presos de Lledoners han sortit del centre de Sant Joan de Vilatorrada a les 6.52 hores, en tres furgonetes custodiades per altres vehicles dels Mossos d'Esquadra. La policia només ha deixat passar la premsa fins a la presó, però una vintena de persones ha pogut arribar caminant. Amb els pals de les banderes han picat contra les furgonetes i han cridat consignes com 'No esteu sols' i 'Llibertat presos polítics'. Desenes de persones també han volgut acomiadar els presos des del pla de Lledoners.\nA dos quarts de cinc de la matinada la C-55 ha quedat tallada perquè algú hi ha vessat oli i material inflamable. Els Bombers han hagut de netejar la via. També hi ha hagut tensió entre els Mossos i una trentena de persones que volia arribar fins a la presó, amb empentes i xiulets.\nCarme Forcadell ha sortit uns minuts abans de Mas d'Enric, a les 6.45 hores. Més d'un centenar de persones s'han concentrat a uns 200 metres de l'accés a la presó per acomiadar l'expresidenta del Parlament. La carretera d'accés al centre estava plena de vehicles al voral. Un grup ha intentat obstaculitzar el pas de la comitiva i els Mossos els han apartat amb alguns cops de porra. Una persona ha estat evacuada en ambulància perquè l'haurien empès i hauria caigut.\nLa primera que ha sortit ha estat Dolors Bassa, que ha deixat la presó de Puig de les Basses a les 5.46 hores. Una cinquantena de persones estaven concentrades davant de la presó i li han cridat consignes com 'Dolors t'estimem'. Els Mossos han hagut de desallotjar una cinquantena de persones més que havien tallat la carretera d'accés al centre penitenciari amb una bala de palla i pneumàtics, i s'hi han assegut a sobre. No hi ha hagut incidents.


Els demòcrates aconsegueixen arrabassar als republicans la cambra baixa però no l'alta en uns comicis marcats per l'alta participació.\nBrussel·les .- El president dels Estats Units, Donald Trump, ha perdut el control de la Cambra de Representants, que ha passat a mans dels demòcrates, però ha mantingut el Senat sota domini dels republicans. Segons els resultats recopilats ja a la majoria d'estats, el Partit Demòcrata, impulsat per una alta participació en les eleccions de mig mandat, ha assegurat 219 escons i el Republicà 193 a la cambra baixa. Calen 218 dels 435 seients que té aquest legislatiu per controlar-ne la majoria. Al Senat, Trump ha garantit els 51 senadors republicans necessaris per continuar controlant la cambra alta del Congrés dels EUA.


Per dir això, no digueu res\nPer una vegada, no m'importa el què, sinó el quan. I em refereixo als mitjans generalistes (no parlo, compte, de totes les televisions, no ens confonguem), habitualment d'esquenes a la realitat del futbol femení i que en les darreres setmanes s'han dignat a dir alguna cosa. Maleït dia que han despertat, però, penso jo.\nNo en parlen mai, ni quan un equip juga competició internacional, com va passar fa un mes amb el Rayo Vallecano; ni quan la selecció espanyola goleja en partit classificatori del Mundial, com el dia del 0 a 13 contra Malta; ni quan una jugadora espanyola fitxa pel millor equip europeu, com va ser el cas de Laura del Río anant al Frankfurt.\nPer què ara se'ns obren els ulls, de sobte? Doncs perquè alguna veu morbosa sent a parlar d'una tangana a un partit de noies a Brasil i li sembla interessant a nivell informatiu. Com va passar amb l'enrenou Noemí Rubio, una bomba mediàtica. Resulta, després, que algú veu a una jugadora fotent puntades de peu, estirant de la cua, agredint i entrant violentament a les rivals en un matx, i li sembla apassionant. I ara, ens trobem que acusem de maltractador de dones a un entrenador que crida histèric a la banda. Recordo, també, una jugada on es ridiculitzava a una portera, amb un exemple de gol directe des de servei de banda.\nVull deixar clar que no entro a valorar els fets. Són, segurament, sancionables i criticables i absurds i susceptibles denúncia i reflexió, tots ells. Però no em sembla ètic comentar això si no tens intenció d'equilibrar informativament, amb alguna dada d'interès futbolístic. El criteri de contrastar informacions, de compensar... Alguna referència a la nova Superlliga? Algun mitjà s'ha preocupat de seguir la realitat del nostre futbol femení actualment? De dir algun resultat, retransmetre algun partit?\nCap ni un. I, en canvi, no perden temps en destacar notícies d'aquest estil quan es donen. És indignant. Per sobre de tot, aquest esport sempre ha defensat una dignitat i un respecte, i hem entès que calia anar pas a pas, mica en mica, per anar assolint objectius i reptes cada vegada majors. No hem plorat si ningú ha dit res de qui ha guanyat la Lliga. No hem plorat, tampoc, si ningú ha parlat de les protestes prèvies a la modificació de Superlliga. Si no volen, no volen. I ho hem assumit. Però, senyors, senyores, com a mínim jo no ho he assumit per veure com s'acaba parlant de coses que fan més mal que bé. Per parlar d'això, no diguis res. Calla. O sigues just.


LANDS OF GRACCUS: ARA CAL SER-HI MÉS QUE MAI!\nARA CAL SER-HI MÉS QUE MAI!\nEl proper 2 d'abril, Reagrupament Independentista (RCAT), celebrarem l'11a Assemblea Nacional. L'acte es farà en un moment clau de la història del nostre país. A pocs mesos de la nostra Independència. Però també de l'oposició més ferotge de l'espanyolisme més desacomplexat que es pensa que pot impedir-nos decidir el nostre futur com a país.\nTots els obstacles que ens posin aquesta gent els superarem. Ja fa anys que els superem i el món sencer sap que anem a per totes. Som un exemple extraordinari a escala mundial. Mai s'havia vist aquesta capacitat de mobilització tant en termes relatius com en termes absoluts. Mai. N'hem de ser conscients i estar-ne orgullosos.\nPerò el poc que queda, ho hem de fer amb convicció i fermesa. I aquí el perill és que, quan ho vegin perdut, els espanyols intentaran, a la desesperada, oferir-nos alguna cosa. Ho faran, n'estic segur, perquè l'única alternativa que tenen serà enviar la policia o l'exèrcit a incautar urnes. I això, no s'ho poden permetre. No a l'Europa del 2017. Però poden, intentaran corrompre. Aquesta serà la seva estratègia final, agònica.\nRCAT ha fet de la independència, la dignitat i el treball, les nostres consignes capdavanteres. No hem estat els protagonistes, certament, però n'hem estat els guionistes, i sabem com destriar el gra de la palla.\nRCAT sempre ha estat un partidari decidit de la Declaració Unilateral d'Independència (DUI). Tothom ho sap això. Però el nostre patriotisme ens ha fet acceptar que quanta més força tinguem, més definitiva serà la Independència.\nPer això, ara cal reforçar-se i anar a per totes i fer-ho des del cor del moviment independentista, sense complexos ni dubtes. Ara sí que no podem badar. És massa important el que tenim davant. Els ho devem als que no ho podran veure, però que sense ells no hauríem arribat fins aquí. I encara els ho devem més als que vindran, perquè dels nostres actes dependrà en gran part el seu futur, i allò que fem nosaltres ja no ho hauran de fer ells, si ho fem com cal.\nEspero que a partir del dia 2, l'empenta cap a la Independència sigui encara més forta i més contundent. És el nostre deure. És el nostre repte.\nEtiquetes de comentaris: DECLARACIÓ UNILATERAL D'INDEPENDÈNCIA, DUI, RCAT, REAGRUPAMENT INDEPENDENTISTA


La Fundació Vila Casas aixopluga Pujol - El triangle\nDesprés de confessar que durant més de trenta anys havia tingut uns diners amagats a Andorra, Jordi Pujol va perdre els privilegis com a expresident de la Generalitat, que incloïen la pensió, l’automòbil oficial, les secretàries, el tractament de molt honorable i un luxós despatx al passeig de Gràcia, que també era la seu de la Fundació Centre d’Estudis Jordi Pujol, ja clausurada.\nAleshores, l’expresident es va instal·lar a la porteria de l’edifici on viu, a la ronda General Mitre, però aquestes dependències no estaven en gaire bon estat, ni tan sols tenien aire condicionat i, pel que explica una persona que el va anar a veure, l’home s’hi moria de calor.\nUn empresari amic es va apiadar de l’expresident Pujol i li va cedir un local, millor dir, li va cedir un despatx propietat de la fundació que presideix i que porta el seu nom: la Fundació Vila Casas, fundada per l’empresari farmacèutic i mecenes Antoni Vila Casas.\nGràcies a la Fundació Vila Casas, Jordi Pujol disposa des de fa uns mesos d’un despatx en condicions al carrer Calàbria, molt a prop de la presó Model. En aquest despatx, l’expresident rep multitud de visites, llegeix i, pel que expliquen els que l’han visitat, escriu molt, sobre diverses matèries, fins i tot del tràngol judicial pel qual està passant si bé aquests escrits no els ha fet públics.\nAntoni Vila Casas i Jordi Pujol Soley es coneixen de fa molt temps, tots dos tenen la mateixa edat, 85 anys, i un cercle d’amics i col·laboradors comuns. Per exemple, l’empresari Joan Uriach, president dels laboratoris Uriach, forma part del patronat de la Fundació Vila Casas i també estava al Centre d’Estudis Jordi Pujol, així com al de la Fundació Catalunya Oberta, cofundada per Lluís Prenafeta.\nEls vells patricis de la indústria farmacèutica han sortit en auxili de l’expresident de la Generalitat, al qual deuen considerar un dels seus perquè, abans de dedicar-se a la política, Jordi Pujol va ser gerent Laboratoris Martin Cuatrecasas, que després s’anomenarien Laboratoris Fides, del qual el seu pare, Florenci Pujol, el de la cèlebre deixa, havia comprat un paquet important d’accions. La família Pujol es va acabar venent aquest paquet a un grup farmacèutic suec.\nPrevSalvem l’Empordà alerta d’irregularitats al nou El Bulli


