Bob-bob amb allargament - 24 talls de cabell de moda per a cabells curts i mitjans - Confetissimo - blog de dones\nBob-caret with lengthening - 24 versió del tall de cabell de tendència per a cabells curts i mitjans\nLa bellesa de les dones eslaves queda una mica ombrejada per la qualitat del cabell: són primes i pesades, sovint manquen de volum encara que siguin gruixudes. El tall de cabell òptim en aquests casos es considera un cotxe bob amb llargs fils frontals. Aquest pentinat s’ajusta universalment a qualsevol estil i imatge, apropa la forma del rostre a l’òval i afegeix la pompa que falta.\nTipus de bob allargat\nL’avantatge del tall de cabell considerat és la seva variabilitat. A partir de la geometria clàssica, els amos creen pentinats únics per a diferents dones. Hi ha tipus bàsics 3:\nEl primer tipus de tall de cabell es caracteritza per línies netes suaus i un tall recte net, que repeteix la flexió dels pòmuls. A la part posterior, els cabells són lleugerament més curts que a la part frontal, però sense transicions extremes i cantonades afilades. Aquest cotxe rodó allargat és versàtil, s’adapta a les dones amb qualsevol forma de rostre. El seu pentinat es corregeix i l’acosta a l’ideal gràcies al contorn interior ovalat.\nBob allargat asimètric\nLa variació de tall presentada es presenta elegant, espectacular i atrevida. Un fesol marró atrevit amb una extensió per un costat atrau a l’instant l’atenció dels altres, posa l’accent en els pòmuls i els ulls. Aquest pentinat es pot portar amb una separació central i lateral, segons la forma i les característiques del rostre. El cotxe descrit s'adapta perfectament a les dones amb característiques angulars o rugoses, pòmuls amples. L’asimetria canvia l’èmfasi en si mateixa i emmascara visualment aquests defectes.\nExtensió bob amb graduació i graduació\nHi ha moltes opcions per realitzar aquest tall de cabell: puntes fresades o esquinçades, cascades, escales i altres maneres de treballar fils. Graduat bob amb extensió ideal per a dones de cara quadrada, rectangular i ampla i rodona. El contorn difús de la llesca suavitza visualment les mancances abans esmentades, i la corona escurçada augmenta l’alçada del cap, l’amplia visualment i l’acosta a la forma ovalada correcta.\nEl pentinat considerat és universal, pot ser portat per dones amb qualsevol tipus i color de fils, independentment de la forma de la cara o l’edat. L'única advertència: els rínxols han de deixar pas a l'estil. Amb els cabells massa rígids i gruixuts, un cotxe amb una extensió a la cara sembla desordenat i ràpidament perd forma. El tall de cabell té diverses opcions per a diferents nivells i estructura de fils.\nBob de pèl curt\nEn aquest cas, s’entén rínxols els extrems dels quals toquen el centre o les orelles. Un cotxet curt amb allargament implica tallar el cabell a la part superior i posterior, de manera que el tipus de pentinat descrit és més adequat per a dones joves sense signes visuals d’envelliment al coll. La forma de la cara no importa, utilitzant separacions, estrets i aprimament podeu "adaptar" el tall de cabell a les característiques individuals de qualsevol dona.\nExtensió de cabell mitjà\nEl tipus de pentinat proposat és adequat si voleu donar als fils una forma i un volum bonics, però no els talleu gaire. Es fa un tall de cabell mitjà amb allargament al nivell de les orelles o inferior, fins a les clavícules. La llesca pot tenir un pendent i una nitidesa diferents de l'angle. Es talla un cotxe estàndard mitjà amb una extensió als cabells prims amb una transició suau des de rínxols curts a la part posterior (mitja del coll) a les cordes màximes al davant. La diferència entre ells és d'aproximadament 2-3 cm.