Suport escolar, repàs, ajuda amb els deures i preparació d'exàmens. - Badalona - Clases particulares\nSuport escolar, repàs, ajuda amb els deures i preparació d'exàmens.\nEn les meves classes ofereixo suport escolar, ajuda amb els deures i amb la preparació d'exàmens, a més de repàs d'Anglès, Català, Castellà i Música per a estudiants de primària.\nSóc estudiant d'humanitats de 2n de Batxillerat, i he estudiat música en el Conservatori Professional de Badalona durant 13 anys, fins a cinquè de professional (especialitat violí).\nL'objectiu de les meves classes és poder millorar el nivell acadèmic de les nenes i nens que tinguin dificultat en les assignatures destacades anteriorment.\nFan falta eines pròpies per a escriure, llibres de l'escola i llibreta o papers. Tot i així, jo portaré les meves eines per a escriure.\nEnvía un mensaje a Júlia Ramos explicándole lo que deseas aprender:\nContactar Júlia Ramos


Roth - Diari La Veu\nEscriba el número 695982\nPhilip Roth era un escriptor local. S'ha mort aquesta setmana (dimarts, 22 de maig), quan ja feia quasi un lustre que havia deixat d'escriure, i en la majoria de les seues obres el que hi ha és un tall de personatges que pul·lulen per Newark. Roth hi va veure la llum i molt sovint escriu sobre aquesta població en alguns dels seus llibres més celebrats: Pastoral americana, Complot contra els Estats Units, Em vaig casar amb un comunista… A vuit quilòmetres a l’oest de Manhattan, Newark és la ciutat més gran de l’estat de Nova Jersey (USA). A hores d’ara no arriba als 300.000 habitants, però després de la segona guerra mundial vorejava el mig milió. Com tantes ciutats nordamericanes, als seus carrers convivien blancs anglosaxons amb poderoses comunitats d’immigrants, especialment jueves i italianes. En aquest context va nàixer, al 1933, Philip Roth (al si d’una família hebrea originària de Galítzia). La seua infància, doncs, va coincidir amb una etapa d’especial esplendor d’aquell Newark on la vertiginosa activitat comercial, l’erecció d’orgullosos gratacels Art Deco i la boiant vida cultural i nocturna convertien la localitat en un petit empori especialment indicat perquè un xicot jueu amb interessos literaris s’hi afaiçonara i establira els contorns inesborrables d’un món propi. Quan va començar Newark a anar de mal borràs? S’hi sol citar, entre les causes, l’arribada massiva d’immigrants d’origen hispà i afroamericà i, com a data emblemàtica, els disturbis racials de l’any 1967, que van deteriorar potser irreversiblement la imatge i l’economia de la ciutat. A hores d’ara, The Brick City (“La ciutat de la rajola”, com és també coneguda) ostenta el rècord de major nombre de crims per habitant de tots els Estats Units. El declivi s’hi ha instal·lat amb ferotgia i, amb ell, les condicions necessàries perquè un autor com Roth haja convertit el seu lloc de naixement en una elegia perpètua tot al llarg de la seua obra.\nHi ha una anècdota una mica estranya (que ara em deixa en regust peculiar a la boca) sobre les meues notes com a lector constant i entusiasta de Roth. Quan va publicar Nèmesi (2010 en l'edició original, 2011 en traducció catalana) jo vaig escriure això al meu blog Ofici de lector:\n“M'agradaria dir prou. Aquest article és una crida contra la proliferació descontrolada de la mestria de Philiph Roth. Senyor Roth, descanse un poc. El Nobel s'acabarà esdevenint –és inevitable–, però vosté arribarà a la meta esgotat i devastat. Ja no necessita demostrar res. Si en lloc de fer una novel·la a l'any en fes una cada quatre o cinc anys, ¿no seria el seu talent recompensat amb això tan inaprehensible i bell que anomenem una "obra mestra"? Vosté és un gran escriptor, i com tot gran escriptor, sap perfectament que la gent cada vegada llegeix menys. A mi no em resulta cap esforç, cada any, llegir el nou Roth. Però en aquesta darrera ocasió, ho lamente, m'he vist perdent-hi un poc la fe. Açò ja no és un article, ni una ressenya ni res que s'hi assemble: açò és una epístola moral. Vosté pot pensar que les meues paraules estan motivades per l'enveja, perquè si jo fóra capaç d'escriure sobre Borriana tot el que vosté ha escrit sobre Newark també ho publicaria cada any, i hi insistiria i hi insistiria. És molt possible. Però ara li parle com a lector, amb el cor en la mà. Vosté m'ha depassat. Si el pròxim llibre és com Nèmesi, ja no sé si el llegiré. I li ho dic amb les llàgrimes als ulls”.\nDavant la meua sorpresa (no me’n crec el causant!), uns mesos després d’haver escrit aquestes paraules –i això va ser al setembre del 2011– Philip Roth anunciava que deixava d’escriure: ja no publicaria cap més llibre; tampoc rebria, ja, el Premi Nobel. Ara s’ha mort i, com tots els autors realment universals, ha deixat la seua gran lliçó: que només es pot escriure d’unes poques coses que es coneixen molt bé, d’uns pocs carrers, d’un barri recordat amb nostàlgia, d’una ciutat indeclinablement vinguda a menys. Descanse en pau.\nEscriba el número 215586


Disseny de la imatge corporativa i el branding per l'empresa Ship2b, encarregada de posar en contacte emprenedors, inversors, i assessors amb l'objectiu d'accelerar projectes empresarials. El dissenys reflexa els valors de l'organització i la seva implicació i compromís social. Aquesta campanya de l'agència Commo va guanyar dos premis al Festival Publifestival; Millor Identitat Corporativa i Millor Projecte Web Social.\nbranding ship2b, image corporativa ship2b, disseny logo ship2b, naming Commo, desenvolupament pàgina web Commo, adventures for a better world, agència de ship2b Commo, agència creativa commo, agència branding commo\nShip2B té com a objectiu principal accelerar projectes empresarials d’alt impacte social, posant en contacte emprenedors amb inversors i assessors. El naming per a una iniciativa diferent havia de ser igual de singular.\nOrgullosos de col·laborar amb ells des dels seus inicis, som els responsables de la seva identitat corporativa. El nom “Ship2B” reflecteix la voluntat d’acompanyar als emprenedors socials en el seu viatge cap a “aquest món B”, on l’impacte social dels projectes empresarials és tan important com el seu impacte econòmic. Hem treballat en la seva pàgina web, un espai informatiu convergent per a emprenedors que busquen finançament i assessorament i per a inversors amb interès en donar suport a projectes amb impacte social.


Bath. Una de les millors universitats de tota Anglaterra. – Bona Vida\nSegüentLa costa marroquina: Essaouira\nBonaVida\ton 22 Mai 2011\nSuposo que si Marta, la meva germana, no hagués fet l’Erasmus a Bath, mai haguéssim visitat aquesta bonica ciutat. Volíem fer-li una visita mentre estudiava a la gran universitat que tenen allà i, dit i fet, vam decidir comprovar si eren certes les coses tan boniques que ens deia quan parlava d’aquest lloc.\nBath, situada al sud-oest d’Anglaterra, és ciutat declarada Patrimoni de la Humanitat per la Unesco. És coneguda pels seus balnearis termals provinents de tres fonts i per la seva enorme i prestigiosa universitat.\nEl riu Avon travessa la ciutat\nÉs molt fàcil descobrir-la a peu. El seu centre no és gaire gran, i passejant es pot gaudir de la seva arquitectura georgiana, i una gran varietat de restaurants i pubs. Us recordem que la ciutat és plena de joves universitaris,és a dir, de vida no en falta!!!\nBotigues i comerços a Pulteney Bridge, que travessa el riu Avon\nEl centre de la ciutat el presideix l’església de Saint Peter i Saint Paul, coneguda com a Bath Abbey. També trobem molt a prop el conjunt d’edificis conegut com The Circus, un conjunt de cases d’arquitectura georgiana, que forma un perfecte cercle al voltant d’una gran plaça. Els rumors expliquen que més d’un famós té casa allà… Pulteney Bridge és el bonic pont que creua el riu Avon i que va ser construït el 1773. És ideal per travessar-lo i visitar les encantadores botigues que hi ha a banda i banda. Royal Crescent és un conegut conjunt de 30 cases en forma de mitja lluna.\nPosted in: Bath, escapades\nTagged in: ciutat, europa, royal crescent, universitat


El pistoler Sergi Arranz arriba a l'Olot » Ràdio Olot\nEl pistoler Sergi Arranz arriba a l'Olot\nEl davanter empordanès, desvinculat del Terrassa per incompatibilitat laboral, serà l'encarregat d'aportar el gol a l'Olot\nDavid Planella | 19 de juliol de 2021\nEl nom de Sergi Arranz sempre ha estat sobre de la taula del director esportiu de l'Olot. Sergi Raset l'ha intentat fitxar en més d'una ocasió, però el davanter del Terrassa sempre s'havia resistir a marxar. Fins aquest estiu. L'ascens del seu equip a Segona RFEF ha comportat que se li fes impossible combinar el futbol amb la seva feina d'odontòleg i el descens de l'Olot a Tercera RFEF, ara sí, li ha obert les portes del club garrotxí.\nArranz serà el davanter de referència de l'Olot a Tercera Divisió. El figuerenc, de 31 anys, té molta experiència a la categoria, on ha marcat gols a cabassos. Aquesta temporada passada en va anotar sis, però en les dues anteriors amb el Terrassa va ser el pitxitxi de l'equip i el segon màxim golejador de la lliga amb 15 i 17 gols, respectivament. Abans, n'havia marcat 14 amb l'Horta (i 24 amb el mateix equip barceloní a Primera Catalana).\nSergi Arranz es retrobarà a l'Olot amb Kilian Villaverde —van jugar junts al Terrassa durant una temporada i mitja— i també amb el tècnic Albert Carbó, amb qui l'uneix una forta amistat. Amb ell, l'Olot tapa el buit que avui havia deixat el pitxitxi Jordi Xumetra.