Rufián critica que es mantingui el 14-F perquè Illa "no es desfaci com un terròs de sucre"\nPublicat 20/01/2021 12:57CET\nEl portaveu d'ERC al Congrés, Gabriel Rufián, ha criticat que si el ministre de Sanitat i candidat a la presidència de la Generalitat pel PSC, Salvador Illa, es "desfà com un terròs de sucre" per posposar els comicis del 14 de febrer, el "problema és del PSC".\n"Estem farts d'aquesta contradicció enorme i kafkiana que el ministre de Sanitat, Salvador Illa, opini diametralment al candidat del PSC Illa", ha assenyalat en una entrevista a TVE, que ha recollit Europa Press, quan li han preguntat per la decisió del TSJC de mantenir el 14 de febrer.\nRufián ha emfatitzat que la decisió del Govern "no és una decisió política", sinó que es regeix en "funció de dades sanitàries" i, d'altra banda, ha argumentat que és una "decisió de tot l'arc parlamentari català excepte del PSC i Vox, que és un partit per ara extraparlamentari".\nAixí, el parlamentari ha comparat la situació amb el País Basc i Galícia, dues regions que van posposar els seus comicis amb motiu de la pandèmia, amb 184 casos per cada 100.000 habitants quan "Catalunya triplica aquestes dades ara mateix".\nQuant a les dades, Rufián ha advertit que l'estimació és que unes 200.000 persones, entre infectats i confinats, no podran assistir a les urnes el 14-F i, per això, ha insistit que estan "farts que els tribunals decideixin sobre la vida política dels catalans".\n"Hem tingut temps per intentar fer altres coses, vot per correu, ampliar la jornada, però la qüestió és que el Govern ha dit conjuntament amb altres formacions polítiques que amb aquest mar de fons no es pot anar a votar", ha insistit, per després explicar que "no té cap sentit posar la gent en risc".


Tom: 21.950 Secció General, Foli 1, Full B 29.890\nReservats tots els drets. Visitar aquest lloc web suposa la vostra acceptació de la nostra Condicions d’ús.\nLes marques i logotips que apareixen en aquest lloc són propietat de Grupo Anaya S.A. o de terceres parts. Queda prohibit l’ús d’aquestes marques sense autorització prèvia per escrit de Grupo Anaya S.A., o de les terceres parts de les marques.\nGrupo Anaya S.A. posa a disposició dels seus usuaris en aquest lloc web un conjunt d’informacions i serveis, l’ús dels quals està subjecte als termes i condicions recollits en aquest document. El fet d’accedir a aquest lloc implica que vostè accepta totes aquestes condicions d’ús. Grupo Anaya S.A. es reserva el dret de modificar periòdicament aquestes condicions si així ho estima convenient. L'ús que vostè faci d'aquest lloc sempre estarà subjecte a les més recents condicions d'utilització que estiguin incloses en el propi lloc al moment de la seva utilització. L'ús de qualsevol material o servei contingut en aquest lloc es realitzarà d'acord amb les normes i condicions específiques de cada material o servei, a més de les normes contingudes en aquestes condicions d'ús. L'incompliment de qualsevol d’aquestes condicions implica la finalització immediata de la seva autorització per utilitzar-ho i l'obligació de destruir qualsevol material que hagués estat descarregat o imprès des d'aquest lloc.\nEls materials i serveis accessibles en aquest lloc estan protegits per copyright, drets d'autor i propietat, i/o per les normes legals que garanteixen la propietat intel•lectual, de manera que qualsevol ús no autoritzat d'aquests materials o serveis pot suposar una violació d’aquestes lleis. Excepte si s’indica expressament, ni Grupo Anaya S.A. ni els seus proveïdors li garanteixen de manera explícita o implícita cap dret sobre una patent, copyrights, drets de marques o informació de negocis confidencial pel que fa als materials o serveis.\nExcepte que s'indiqui una altra cosa en un lloc diferent d'aquest lloc, està permès veure, descarregar i imprimir els documents i la informació disponible sempre que es realitzi d'acord amb les següents condicions:\nNo està permès eliminar el copyright ni cap altre avís sobre la propietat que estigui contingut en els documents i informació.\nGrupo Anaya S.A. es reserva el dret de revocar en qualsevol moment l'autorització per veure, descarregar i imprimir els documents i la informació disponible en aquest lloc, i l'ús de tals objectes deixarà de ser accessible immediatament.\nEls drets especificats anteriorment de visualització, impressió i descàrrega de la informació disponible en aquest lloc no són aplicables a la seva maqueta ni disseny. Tots els elements d'aquest lloc estan protegits per les lleis relatives al dret de propietat i no poden ser copiats ni plagiats ni en part ni en la seva totalitat.\nExcepte si s’assenyala expressament en un acord escrit entre vostè i Grupo Anaya S.A., tots els materials i serveis d'aquest lloc són facilitats sense cap tipus de garantia, ni explícita ni implícita, tot incloent, però no limitant, les garanties implícites de comerciabilitat, adequació a finalitats particulars o no incompliment.\nDe manera il·limitada, Grupo Anaya S.A. no es fa responsable ni facilita cap garantia sobre: (i) que els serveis i productes satisfacin les seves necessitats (ii) que els serveis i materials estiguin disponibles sense interrupció, siguin oportuns, segurs, o estiguin lliures d'errors (iii) que els resultats que pugui obtenir del seu ús siguin eficaços, exactes i precisos (iv) que la qualitat de tots els serveis obtinguts en aquest lloc sigui la que vostè espera.\nAquest lloc pot contenir errors tècnics o d'un altre tipus, inexactituds o errors tipogràfics. Grupo Anaya S.A. podrà realitzar en qualsevol moment i sense avís previ canvis en els materials o serveis d'aquest lloc.\nEn cap cas ni Grupo Anaya S.A. ni els seus proveïdors seran responsables davant vostè o terceres parts per qualsevol deterioració de qualsevol tipus, directa o indirecta, especial, incidental, o conseqüent, tot incloent, però no limitant, els danys resultants de la pèrdua de dades o beneficis, independentment que Grupo Anaya S.A. hagués avisat o no d'aquests riscos en la utilització dels productes o serveis d'aquest lloc, ni en els d’altres companyies que aquí s'esmentin.\nLa descàrrega de qualsevol material d'aquest lloc es realitza sota la pròpia responsabilitat i risc de l'usuari, de manera que vostè accepta ser l'únic responsable dels danys o pèrdua de dades que puguin produir-se en el seu sistema informàtic com a resultat de la descàrrega o adquisició d'aquests materials.\nAquest lloc conté vincles a llocs en Internet d'altres companyies que no es troben sota el control de Grupo Anaya S.A.\nGrupo Anaya S.A. no és responsable dels altres llocs als quals vostè pugui accedir des del lloc www.diccionaris.cat. Per això, si vostè decideix visitar-los llocs, ho fa sota el seu risc i responsabilitat, sense que Grupo Anaya S.A. assumeixi cap responsabilitat per la seguretat o exactitud d’informacions, dades, opinions, consells o manifestacions d'aquests llocs, ni de la qualitat dels productes o serveis que s’hi ofereixin. Grupo Anaya S.A. inclou els vincles a aquests llocs en qualitat de servei pràctic.\nAquest lloc de Grupo Anaya està controlat per Grupo Anaya S.A., la seu del qual es troba a l'adreça c/Juan Ignacio Luca de Tena, 15 28027 Madrid (Espanya), per la qual cosa vostè i Grupo Anaya S.A. acorden que tots els assumptes relacionats amb el seu accés i ús d'aquest siguin regulats per la legislació d'Espanya. Tots els litigis relatius a les Condicions d'ús seran jutjats pels tribunals competents de Madrid, Espanya. Grupo Anaya S.A. es reserva el dret d'exercir les accions legals que consideri oportunes.\nLes marques i logotips que apareixen en aquest lloc són propietat de Grupo Anaya S.A. o de terceres parts. Està prohibit l’ús d'aquestes marques sense autorització prèvia per escrit per part de Grupo Anaya S.A. o de les terceres parts que en són propietàries.