\nMés extravagant i al mateix temps femení és l’allargament extrem del bob. A la part posterior, els cabells queden igualment curts, però el tall es realitza a grans pendents. Els fils frontals tenen extrems angulosos i es troben just per sota de la clavícula. L’allargament significatiu no només sembla bonic i inusual, sinó que també ajuda a emmascarar alguns defectes facials. El tall de cabell amaga la mandíbula inferior quadrada i els pòmuls grans, suavitza la barbeta rugosa.\nExtensió de Bob arrissat\nLa majoria de les dones consideren el pentinat considerat recte i suau, però també té un bon aspecte en els rínxols ondulats. Un cotxe rodó allargat en combinació amb rínxols suaus dóna un volum pronunciat, arrodoneix les característiques quadrades i fa que sigui ovalat visualment. Es tracta d’un tall de cabell molt suau i femení, destacant els contorns dels ulls i els llavis. Un arrugador amb extensió de rínxol és adequat per a totes les dones. El pentinat es pot portar per a qualsevol aspecte facial, fins i tot angular, és rellevant en la joventut i l'edat adulta, en harmonia amb diferents estils de roba.\nEstil de fava extensió\nAquest tall de cabell té contorns i geometria senzills, perruquers experimentats ho realitzen d’acord amb la direcció del creixement del cabell del client. Gràcies a això, els pentinats del cotxe bob amb extensió són fàcils i ràpids d’encaixar. Hi ha opcions de disseny clàssic i alternatiu per a fils. Els mètodes per estilitzar les dones es seleccionen individualment i se centren en el seu propi estil, gust, característiques facials i preferències en la roba.\nCarro amb cotxe i extensió\nEs recomana l’element especificat dels talls de cabell en presència d’un front alt o ample, pòmuls massius i altres imperfeccions. Els braços estàndards rectes i fins a la línia de creixement de les celles són adequats per a dones de cara estreta i característiques agudes i allargades. Aquest detall del pentinat arrodoneix visualment i suavitza les cantonades. Un cotxe cotxet curt amb braços per allargar és una bona elecció per als propietaris d'una barbeta curta, però uns pòmuls alts i allargats. La corda frontal oculta l’excés de volum de la cara, donant-li la forma oval desitjada.\nL’opció més popular és un cotxe bob amb extensions i franges obliqües. Es tracta d’un tall de cabell universal que s’adapta absolutament a tot tipus de cares. Els llargs brins bisellats afegeixen asimetria, que distreu l’atenció de qualsevol defecte: una mandíbula i barba inferior rugoses, pòmuls amples, un front alt i galtes grassonetes. Aquest pentinat encaixarà en diferents imatges i s’assemblarà orgànicament amb vestits tant clàssics com esportius.\nUs recomanem que llegiu: Bells pentinats ràpids per a cabells de longitud mitjana\nHi ha molts mètodes per col·locar un cotxe bob amb un estret uniforme, biselat o una corda amb allargament:\npentinar els dents cap amunt o cap amunt;\ncrear una ondulació neta;\nesquinçar una mica els cabells;\ntrenar una trena d’un cop, torçar un torniquet;\nressalteu els extrems ("agulles");\npentinar la corona i altres maneres.\nUna bobina d’extensió sense cops\nL’absència dels detalls considerats del pentinat el fa més concis. El tall de cabells d'un cotxet per allargar-se sovint es realitza sense estrets, sobretot si la dona té una cara ampla (rodona o quadrada). En situacions d’aquestes, s’ha d’ampliar visualment, no arrodonir-se, de manera que el fil frontal no es talli. Els cabells llargs als costats, lleugerament arrissats als extrems cap a dins, creen un oval en el qual “s’encaixa” la cara. Degut a aquest efecte, disminueix visualment d’amplada, les línies del coll adquireixen elegància i sofisticació.\nUna bobina d'extensió té un aspecte excel·lent en qualsevol estil:\nimitació de cabells humits;\nteixit i puntes;\npila a la part posterior del cap o corona.