Un de cada tres viatgers internacionals que visiten Espanya ha vingut a l'Arxipèlag\nUn grup de turistes segueix la seva guia per un carrer del centre de Palma. ISAAC BUJ\nPalmaLes Illes Balears han estat la comunitat autònoma espanyola que va rebre més turistes internacionals el mes de setembre i que acumula més pernoctacions turístiques en el novè mes de l'any. Segons les darreres dades publicades per l'Institut Nacional d'Estadística (INE), un 33,6% dels viatgers internacionals que han visitat l'Estat els darrers 30 dies ha vingut a les Balears. Així, durant el mes de setembre un total de 991.187 viatgers de fora de l'Estat visitaren l'Arxipèlag, una xifra que suposa un augment d'un 803,5% en relació amb les dades recollides el mateix mes de l'any passat.\nUn altre dels indicadors en què les Balears lideren el rànquing estatal és en la xifra de places hoteleres ocupades. Segons les dades de l'INE, un 59,8% dels llits disponibles durant el mes de setembre a l'Arxipèlag estava ocupat per turistes espanyols i internacionals, la taxa d'ocupació més elevada de tot l'Estat.\nTot i això, les dades del turisme a les Illes Balears encara es troben molt lluny de les registrades abans de l'inici de la pandèmia. De fet, tant la xifra de turistes internacionals arribats a l'Arxipèlag com el nombre de pernoctacions hoteleres es troben més d'un 40% per sota de les dades del 2019.\nEl preu dels hotels augmenten un 16,79%\nLa reactivació del sector turístic ha vingut acompanyada d'un increment del preu dels paquets vacacionals i els serveis dels hotels. A les Illes Balears durant el mes de setembre els preus es van incrementar un 16,79% en comparació amb les xifres d'agost. L'augment illenc es troba un poc menys d'un punt per sobre de la mitjana estatal que és de +15,94%.\nPel que fa als indicadors de rendibilitat, la tarifa mitjana diària a l'Arxipèlag és de 119,2 euros, un 27,1% més que l'any passat. Les Balears són la Comunitat Autònoma de l'Estat amb un cot per dia més elevat i es troba molt per sobre de la mitjana de les tarifes de la resta de l'Estat que és de 78,25 euros per dia.\nturisme Pernoctacions hoteleres ine


Setién no es refia del Leganés però admet que "jugar a casa és favorable" - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl tècnic blaugrana confia que jugar al Camp Nou els vuitens de final de la Copa sigui un factor que ajudi el Barça a passar l'eliminatòria\n24/01/2020 - 16.22 Actualitzat 24/01/2020 - 19.29\nPoques hores abans de viatjar cap a València, Quique Setén ha comparegut en roda de premsa en la prèvia del partit de Lliga que es juga dissabte a les quatre de la tarda. L'entrenador del Barça també ha valorat molt positivament el sorteig de Copa dels vuitens de final, en què els blaugranes s'enfrontaran al Leganés a partit únic al Camp Nou.\n"Ja hem vist les conseqüències per a molts equips de Primera d'haver jugat contra rivals que en teoria semblen més petits, però després les coses es compliquen. Sens dubte, jugar a casa i no haver de viatjar ens és favorable."\nMolta feina a fer i marge per a la millora\n"El meu primer gran examen ja va ser el dia del Granada, el segon grandíssim examen va ser el de l'Eivissa. No n'espero menys d'aquest partit i de la resta de partits. Hi ha alguns detalls de l'altre dia que ens hem adonat que no vam explicar bé i això també ens ha de servir per millorar."\nGuanyar amb l'estil Barça\n"Hi haurà partits que no podrem guanyar ni al minut 10 ni al 20, però sí que els guanyarem al 80 perquè el que fem suposa un desgast enorme per al rival."\nEl Bayern de Munic multa Jerome Boateng per saltar-se el confinament\nQuique Setién valora l'aparellament contra el Leganés de Copa\nMárquez celebra un triomf a Le Mans, en una imatge d'arxiu (EFE)\nLe Mans també cau\nLuis Enrique, seleccionador espanyol de futbol, ha enviat un missatge de suport i agraïment\nLuis Enrique anima els pacients i els treballadors de l'Hospital del Mar\nEnric Roca, president del Girbau Vic TT, ha explicat com està la competició en aquests moments\nEl Girbau Vic pot ser campió si es suspèn la competició