Ajuntament de Sant Vicenç de Montalt - Anem al teatre a veure 'Adossats'\nAnem al teatre a veure 'Adossats'\nUs hi podeu inscriure fins al 26 de febrer al Casal de la Gent Gran\nUn text de Ramon Madaula sobre les relacions familiars dirigit per Jordi Casanovas.\nAl març, l'Associació de Gent Gran Els Xurravins ens proposa anar al Teatre Romea de Barcelona a veure l’obra ‘Adossats’, una història sobre les relacions familiars i les influències que van de pares a fills escrita per Ramon Madaula i dirigida per Jordi Casanovas.\nLa sortida es farà el dijous 15 de març, a les 18h, des del Centre Cívic El Gorg i les entrades estan a la venda fins al 26 de febrer al Casal de la Gent Gran, de dilluns a divendres, d’11 a 12h. El preu, que inclou l'entrada i el servei de bus, és de 35 euros pels socis de l'entitat i 38 pels no socis.\nSant Jordi. Una urbanització de cases adossades al Vallès Occidental. El dia s’allarga, comença el bon temps. Una família de classe mitjana catalana es troba al jardí de la casa d’en Jordi i la Carme on tres generacions de Jordis celebren plegats el dia del nostre patró. Però ho faran envoltats de roses plenes d’espines, de dracs que treuen foc i de cavallers que potser no són tan valents… Adossats intenta donar resposta a la pregunta: què ens uneix realment als nostres parents?\nSortida al teatre-Adossats\nMida: 172,1 kB


El festival Birrasana comptarà amb la nova Lloret Craft Beer | Nova Ràdio Lloret\nActualitat Festes Videos\nImatge: Presentació del festival Birrasana | Font: Nova Ràdio Lloret\nArxiu de so: Salvador Castells, Pep Andreu, Kevin Andreu, Jaume Dulsat, Jordi Orobitg\nLa Lloret Craft Beer és la nova cervesa de Lloret de Mar. Ha estat creada per la Bodega Sa Xarxa, amb motiu del seu 50è aniversari. Es podrà degustar en la 9a edició del Birrasana, que s’ha presentat aquest passat dijous. El festival de cervesa artesana se celebrarà del 3 al 5 de maig.\nL’esdeveniment arriba a la vila per tercer any consecutiu amb diverses novetats. La més destacada és la presència d’aquesta cervesa lloretenca, la Lloret Craft Beer. El propietari de la Bodega Sa Xarxa, Salvador Castells, que és “una cervesa fresca, amb no massa grau d’alcohol”.\nLa Lloret Craft Beer\nUna altra de les novetats és que els visitants de poblacions veïnes podran desplaçar-se al festival en creuer. A més, cal destacar que en aquesta 9a edició participaran reconeguts elaboradors cervesers artesans. Aquests professionals vindran de diversos municipis de Catalunya i de la resta de l’Estat espanyol. Però també n’hi haurà d’altres punts d’Europa com Finlàndia, Croàcia, Eslovènia, França o Itàlia. Els organitzadors de l’esdeveniment, Pep Andreu i Kevin Andreu destaquen que “hi ha un cartell bastant internacional de cerveses amb una gran varietat”.\nEl Birrasana és un festival familiar, gastronòmic i musical que gira al voltant de la cervesa artesana. Arriba per tercera vegada a la vila com un referent nacional i internacional. L’alcalde de Lloret, Jaume Dulsat, assenyala que hi ha “jocs per nens, ludoteca i l’entrada és gratuïta”.\nD’altra banda, un dia abans de l’inici del festival, es farà una jornada de formació pels professionals del sector. Jordi Orobitg, regidor de Promoció Econòmica, considera que “més enllà de l’esdeveniment, tenir la capacitat d’atreure professionals del sector creiem que aporta un plus de qualitat”.\nEl 9è festival Birrasana, que se celebrarà del 3 al 5 de maig, s’ubicarà al Passeig Marítim, a l’aparcament de Sa Caleta. Ocuparà una superfície total de 4.000 metres quadrats dels quals 1.200 estaran coberts amb una carpa de grans dimensions.\nA banda de gaudir de les nombroses cerveses, es faran xerrades i activitats complementàries amb la cervesa artesana com a eix temàtic. L’oferta es complementarà amb música en directe, un gran espai infantil i altres activitats.\nEl cor Ars Nova Lloret farà un concert solidari amb l’orquestra Da Camera\n3.600 espectadors i quatre concerts amb entrades esgotades al SOM de mar


Unió Mallorquina prioritza el pacte amb l'esquerra a les Illes, però no tanca del tot la porta al PP - CCMA\nUnió Mallorquina prioritza el pacte amb l'esquerra a les Illes, però no tanca del tot la porta al PP\nUnió Mallorquina (UM) prefereix pactar amb l'esquerra que no pas amb el PP "en igualtat de condicions" a l'hora de configurar els governs de les principals institucions de les Illes Balears. El consell polític del partit s'ha decantat per aquesta opció després de reunir-se aquesta nit a Palma. UM, però, no ha tancat del tot la porta a l'entesa amb el PP de Jaume Matas, de manera que les negociacions d'última hora seran clau per decidir les aliances al Parlament, al Consell de Mallorca i a l'Ajuntament de Palma. La presidenta d'UM, Maria Antònia Munar, ha anunciat que les converses se centraran més en la petició d'àrees de gestió que no pas en la presidència de les institucions.\n11/06/2007 - 23.06 Actualitzat 12/06/2007 - 07.29\nMaria Antònia Munar ha deixat clar que, sempre que hi hagi igualtat de condicions, Unió Mallorquina farà possible el pacte amb el Partit Socialista de les Illes Balears i el Bloc, encara que ha afegit que "no hi ha res tancat". Munar ha argumentat que la pèrdua de la majoria absoluta del PP a les principals institucions balears posa de manifest "un cert sentiment de canvi" per part de l'electorat.\nLa presidenta en funcions del Consell de Mallorca ha revelat que encara no s'han reunit amb el PP i que amb els socialistes hi ha hagut una trobada "informal". També ha desvelat que ens alguns municipis de l'illa ja s'ha materialitzat el pacte amb l'esquerra, però no ha volgut parlar de noms concrets. Malgrat inclinar-se per prioritzar els socialistes, Munar ha demanat al partit de Francesc Antich que prengui la iniciativa a l'hora de les aliances: "Unió Mallorquina, com a partit polític, estudiarà totes les propostes, però han de ser ells els que ens hi convidin."\nUna de les institucions més difícils de pactar pot ser l'Ajuntament de Palma. Miquel Nadal, d'Unió Mallorquina, no amaga l'ambició de convertir-se en alcalde, però la socialista Aina Calvo diu que ni s'ho planteja. Els pròxims dies, per tant, se sabrà quina és la lògica que s'acaba imposant.\nCarolina Punset deixa Ciutadans: "Han passat a ser els més espanyolistes de tots"


Budó destaca l'aprovació del PUOSC 2020-2024 i ratifica el "reforç del món local"\nPublicat 02/12/2020 10:46CET\nLa consellera de Presidència i portaveu del Govern, Meritxell Budó, ha destacat que s'ha aprovat definitivament el Pla únic d'obres i serveis de Catalunya (PUOSC) 2020-2024 i ha ratificat el compromís de la Generalitat de treballar des de la proximitat amb el "reforç del món local".\nAixí ho ha dit durant la sessió de control al Govern en el ple del Parlament d'aquest dimecres, després d'una pregunta del seu grup parlamentari, en la qual ha assenyalat que el PUOSC incideix directament en el món local i dona resposta als habitants dels municipis de Catalunya amb un total de 2.131 actuacions als ajuntaments a través de dues línies d'inversió.\nD'una banda, una línia general que arriba a 947 municipis catalans, 41 consells comarcals i a 65 entitats municipals descentralitzades; i d'altra banda una línia específica per als municipis de menys de 5.000 habitants, per potenciar l'"equilibri territorial", que arriba a 736 municipis, un consell comarcal i 64 entitats municipals.\nEn una altra pregunta, la consellera de Justícia de la Generalitat, Ester Capella, ha assegurat que el Govern té la responsabilitat de retirar el monument franquista de Tortosa (Tarragona) "per dignitat i per reparar les víctimes".\nLa consellera ha dit que aquest monument demostra "la profunditat de les petges del franquisme que encara continuen molt presents", ha retret al Govern central que l'hauria d'haver retirat fa anys, i assegura que el Govern ha començat el compte enrere definitiu per retirar-lo perquè, al seu parer, humilia les víctimes franquistes.


TARRAGONA FA UNA REFLEXIÓ SOBRE EL BARRAQUISME, EN FORMA D'EXPOSICIÓ | Diari La República Checa\nTARRAGONA FA UNA REFLEXIÓ SOBRE EL BARRAQUISME, EN FORMA D’EXPOSICIÓ\n‘El barraquisme a Tarragona\nfa 50 anys. La ciutat no reconeguda i els seus habitants’\nL’Arxiu Municipal acollirà, aquest dimecres a partir de les 19 hores i fins el proper 28 d’octubre, l’exposició ‘El barraquisme a Tarragona, fa 50 anys. La ciutat no reconeguda i els seus habitants’. Es tracta d’una reflexió al voltant d’aquesta realitat que es va allargar fins els anys 70. Durant l’acte inaugural, presidit per l’alcalde Ballesteros, s’estrenarà l’audiovisual El problema del barraquisme a Tarragona (1940-1970).\nDurant la dècada dels cinquanta, la presència industrial a Tarragona continuava essent escassa i no serà fins a inicis dels anys seixanta, que la industrialització registrarà l’impuls definitiu amb l’assentament de diferents empreses del sector químic als polígons d’Entrevies o Francolí. El sector turístic, paral·lelament, també va iniciar el seu desenvolupament i va contribuir fortament al creixement de l’economia local, tant pel que fa a les construccions d’habitatges turístics com per a la demanda de serveis.\nL’any 1964, un cens realitzat per l’Ajuntament de Tarragona registrava l’existència de 404 barraques, agrupades en 10 nuclis, en les quals hi vivien 1.894 persones, és a dir, el 3,64% de la població i, aproximadament, el 20% dels immigrants arribats entre 1960 i 1964. Les barraques eren de dimensions molt reduïdes, generalment d’un sol espai i construïdes pels seus residents amb materials barats o aprofitant deixalles, bàsicament totxo, fusta o canyes.\nLa gran majoria dels nouvinguts procedien d’Andalusia, eren 1.240 immigrants i representaven el 65,4% del total. Principalment, eren originaris de zones rurals de les províncies de Córdoba i Jaén. Atesa l’escassa formació dels immigrants, en bona part jornalers del món rural, la gran majoria, un 77%, declarava que treballaven com a peons. És a dir, treballs no qualificats situats a la base de l’escala laboral. L’oferta de treball pels homes sorgirà principalment de l’àmbit portuari i ferroviari, així com d’algunes indústries químiques. Les dones, a més a més del servei domèstic, trobaran feina com a operàries en algunes fàbriques. El barraquisme es mantindrà durant la segona meitat dels anys seixanta i no desapareixerà fins a inicis dels anys setanta.\nL’exposició després es traslladarà de forma itinerants pels centres cívics del municipi.\npreviousTARRAGONA ACOLLIRÀ 20 REFUGIATS QUE JA ESTAN 'A CASA NOSTRA'\nnextUNIÓ DE PAGESOS DENUNCIA A CARREFOUR PER UNA OFERTA DE CONILL