Loriguilla llança la campanya 'Amb un llibre sota el braç' - Periòdic del Camp de Túria\nAls nous socis s’obsequiarà amb un llibre en gran format, un CD amb cançons de bressol i un xicotet llibre amb pautes perquè els pares i mares\nL’Ajuntament de Loriguilla, a través de la regidoria de Cultura i en col·laboració amb l’Agència de Lectura Municipal i el Club de Lectura, contínua la campanya «Amb un llibre sota el braç» amb l’objectiu de fomentar la lectura des de les primeres etapes de la infància.\nLa proposta pretén donar la benvinguda als xicotets loriguillans i loriguillanes nascuts en 2021, fent-los socis de ple dret de l’Agència de Lectura amb el seu primer carnet per a la biblioteca. A més, se’ls obsequiarà amb un llibre en gran format, un CD amb cançons de bressol i un xicotet llibre amb pautes perquè els pares i mares puguen orientar als seus fills en les diferents etapes de l’aprenentatge lector.\nPer a recollir el carnet i el lot de llibres serà necessari presentar en l’Agència de Lectura una foto i algun document que acredite haver nascut en 2021 i estar empadronat en el municipi. El podreu fer a partir d’aquest dilluns 24 de gener.\nEl regidor de Cultura Carlos Rodado ha explicat que des de la regidoria de Cultura “es pretén fomentar l’hàbit de la lectura a través de l’entorn familiar, ja que una falda, una cançó de bressol o un conte llegit per un pare o una mare són el millor cresol amb el qual un nounat forge l’amor pels llibres».\nTags: Ajuntament de Loriguilla, campanya infantil, llibres, Loriguilla


Compromís per Ontinyent demana recolzar la petició a Camps d’abandonar el Consell Jurídic Consultiu – TV Digital Ontinyent\nHome>Ontinyent>Compromís per Ontinyent demana recolzar la petició a Camps d’abandonar el Consell Jurídic Consultiu\nTV Digital Ontinyent 02/02/2018\tOntinyent, Política Comentaris tancats a Compromís per Ontinyent demana recolzar la petició a Camps d’abandonar el Consell Jurídic Consultiu\nLa portaveu local del Grup Municipal Compromís a l’Ajuntament d’Ontinyent, Sílvia Urenya, ha demanat per registre d’entrada i en roda de premsa, a tots els grups amb representació municipal, la dimissió de l’expresident Camps; “volem instar el Sr. Francisco Camps Ortiz a renunciar com a membre del Consell Jurídic Consultiu”. Entre els acords als quals la portaveu local de la formació valencianista ha demanat el vot favorable de la corporació local estan: en un primer termini “instar les Corts a millorar la Llei de l’Estatut d’Expresidents per tal de regular els mecanismes de retirada de la condició d’expresident i tot el que comporta” i també “donar suport a les Corts en totes les mesures que tinguen per objectiu recuperar per als valencians i valencianes els diners desviats en casos de corrupció”.\nCom ha argumentat Urenya “com que el PP a Madrid no ens roba bastant amb un finançament injust i totalment injustificat, el PP valencià ho remata robant-nos també a casa. I no ho diguem nosaltres, segons Ricardo Costa, Francisco Camps no solament està involucrat en el finançament il·legal del PP sinó que sembla que n’era un dels seus caps”. Des del partit valencianista no s’entén com “el PP ni ha demanat perdó als valencians ni ha tornat ni un sol euro robat. Hi ha persones vinculades a tota la trama corrupta que encara estan a les institucions. O siga que, a més d’haver-nos robat, ara els paguem un sou, secretària i cotxe oficial”. En el cas de l’expresident Camps “cobrant 140.000€ a l’any” com va afirmar Sillvia Urenya en roda de premsa.\nLa portaveu de Compromís a Ontinyent va acabar la seua intervenció preguntant directament als companys de corporació del Partit popular de la nostra ciutat “els continua representant el senyor Camps?, Estan disposats a demanar als culpables dels casos de corrupció del seu partit que tornen els diners que ens han robat a tots els valencians, inclosos vostés?”.\nSílvia Urenya Reguart,\nAnterior La neu obliga a tallar les carretes de Bocairent i Fontanars dels Alforins\nSegüent Ontinyent facilita la participació d’empreses locals en 11 fires a 6 països