El cicle «Els premis Nobel de l’any 2009», a València\nClaus Pusch analitza a l’IEC les minories francòfones del Canadà\nEs presenta Cultures en interacció, una reflexió sobre la cultura i la comunicació en les societats multiculturals\nFrancesc Vallverdú publica l’obra poètica completa\nUna reflexió sobre l’economia simbòlica de Barcelona\nL’estudi del funcionament de la ment a partir de l’anàlisi del codi genètic del retard mental\nLa conferència d'Ignasi Fita va obrir el curs\nEl cicle «Els premis Nobel de l’any 2009», que es va celebrar durant el mes de desembre a l’IEC, té lloc ara a l’Octubre Centre de Cultura Contemporània de València. La conferència «La carrera cap a l’estructura atòmica del ribosoma», d’Ignasi Fita, de l’Institut de Biologia Molecular de Barcelona (IBMB) - Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC) i de l’Institut de Recerca Biomèdica (IRB Barcelona), va donar el tret de sortida a l’edició valenciana del cicle, el passat 13 de gener, amb l’objectiu d’analitzar el Premi Nobel de Química, que enguany ha guardonat Venkatraman Ramakrishnan, Thomas A. Steitz i Ada E. Yonath.\nEl 20 de gener va ser el torn del Premi Nobel de Fisiologia o Medicina, concedit a Elizabeth H. Blackburn, Carol W. Greider i Jack W. Szostak, amb la conferència «Els telòmers: el(s) principi(s) del final», a càrrec de Laura Tusell, de la Universitat Autònoma de Barcelona. En la sessió del 27 de gener, centrada en el Premi Nobel de Física, concedit a Charles K. Kao, Willard S. Boyle i George E. Smith, es va pronunciar la conferència «Transmissió de la llum en fibres per a les comunicacions òptiques», a càrrec de Santiago Vallmitjana.\nEl proper 1 de febrer, la filòloga Maria Lluïsa Siguan analitzarà el Premi Nobel de Literatura, concedit a Herta Müller, amb la ponència «Escriure amb els ulls: Herta Müller». D’altra banda, la ponència del professor d’ESADE Xavier Mena, «Empreses, mercats i la gestió dels béns comunals», sobre el Premi Nobel d’Economia, concedit a Elinor Ostrom i Oliver E. Williamson, tancarà el cicle el dia 3 de febrer.\nL'acte es va centrar en el bilingüisme al Canadà\nEl Quebec és l’única província del Canadà amb una majoria francòfona. Claus Pusch, catalanòfil alemany i professor de lingüística romànica a la Universitat de Friburg, va anar més enllà quan, el passat 14 de gener, en una conferència organitzada per la Societat Catalana de Sociolingüística (SOCS), filial de l’IEC, i titulada «Minories francòfones del Canadà fora del Quebec», va exposar una panoràmica de la situació de bilingüisme en tot el territori canadenc.\nEl Canadà és un estat on l’anglès i el francès posseeixen estatus d’oficialitat i on un 20 % de la població té com a primera llengua el francès. El professor Pusch va centrar el discurs en les tres províncies amb una presència francòfona important: Ontorio, Manitoba i els Acadians.\nLa primera, Ontorio, compta amb un 4,4 % de població francòfona i la capital (que també és la capital federal), Ottawa, compta amb un 16 %. Manitoba presenta el mateix percentatge de francòfons que Ontorio, tot i tenir l’emblemàtica Universitat de Manitoba, amb el Collège universitaire de Saint-Boniface, l’única institució que ofereix tot l’ensenyament en francès. Per acabar, Pusch va parlar de les províncies marítimes, anomenades els Acadians. New Brunswick, una d’aquestes províncies, és l’única del Canadà oficialment bilingüe.\nLa immigració és una realitat indefugible que posa a prova els principis fonamentals sobre els quals s’han bastit les democràcies. Això és el que pensen Dolors Mayoral i Mercè Tor, autores del llibre Cultures en interacció: la vida quotidiana, publicat per Edicions 62 i presentat a l'IEC el passat 13 de gener pel president de l'Institut, Salvador Giner. L’acte va ser organitzat per l’Associació Catalana de Sociologia (ACS), filial de l’Institut.\nSegons les autores, la democràcia és un sistema que va més enllà de l’organització política; «és una cultura que implica unes formes de relació en les quals la llibertat, el respecte, la tolerància i la solidaritat constitueixen els seus eixos fonamentals».Per això, Cultures en interacció pretén reflexionar sobre aspectes de la vida quotidiana com ara la cultura, la religió o les formes de comunicació, el seu significat i les formes que adopten en les societats multiculturals. També pretén despertar actituds de tolerància entre la ciutadania a partir del coneixement i reconeixement de la cultura aliena.\nUn altre dels objectius de l’obra és incidir en la necessitat de respectar escrupulosament les normes i les institucions democràtiques, molt especialment per mitjà del diàleg i el consens. Per les autores, «aquest llibre —construït en la seva reflexió sobre una base fonamentalment sociològica— esdevé un tractat sobre la cura de les formes democràtiques en les societats multiculturals».\nLl. M. Editor\n«Temps sense treva (Obra poètica completa) fa referència a un estat d’ànim, a una expectativa no claudicant», explica Francesc Vallverdú. El membre de l’IEC és conegut especialment pels seus treballs i estudis de sociolingüística, tot i que s’inicià literàriament com a poeta. En aquest gènere ha rebut nombrosos premis com el Joan Salvat-Papasseit pel seu primer llibre Com llances (1961), el Carles Riba amb Cada paraula, un vidre (1965),llibre que la censura franquista prohibí i no aparegué fins al 1968, amb mutilacions, o el premi Ausiàs March de Gandia per Retorn a Bílbilis (1974). Ara publica tota la seva obra poètica a Temps sense treva, que inclou el recull inèdit Quadern de bitàcola.\nEl volum, publicat per Lleonard Muntaner Editor, mostra l’evolució de la poesia de Vallverdú, marcada en els seus inicis pel franquisme. «Era una poesia social, sovint de caràcter satíric, que amb els anys s’ha anat eixamplant i ara és una poesia més lírica, que sorgeix de la meva visió de la realitat», explica l’autor. En paraules d’Àlex Broch, prologuista del llibre: «Llegir avui la poesia de Francesc Vallverdú és redescobrir una de les veus poètiques més representatives del realisme històric dels anys seixanta, però també conèixer l’evolució d’un procés que, sense renunciar als principis bàsics de la poesia realista, s’obre a una reflexió posterior on el jo del poeta apareix cada cop amb major freqüència.»\nEl llibre es va presentar el 28 de gener a l’IEC en un acte organitzat per la Societat Catalana de Llengua i Literatura (SCLL), filial de l’Institut, i va comptar amb la participació de Salvador Giner, president de l’IEC, que l’any 1956 participà amb Vallverdú en la semiclandestina Quarta antologia poètica universitària; August Bover, president de la Societat Catalana de Llengua i Literatura; J. M. Castellet, escriptor i crític, que va ser director literari d’Edicions 62, on Vallverdú treballà durant quasi quaranta anys; i Àlex Broch, crític literari i bon coneixedor de l’obra de l’autor.\nEl MACBA, part de l'economia simbòlica de Barcelona\nLa Societat Catalana Geografia (SCG), filial de l’IEC, va organitzar el 21 de gener la conferència «Com canviar quan els canvis són difícils? Avantatges i desavantatges de la Barcelona competitiva des de l’economia simbòlica», a càrrec de Montserrat Pallarès Barberà, professora de la Universitat Autònoma de Barcelona. En primer lloc, Pallarès va posar com a exemples d’economia simbòlica de la ciutat l’edifici del MACBA i la torre AGBAR, i va remarcar que el primer va ser dissenyat específicament com a institució cultural, mentre que el segon, que és un edifici d’oficines i serveis, s’ha transformat en símbol gràcies a la seva estètica.\nLa conferenciant va explicar que des de sempre Barcelona s’ha construït en funció dels diversos sistemes productius: la ciutat de la revolució industrial, la fordista, la flexible, la de la nova economia, la qualitativa i finalment la simbòlica. L’evolució de les polítiques locals sobre la ciutat «és cada vegada més important i agafa un paper actiu en convertir la ciutat en aquell conjunt de símbols que la poden fer guanyadora en el panorama global». Pallarès Barberà també va apuntar que a partir de la segona meitat del segle XX es comença a percebre «un germen de valorització d’allò que constitueix la ciutat, més enllà de les pròpies funcions que desenvolupa» i d’aquesta manera, els antics barris marginals es converteixen en barris centrals que són objecte de demanda per a les empreses. «La ciutat contemporània, a més de qualificar-se com a creativa, és innovadora i té vocació de ser competitiva a nivell global», va sentenciar la ponent.\nBarcelona, seu dels Jocs d’Hivern\nPer acabar, Montserrat Pallarès Barberà va analitzar la proposta de convertir Barcelona en seu dels Jocs Olímpics d’Hivern del 2022. Va posar en relleu la connotació d’allò que és urbà al segle XXI: «de forma institucional inclou des de Barcelona fins als Pirineus. Fa deu anys, amb l’increment de les economies de la informació i de la comunicació, els Pirineus es van començar a aproximar a Barcelona». Segons la professora, si es té en compte que durant els darrers anys a Barcelona ha nevat poc més de tres dies a l’any, la idea de convertir la ciutat en seu dels Jocs d’Hivern és la producció d’un nou «símbol», així com l’ampliació de la competitivitat de Barcelona en l’àmbit mundial i en uns símbols que fins ara no tenia. «La idea no és tan descabellada com ha pogut semblar a primera vista», va concloure.\nLa ment, el nostre món interior, és una col·leció de funcions del cervell —estretament relacionades entre elles— com sentir, percebre, motivar-se, recordar, emocionar-se o, simplement, pensar i imaginar. Gràcies a la ment, el cervell ens fa ser éssers intel·ligents i socials. Però, què és la ment? Com funciona? Mara Dierssen, del Centre de Regulació Genòmica (CRG) i del Centro de Investigación Biomédica en Red de Enfermedades Raras (CIBERER), va parlar dels avenços que s’estan fent per a esbrinar-ho, el passat dimecres 27 de gener, a l’IEC. Dierssen va pronunciar la conferència «Genes del aprendizaje y la memoria: descifrando el código genético del retraso mental».\nDurant la seva intervenció, la ponent va apuntar com l’estudi de les alteracions cognitives de les persones afectades amb la síndrome de Down són un bon model per a entendre els mecanismes genètics i moleculars de la cognició. Per tant, permetran aprofundir en el coneixement dels aspectes funcionals i mecànics, a nivell cel·lular i molecular, que sustenten l’aparició dels aspectes patològics que conformen el retard mental.\nLa conferència de Dierssen s’emmarca dins el curs d’Actualització de coneixements de biologia, que organitza la Societat Catalana de Biologia (SCB), filial de l’IEC, i que clourà el mes de març.\nL’origen dels cançoners\nLa Societat Catalana de Musicologia (SCMUS), filial de l’IEC, va analitzar el passat 20 de gener els cançoners espanyols del 1500 en la conferència «Orígens dels “cançoners” Colombina, Palacio i Segovia en el context del segle XV», a càrrec d’Emili Ros, doctor en musicologia.\nCol·loquis de la ciència\nEl col·loqui del mes de gener de la Societat Catalana d’Hitòria de la Ciència i la Tècnica (SCHCT), filial de l’Institut, s’ha titulat «Las mujeres como agentes y objetos de (des)medicalización». La conferència es va celebrar el 28 de gener i va ser a càrrec d’Isabel Jiménez, de la Universitat de Màlaga.\nConferència Fèlix Serratosa\nEl 18 de gener, ha tingut lloc a la Facultat de Ciències de la Universitat Autònoma de Barcelona i a l’Institut de Química Avançada de Catalunya – CSIC, la 15a Conferència Fèlix Serratosa, organitzada per la Societat Catalana de Química (SCQ) i la Real Sociedad Española de Química. En la primera sessió es van pronunciar les conferències «Nanopartículas de metales de transición en síntesis orgánica» i «Chiral carbenoids for asymmetric synthesis», i en la segona, «Sulfur ylide epoxidations and applications in synthesis».\nSeminari sobre Plató i Heidegger\nEls dies 12, 14 i 15 de gener, la Secció de Filosofia Antiga de la Societat Catalana de Filosofia (SCF) de l’IEC va organitzar el seminari «Platon and Heidegger on Truth and Dialogue», a càrrec del professor estatunidenc Francisco J. González, de la Universitat d’Ottawa. González acaba de publicar el llibre Plato and Heidegger: A Question of Dialogue.\nVida salvatge al Transhimàlaia\nEntre les activitats de la Institució Catalana d’Història Natural (ICHN), filial de l’IEC, destaca la projecció de fotografies de la natura que organitza la Societat Catalana de Fotògrafs de Natura. La darrera sessió es va celebrar el 29 de gener a l’Institut, amb la conferència d’Òscar Domínguez «Ladakh, vida salvatge al Transhimàlaia».\nLes llengües dels països nòrdics\nDins el cicle «La gestió interestatal de llengües transfrontereres» que organitza la Càtedra Unesco de Llengües i Educació de l’IEC, el professor noruec Nils Øivind Helander analitzarà l’estat de les llengües dels països nòrdics el proper 11 de febrer en la ponència«The Sámi languages - areal distribution, main structure and the struggle for survival», que tindrà lloc a la Facultat de Filologia de la Universitat de Barcelona, a les 18.00 h. El dia següent, a les 10.30 h del matí, el professor intervindrà en la reunió ordinària de la Secció Filològica (SF) de l’IEC amb la conferència «The Sámi languages - safeguarding and promoting languages divided by state borders».\nCommemoració de l’Any Huguet\nEl membre de la Secció Filològica (SF) de l’IEC i delegat de la seu de Castelló, Vicent Pitarch, pronunciarà el 5 de febrer la conferència «El valencianisme a la Plana i el lideratge dels Gaetà Huguet», dins la commemoració de l’Any Huguet, un referent de la cultura valenciana de principi del segle XX. L’acte tindrà lloc a la sala d’actes de la Universidad Nacional de Educación a Distancia (UNED), a Vila-real, a les set de la tarda. D’altra banda, el 22 de gener es va inaugurar a la sala d’exposicions de l’edifici Caixa Rural (plaça de la Vila, 3, de Vila-real) l’exposició «Mirades creuades», d’Antoni Miró, que es podrà visitar fins al 21 de febrer. Aquests actes formen part del programa de la proclamació de la Socarrada Major 2010, organitzada per l’Associació Cultural Socarrats de Vila-real i l’IEC.