Ets a: Inici > Festa Major de Sitges > El Pregó > Pregó de Sebastià Giménez i Mirabent\nVa arribar per mar un dia de l´any 1922, i no te ni amo ni guia perquè es un Drac molt furios, li diuen la Fera Foguera, i surt per la festa gran, i llença foc pel darrera, i llença foc pel davant, com que te cara de gat es molt bon animal, però quan esta esverat es una bestia infernal, que coneix petits i grans, lladregots i gent de bé, escolteu bons sitgetans ... el pregó que ara us faré.\nCom devia ser la diada de Sant Bartomeu a les acaballes del segle XIX ? en aquells anys a la nostra Vila, hi havia una colla de pintors que, enamorats de la seva llum van decidir de crear-hi escola: l'escolaLuminista de Sitges, precursora del que seria poc després el modernisme pictòric català amb Santiago Rusiñol i Ramón Casas al capdavant. Mas i Fondevila, Roig i Soler, Batlle i Amell, Joaquim de Miró i Antoni Almirall d´entre d´altres en formaren part. Però avui ens centrarem en l´obra d´un altra pintor del moment, Felip Masó i de Falp, autor d´una de les pintures més icòniques de la nostra gran diada: “La Processó de Sant Bartomeu”, pintada a Sitges l´any 1884.\nAquesta pintura exposada al Museu de Maricel, fou presentada el mateix any al saló de parís i premiada a l´exposició de Viena del 1887 i distingit amb la segona medalla a l´exposició d´Anvers de 1893. Molt aviat se'n feren unes reproduccions en color i al cap de poc a moltes llars sitgetanes hi havia una oleografia del quadre emmarcada. L´autor, va fer-ne donació al Museus de Barcelona i aquests el van deixar en dipòsit a la Diputació provincial per a decorar les seves sales. Després, va estar situat al despatx del conseller de cultura de la generalitat fins que el propi conseller i d´acord amb la Junta de Museus al llogar les sales de l´actual palau de Maricel per fer-hi l´ampliació del Cau Ferrat al 1935, decidiren de donar-hi l´obra com a primera de la col·lecció d´art de la Vila de Sitges, col·lecció que des de llavors no ha parat de créixer en benefici del nostre patrimoni local. La història ens recorda que Josep Soler i cartró va ser convidat per el propi artista al pati de can Querol per poder veure in situ com plasmava en la tela tota la força de la nostra festa gran. Dins del pati ja hi havia els ornaments, banderes, ganfarons, i altres objectes litúrgics que Mn. Fèlix Clarà havia fet portar per poder-ne captar tots els detalls. Masó, trià el pati de Can Querol perquè era prou gran i a més era un bon amic de la casa, fins al punt que en un principi volia fer-lo servir com a fons de la seva obra, encara que al final es va decidir de posar-hi el castell de Sitges, una mica modificat a la seva conveniència. Així doncs, la composició del quadre es una mica fantasiosa fins el punt que la realitat sols hi apareix en un terç del conjunt. El tros de la part dreta, correspon al Sitges del 1884. A excepció de la casa del primer terme, les altres, per ordre de col·locació, són les que es troben ara enfront de la façana de la casa de la vila. Així la que segueix després de la primera es Can Fontanals, també anomenada per la gent “Can Pets”, després ve Can Reguant, el ferrer, després la casa de la Usellesa i ca la Manana, la darrera de totes, Can Pans, enderrocada a mitjans dels 70 i de la que en tinc encara un petit record. També si ens hi fixem i just on ara al meu darrera hi ha el Dr. Robert s´hi entreveu un tros de Can Puig de Galup, casa que havia llavors en aquest indret. Al centre del quadre hi ha situat el Castell de Sitges, la façana del qual donava de cara on hi tenim avui la fundació Stämpfli i Bacardi, al antic mercat municipal. Per tant podem veure com l´autor va prendre com a punt de vista els voltants de l'entrada del carrer d´en Bosch. El tros de l´esquerra sempre s´ha dit que era un recó de Sevilla, on felip Masó residí uns quants anys, si ve sempre s´ha cregut que era la coneguda calle Sierpes, estic en condicions d´afirmar i gràcies a les dades aportades per un matrimoni sevillà de visita als nostres Museusque es una balconada de la Plaza del salvador i que avui en dia encara resta igual. A la dreta podem veure un parell de soldats, cosa que no correspon amb aquells anys en que a Sitges no hi havia tropes. Al costat des soldats i asseguda de cara, Josefina ferrer Cros esposa de Josep Planas, de sobrenom “el muchacho” car va néixer a Cuba. Més avall, en “paulí”, el sereno fent guàrdia d´honor. Dels elements folklòrics hi podem veure els gegants al fons i clara rament al ball de bastons. En el primer portal de Castell, i com esperant per incorporar-se a la processó hi ha el tabernacle de Santa Tecla. A continuació dels balls hi veiem els escolanets tot portant els ganfarons parroquials, el segon el porta el “Ros de cal ploraire” i a darrera seu, el sagristà, en salvador Rigol i Busquets amb la creu d´argent i faldilla blanca. El capellà que hi ha en lloc preferent lluint capa pluvial blanca és Mn. Fèlix Clarà, fill de Sitges, i responsable final de que la imatge de Sitges, es a dir, la nostra església parroquial tingui el seu aspecte actual. Des del meu humil punt de vista crec que es mereix molt mes que un petit carreró al costat de Can Falç i que fins fa poc ni tant sols en tenia sortida. Hi podem veure les tres grans banderes que acompanyen la processó, la blava es la de la confraria de la Puríssima, la verda es de la verge del Remei i la vermella la de Sant Bartomeu. Aquesta la portava el vell Quadrats, inconfusible amb les seves patilles, i darrera seu, i amb el barret de copa a la mà, Cristòfol Clarà, germà del Mossèn citat. Després hi veiem tot acompanyant al tabernacle al comandant de marina i al altra costat a Joan Burgades, el “Tigre”, molt popular en el Sitges d´aquells anys. La imatge de Sant Bartomeu encara és la que avui dia veiem sortir a les nostres processons i cal dir que llavors era propietat de la família Robert del carrer Nou. Darrera el Sant, en “Buina” del carrer de les Ànimes, conegut també com el vell mariner. Al seu darrera hi ha la banda de música de Sitges coneguda també com la “banda del Pensil” i que Rusiñol deixà immortalitzada al seu Cau per a la posteritat. Darrera la banda hi figura el Penó de Sant Bartomeu encara que pintat de blanc , propietat de la germandat de sant Bartomeu i al fons distingim el talem que es treia per cobrir la relíquia del Sant Apòstol que llavors sortia a la processó. Així doncs, amb tot l´explicat fins ara, ens comencem a fer una idea de com era la nostra festa fa mes de 100 anys.\n(Es projecta una diapositiva de la Sortida d'Ofici de 1889)\n(Es projecta una diapositiva dels Gegants Moros a l'Hospital)\nL´any següent s´estrenaren uns nous gegants i no devien agradar molt o els vells moros encara eren enyorats fins el punt que sortiren en diversos anys fins que en la inauguració del nou Hospital de Sitges per la Festa Major de 1912 se´ls va veure per darrer cop. A partir d´aquí només sabem que foren adquirits per Josep Robert Soler i que cap al 1946 aprox el seu fill Josep Robert Mestre encara els conservava en una masia de la seva propietat. Malauradament i des de llavors mai mes se'n va saber res. L´any 1979 s´estrenaren uns nous gegants moros que van voler ser una rèplica dels antics i que són els que avui dia encara ballen pels nostres carrers.\n(Es projecta una diapositiva de l'estrena dels Gegants vells)\nEl 23 d´agost de 1897 Sitges va estrenar els seus nous gegants, els que avui dia nosaltres coneixem afectuosament com els gegants vells. El dibuixant Lluís labarta, amic d´en Rusiñol, s´encarregà del seu disseny i de la seva construcció se´n va encarregar el taller del Ingenio a Barcelona. El gegant encarnava la figura del Rei Jaume I el conqueridor i la geganta a una dama de l´època. Com anècdota cal dir que en la seva primera sortida i degut al seu pes considerable, pels vols dels 113 Kgs, no els podia dur ningú fins que en Mestret, un sitgetà d´ofici pagès i considerat un dels homes mes forçuts de la Vila va dur ell tot sol el gegant des de l´Ajuntament fins a la Terra Cavada, pel vols de Can Perico. Després retornar a l´Ajuntament a buscar a la geganta i feu el mateix trajecte. En veure la seva proesa, altres sitgetans decidiren d´ajudar-lo i s'afegiren a la comitiva, acabava de néixer la nova colla de geganters de la Vila. El 1902 guanyaren una medalla d´argent a les festes de la Mercè de Barcelona al concurs de gegants, nans i monstres. Anys més tard, hi tornaren a participar tot guanyant una nova medalla, en aquest cas per haver fet la millor ballada.\nA Sitges darrera dels gegants sempre hi ha els cabeçuts, no pas cap grossos com se´ls anomena a molts d´altres llocs de les nostres contrades. Ja el 1897 i coincidint amb l´estrena dels gegants vells es parla de la nova indumentària que lluiran els cabeçuts per aquells Festa Major, la qual costà vora les cinc pessetes i portaven a mes, uns braços postissosadossats al mateix cabeçut. L´any 1922 s´estrenaren 4 cabeçuts nous: en Patufet, en Bernat, la Tecla i en Bartomeu, l´any següentse'n va afegir un de nou i el 1947 els dels tres germans Marx, el 1953 en sortiran dos nous i el 1992 assistirem al bateig d´en Santiago Rusiñol i l´Enric Morera coincidint amb el pregó que la Cubana ens va oferir al bell mig del Cap de la vila. D´uns anys ençà s´incorporen personatges reals del nostre Sitges a la colla que ens el fa perpetuar a la nostra memòria per sempre mes.\nAmb el pas dels anys, el Drac perdé progressivament la seva forma original, així als anys 30 ja no tenia la cua de peix car es va tallar perquè cada cop estava mes feta malbé pel foc que hi portava, posteriorment els seus colors característics van anar desapareixent per donar pas a uns colors més foscos que variaven sovint amb el curs dels anys, des de un negre amb uns petites clapes blancs, fins a un verd molt fosc amb unes ratlles verticals. Tot això va disgustà molt a Ferrer Pino que durant molts anys havia tingut cura de la bèstia tot pintant-la i arreglant-la com si es tractes del seu propi fill. Ja a partir dels anys cinquanta, va començar a tenir la pell que tots recordem: verd fosc amb escates grogues i vermelles. El 1972 es va fer un intent molt inexacte de tornar a l´original però no va acabar d´arrelar entre els sitgetans i després de recordar la seva arribada el 1997 i en motiu del seus 75 anys es va començar a parlar de la seva restauració. Finalment, i des de la Festa Major de 2011 i després d'unaexcel·lent restauració obra d´en Pep Pascual , la Fera Foguera torna a lluir els seus colors originals. Sempre ens quedarà el record del drac verd però estic segur que l´Agustí ferrer Pino, des d´allà on sigui n´estarà ben orgullós.\n(Es projecta una diapositiva de l'Àliga)\nEl ball de diables de Sitges és un dels mes emblemàtics de la nostra festa. N´hi ha constància escrita des de 1853 però es suposa que la seva presència és molt més anterior. A l´arxiu Històric de Sitges ja trobem documentació amb unes despeses del ball de l´any 1858. És un dels balls que ha tingut mes continuïtat per la Festa Major, amb justificades excepcions, com és el cas de la del 1854, en que fou suprimida la festa per l´epidèmia del còlera, les dels anys 1873 i 1874, per les guerres carlines, la del 1885, altra cop per culpa del còlera, la del 1898 per la pèrdua de Cuba, la de 1909 pels fets de la setmana tràgica, la del 1933 en que no hi hagué festa major i durant la guerra civil entre el 1936 i el 1939. El 1913 junt amb els bastons i els gegants foren els únics participants d´aquella Festa Major. Així mateix per les Santa tecles del 1900 i 1906 sabem que hi va participar una colla infantil, prova sens dubte de la passió que els nens de Sitges ja tenien pel foc en aquells temps. Sant Miquel, l´Angel, Llucifer, la diablessa i deu diables (que representen els 10 manaments) són els integrants d´aquest ball. Cal dir que el personatge de la diablessa sempre era encarnat per un home, se suposa que per tradició, ja que el balls parlats ens recordarien un xic al teatre de plaça antic on les dones no acostumaven a intervenir. Sembla ser que els dibuixos i sanefes que llueixen en els seus vestits foren ideats en un principi per l´artista sitgetà Josep Vidal i Vidal i que en diferents anys s'hagueren de refer degut a les cremades que anaven reben en el curs dels anys. Així sabem que se'n feren vestits nous el 1906 i també el 1911. Aquell any es decidí que els vestits quedessin per l´Hospital i aquest els llogaria a la colla per tal de poder treure'n un petit benefici. El problema esdevenir quan a la majoria dels sitgetans no els hi va agradar gens el nou vestuari, fortament criticat ales pàgines de l´Eco. Sembla ser que a partir de 1925 la propietat dels vestits ja serà altra cop de l´Ajuntament.Tot i no tirar la quantitat de foc que es tira avui, trobem que el 1926 la casa gran hagué de fer front a la restauració del ceptrot d´en Llucifer ja que pobret, estava molt malmès de les cremades sofertes al llarg del anys. Amb tot el que mes agrada a la concurrència, o no, són els versos amb els quals els diables ens “deleixen” cada vigília quan fan la representació del ball parlat. Aquesta tradició es antiquíssima si be abans cada vers acostumava a tenir com a fons un dels manaments, des de fa un bon grapat d´anys que sense penes ni rancúnies ens posen al dia de la vida local, cosa que tothom ja espera, igualment les respostes del Llucifer acostumen a ser els mes inversemblants possibles i a vegades no tenen res a veure amb el vers que les han precedit. A la nostra Vila sempre hi havia hagut una colla de diables, però a finals del 50, un grup de joves crearan una nova colla que nomes sortirà per Sta Tecla, a finals dels seixanta guanyaran la subhasta, que es celebrava el dia del Vinyet, i sortiran per Sant Bartomeu, després durant uns anys ho farà altra cop la vella fins que a finals dels 70 ja ho faran les dues juntes. Des de 1981 s´hi va afegir la colla de l´agrupació.\nES creu que l´origen del ball de bastons era una manifestació guerrera i ritual, relacionada amb les cerimònies de fecunditat de la terra. Si be el 1620 ja s´esmenta un ball de bastons en la processó del Corpus de Barcelona, a Sitges, tenim com a primera data referenciada la del 1853 al igual que el ball de diables. El ball es compon de dotze membres a diferència de les poblacions de les nostres rodalies on el nombre es indeterminat. EL ball de bastons es també un assidu de les nostres festes i sempre ha sigut molt celebrat. Així cap a mitjans del segles passat ja arribaven a sortir entre dues i tres colles. Per la Santa Tecla de 1895 i per la de l´any 1900 sortiren una colla infantil, tal i com també feia el ball de diables. El 1908 sortí per primera vegada una colla formada pels joves de la Vila i el 1916 sortiren tres colles: la gran, la mitjana i la petita. La colla gran fins i tot guanyà una copa al poble espanyol l´any 1936, copa que fou entregada per a la seva exposició al Museu del Cau ferrat. Avui dia Sitges gaudeix de 4 colles bastoneres, la Vella, hereva dels antics bastoners sitgetans, la jove formada el 1975,i que aquest any està d´aniversari, la mitjana de 1979 i la de noies, estrenada per la Santa tecla de 1980. Com a fet històric, cal dir que per la processó de Sant Bartomeu de 1965, sortiren els bastoners vells de Sitges ja retirats amb tota la seva indumentària de color blanc. La peça més emblemàtica és la boja, a mes d'altres típiques sitgetanes com la cirereta, el corrandillo, l´hereu riera, la segona i la bolangera.\nL'origen del ball dels pastorets te diferents versions, des de la seva relació amb les representacions religioses com ara el nadal, fins a un suposat record de tipus ritual agrícola o fins i tot guerrer. Al igual que molts altres balls, trobem la seva primera referència en l´any 1853, però en aquest cas es per la seva participació en les festes de la Mare de Déu del Vinyet, tal i com surt referenciat en el “Diario de Barcelona” del 6 d´agost d´aquell mateix any. Sembla ser que després d'alguns anys sense sortir, és a partir del 1890 quan els pastorets ja sortiran regularment a la nostra Festa Major. Aquest fet es molt important ja a la majoria de pobles del gran Penedès es quan comencen a desaparèixer. Serà ja cap als anys vuitanta del segle passat quan a molts llocs seran recuperats adoptant el model sitgetà tot i que en variaran lleugerament la vestimenta i la coreografia, adaptant-los als seus costums locals. A Sitges el ball està format per set pastors, un rabadà i un majoral que anys ençà acostumava a ser el membre de més edat de la colla. A la vigília de Sant Bartomeu es quan els pastorets fan el ball parlat. A Sitges es recitaven uns versos que transcrits pel mestre Huguet, es recitaren molt probablement des del segle XIX. La versió actual ja es més moderna i es creu que ja la recitava la colla pastoril cap a les dècada dels anys 50 del segle passat.\nL´origen del ball de la moixiganga es perdria en la roda dels temps, ja que aquest mot en àrab ens ve a significar una reunió de gent per a participar en determinades cerimònies. Després i amb el pas del temps, aquest tipus de manifestacions paganes van ser aprofitades per l'església romana per cristianitzar-les i aplegar-les ja a l´edat mitjana en la solemne processó del Corpus, fet que després es va estendre gradualment a les celebracions del patrons de les viles i les ciutats, es a dir, el que avui celebrem com les nostres festes Majors. A la nostra Vila ja surt referenciada com a tal i al igual que d´altres balls el 1853 tot i que la paraula “mojigangas” com a tal, la trobem en un document de l´any 1612, a hores d´ara, el mes antic que es coneix. A les nostres contrades, la moixiganga te un gust marcadament religiós ja que ens representa mitjançant una sèrie de quadres plàstics la passió, mort, i resurrecció de Nostre Senyor Jesucrist. A sitges està formada per 15 persones: La figura de Crist, la Mare de Déu, el guia, 4 bastaixos, i 8 candelers. Cada any, per la vigília de Sant Bartomeu, la Moixiganga representa el seu ball sencer a la sortida de les dues del migdia. Durant les processons i cercaviles, executa només uns quants dels anomenats quadros i potser una de les variants mes espectaculars és veure baixar-la per les escales de la punta a la sortida de després del castell de foc. Els quadres que executa el ball són els següents: Balcó, assots, coronació, Argolla, figuereta, la Mare de Déu, sepulcre i resurrecció. De tots ells, el mes conegut és l´argolla que representa el moment de portar la creu cap al calvari. A Sitges podem presumir d´un fet importantíssim: la Moixiganga és pràcticament l'única de totes les que es ballaven que mai s'ha deixat de representar, i actualment moltes de les que es van anar recuperant cap a la dècada dels anys noranta del segle passat ho feren tot aprofitant els coneixements de la nostra com ara a Vilafranca, valls o la Geltrú per posar uns exemples. La Moixiganga de Sitges és el ball mes solemne de tots els que participen a la nostra festa Major i alhora un dels que desperta mes sentiments entre el públic i els seus mateixos balladors.\nBé, estem a punt d´acabar aquesta visita guiada, però abans, m'agradaria mostrar dues pel·lícules de la nostra Festa Major. La primera, es un breu fragment de uns 30 segons d´una festa major dels anys 20. La cinta, propietat de la família Blai fou dipositada ja fa uns anys al Arxiu Històric de Sitges i ens mostra l´evolució dels nostres balls tot pujant pel carrer del Prado. La segona, es un petit muntatge de diverses filmacions casolanes de la nostra festa entre els anys 1965 i 1980.\n“Gloriós Sant Bartomeu que de Sitges n'és patró, visca la Festa Major“\nÚltima actualització: 20/08/2015