La Fundació – Fundació Melqur\nLa Fundació Melqur té com a objectiu la difusió i aplicació del Mètode Melqur, que us oferim amb la convicció que una altra manera de viure és possible, i que cal, que val la pena, recuperar la mirada innocent i sàvia que per legítima herència ens correspon.\nHem caminat llargament per arribar a aquesta contrada del camí i aturar-nos, mirar enrere i, satisfets, somriure. El cert és que no ha estat fàcil ni tan sols lleuger o esperançador, si valorem el temps viscut des de paràmetres comercials o de èxit popular. El nostre treball ha transcorregut mig en l’ombra, curulls de regals vèiem com, tots ells, s’aplegaven desaprofitats en els nostres cors, els nostres ulls, i en les nostres mans. En el nostre dia a dia, però, el camí per on hem caminat amb constància i persistència, continua transcorrent impenetrable i alhora sereníssim perquè ell si sap on condueix. I ens ha conduït aquí, a la creació de la Fundació Melqur, la qual cosa era en principi un somni, mes tard un propòsit, darrerament una convicció i, ara, una realitat.\nL’inici d’aquest projecte bé de molt anys enrere, quan plens d’una innegable bona voluntat, un grup de persones vàrem emprendre la idea de realitzar un treball d’acollida i d’atenció en teràpies vibracionals, on el segell personal fos, de manera íntima, i només coneguda per nosaltres, la total sinceritat de les nostres accions, un mòbil profundament altruista i el compromís individual de reflexar en la nostra vida privada allò que en el nostre cor i en la nostra ment percebíem com a cert.\nEn la nostra ignorància i ingenuïtat no podíem saber que ens esperava en el futur, certament l’univers va prendre’ns la paraula, i vàrem poder desenvolupar un mètode de teràpia vibracional que hem aplicat, i apliquem, a milers de persones al llarg dels últims 14 anys. Juntament amb la joia i l’innegable privilegi que això comporta, la pròpia aplicació del mètode en nosaltres mateixos, ens ha sotmès a un intens treball de revolució personal, aquest treball no ha estat teòric o de laboratori, sinó que ha remogut, i remou, els nostres fonaments de manera dràstica, obligant-nos cada dia, a retrobar-nos en un espai de sinceritat sense màscares ni subterfugis.\nEls “supervivents” ens hem consolidat en un grup cohesionat i invulnerable, on una profunda amistat ens nodreix i ens reforça, quasi sense paraules, en el nostre caminar del dia a dia. I és des d’aquí, que mirem amb respecte i amor totes aquelles persones que un moment o altre han estat en la nostra vida, reconeixent la seva labor. Alguns d’ells, han estat claus i d’una importància cabdal en aquest projecte, que nosaltres considerem tan d’ells com nostre. A tots ells, a tots vosaltres, la nostra sincera amistat i agraïment per compartir, en aquest moment i/o en el passat, un temps de les vostres vides.


Oberta la graella per determinar la data del taller de Juny\nA través de l'enllaç que trobaràs en aquest post, pots posar les teves preferències o disponibilitat per al taller de juny. Tancarem la graella el dia 5 de juny.\nQue vagi mol bé!\nPublicat per Joan Vila a 1:57 Cap comentari:\nHola amics i amigues us oferim una nova partitura que és més fidel a la manera de tocar-la del Marçal. Esperem que us vagi bé.\nDescarregar la partitura en format pdf\nPublicat per Joan Vila a 14:11 Cap comentari:\nLa Sessió de taller de maig: Diumenge dia 6!\nHola a totes i tots, la sessió del mes de maig, serà el diumenge dia 6 de maig. Com és habitual, ens trobarem de 9 a 11 al local de la plaça del col.legi. Si pots participar-hi, inscriu-te a la graella de Doodle. Trobaràs l'enllaç al peu d'aquest escrit.\nGraella inscripció taller de maig\nPublicat per Joan Vila a 1:27 Cap comentari:\nUs adjuntem les partitures que hem treballat el mes d'abril. Podeu descarregar-les en pdf, clicant la línia del peu de cada partitura.\nGrup 1: Ballet de Déu\nBallet de Déu partitura en PDF\nGrup 2: A Gironella\nA Gironella partitura en PDF\nGrup 3: L'Estaca\nL'Estaca partitura en PDF\nPublicat per Joan Vila a 13:23 Cap comentari:\nVideos de la sessió d'abril\nUs pengem els vídeos de les peces que hem començat a treballar en la sessió d'abril:\nEl ballet de Déu (Grup 1)\nA Gironella (Grup 2)\nL'Estaca (Grup 3)\nPublicat per Joan Vila a 11:09 Cap comentari:\nCrònica del taller d'abril\nAvui ens hem trobat de nou. Teníem la sensació que feia molt de temps que no hi havia taller.... El de març va ser a començament del mes i el d'abril l'hem fet a final de mes. Amb el temps que ha fet ens hem hagut d'aixoplugar al local, amb l'estufa engegada!\nEls del primer grup han enllestit la Polka Piquée i han començat a treballar el Ballet de Déu. El segon grup ha enllestit la Marxa del Baridà i ha començat a treballar A Gironella i el tercer grup ha enllestit El Ball Pla Endimoniat i ha començat a treballar l'Estaca.\nPer tal que hi pugueu anar treballant, hem penjat al blog els vídeos de les peces que comencem a treballar i les partitures corresponents. Fins molt aviat!\nJa tenim data per l'edició d'abril del taller!\nLa propera edició del taller d'acordió serà el proper diumenge 22 d'abril al matí.