Una curiositat del passat – Església de San Juan el Hospital\nUna curiositat del passat\nper Admin · publicat 06/02/2017 · actualitzat 07/02/2017\nSegons recull una publicació local d'aquell llavors signada per Mario Fontalba, al Pati de la nostra Església va tenir lloc anys ha un curiós combat de boxa. Segons sembla, durant la guerra de Successió (1701-1713) València va ser zona important i bel·ligerant. En aquesta guerra van lluitar els borbònics -que després es farien amb el poder total- i austriacistes, que tenien el poder a València (corona d'Aragó). Aquests últims van demanar ajuda a la corona d'Anglaterra, gran bretanya, Àustria i Savoia, i des d'Anglaterra van venir soldats que van posar la seva base en la nostra església de Sant Joan de l'Hospital. aquí, en les seves estones lliures de guerra, practicaven esport, entre els quals destacava el "boxing" o boxa, que a Anglaterra era ben conegut i practicat.\nEl relat del combat recollit per l'autor diu així: “aquesta tarda, entre una i dues del mig dia, van ser cosa d'uns deu anglesos al descobert o pati de Sant Joan de l'Hospital, dos dels quals es van despullar des de la cintura a dalt de el tot fins a la camisa inclusivament, que era molt prima i els vestits molt bons, i van començar a carxots, mossos i semblants cops, lo qual sens dubte seria alguna espècie de desafiament; doncs els que potser el van veure els dixeron als altres que miressin que els posessin en pau, i no ho feren; fins que havent l'un trobat a terra a l'altre, es va arribar un dels anglesos tocant-amb una vareta, fenezió el duel i van començar a vestir-se tan contents aquells bàrbars, com si no es huviesen fet mal algun“.\nEtiquetes: històriaL'Hospital St John\nHistòria propera Benedicció dels nuvis\nHistòria prèvia Benedicció i presentació de nens\nConferència: La Sihathor discoidal de la “fossar” medieval s. Juan el de Hospital\nper Admin · publicat 22/11/2016 · Última modificació 23/11/2016\n17:00 Ingrid Cases\nImposició de Medall…\n18:30 Imposició de medalles i hàbits als nous confrares\nMissa Solemne a l'Cris…\n19:00 Missa Solemne a l'Crist de les Penes\n18:00 Catequeis Comunió\n11:00 Ret Homes


Cant de la la Sibil·la 2021 a Barcelona: Horari i On veure'l\nEl 'Cant de la Sibil·la' es representa la nit del dia 24 de desembre, abans de la Missa del Gall. Aquí us expliquem a on.\nCultura betevé | dimarts, 21 de desembre del 2021, a les 09.00\nEl ‘Cant de la Sibil·la’ és un drama religiós i cant gregorià de gran difusió a l’edat mitjana al sud d’Europa que anuncia la proximitat de la fi del món. A mitjans del segle XVI es va deixar de representar perquè va ser considerat un ritual pagà, amb l’excepció de Mallorca, on mai no s’ha deixat de celebrar. L’interès pel ‘Cant de la Sibil·la’ a Catalunya va renéixer al segle XIX i any rere any ha anat trobant de nou un lloc en algunes esglésies. El 2010 va ser declarat Patrimoni Immaterial de la Humanitat per la Unesco. Aquí us donem informació d’on ho podreu veure a Barcelona.\nQuan es representa?\nAquesta peça medieval, que dura pocs minuts i que es basa en una melodia d’origen mossàrab, es representa abans de la missa del gall, la nit de Nadal, el 24 de desembre.\nOn escoltar el ‘Cant de la Sibil·la’ a Barcelona durant les festes de Nadal 2021?\nBasílica de Santa Maria del Mar: 24 de desembre, a les 20 h (aquest any s’avança l’horari), posteriorment es farà la Missa del Gall (plaça de Santa Maria, 1). És la representació més veterana de la ciutat, que es fa des del 1983, abans de la Missa del Gall.\nCatedral de Barcelona: 24 de desembre, a les 21.45 h (pla de la Seu, s/n). A càrrec del Cor de Cambra Francesc Valls dirigit per Pere Lluís Biosca, amb la cantant Mariona Llobera. Pla de la Seu, 3 | quan finalitzi es farà la Missa del Gall\nSanta Maria del Pi: 24 de desembre, a les 23.30 h (plaça del Pi, 7). Recentment el Pi ha recuperat aquesta tradició, que l’església té documentada des del segle XVI.\nParròquia de Santa Maria de Gràcia: 24 de desembre, a les 23.30 h. A càrrec de l’Orfeó Gracienc (carrer de Gràcia, 5)\nEsglésia de Sant Gaietà: 24 de desembre, a les 19 h (Carrer d’Enric Granados, 6).\nParròquia de Sant Medir: 24 de desembre, a les 20 h. A càrrec de la Coral Sant Medir. (carrer de la Constitució, 17).\nNadal 2021 a Barcelona\nAquí trobaràs totes les activitats que pots fer durant les festes de Nadal a la ciutat: fires, pessebres, tió, Sibil·la, en família i una llarga llista de propostes!