El tastador de la Guía Peñín assegura que els vins DO Empordà mantenen la qualitat dels últims anys\nAlberto Ruffini ha posat en valor l'aposta que els cellers empordanesos fan per les varietats autòctones de l'Empordà, com la garnatxa, un fet diferencial que els aporta singularitat i que ajuda a identificar i donar personalitat als vins de la zona.\nFigueres.- El tastador de la Guía Peñín, Alberto Ruffini, visita aquests dies la DO Empordà per valorar els vins de la denominació per a l'edició 2019 de la prestigiosa publicació. En total, ha provat 230 vins DO Empordà, principalment negres que són els més majoritaris a la denominació (103), així com blancs (63), rosats (29) dolços (28) i escumosos (3). El tastador ha assegurat que els vins empordanesos mantenen la línia de qualitat dels últims anys i ha augurat unes "puntuacions altes" en la futura edició de la guia. "A l'Empordà, a més, hi ha quatre o cinc cellers que són molt bons i són punta de llança de la denominacó, a diferència del que passa a altres zones vinícoles on això no passa", ha dit.\nAlberto Ruffini ha posat en valor l'aposta que els cellers empordanesos fan per les varietats autòctones de l'Empordà, com la garnatxa, un fet diferencial que els aporta singularitat i que ajuda a identificar i donar personalitat als vins de la zona. A més, ha afegit, que els elaboradors empordanesos s'han adaptat bé a les preferències actuals dels consumidors, que demanen "vins més lleugers, menys alcohòlics i sense tanta càrrega de fusta, d'estructura i de concetració".\nSobre els vins negres, ha explicat que l'anyada del 2017 manté la qualitat dels darrers anys amb vins molt equilibrats i molt afruïtats que són "molt fàcils de beure". Dels rosats i blancs, ha qualificat com a "molts interessants" els vins elaborats amb garnatxes roges, blanques i grisses. "En nas, els blancs i els rosats són discrets amb tocs de flors seques i fruites madures, però després a boca són molt explosius, molt saborosos, molt àcids i molt potents". Dels dolços, ha assegurat que són el "gran tresor' de la denominació. "No són els vins més comercials però se situen en la línia dels grans vins", ha dit.\nL'edició en paper de la Guia Peñín 2019 es publicarà a finals d'any, però, com a novetat, enguany també es posarà a la venda una versió digital de cada denominació al web de la Guía Peñín que ja es podrà adquirir d'aquí a un mes i mig aproximadament.\n82 excel·lents a la guia d'aquest any\nUn total de 82 vins de la Denominació d'Origen Empordà van assolir l'excel·lent (entre 90 i 94 punts), a la prestigiosa Guía Peñín 2018, uns resultats que consolidàven els bons resultats aconseguits durant els últims anys. Aquestes xifres representen un notable increment respecte els 43 excel·lents assolits el 2015. I aquest augment encara és més evident si es compara amb les notes d'ara fa poc més d'una dècada quan només un vi empordanès arribava als 90 punts a la Guia Peñín del 2005.\nEls vins més ben valorats de la denominació empordanesa van obtenir 94 punts. Es tracta del Peralada Aires de Garbet, del celler Peralada, un vi negre de la collita del 2015, i l'INO Garnatxa de l'Empordà Solera, un vi dolç del celler Masia Serra, de Cantallops. Amb 93 punts, hi ha una dotzena de vins dels cellers Peralada, Martí Fabra, Espelt Viticultors, Mas Llunes, Roig Parals i Vinyes dels Aspres.