Apartament Alina Predeal Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nApartament AlinaApartamentBulevardul Libertatii, Nr. 85, Predeal, Predeal, Romania, 900899 - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en1comentariApartament AlinaVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 14 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartament Alina està situat idealment a Predeal; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Apartament Alina asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar, àrea de fumadors. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartament Alina és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Predeal.


Quaranta parelles lingüístiques participen en la nova edició del Voluntariat per la llengua a Reus - Notícies - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nQuaranta parelles lingüístiques participen en la nova edició del Voluntariat per la llengua a Reus\nVoluntaris i aprenents es van conèixer en una sessió formativa al Club Natació Reus Ploms, entitat adherida al programa Voluntariat per la llengua.\nDivendres 4 de maig, quaranta parelles lingüístiques del Centre de Normalització Lingüística de l'Àrea de Reus (CNL) es van citar al Club Natació Reus Ploms per assistir a la sessió de presentació d'una nova edició del programa Voluntariat per la llengua (VxL) a Reus.\nTal com va destacar M. Dolors Sardà, presidenta del CNL, la finalitat del programa, a banda de formar parelles lingüístiques, és estendre l'ús social del català a través d'entitats de tot tipus, com el Club Natació Reus Ploms, que col·labora en el projecte i ofereix avantatges als participants del Voluntariat per la llengua.\nAl seu torn, Isidre Guinjoan, president de l'entitat, com a amfitrió del club que va acollir l'acte, va oferir als assistents una breu xerrada sobre la trajectòria d'aquesta entitat que enguany celebra el centenari.\nLa tècnica responsable del programa, Rut Ortiz, es va encarregar de donar als participants informacions i instruccions perquè la seva experiència com a membres d'una parella lingüística resulti ben positiva i va detallar alguns dels materials lliurats a les parelles que poden utilitzar a l'hora de conversar, com les lectures del material Llegir per parlar, llegir per aprendre, editat per la Direcció General de Política Lingüística i que dedica dos números especials als escriptors Maria Aurèlia Capmany i Manuel de Pedrolo.\nPer aconseguir-ho, les parelles lingüístiques poden participar en les activitats que el CNL organitza per a elles. Aquest trimestre destaquen el projecte "Fem un beure?", un grup de conversa obert a tota la ciutadania per xerrar mentre prenen alguna cosa, una sortida per camins de Reus conduïda per una voluntària i una nova edició de les pràctiques lingüístiques a establiments col·laboradors, una proposta que va tenir molt bona acollida durant l'edició anterior.\nLes persones que estiguin interessades a col·laborar-hi com a voluntàries o com a aprenentes encara hi són a temps, i poden adreçar-se al CNL de l'Àrea de Reus, situat al carrer de l'Àliga de Reus, 1, personalment, per telèfon (977 128 861) o per correu electrònic (vxl.reus(ELIMINAR)@cpnl.cat). També poden registrar-se directament al programa a través del web www.vxl.cat, o fer el tràmit als punts d'inscripció del Voluntariat per la llengua distribuïts pel Baix Camp i el Priorat.