saragatona: la gran cagada (premonició), dins Tradicions nadalenques\nAmb els records que tinc de quan era petita, de fer cagar el tió amb els cosins! Un tió de veritat, que es podia picar tan fort com es volia, i que no es feia malbé. I que l'endemà cremava al foc sense que cap dels nens ens n'adonéssim!\nAra és molt diferent. L'altre dia una nena, en veure un pare Noel, va dir: "Mira, un tió". Sense comentaris.\nJo recordo que el tió ens cagava ous kinder, que jo donava la xocolata a ma mare i muntava el que hi hagués a dins. L'any passat a la nena que confón el pare Noel i el tió, el tió li va cagar més coses que en 5 anys seguits a mi els reis. Dubto que ho arribi a valorar algun dia... o potser m'equivoqui.\nDe tota la meva integració cultural hi ha dues coses que han fallat estrepitosament: aixó d'ostiar un xirimbolo antropomòrfic per fer-lo cagar, i aixó de posar una persona cagant al costat del més sagrat...\nEl tió de què parles, Lluna, era també el meu tipus de tió, i suposo que els pares o els avis en feien una tria amb molta cura perquè fos com cal. Sobre els d'ara i les cerimònies que duren dies i treuen un munt de regals, ja veus el que penso.\nMolt bona aquesta confusió. Si l'hagués llegit en una novel·la hagués pensat que era una passada inadmisible.\nNo valorarà les joguines, però sí la festa (o festes) en si, suposo.\nDona, xurri, jo no diria que hagi fallat la teva integració cultural, més aviat penso que ha fallat la cultura comercial (i de moltes famílies). Tampoc no m'agrada gaire la presència del caganer, jo no en tenia, i veig que l'associació pessebrista tampoc no en fa servir.\nFeia dies que no entrava a veure les teves fotos: m'ho he passat molt bé i reitero la meva enveja (a mi em sembla que no em venen bones càmeres). Per cert, ens devíem creuar en algun moment...\nJa ho diuen que els catalans som escatològics, en el sentit excremental i no sacramental de la paraula. Temps era temps hi havia teories sobre el nostre excessiu pudor per coses sexuals i la nostra disbauxa escatològica, hi ha perles com ara l'Oda al Cagar, i altres, que feien les delícies dels nostres avantpassats en vetllades populars de barri, poble o família. Per cert, el tió no és el tió, ara, és el 'cagatió': Hem posat el cagatió, mira, el cagatió s'ho ha menjat tot, etc. etc. Aquests tions amb rostre són inquietants, una mena de Chucky, el ninot diabòlic. Si jo fes cinema de terror, hi pensaria, un tió (no un tiu, un tió) sàdic, en plena nit de nadal, que comencés a cagar fins ofegar tota la catalana família enmig de llaminadures (xuxes) i altres beneiteries. Ai, quins temps, quan era un tronc que no havia cremat, sense rostre ni barretina, una tradició que, per cert, no es feia a tot arreu de Catalunya. Ara, a tot arreu ho fem tot, i més. No cal que ens queixem dels excessos que entomen els nens, producte dels excessos paterns i materns, tots tenim de tot i massa. No culpis el mirall, la ganyota la fas tu, diu un proverbi, suposo que xinès. El mirall deuen ser els infants, doncs. Això de confondre tió i papanoel és una perla, també. Per cert, què n'opineu, d'aquests chuckis papanoels dels basars, que s'enfilen pels balcons, quina poooooor. A més, com que fem pasqua abans de rams un dia sí i un altre també, els reis venen a la meva escola dijous, després de fer el 'cagatió', ai, què haurem de veure, encara?????\nA casa meva era un tronc!!! que no ho he posat al post, però suposo que ja se sobreentenia...\nXurri, jo tampoc no havia posat mai caganer, al meu pessebre, tot i que m'agradava molt més fer cagar el tió que fer-lo rajar.\nI una altra cosa respecte al nom:\nEfectivament, actualment n'hi diuen "Caga-tió", com aquell que diu "m'he menjat un danone" en lloc de "m'he menjat un iogurt"... no m'agrada gens, en què ha derivat tot això.\nEl meu tió no tenia barretina ni ulls ni llengua, ni potes. Era un tió de veritat!\npere, per si et consola, el tronc de casa nostra tampoc té potes ni ullets, i pesa com una mala cosa! és el mateix que cagava quan jo era petita.\nperò m'ha fet molta gràcia això que augures de possibles troncs convertint-se en "gremlins autòctons destructors" (sembla la rebel·lió de les màquines!) Em sembla que en demanaré un als Reis, i esperaré que es facin realitat les teues premonicions.\nah, encara es fa això del caga tio? em pensava que ja ningú sabia ni què era...\nde totes maneres, sense llar de foc no té cap sentit, així que té el seu ídem que la cosa es perdi...\nencara sento la frustració de no entendre com coi s'ho feia el meu yayo per amagar les cosetes que anaven sortint, però com ho feia????\nhannab, no feia res, el teu avi!\nEl tió és màgic!!!! (tan gran i encara no ho saps? tchts,tchts)\nel tió és quelcom de tradicional nostre. Això fa que pugui sorprendre altres cultures que al.lucinaran en veure com ensenyem als nens a fotre mastegots a un tronc. Però bé, és la nostra tradició, no podem canviar-la pels ninots de neu perque fan més gracia.\nT'agraeixo l'ampliació del post, Júlia. Ja no recordava això del "cagatió" que encara no ha arribat al meu àmbit familiar.\nJo ja volia parlar de Chucky, però no recordava el nom, tot i que al tió antopomòrfic li hauríem de buscar un nom català o psudocatalà: s'accepten suggeriments.\nMés opinions en el post d'avui.\nArare i Iruna, els meus tions -jo no vaig conèixer aquest nom fins arribar a Barcelona-, tampoc no tenien cap característica humana.\nSisplau, Iruna, ni se t'acudeixi demanar un tió modern, que les meves premonicions se solen convertir en realitat i no voldria ser el responsable d'una desgràcia.\nTot i que falti el foc encara té sentit, HannaB. Com a mínim és pot conservar un dels seus elements: que sigui la natura misteriosa qui concedeixi els presents. Quant a l'aspecte del foc, tot passa per demanar que els pisos nous tinguin per llei llar de foc: uan reivindicació immobiliària que ens pot mobilitzar per poc que uns quants ens ho proposem. "Cap casa, cap pis, sense llar de foc".\nPerdona china que sigui lacònic en el comentari, però no veig prou clara la teva opció, segurament vas per la Júlia i la seva al·lusió als basars.\nNo podem però ho acabarem fent, pere, encara que sigui per ninots de neu artificial. Temps al temps.\nCom he rigut amb aquest post, ai... !!!!\nRiu, riu, i resa perquè ningú no et regali cap tió com el de la foto ;-)\nSatiònic, Killertió, Matatió... Què tal una peli sobre 'la venjança del tió bastonejat'. Jo, a Barcelona, ni la meva família, no havíem fet mai això del tió, ni tampoc el meu pare, de la Garrotxa. Ho vaig veure fer, al principi, a uns veïns, no sé d'on provenien. NO era una tradició generalitzada. Crec que, en temps de menys consum, on es devia bastonejar el tió els reis devien dur poca cosa o res. Amb uns que regalessin ja n'hi havia prou (els reis del meu pare li duien unes espardenyes, un bocí de xocolata -mitja presa, que deien-, coses així).\nEn el meu cas, al Baix Ebre, sí que era una tradició. No portava gaires coses lúdiques i algunes eren per menjar la família, però la il·lusió consistia en la màgia de l'aparició del no res. Els reis eren els que em portaven les joguines, poques però molt apreciades, importants


Portes obertes a l’Ajuntament de Barcelona 23/04/2019 | CATACULTURAL\nPortes obertes a l’Ajuntament de Barcelona 23/04/2019\n22 abril, 2019 Activitats, Actualitat, ExposicionsCatacultural\nFestes. El dia de Sant Jordi podeu visitar l’Ajuntament de Barcelona.\nL’accés és totalment gratuït, i la ciutadania podrà visitar l’Escala Negra, la Capella del Bon Consell, el Saló de Cròniques, el Saló del Bon Govern, la Sala del Treball, el despatx de l’alcaldessa, el Saló de Carles Pi i Sunyer, el Saló de Cent, el Saló del Consolat de Mar, la Sala Tàpies, el Despatx d’Honor, el Saló de Carles III, el Saló de la Ciutat, la Galeria Gòtica i l’Escala d’Honor.\nEl cronista del segle XIV Ramon Muntaner comentarà les pintures de Josep M. Sert al·lusives a les campanyes dels almogàvers a Grècia del Saló de Cròniques, i els consellers Joan Fiveller i Rafael Casanovarelataran la història del Saló de Cent. Una catalana sorgida de l’obra Canigó, de Miquel Viladrich, explicarà el seu quadre, i Maria Bosch, esposa de Rafael Casanova, informarà sobre els tapissos i les pintures de Sert situades a l’Escala d’Honor. A més, un clavicèmbal amenitzarà la visita a la Sala del Consolat del Mar, al Despatx d’Honor, al Saló de Carles III i al Saló de la Ciutat.\nPer al mateix dia s’ha programat l’espectacle d’ombres xineses La llegenda de sant Jordi, a càrrec del Taller Escola Sant Camil, que es representarà al pati de l’Ajuntament cada 30 minuts entre les 11.00 i les 17.00 hores.\nDimarts de 10:00h a 18:00h Entrada Gratuïta. Aforament limitat\n← 4a edició de ‘La Petonada. Estima com vulguis’\tSant Jordi a la plaça de la Mercè →


L’última metamorfosi de Kobe Bryant (Àlex Gozalbo)\nNou mesos després de lesionar-se, l’estrella dels Lakers reapareix i es prepara per jugar d’aler\nDesprés d’una lesió que l’ha mantingut apartat de les pistes de bàsquet durant gairebé nou mesos, Kobe Bryant ha tornat. Ho va fer anotant 5 punts en un partit de pretemporada contra els Utah Jazz que va deixar-li sensacions contradictòries. Tan aviat va anotar un triple inversemblant com va enviar la pilota a una de les cantonades del tauler. “Tot just estic agafant ritme, necessito tornar-me a aclimatar”, confessa.\nKobe Bryant té 37 anys i tan sols ha pogut disputar 41 dels últims 164 partits oficials dels Lakers, però aquesta temporada serà l’esportista més ben pagat de la NBA. L’estrella dels Lakers rebrà 25 milions de dòlars (22,1 milions d’euros), gairebé un 120% més que Stephen Curry, que va ser escollit com el millor jugador de l’última campanya. El seu gran objectiu és demostrar que encara pot ser competitiu després d’una lesió que va estar a punt de retirar-lo.\nByron Scott, entrenador de la franquícia de Los Angeles, té la idea de convertir Kobe Bryant, que tota la vida s’ha guanyat el jornal com a escorta, en un aler. Els especialistes consultats per l’ARA tenen clar el que això comportarà. “Kobe Bryant se sent alliberat en certa manera, ja que ja ha dit que no haurà de construir l’atac i podrà dedicar els últims litres de gasolina que li queden a l’anotació pura i dura. Tindrà menys presència a la zona i explotarà el seu skyhook particular, el fadeaway o tir caient cap enrere”, assegura Raúl Barrigón, especialista de HoopsHype. “Si les lesions li donen un respir i D’Angelo Russell confirma el seu potencial, tornarem a veure un Kobe anotador, que no guanyador. Per la resta, la seva capacitat defensiva i la seva aportació en altres facetes del joc continuaran en declivi perquè així ho marca la seva edat”, afegeix.\n“La seva aspiració és descarregar-se de responsabilitats, especialment a l’hora de dirigir el joc, en favor dels joves Russell i Clarkson. Però Kobe Bryant és massa impacient. Si les coses no surten perfectament al principi, el pilot i l’executor dels Lakers tornarà a ser ell, virtualment en solitari”, opina Alberto de Roa des de Los Angeles. “El pla inicial dels Lakers és que Kobe Bryant jugui d’aler. Servirà tant per donar minuts a Russell i Clarkson com per emparellar-lo a ell amb rivals no tan ràpids. Els resultats determinaran la continuïtat d’aquest experiment”, assegura.\nEl sisè anell de Jordan, una obsessió\nObsessionat des que va arribar a la NBA per igualar els rècords i els títols de Michael Jordan, Kobe Bryant ha superat ja les seves xifres anotadores, però està lluny del seu carisma. “Només hi ha dues coses que poden empènyer Kobe Bryant a la retirada: aconseguir el sisè anell, i igualar així els registres de Michael Jordan, o una nova lesió greu. En qualsevol altre escenari, el normal és que la temporada 2016-2017 continuï en actiu, i molt probablement encara als Lakers”, explica Alberto de Roa\n“Tot i que ell ho nega, Kobe Bryant ha dedicat molt de temps a imitar el joc i els moviments de Michael Jordan”, explica Antoni Daimiel, comentarista de Movistar+. “Kobe Bryant està entestat a superar Michael Jordan. La seva obsessió amb ell era molt cridanera. El jove no només dominava bona part de les jugades de Jordan, sinó que havia copiat molts dels seus gestos”, confirma Phil Jackson a Onze anells, la seva autobiografia.