La lectora corrent: Trieste, on la llibertat és terapèutica\nTrieste, on la llibertat és terapèutica\nTrieste és la ciutat portuària més al nord de la Mediterrània. Està situada en el golf del seu nom i envoltada de turons que la protegeixen relativament dels vents i el fred del nord. Només relativament, però, perquè aquella zona és una de les entrades al mar Adriàtic d'aire àrtic continental i quan arriba el vent que anomenen bora, cal anar molt en compte, és com aquelles tramuntanes empordaneses que sembla que s'enduguin les persones, però, a més, amb fred. Per sort, els dies que jo hi vaig ser van ser de bonança, assolellats i només amb una brisa marinera. El noi que em va anar a buscar a l'aeroport (un estudiant que estava col·laborant en l'organització de la trobada) em va explicar que diuen que la bora fa embogir la gent. Si fa no fa, com es deia abans de la tramuntana empordanesa.\nNo sé si era per aquesta fama de ciutat de bojos, però el cas que a Trieste hi havia un gran manicomi, el de San Giovanni: una mena de ciutat mental, amb església i tot, formada per pavellons separats. Les pàgines de turisme sobre Trieste que vaig brostejar per Internet abans d'anar-hi, no en parlen, però, d'aquest manicomi. Com tampoc ens en van parlar els científics dels centres de recerca que vaig visitar ni els del Museu de l'Antàrtida,on es va fer l'assemblea de l'EUSJA que m'havia dut a Trieste, i que es troba dins del recinte del que havia estat el manicomi.\nEm van cridar l'atenció aquells pavellons en mig del bosc i enfilant-se per un dels turons que envolten Trieste, pintats de colors ocre, amb persianes vermelles. Durant una de les pauses vaig sortir a prendre una mica d'aire i sota uns porxos vaig veure això:\nLa frase em va desconcertar. No pas perquè no estigui d'acord que la llibertat és terapèutica. Però qui podia haver posat allò en aquella paret? No era pas una pintada feta amb un esprai. Era una frase que es veia que l'havien posada expressament. Vaig pensar a preguntar-ho, però després, reincorporada a la reunió, amb la feina se'm va oblidar.\nEm va tornar a l'hotel una dona que no és de Trieste, però hi treballa i tot i que em va dir que no coneixia encara massa bé la ciutat em va explicar que tot aquell complex havia estat un manicomi i que ara hi ha uns pavellons que són de la Universitat, uns altres que tenen relació amb la salut (oficines principalment), i que en un pavelló encara hi ha algunes de les persones malaltes mentals que hi havia a l'hospital i ara se'ls veu sovint passejant pels voltants quan fa bon temps.\nUn dels edificis del recinte de l'antic manicomi\nde San Giovanni, a Trieste\nVaig recordar les visites fetes els darrers anys al CESNID (Centre d'Ensenyament Superior de Nutrició i Dietètica), en el recinte de Torre Ribera, a Santa Coloma de Gramenet, on hi havia hagut també un manicomi. Vaig pensar que ambdós recintes semblaven inspirats en un mateix model i és possible perquè deuen ser si fa non fa de la mateixa època. A Torre Ribera encara queden també alguns malalts; les dues o tres vegades que hi he anat els he vist passejant o prenent el sol asseguts en algun banc.\nDe tornada a Barcelona he continuat pensant en la frase d'aquella paret i he buscat informació sobre el manicomi de San Giovanni de Trieste. M'he assabentat una mica de la història d'aquell centre i suposo que la frase és un homenatge al psiquiatra Franco Basaglia (1924-1980), el gran renovador del concepte d'hospital mental. Basaglia és el 'pare' de la llei que va fer possible acabar a Itàlia amb aquells hospitals mentals que eren pitjor que moltes presons; unes presons on la gent internada sovint estava condemnada a cadena perpètua i on, a més, era torturada amb electroxocs i altres pràctiques inhumanes.\nHe trobat també un documental de la RAI, molt interessant, sobre aquest metge i la seva reforma. Són dos vídeos d'uns deu minuts:\n"Si la malaltia mental és, en el seu mateix origen, pèrdua de la individualitat, de la llibertat, en el manicomi el malalt no troba res més que el lloc on acabarà perdut definitivament, convertit en objecte de la malaltia i del ritme de l'internament."\n(Franco Basaglia, 1964)\nFranco Basaglia, que tant va lluitar per millorar les condicions de les persones que tenien el cervell malalt, va morir prematurament el 1980 d'un tumor cerebral. La seva obra, però, no ha estat oblidada i va marcar un punt d'inflexió en el tractament de les persones afectades de malalties mentals a Itàlia.\nFotos: M. Piqueras (Trieste, 15.03.2009)\nPublicat per Mercè Piqueras a 22:40\nEtiquetes de comentaris: drets humans, Itàlia, medicina, Viatges\nM'ha agradat molt aquest article!\n18 de març de 2009, a les 12:29\nMerçè molt interessant aquest post, gràcies!\n18 de març de 2009, a les 14:24\nInteressantíssim tot el que expliques sobre Trieste, la bora, San Giovanni i Basaglia.\nJa ho he comentat més d'una vegada en aquest teu espai: què seria el món sense Itàlia??? Sembla una peça totalment imprescindible, oi?\nContenta que la visita hagi estat tan fructífera.\n19 de març de 2009, a les 13:42\nUn gran apunt, Mercè!\n21 de març de 2009, a les 22:11\nGràcies pels comentaris. Per al món, no sé si Itàlia és imprescindible, però la història seria molt diferent si aquest tros de continent --no goso dir país, perquè Itàlia em sembla que està feta de molts països-- i les seves illes no existissin.\n23 de març de 2009, a les 9:05\nKaianders ha dit...\nMuchas gracias Mercé por un articulo mucho interesante. Que hombre!\n29 de setembre de 2009, a les 10:47\nThanks to you, Kaianders, for taking your time and trying to understand a post written in such strange language as Catalan.\n29 de setembre de 2009, a les 11:31\nCròniques alguereses (5)\nCròniques alguereses (4)\nPujar les maletes i desar els records\nTrieste i les dues cultures\nL'altra comunitat universitària\nCròniques alguereses (3)\nCròniques alguereses (2)\nFilatèlia i ciència (1): Any Darwin\nCròniques alguereses (1)\nNo és allò que sembla (II)\nLa medicina i la farmàcia en l'obra de Josep Pla\nLactància masculina: per què no?\nQuè fan les dones?\nAngela Maria Aieta\nAnna Morandi Manzolini: art i ciència\nBelva Ann Lockwood, dona de lleis