Mons. Joan-Enric Vives transmet la valuosa condecoració del Papa per la tasca desenvolupada per Albert Pintat i Francesc Badia\nMons. Joan-Enric Vives, Bisbe d'Urgell i Copríncep d'Andorra, ha imposat aquest migdia el títol de Cavaller Comendador amb placa de l'Orde de Sant Gregori el Gran al Sr. Albert Pintat Santolaria, ex-Cap de Govern del Principat d'Andorra; i el títol de Cavaller Comendador del mateix Orde al Sr. Francesc Badia Batalla, ex-Veguer Episcopal. Ho ha fet en un acte simbòlic en el Saló del Tron del Palau Episcopal, a la Seu d'Urgell.\nAquestes distincions han estat atorgades per Sa Santedat el Papa Benet XVI en reconeixement de la tasca que han dut a terme tots dos, amb responsabilitat en les tasques civils que han desenvolupat, i amb repercussió sempre positiva per a la comunitat eclesial catòlica.\nLa distinció del Pontifici Orde Equestre de Sant Gregori el Gran va ser creada pel Papa Gregori XVI el 1831 per honorar la memòria del Papa Gregori el Gran i és una de les mes altres distincions atorgades pel Papa als fidels laics.\nMons. Vives ha assenyalat en referència a la distinció que ha rebut el Sr. Pintat, que el Sant Pare vol palesar l'alta i valuosa consideració que li mereix la conclusió del recent Acord entre la Santa Seu i el Principat d'Andorra perquè confereix plenitud a l'establiment formal de relacions diplomàtiques des de l'any 1995 i adapta les relacions tradicionals de l'Església Catòlica amb l'Estat constitucional d'Andorra, configurat sobiranament com un coprincipat parlamentari.\nPel que fa a la distinció que ha rebut el Sr. Badia ha destacat el treball discret, fet amb finesa durant l'exercici de les seves responsabilitats com a Veguer Episcopal des del seu nomenament l'any 1972 i fins l'any 1993, quan va entrar en vigor la Constitució andorrana. També ha ressaltat la seva exemplaritat, el testimoniatge de la seva vida i la tasca en serveis de voluntariat diversos, a més de la obra intel·lectual que ha generat en els darrers anys.\nA l'acte hi ha assistit les dues persones que han rebut la distinció i les seves respectives famílies. També hi ha estat presents el Cap de Govern d'Andorra, M.I. Sr. Jaume Bartumeu i la seva esposa, el Síndic General, M.I. Sr. Josep Dalleres en representació de les institucions andorranes; el Representant del Copríncep Episcopal, Mn. Nemesi Marques, el Secretari del Copríncep, Sr. Joan Massa, el Vicari General del Bisbat d'Urgell, Mn. Joan Pujol, el Vicari Episcopal per Assumptes Econòmics, Mn. Josep M. Mauri i el Secretari General Mn. Ignasi Navarri, a més d'un nombrós grup d'amics que han volgut ser presents en l'acte.


Grau en Relacions Laborals - UAB Barcelona\nEls estudis en Relacions Laborals formen graduats amb un alt grau d’especialització en la gestió dels recursos humans amb una perspectiva interdisciplinària per donar resposta a les demandes professionals en l’àmbit dels recursos humans i del dret del treball\nNota de tall Batxillerat / CFGS: 8,042\nIdioma: Català (60 %) i castellà (40 %).\nEl grau en Relacions Laborals forma professionals amb una elevada visió en l’àmbit de la gestió dels recursos humans.\nAdquiriràs coneixements científics de disciplines que van des del dret a la sociologia de les relacions laborals, l’organització de les empreses, l’economia aplicada o la psicologia social.\nEstudiaràs de manera teòrica i pràctica la vessant sociolaboral amb incidència en els valors ètics i socials de les relacions humanes com a eix transversal.\nDesenvoluparàs la capacitat de negociació, respecte i compromís amb els grups socials.\nAquests estudis tenen una elevada taxa d’inserció laboral. El programa de pràctiques curriculars de quart curs, a partir de convenis de col·laboració amb alumni que ocupen llocs de responsabilitat professional, és un èxit.\nA quart curs pots orientar el teu futur triant entre dues mencions, amb una elevada especialització de les optatives.\nEls estudis de RRLL a la UAB, autèntic campus universitari, permeten que els docents siguin especialistes a les seves facultats respectives i vinguin a fer classes a les nostres aules.\nPodràs participar en programes d’intercanvi internacionals i nacionals.\nSi vols generar, aprofundir i potenciar el teu pensament crític, ètic i social i t’agraden les persones i resoldre els possibles conflictes, aquests són els teus estudis.