Sant Cugat segueix sumant | RevistaCastells.cat\nSant Cugat segueix sumant\nEls Castellers de Sant Cugat s’estan confirmant com una de les colles destacades en la gamma de 8. La temporada passada van assolir el segon lloc a la jornada del dissabte del Concurs de Tarragona. En les darreres tres temporades s’han apuntat els castells de 8, sumant un repte nou cada temporada.\nL’any 2011 van assolir el 4de8, en van completar quatre, castell que havien carregat en una sola ocasió a l’any 2007. El 2012, van explotar amb uns grans resultats: van descarregar dos 2de8 amb folre i en van coronar un altre, a més van carregar el primer 3de8. L’èxit els va arribar el 5 d’octubre quan van fer la tripleta de 8, amb el 3de8 coronat, a la Tarraco Arena Plaça.\nAquesta temporada els gausacss estan també a un gran nivell. amb una projecció millor que la de la temporada passada. A Valldoreix, el passat 15 de setembre, van completar la seva primera clàssica de 8. Van aconseguir descarregar per primer cop el 3de8 i, a més, van demostrar tenir consolidats els altres dos castells. Ja porten cinquanta 2de7 en el seu historial, els darrers 39 consecutivament. També porten quinze 4de8 descarregats, tots des que el van recuperar el 2011.\nEl sostre dels de Sant Cugat està en el 2de8 amb folre i el 3de8. Enguany, han provat la torre folrada en una ocasió, sense sort, a la seva Festa Major.\nEl 3de8 el van assolir per primer cop ara farà un any; el van coronar al segon intent al Concurs. També van fer dos intents desmuntats a la seva Diada de l’any passat. Aquest any, el van desmuntar q la Festa Major i, finalment, el van descarregar a Valldoreix fa dues setmanes.\nAra els queda temporada per davant, per revalidar la clàssica i afegir-hi el 2de8 amb folre. Cornellà, Salt, Tarragona, Vilafranca i Centelles són places que han de visitar i, per últim, tindran la Diada de la Colla a casa. Oportunitats per seguir creixent i consolidant.\nFoto 1: Detall del peu del 3de8\nFoto 2: 4de8 a Valldoreix, el quinze descarregat consecutivament\nFoto 3: 3de8 descarregat a Valldoreix\nLes noves colles emergents


Tots som conscients de que’l valencianisme no està de moda. Lo politicament correcte hui, es deixar-se embaucar per charlatans de fira revestits d’un fals progressisme lliberal. No son pocs els que’s deixen portar per eixa influencia acompleixada dels que ençalsen lo alie en detriment de lo propi, es convertixen en victimes del ridicul catalanisme.\nD.Josep Mª Guinot en les darreries\nde la seua dilatada i profitosa vida\nEstos desequilibrats, s’afilien conscients o inconscientment, en els que desprecien no a soles l’historia i la cultura propia, sino en la llegislacio vigent (Estatut), sense importarlis, a canvi, impossar i demanar respecte a les seues megalomanies delirants illegals.\nPer aixo, hui mes que mai, n’hi ha que felicitar i felicitar-se que associacions com la Cardona Vives cumplixquen 25 anys defenent les nostres tradicions, la nostra personalitat, en definitiva, el nostre Ser. En este moment, a on lo llogic i normal, com seria el respecte i defensa a nostra singularitat, s’ha convertit en algo extraordinariament excepcional, magnifica mes si cap, la llavor que realisa la Cardona i Vives. Des de la seua seu en Castello, proyecta a la resta dels valencians el llegat que tan sabiament va rebre del nostre benvolgut, admirat i recordat Ms. Guinot.\nEl pare Guinot no es va deixar arrastrar per els que de forma reiterada i amenaçant pretenien que renegara de la seua Patria, de la seua llengua, de la seua cultura, dels seus principis, de les seues investigacions i del seu saber; a canvi de trobar la llum en el “paraïs” del catalanisme. Era un home de ciencia entregat a la causa noble de dignificar la seua terra, en contraposicio dels que la venen de forma miserable per una nomina, com els membres de l’AVLl. Un llegat que no a soles va impregnar ad esta associacio, sino a tots els que tingueren la gran sort de coneixer-lo, de fruir dels seus coneiximents, pero sobre tot de comprovar com la llealtad inquebrantable en el seu poble, no te preu.\nPer aixo ara, com dia al principi, a on prima el conformisme-colaboracioniste del poder davant l’usurpacio i manipulacio catalanista, quan de forma encoberta es recomana “acceptar” els postulats que emana un govern valencià, que llunt de defendre al seu poble s’alia en els que pretenen aniquilar-lo culturalment, nos congratulem que associacions com la Cardona Vives no haja sucumbit a eixes patranyes.\n25 anys de treball per la seua terra. 25 anys lluitant per recuperar la dignitat que han tacat aquells que sense escrupuls ficaren preu a la seua honestitat. El cami recorregut no ha segut facil i, possiblement, el que queda per recorrer encara siga mes difícil, ya que contem en mes enemics en la nostra propia terra que fora. Pero no podem desfallir, perque si ells tenen “la rao de la força”, nosatres tenim “la força de la rao”… i, de l’espirit de Ms. Guinot.


Avinyó ret homenatge als matiners | VilaWeb\nAvinyó ret homenatge als matiners\nAquest diumenge el poble tornarà a mitjans del segle XIX\nAvinyó farà aquest diumenge la seva Fira dels Matiners. Els actes principals seran les representacions de caràcter històric, que mostraran les raons i què va passar al poble durant la Guerra dels Matiners. Durant la guerra, el 16 de novembre de 1848 es van enfrontar l’exèrcit isabelí amb un nombrós grup de partides carlines que s’havien concentrat a Avinyó. El resultat fou la derrota de la columna isabelina. El fet va tenir un gran ressò mediàtic i va provocar la destitució del Capità General de Catalunya. La fira no només recrea la batalla, també els fets previs a la guerra i posteriors, mostrant com es va viure el conflicte.\nAl mateix temps, els carrers del centre, amb una ambientació pròpia de mitjans del segle XIX, s’omplen de parades de tota mena. En particular s’hi poden tastar els productes típics d’aquestes contrades: el vi Abadal i el porc Ral. El divendres anterior a la fira, se celebra un sopar de maridatge entre beguda i bèstia amb els carrers del poble ja guarnits.\nConeguda també com a Segona Guerra Carlina, la Guerra dels Matiners va tenir lloc entre els anys 1846 i 1849. A la greu crisi econòmica que patia la població a l’època, s’hi sumaren les mesures centralitzadores i de modernització del govern espanyol, conseqüència de la Primera Guerra Carlina. Això va provocar un progressiu malestar social que va esclatar en forma d’aixecaments populars i a Catalunya van desembocar en un conflicte armat. Aquests revoltats varen ser els matiners, una barreja de carlins, pagesos, obrers, republicans i progressistes.


La Generalitat pagarà subscripcions de tres mesos a premsa i revistes per fomentar la lectura La República\nLa Generalitat pagarà subscripcions de tres mesos a premsa i revistes per fomentar la lectura\nPer tal de continuar la tasca d’impuls de les lletres catalanes iniciada a Frankfurt, el Departament de Cultura prepara un Pla de Foment de la lectura pel període 2008-2010 amb propostes interessants. La més sonada d’elles seran les subscripcions trimestrals a diaris o revistes que el Govern pagarà als catalans majors de 18 anys que ho desitgin. A Catalunya un 42,5% de la població es declara “no lector”, i Tresserras considera la xifra “‘inacceptable”. Aquestes subscripcions de premsa, que costaran 8 milions d’euros, s’emmirallen a l’exitós pla de foment de la lectura britànic de l’any 2000, que va augmentar el percentatge de lectors habituals en un 5%.\nEl Govern català encara ha de concretar quan podran començar a atorgar-se aquestes subscripcions, i també ha de concretar quina mena de tracte farà amb els rotatius.\nEl Pla de Foment de la Lectura 2008-2010 vol fomentar la lectura entre la població catalana amb tots els formats, més enllà dels llibres, d’aquí aquestes subscripcions de premsa escrita. Per Tresserras, la lectura té unes “virtuts específiques” insubstituïbles.\nLa iniciativa lectora catalana està basada al pla ‘Building a literate nation’, que va augmentar les xifres de lectors habituals al Regne Unit durant l’any 2000, quan passaren del 87% al 92%.\nEl Pla de lectura també vol incrementar la lectura en llengua catalana: només un 20,1% dels lectors de Catalunya llegeixen en la nostra llengua, i això va provocar que, el 2006, cap dels 25 títols més llegits fos en català.