Olatz de Andrés (Dopple Leo) - Marcat Dance (Adama) - Esa Gente (Per se) Entradas, Vie, 2 jul. 2021 a las 20:00 | Eventbrite\nOlatz de Andrés - Dopple Leo / Lokke (16 min)\nDoppel-Leo és una càpsula coreogràfica que camufla i fon dos cossos en un anar i venir del que és escultòric a l'acció. Forma part d'una sèrie de càpsules coreogràfiques dins el projecte Doppelgänger. Doopel significa doble, i Ganger significa errant. El doble errant que es troba en el món i que és idèntic a cada un de nosaltres. Duplicats, fora del normal, els doppelgänger són una mena de projecció espiritual pròpia. L'aparellament per afinitat cosit per un moviment idèntic.\nDesprés d’una trajectòria com a ballarina i coreògrafa, Olatz de Andrés crea la companyia Lŏkke amb l’objectiu d’establir una estructura de desenvolupament coreogràfic. Lŏkke és un lloc habitat pels possibles. Les seves propostes artístiques tendeixen a interessar-se per les situacions coreogràfiques no quotidianes, per la relació entre la quietud i el moviment, i pels jocs de tensions entre allò individual i allò col·lectiu.\nMarcat Dance - Adama (30 min)\nAdama és una dansa que emergeix des de les profunditats. És dansa tel·lúrica. De terra i arrels enrevessades. De naturalesa salvatge, d'arbres separats en la superfície que confonen les seves arrels sota terra, que s'abracen per sota en una xarxa que els connecta, els fa forts i segurs. La inspiració per a aquest nou trio va ocórrer quan Mario Bermúdez, mirant a baix, va veure els seus peus trepitjant la terra vermella de Vilches, aixecant la mirada cap a l'horitzó des de la finestra de casa en aquest poble de Jaén en el qual va néixer, i on ara viu, i té la seu la seva companyia, Marcat Dance.\nMarcat Dance és la llar artística de Mario Bermúdez Gil, el multipremiat coreògraf espanyol, i de l'americana Catherine Coury, cofundadora de la companyia. Amb base a Espanya, Marcat es dedica a compartir la seva creativitat i la seva alegria de moviment a través de la performance, la creació i les oportunitats d'ensenyament que sorgeixen arreu del món. Marcat Dance creu en el poder de la imaginació, en prendre riscos creatius i en la contínua investigació de la dinàmica de el cos. Marcat Dance connecta amb l'esperit humà i troba inspiració en diferents cultures, rituals i paisatges del món.\nEsa Gente - Per se (15 min)\nPer ser el que és. És en si mateix, de per si, per pròpia iniciativa. Tres cossos ocupant espai. Tres persones que caminen i es miren i s'acosten i s'allunyen i es toquen. Per ser neix del desig de fer, reprendre la vida i activar el cos. No obstant això, té un aspecte matemàtic, de planificació meticulosa, conseqüència de les hores obligades d'immobilitat, escriptori, sofà i passadís.\nMaria Casares es forma a l'Institut de Teatre i a SEAD (Salzburg Experimental Academy of Dance). Inicia la seva trajectòria com a coreògrafa amb el projecte VITAMINAS, finalista de "ME, MYSELF and I" el 2016. L’any 2018 rep l'Ajuda de Producció de l'INJUVE per desenvolupar la peça DADO, una recreació de la peça Diorama de la coreògrafa Daphna Horenckyc a través de la informació trobada en xarxes socials. El 2020 rep el Primer premi en el certamen ARTE JOVEN Castella i Lleó per l'obra DADO en la categoria d'arts escèniques.\nDavid Tornadijo Arce es forma a l'escola de circ Rogelio Rivel. El 2013 funda la companyia de circ Cirk About it que suposa tot un revulsiu en el panorama circense de Castella i Lleó. Com a artista ha treballat amb altres companyies com Maintomano, Albadulake, Roberto Olivan i Alodeyá.\nEl 2020 funden conjuntament la Companyia Esa Gente essent "Per se" el primer treball que realitzen junts en col·laboració amb el músic Nacho Martínez. "Per se" rep el premi de públic en el 34è Certamen Coreogràfic de Madrid. Actualment aquesta gent està desenvolupant BLOP, la primera peça per a públic infantil de la companyia.\nEventos en España Eventos en Gerona Actividades en Figueres Figueres Festivales Figueres Artes Festivales #dance #dancing #performance #performing_arts #dancing_for_adults #dancing_children\nOrganizador de Olatz de Andrés (Dopple Leo) - Marcat Dance (Adama) - Esa Gente (Per se)\nOlatz de Andrés (Dopple Leo) - Marcat Dance (Adama) - Esa Gente (Per se) en Plaça Josep Pla


Debat de presentació: "Més enllà dels murs de l'aula: la narrativa transmèdia i les noves formes d'aprendre en la societat digital" - eLearning Innovation Center Blog\nEl proper dijous dia 28 de Novembre de 2019 es realitzarà el debat Més enllà dels murs de l’aula: la narrativa transmèdia i les noves formes d’aprendre en la societat digital, moderat per Xavier Mas (eLearn Center, Universitat Oberta de Catalunya), Doctor en Educació i societat per la Universitat de Barcelona. L’esdeveniment tindrà lloc al Fòrum de la FNAC de l’Illa Diagonal a Barcelona (Av. Diagonal, 557) a les 19:00 h.\nAmb el debat arrenca la presentació del llibre La guerra de los mundos. La narrativa transmedia en educación escrit per Núria Molas Castells, Llicenciada en Pedagogia, Máster en Ensenyament i Aprenentatge en entorns digitals i Doctora en Educació i societat per la Universitat de Barcelona. Al debat hi intervendran els experts en comunicació i educació en la societat digital Xavier Aragay, Coral Regí i Silvia Caballeria entre d’altres.\nDebat de presentació: “La transformació digital de la universitat: reptes, mites i incerteses” 14 octubre, 2019


Un nen resulta ferit crític en ser atropellat al carrer a Llívia - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nUn nen resulta ferit crític en ser atropellat al carrer a Llívia\nUn nen de sis anys va resultar ferit greu ahir a Llívia en ser atropellat per un vehicle a l'avinguda Catalunya. L'avís del sinistre es va produir pocs minuts després de les quatre de la tarda, quan, per causes que encara no es coneixen, el conductor del cotxe va atropellar el nen.\nDues ambulàncies i un helicòpter del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) es van desplaçar fins al lloc dels fets. Un cop arribats els equips mèdics a la ubicació de l'accident i en ser estabilitzat el nen, va ser traslladat en helicòpter a l'Hospital Sant Joan de Déu d'Esplugues de Llobregat, on va ingressar en estat crític.\nSegons testimonis presencials, el nen va sortir al carrer corrent darrere una pilota, moment en el qual va ser atropellat per un vehicle amb matrícula francesa que circulava, segons han remarcat també els testimonis visuals, a força velocitat. El nen és d'una família que era a Llívia de visita. L'alcalde, Elies Nova, va lamentar l'incident i va desitjar la recuperació del menor.