\nEn l'àmbit de l'organització del treball, seràs un especialista recursos humans amb coneixements jurídics i psicològics: direcció i gestió de recursos humans, contractació, condicions de treball, auditories socio-laborals, arbitratge, mediació i intervenció en el mercat de treball, agents d'ocupació i desenvolupament social.\nEn l'àmbit jurídic i laboral, seràs un especialista en dret del treball i de la Seguretat Social, podràs donar-te d'alta al Col·legi de Graduats Socials i també treballar, entre d'altres sortides, en inspecció de treball, prevenció de riscos laborals, Administració pública i com a tècnic en matèries socials, laborals i fiscals.\nRecomano fermament estudiar Relacions Laborals. Als futurs alumnes que es plantegin si aquesta carrera té sortides professionals i si el món laboral està preparat per rebre'ls, els hi diré: i tant que sí! Sapigueu que aquesta carrera obre tot un ventall de possibilitats, ja que és molt completa i contínuament està actualitzada per poder treballar a un sector amb molta oferta, com per exemple a Recursos Humans, a Administracions Públiques, a feines relacionades amb el Dret Laboral, Assessors, Inserció Laboral, Ocupació... i moltes més. Mayca Almagro\nEls estudiants del Grau de Relacions Laborals podran participar en els programes europeus (ERASMUS/SÈNECA) i nacionals (SICUE) d'intercanvi amb les Universitats que hagin subscrit convenis amb la Facultat de Dret.\nEs tracta d'una matèria optativa de 18 crèdits al Grau de Relacions Laborals, exclusivament de crèdits pràctics i correspon al practicum que també figura en altres titulacions oficials. És una iniciació a la pràctica en matèria d'organització del treball, direcció i gestió de personal, seguretat del treball, dret del treball, dret de la seguretat social i dret sindical. Estan previstes durant el quart curs i suposen la inserció dels estudiants al món laboral. L'adequació de la formació universitària al mercat de treball es converteix així en un factor fonamental seguint el camí assajat, amb notable èxit, per diversos països comunitaris.\nEls objectius del plantejament d'unes pràctiques externes son dobles: a) institucionals i b) docents.\nPermeten enfortir les relacions entre la Universitat i el context socioeconòmic que l'envolta, conèixer les seves necessitats i establir col·laboracions recíproques. Les pràctiques externes faciliten a les entitats i als seus tutors el coneixement dels estudis universitaris, les noves titulacions i la formació dels futurs graduats amb el seguiment de les pràctiques des de la Facultat de Dret.\nÉs, per a molts estudiants, la seva primera incursió en la realitat pràctica en un sector professional adient a la formació teòrica rebuda a les aules. Els coneixements que els alumnes reben són excessivament teòrics i han de formar-se en el món professional. Fins i tot per conèixer quina és la activitat laboral que més li agradaria desenvolupar en un futur o quina exclou.


Via Margutta | Francesc Viadel Bloc\n← La xarlotada del manifest contra els Països Catalans\nPublicat el 27 febrer 2022 per francescviadel\n*Article de Francesc Viadel publicat a Nació Digital el 22 de febrer de 2022.\nVia Margutta/Foto F. Viadel\nEm quedaria en Roma per sempre més malgrat aquesta calor que t’abrasa fins les entranyes i que ben mirat és la mateixa que fa a València en ple mes d’agost. Hi viuria malgrat aquest foc i encara que hagués d’oldre també cada estiu aquesta pudor de ciutat vella que sua per tots els seus albellons, pels milions d’esquerdes obertes en les façanes dels seus edificis, per les xemeneies dels seus restaurants. Viuria i moriria ací malgrat aquest desordre infernal que és tan odiós i tan familiar alhora. Per què de cas no ho és de pudenta, de xafogosa, d’atrotinada, de romana la meua bella ciutat?.\nRoma m’ha posseït i això que només fa un dia i mig que vam arribar. Estem allotjats en un modestíssim hotel en via Vicenza que fa cantonada amb la de Marsala, just a tocar de l’estació de Termini. L’habitació és confortable, amb vistes a un pati desangelat al qual s’accedeix directament des del carrer per un passatge curt i fosc. L’hotel, en plena remodelació, no és res de l’altre món però quan s’és tan jove tot t’està bé. I si a més de jove s’és pobre encara et va millor. Si fa uns anys, quan encara estudiava en un institut de la comarca en el torn de nit i em guanyava la vida collint taronges, m’hagueren dit que un dia viatjaria a Roma i dormiria en un hotel no m’ho hauria cregut. Roma… quasi res diu el diari.