L'ANC irromp amb una vintena de regidors - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 27 de Maig de 2019. 13:14h.\nI l'alcaldia d'Alcoletge (Segrià)\nLes candidatures que presentava l’Assemblea Nacional Catalana (ANC) a les eleccions municipals sota el nom de Primàries han aconseguit una vintena de regidors a tota Catalunya. Tot i això, han quedat fora dels ajuntaments més importants on es presentaven, com Barcelona, l’Hospitalet de Llobregat, Lleida, Reus o Castelldefels.\nD’aquesta manera, els dos municipis més grans on l’ANC ha aconseguit representació són Granollers (Vallès Oriental), amb un regidor, i el Vendrell (Baix Penedès), amb dos regidors. En aquesta última ciutat, a més a més, podran ser decisius a l’hora de confirmar un govern alternatiu al PSC, si aconsegueixen sumar amb la coalició d’ERC i la CUP, Junts pel Vendrell i Podem.\nEls millors resultats els ha aconseguit en poblacions petites, on fins i tot han assolit una alcaldia, la d’Alcoletge (Segrià). Allà, la llista independentista s’ha imposat amb el 53% dels vots i sis regidors, amb el qual Josep Maria Gras serà l’alcalde. També han tret bons resultats a Sant Feliu de Codines (Vallès Oriental), on han quedat en segon lloc amb cinc regidors, només superats per Junts per Catalunya.\nEls altres ajuntaments on l’ANC tindrà representació són Gelida, Canet de Mar, Palau-solità i Plegamans, Montornès del Vallès, Sant Vicenç de Montalt, Centelles i Guissona (2). A Barcelona, Jordi Graupera ha quedat força lluny del 5% necessari per entrar al consistori, i la candidatura ha obtingut menys de 28.000 vots.


Neymar podria ser transferit el mercat de fitxatges vinent\nEls xeics del PSG ja tenen entre cella i cella la seva primera víctima\nJugadors del PSG reclamen a l'àrbitre una falta de Benzema | Europa Press\nL'emir qatarià faria una revolució a l'equip francès, després de l'esperpèntica derrota al Santiago Bernabéu\nEl Paris Saint-Germain ha acumulat una nova decepció a la Champions League. L’equip del nord de França es dissenya cada estiu amb la intenció de, per fi, guanyar el màxim trofeu a nivell continental. Tot i això, fins ara han acumulat més derrotes que alegries. Només han assolit una final i dues semifinals. Han patit remuntades i desamors molt preocupants. Aquesta temporada hi han arribat jugadors de la talla de Leo Messi, Sergio Ramos, Gianluigi Donnarumma o Achraf Hakimi… però ni així han pogut, els homes de Mauricio Pochettino, aguantar un gran resultat al Santiago Bernabéu, i marxen cap a casa quasi d’antuvi.\nLa tornada dels vuitens de final ha deixat moltes qüestions a analitzar. D’una banda, el president del PSG, Nasser Al-Khelaïfi, va acabar molt enfadat per la polèmica al primer gol de Karim Benzema, que neix fruit d’una pilota que roba el francès a Donnarumma amb una possible falta. Tant va ser així, que el dirigent va baixar, furiós, als vestuaris dels àrbitres al mateix Santiago Bernabéu per escridassar-los i donar cops, previsiblement, a la porta i les parets. A més, hauria trencat un banderí dels assistents.\nEl naufragi del PSG, però, no es pot explicar només amb la jugada en qüestió. Hi ha jugadors que van oferir un rendiment massa per sota de l’esperat. Quasi tot va sortir malament. Només Kylian Mbappé va brillar, tenint en compte que el context en molts moments l’afavoria, amb espais al contraatac. En canvi, Leo Messi només va gaudir amb la pilota en el tram final de la primera part. I Neymar Jr, més enllà de l’assistència que va proveir al mateix Mbappé en el solitari gol dels francesos, pràcticament no va aportar res més en atac.\nNeymar podria marxar, per voluntat del propietari del PSG\nJustament aquest seria el causant de la desesperació del propietari del club i, alhora, emir del Qatar, Tamim Bin Hamad Al Thani. Resulta que aquesta no ha estat la primera vegada que Neymar té un rendiment per sota de l’esperat. A París recorden pocs bons partits del brasiler amb la samarreta seva. El van fitxar perquè fes el que va fer, per exemple, en la remuntada del Barça al mateix PSG per 6-1. Perquè es posi l’equip a les espatlles. I més enllà d’haver-ho fet en partits com el de quarts de final de la Champions de la temporada 2019/2020, contra l’Atalanta a Lisboa, quasi no ho ha fet més.\nD’altra banda, l’actitud de l’extrem no ajuda. Al contrari. Neymar s’ha perdut molts partits en les quasi cinc temporades al Parc dels Prínceps i, en definitiva, no projecta una imatge d’esforç esperada pels dirigents del club. Tampoc acompanya l’entorn del futbolista o la mala relació que hi hauria entre la presidència del club i el pare del jugador.\nPer això, segons el periodista francès Romain Molina, l’emir posaria Neymar a la venda el mercat de fitxatges estiuenc vinent per, d’aquesta manera, començar una reestructuració en la plantilla i obrir un nou cicle després de tantes decepcions europees. Cal recordar també que Mbappé, malgrat estar temptat per una oferta de renovació multimilionària, acaba contracte el mes de juny vinent i podria marxar lliure. Leo Messi podria ser una altra baixa significant.\nFutbol Mercat de fitxatges Nasser Al-Khelaifi Neymar Jr PSG


La Marxa Corredor Verd del Vallès manté l'alt nombre de participació respecte edicions anteriors\nAquest dissabte passat, 6 d'octubre, s'ha celebrat la VIII edició de la Marxa del Corredor Verd del Vallès amb canvis importants en la seva modalitat. S'han organitzat 2 trams: un de 22 km des de Matadepera i un de 10 km des de Sant Quirze, amb la possibilitat de caminada clàssica i de marxa nòrdica. Al migdia les i els participats arribaven al CMSC, on hi esperava un bon refrigeri i regals de les entitats patrocinadores per a tothom.\nUn total de 150 persones participants, moltes d'elles inscrites a última hora, es van reunir a un o l'altre punt de sortida; xifra d'assistència que considerem més que excel·lent. Dues terceres parts van realitzar la caminada amb bastons de marxa nòrdica.\nAquest fet ja assenta la Marxa del Corredor Verd del Vallès com una tradició anual del CMSC. El recorregut Matadepera - Sant Cugat del Vallès (prescindint del tram circular de Collserola, que havia causat més problemàtica en edicions anteriors a causa de la seva dificultat), travessa la nostra comarca per un itinerari íntegrament natural, característica que sorprèn a la majoria de les participants i resulta un dels atractius addicionals d'aquest esdeveniment.\nMoltes gràcies a tots i totes, els i les participants de Sant Cugat, de les localitats de l'entorn i els voluntaris i voluntàries del club!


Part�cles elementals - Pau Mora - Disfresses - Els blogs d'e-noticies\nMichel Houellebecq (Illa Le Rêunion, 1956) va anar al Casino. A el "Casino", un dels supermercats del districte XIIIè de París, hi van penjar tot de fotos seves i li van fer un homenatge perquè és en aquest districte a on transcorre el contingut de la seva última novela "El mapa i el territori". Segons ell, aquest barri recorda el Brooklynl novaiorquès per la via elevada de la linea 6. Jo hi vaig viure uns mesos aprop d'allà i recordo que sempre al passar per allà i veure la via de le trome (el metro) pensava indefectiblement el mateix, sense haver-hi estat mai a Brooklyn. El fenòmen Houellebecq, ja ha passat, va ser a principis del segle XXI que un nou fenòmen literari sacssejava algunes creences sobretot sobre el sexe o el Islam. Però la raò d'aquest article és que per fi he aconseguit acavar "Les partícles elementals", una de les seves noveles precisament d'aquella època i per aquesta raò he volgut informa-me primer sobre aquest escriptor i he descobert que ell també cerca informació a Internet per a les seves obres i sobretot que utilitza molt el "Copy-paste" sense citar-ne les fonts (El País. 6-09-2010). En realitat, aquest llibre no l'he acavat, encara m'en faltaven tres pàgines, però com que no estava cercant cap lliçò de moral o antimoral ni he trobat amena la lectura, he decidit estalviar-me la resta perquè és un llibre molt feixug. Apart de ser una ficció basada en uns fets que com ell mateix explica, es desconeixen, és delata massa pretencìós. Per cert, també he vist que a La Vanguardia d'ahir, també hi ha un article similar a aquest però encara que sigui en broma, vull aclarir que ni de broma l'he copiat.\nEls blogs d'e-noticies - Pau Mora - Disfresses - Part�cles elementals


Vols barats de Màlaga a Kansas City a Iberia\nVols barats EUA Màlaga-Kansas City\nVols barats de Màlaga a Kansas City (MKC) de Màlaga a Kansas City Màlaga-Kansas City, EUA\nVols Màlaga-Kansas City\nConsulta l’oferta de vols de Màlaga a Kansas City i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Màlaga a Kansas City.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Màlaga a Kansas City fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