"4 MINUTS D'AFEGIT" J31: Sevilla 2-2 Barça | We Love Barça\n20 Abril, 2015 - 00:36\n1’ “FÚTBOL ES FÚTBOL”\nFrase mítica pronunciada per primer cop per Vujadin Boskov i repetida infinites vegades per tal d’expressar que, a vegades, al futbol passen coses inexplicables per la lògica. Coses que només es poden explicar amb un “fútbol es fútbol”.\nCoses com la que vam veure ahir en un partit del que el Barça es sentia amo i senyor al minut 30 després d’un espectacular inici de partit. A més a més, el domini s’havia traduït en un còmode avantatge al marcador (0-2) que podia fer pensar que el partit estava sentenciat. Res més lluny de la realitat, ja que en una jugada aïllada Banega va disparar un míssil llunyà i Bravo va contribuir en que la pilota acabés al fons de la xarxa. El guió va canviar i a la segona part la igualtat en el joc es va fer més i més pronunciada, fins a acabar establint-se també al marcador.\n2’ DEL CEL A L’INFERN EN 45 MINUTS\nEl canvi de guió al partit va suposar també un canvi dràstic a les opinions generades entorn l’equip. Si el partit hagués acabat al minut 45 els titulars haguessin lluït coses com “el millor Barça de la temporada”, “exhibició”, “el Barça més Guardiolista” o “líder indiscutible” (tots ells escoltats o llegits abans de la mitja part). En canvi, en acabar el partit la Lliga semblava perduda i Luis Enrique un entrenador inepte, incapaç de veure que Neymar mereixia 90 minuts pel partit que estava fent. I, home, potser si que es va equivocar, però tampoc és això! No podem anar del cel a l’infern en només 45 minuts, ni Felix Baumgartner ho aconseguiria.\n3’ POSEM-NOS EN CONTEXT\nPer combatre els “blanc o negre” potser va bé posar en context el partit. Recordar que el Sevilla és un gran equip que lluita per entrar a les places de Champions i que el seu camp és inexpugnable aquesta temporada: ningú ha guanyat al Sánchez Pizjuán. I per posar-hi la cirereta el Barça s’ha creuat amb els de Nervión en el seu millor moment de la temporada, encadenaven 5 victòries consecutives i pel mig la classificació a l’Europa League derrotant ea Villarreal.\nGuanyar ahir era complicat i, tot i que per ser campió s’ha de poder guanyar a tothom, el que és evident és que no cal dramatitzar per sumar només un empat. A guanyar els que queden i no recordarem aquesta ensopegada!\n4’ LES RABIETES NEYMAR\nEstic descontent amb Neymar i no pel seu rendiment esportiu dins del camp, que puc entendre que pateixi irregularitats al llarg de la temporada.\nEl descontent, fins i tot cabreig, ve del seu altre protagonisme en les darreres setmanes. El de llançar mocs a Hugo Mallo o el de fer gestos exagerats de descontent cada vegada que és substituït per l’entrenador. Algú hauria de donar-li un toc d’atenció i si aquest ha de ser en forma de suplència que ho sigui. Pedrito espera torn amb més ganes que ningú.


Gent Normal: 'EL CRAC': JOEL JOAN TORNA A TV3\n'EL CRAC': JOEL JOAN TORNA A TV3\nFeia gairebé 10 anys que Joel Joan no es posava al capdavant d’una producció per la televisió, malgrat el gran èxit que van tenir tant Plats Bruts com Porca Misèria. Potser per això, pel temps que feia que estava allunyat de la petita pantalla, o pel bon record que ens van deixar els seus dos anteriors projectes, hi havia certa curiositat per veure El Crac, la sèrie que TV3 va estrenar dilluns passat.\nAquesta nova incursió no parteix d’una idea molt original, tot i que ens ho intentin vendre així. El Crac juga a barrejar ficció i realitat explicant la història d’un actor de nom Joel Joan, cregut i malcarat, que passa per una mala època. Aquest argument serveix a l’actor real per riure’s d’ell mateix i de la seva professió amb força mala llet. Es serveix dels prejudicis i els tòpics que durant anys s’han escampat sobre ell entre el públic i els converteix en el carregament còmic de la sèrie. El personatge creat per l'opinió pública és el protagonista de El Crac.\nLa línia difosa entre realitat i ficció com a marc per construir un serial ja s’havia utilitzat anteriorment. El primer exemple que ens ve al cap és, sens dubte, Curb Your Enthuiasm de Larry David. En aquest sentit El Crac de TV3 no només comparteix amb la sèrie nord-americana l’esquema, sinó també un cert to, que bascula entre la mordacitat i la neurosi . La comparació amb Larry David no és necessàriament dolenta. Per molt que ens pugui cansar Joel Joan, hem de reconèixer que ha contribuït a crear una ficció catalana adulta de qualitat que buscava ampliar els seus horitzons, lluny d’un costumisme carca.\nEn aquest sentit ens hem de felicitar per l’estrena de El Crac, perquè és un nou exemple d’aquesta tendència. Aquells que estigueu esperant veure un nou Plats Bruts ja us en podeu oblidar. De fet, vista l’estrena, és bastant probable que s’apropi més a alguns moments histriònics als quals ens tenia acostumats Porca Misèria que al surrealisme del David i el Lopes. Com se sol dir, un primer episodi no ens pot servir com a referència per jutjar tota una sèrie. El pilot de El Crac de TV3 no va ser enlluernador –la transició de la comèdia al drama estava bastant mal resolta– però encara és massa d’hora per defenestrar-la.\nEtiquetes: Alejandra Palés, El Crac, Joel Joan, series, tv3\nKermit ha dit...\nI no us a recordat a la sèrie Episodes, on el protagonista es Matt Le Blanc de Friends???\nComparteix moooltes coses....\nJoel Joan va marcar una época sí, pero aquest programa no fa cap gràcia i li falta originilatit. Per no parlar dels Teatre de Guerrilla, que per alguna raó desconeguda encara segueixen a la cadena quan tothom sap que no fan cap punyetera gràcia.\nFa rato que les propostes més interessants són a Internet, i TV3 faria bé de fer un cop d'ull i assimilar-les, i de pas, renovar-se.


el bloc d'un pobre bomber: i finalment el món s'atura\nEls dies de partit importat tot canvia, ja pot fer sol, pluja o vent, perquè tothom (o la gran majoria) acaben mirant el partit més important de l'any (del que portem de l'any), no importa on, el que importa és mirar-lo.\nDesconec com va anar dissabte la guàrdia de l'Hospital Arnau, però la de bombers i la dels Urbanos de Lleida va ser moguda. Vàrem començar el matí amb vent i sol, per sort!, feia més de 10 dies que no el veiem. Fins i tot es sentien rumors que volien tancar l'autopista AP2 per la boira. En 10 anys hi ha hagut dos accidents múltiples per aquesta causa... així que algú vol traslladar l'accidentalitat de l'autopista a la N-240. No sé si per millorar les estadístiques de sinistralitat de l'autopista o per forçar el desdoblament i millora d'una altra carretera nacional que dia a dia està plena de camions anant i venint del port de Tarragona.\nPerò aquest dissabte ja no hi havia boira, el que teníem era unes ratxes de vent força important. Segurament no hi va haver cap rècord, però després de tanta boira i humitat els arbres estaven tous i els porticons de les finestres oberts per deixar passar la llum.\nPoc després de dinar ja portàvem gairebé una vintena de serveis. Arbres, vidres i elements varis de façana havien caigut o posaven en perill la integritat dels vilatans de la moderna Ilerda. Per tant Guàrdia Urbana i Bombers havíem d'anar amunt i avall per tal de reduir tots aquests riscos imminents o retirar arbres del mig dels carrers.\nÉs curiós, a tots ens agraden els arbres grans, alts amb branques llargues i que donen molta ombra, però que en dies de vent fort es retorcen i alguns es trenquen o queden mig penjant en mig d'alguna de les avingudes de la ciutat.\nVàrem dinar tard, gairebé a 2/4 de 4, alguns encara ho van fer més tard, i ja ens temíen el pitjor, dissabte a les 6 hi havia el Madrid-Barça i si el vent no es calmava segurament no el veuríem... Aquests tipus de jornada acostuma a venir gent al parc (companys amb els fills) per veure el partit, perquè això de pagar per veure el partit sembla que no a tothom li va bé o que veure'l al bar no sempre et ve de gust. Segurament, si ho extrapolem, sembla que no tothom estigui disposat a pagar per veure el partit, segurament és dia de ràdios i auriculars, però el passat dissabte no va venir ningú... l'únic que us puc dir és que tothom devia mirar el partit, perquè per increïble que sembli el món es va aturar.\nPoc abans del partit hi va haver un servei, però aquest va ser l'últim de la guàrdia, durant el partit res de res, i després tampoc. Els arbres ja havien caigut tots, a l'igual que els vidres i les finestres mal tancades. Imafino que la gent es va quedar a casa celebrant la victòria o mortificats per la derrota.\nAixí també es va viure al parc. Un company del Madrid, que va preferir marxar del menjador durant els últims minuts. I la resta de companys eufòrics. Nou persones alabant el joc d'un equip i veient com l'altra era incapaç d'aixecar el cap i a remolc durant tot l'encontre, doncs fa acabar la paciència del que està en minoria.\nDe tota manera aquests dies també son xulos de viure al parc, els companys de torn son com una família i dies així en que tots (menys 1) gaudeixen d'una tarda entretinguda ens ajuda a unir el grup. A la mitja part entre 4 vàrem pelar un grapat de patates i cebes, per a tenir la truita a punt a final del partit. I un cop assaborida la victòria del nostre equip assaborir també la truita de l'Iba. Això és una dobre victòria.