"L'ONU deixa palès que la tortura és una assignatura pendent a l'Estat espanyol" - Diari de Girona\nJordi Alonso, delegat de l´acat a girona\n"L'ONU deixa palès que la tortura és una assignatura pendent a l'Estat espanyol"\nentrevista de joaquim bohigas 09.11.2008 | 01:00\n"L'ONU deixa palès que la tortura és una assignatura pendent a l'Estat espanyol" aniol resclosa\nL'Acció dels Cristians per l'Abolició de la Tortura (ACAT), juntament amb l'Associació Memòria contra la Tortura i Justícia i Pau, han presentat a Girona el Protocol d'Istanbul, un manual per investigar i documentar la tortura.\nSorprèn, a priori, que la tortura sigui un mètode vigent en molts països.\nSembla impossible. El Comitè de Drets Humans de l'ONU ha publicat un informe en què deixa palès que la tortura és una assignatura pendent a l'Estat Espanyol. Entenem per tortura tot acte pel qual un funcionari públic, o altra persona per instigació seva, infligeixi intencionadament a una persona penes o sofriments greus, físics o mentals, per obtenir, d'ella, o d'un tercer, informació o confessió. Castigar-la per un acte comès, o que se sospiti. O d'intimidar aquesta persona o d'altres del seu entorn.\nQui tortura a Girona, a Catalunya?\n"La tortura a l'Estat Espanyol: Informe 2007" reflecteix 144 denúncies a Catalunya. Setanta-dues eren contra els Mossos d'Esquadra, 47 contra les policies locals i 22 contra funcionaris de presons. La mitjana estatal de denúncies és 1,63 per cada cent mil habitants. Catalunya ho supera i arriba al 2,27.\nQui genera més denúncies?\nDestacaria membres de moviments socials alternatius, immigrants i presos.\nCas denunciat, com s'assegura la imparcialitat en la investigació?\nÉs un dels punts febles que, fins ara, ha existit. El Protocol d'Istanbul vol ser una eina eficaç. Els Mossos d'Esquadra tenen un Comitè d'Ètica. Però hem de ser la societat civil que estigui alerta i denunciï, amb imparcialitat i fermesa, els abusos dels cossos de seguretat.\nLa immigració és un dels col·lectius més afectats per ser vulnerable?\nSegons l'informe abans esmentat, prop del 15% de les tortures són per a persones immigrants.\nVostès pressionen les administracions. I viceversa?\nL'ACAT forma part d'una federació internacional i treballem en xarxa. Denunciem, mitjançant cartes, les violacions dels Drets Humans que es cometen a casa nostra i en altres països. El Projecte de Llei del Síndic de Greuges assumirà, per primer cop, les competències per prevenir la tortura, i dels tractes o penes cruels als llocs amb persones privades de llibertat. Confiem que sigui un pas endavant per part de l'administració catalana.\nEn qualsevol cas, és invàlida la tortura i la pena de mort?\nLlocs on la tortura i la pena de mort són vigents no són més segurs.\nL'amenaça de terrorisme podria fer créixer els casos de violació dels drets humans?\nSí. L'amenaça terrorista genera por, que ens porta a actuar de forma més defensiva o agressiva.\nHi ha gent que, davant casos flagrants, demana mà dura contra delinqüents i criminals.\nEstà demostrat que les mesures repressives generen odi i desconfiança. Això no treu que s'ha de fer justícia i fer complir les penes. Però, precisament, els responsables de la seguretat i la justícia han de ser molt escrupolosos a fer servir els poders que la societat els ha confiat.


Una tempesta aïllada ha deixat fins a 80 litres a Barcelona aquesta nit\nPluges tot demà i també divendres a última hora\nDurant el dia el temps serà insegur però a partir del vespre arribarà una tongada de pluges extenses i generals\nMIQUEL BERNIS Barcelona 02/11/2011 08:03\nA ben poques comarques s'hi ha sentit ploure aquesta nit, però a l'entorn de Barcelona un aiguat important ha sorprès durant les últimes 3 hores. Una tempesta molt petita en extensió però molt intensa i immòbil, ha deixat ja 78 litres a la Zona Universitària de Barcelona, gairebé 70 a Sant Gervasi, 46 a l'Hospitalet i més de 30 a Gràcia. També ha descarregat amb força al sud del Baix Llobregat, han caigut més de 30 litres en poca estona al Prat de Llobregat i a Sant Boi. La tempesta s'ha anat desplaçant lentament cap a la banda del Besòs amb el pas de la matinada.\nLa tongada de pluges generals, però, arribarà aquest vespre i avui el dia en general serà insegur i encara amb ruixats molt localitzats. Les temperatures es mantindran molt suaus i a la costa es fregaran o superaran els 20 graus, com ha anat passant els dies anteriors. Núvols, clarianes i xàfecs puntuals s'aniran succeint, i a la tarda començaran a aparèixer també els primers ruixats a l'interior i al Pirineu. Demà les pluges seran abundants i generals, i a força comarques s'hi recolliran més de 50 litres per metre quadrat, especialment al nord. El primer desplaçament del dia ja tocarà fer-lo amb pluja gairebé arreu i els xàfecs duraran bona part de la jornada.\nDivendres hi haurà una segona tongada de pluges també generals, durarà menys hores i es concentrarà també a última hora i durant la matinada de dissabte. El cap de setmana seria variable però gairebé sense ruixats. Es normalitzaran les temperatures i el termòmetre baixarà entre 4 i 5 graus a partir de dissabte.\nTrobareu tots els detalls de la previsió a www.ara.cat/meteo.


L'última conversa - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\njordi estrada 15.02.2020 | 22:06\nL'última conversa Regió7\nAdiferència de totes les trobades anteriors, sabíem que aquesta seria la darrera. I que al final arribaria el moment, tan terrible, d'haver-te de dir adeu. Un adeu definitiu, perquè el xiulet del tren que s'emporta les ànimes de tornada a casa ja s'anunciava al final del darrer revolt. Potser per això no callàvem, per no sentir-ne la fressa. Parlant sense parlar de res i parlant de tot, vas bromejar encara amb la paradoxa dels biografiats Vallverdú i Rovelló assistint al funeral de l'Aloy, el seu biògraf. En l'habitació clara de l'hospital, diumenge passat, fins i tot el dolor era blanc, clement, amable. I en el dol pressentit, la teva Fina parlava de la bellesa que emergeix, com una rara flor, en els moments més aspres i difícils. També l'amic Llorenç, de qui deies endur-te'n la intel·ligència i la ponderació, va parlar dels records recordats i dels records generats, amb la complicitat calladament inquieta del Marc. I junts vam recordar amics absents i dies feliços, com les vetllades a la biblioteca de casa teva, en companyia de tants i tants lletraferits que avui se senten tan orfes com nosaltres. I que també se senten immensament agraïts per tot el que ens has donat, com a persona i com a ciutadà exemplar d'un país que tots volem més lliure, més culte i més feliç. Fins al darrer moment has mantingut viva la divisa dels que mai no s'aturen: que la mort ens atrapi ben vius!, vas dir. Ja ho veus, Josep Maria. Tu que sempre deies divertir-te amb l'humor, no sempre reeixit, d'aquesta columna, aquesta vegada l'ha escrita un pallasso trist, fent veure que plovia. En endavant em serà impossible preguntar-me, després de cada article, què n'hauries dit tu.\nEstimat Josep Maria, ara tocaria posar punt final. Els articles, com la vida, tenen un inici i un acabament: els espais són limitats. Però no ho faré. Darrere l'última abraçada els punts suspensius mai no acaben i sempre recomencen...


Gallardón avança que un jutge podrà inhabilitar cautelarment un càrrec públic quan sigui imputat\nRuíz Gallardón ha anunciat al Congrés que la pròxima reforma de la llei d'enjudiciament criminal posarà un límit a la durada dels sumaris perquè les investigacions no s'allarguin eternament i actuarà des del principi contra un imputat o encausat. "Establirem la possibilitat que el jutge inhabiliti, com a mesura cautelar, qualsevol càrrec públic des del moment en què estigui imputat o encausat", ha dit.\nRedacció 17/04/2013 - 10.08 Actualitzat 17/04/2013 - 14.38\nEl ministre de Justícia, Alberto Ruíz Gallardón, ha anunciat al Congrés dels Diputats que la pròxima reforma de la llei d'enjudiciament criminal posarà un límit a la durada els sumaris perquè les investigacions no s'allarguin eternament i actuarà des del principi contra un imputat o encausat. "Establirem la possibilitat que el jutge inhabiliti, com a mesura cautelar, qualsevol càrrec públic des del moment en què estigui imputat o encausat", ha explicat el ministre.\nAixí és com el titular de Justícia ha respost al diputat socialista Gabriel Echávarri, que en una intervenció molt dura li ha retret el "cas Bárcenas": "L'estratègia del seu partit en el 'cas Bárcenas' és obra seva. Vostè la va crear fa 20 anys en el 'cas Naseiro' i el seu partit la segueix a ulls clucs perquè per culpa seva només es va aprendre que es podia finançar il·legalment un partit i que no passa res. Que sortia gratis". I ha afegit: "Sempre que hi ha un embolic amb un tresorer del PP està vostè pel mig". El "cas Naseiro" de finançament il·legal de partits que va esquitxar el PP entre 1989 i 1990 quan un jutge va processar diversos membres del partit, entre els quals el tresorer Rosendo Naseiro, que en va quedar absolt.\nGallardón ha recordat al PSOE que és l'únic partit condemnat per finançament il·legal. El ministre també ha criticat la demagògia del diputat socialista i ha assegurat que el seu departament ha augmentat els mitjans perquè la injustícia investigui i faci front a la corrupció.\nEl jutge podrà inhabilitar cautelarment un càrrec públic imputat