\nAhir, només arribar, vam mamprendre la via Cavour i xino-xano, sota un sol inclement, vam fer cap fins a la via dei Fori Imperiale. De seguida, vam quedar corpresos amb la contemplació d’aquella gegantesca extensió de runes que tan categòricament diu la futilitat de l’existència humana, el poder absolut del temps que no és cap altra cosa que l’amant invisible, luxuriós de la mort que tot s’ho enduu al reialme ocult de l’oblit. Val més no pensar-hi. Caminàrem fins esgotar-nos entre columnes i arcs triomfals, entre vestigis de temples consagrats als déus i, a boqueta nit, en arribar a l’hotel, encara ens van quedar forces per a estimar-nos apressadament. Després eixirem a sopar. Vam gaudir d’una excel·lent pasta en la terrasseta de la trattoria Al Camoscio d’Abruzzo a la via de Castelfidardo conforme s’entra des de la Piazza dell’Indipendenza. Quina felicitat més gran. Anit ho vaig veure tot molt clar. Vaig saber que no em faltaria la faena. Que vindrien els fills. Que arribaria una plenitud llargament somiada des dels anys duríssims de la meua adolescència just quan el món solsia al meus peus i jo volia fugir, allunyar-me’n per sempre més de tot, de mi mateix. Un dia fins i tot vaig anar-me’n a València i em vaig plantar en els consolats de Països Baixos i Noruega per a demanar faena com si aquells despatxos foren els de les oficines de l’Inem. El cònsol noruec no va atendre’m i, potser per compensar el desaire, una amable oficinista em va obsequiar amb uns fullets de promoció turística del país escandinau. En canvi, la cònsol holandesa va eixir un moment del seu despatx per a parlar amb mi. Fou molt amable, molt comprensible amb la meua indissimulada desesperació. Vam fer un tracte. Primer jo acabaria el batxillerat i, aleshores, podria tornar de nou a veure que podia fer per mi. Era una dona major que de jove degué ser molt guapa.\nQuines imbecil·litats que arriben a fer els nanos de dèsset anys. Des d’aleshores, per sort, moltes ombres s’han esvaït. Anit va ser una gran nit. Vaig pensar que la vida tal vegada era molt millor del que de vegades havem somiat, havem demanat, ens meresquem. És clar que sempre hi pot haver -de fet, sempre hi ha- un ‘però’ com ara el dels desenganys, el de l’avorriment, el de la malaltia i, el pitjor de tots, el ‘però’ de la mort.\nAquest matí hem pres cafè a un local de la via Carlo Alberto davant mateix de la Basílica de Santa Maria Maggiore on hi ha diversos papes soterrats i on el napolità Gian Lorenzo Bernini espera la resurrecció. Mentre ens el preníem hem rigut al recordar la rata enorme com un conill que va passar corrents per dessota les taules del Camoscio mentre sopàvem, les cares d’esglai dels refinadíssims turistes anglesos de la taula del costat, la baralla tan valenciana entre el propietari del restaurant, la seua dona i la seua cunyada perquè els plats no eixien a temps o perquè no eren els de la comanda que ell mateix havia fet. El propietari tenia l’aspecte d’un oficinista de la Barilla o d’un enginyer en l’atur o d’un figurant d’anuncis d’ulleres modernes abans que el d’un maître. Per fer-nos il conto es va asseure a taula amb nosaltres i ens en va fer cinc cèntims dels seus maldecaps domèstics.\nDesprés del cafè a Carlo Alberto ens hem endinsat de nou en la immensitat de la ciutat. Places, carrers, monuments… M’agradaria escriure un dia una novel·la sobre Roma, que passara a Roma, que diguera Roma amb una rotunditat absoluta.\nQuan no hem pogut més ens hem assegut a dinar. Ho hem fet, amenaçats per les vespes, en la terrassa de La Carbonara, en Campo di Fiori, a pocs metres d’on van cremar viu el dominic Giordano Bruno per dir que el sol era només una estrela i que a l’univers hi podien haver moltíssims planetes habitats per animals i per éssers intel·ligents que retrien culte al seu propi déu. Aquest ha estat un altre moment de felicitat. Aquest dinar en una terrassa amb vistes a les parades del mercadet de la plaça. Parades de samarretes barates, de fruites i verdures, d’embotits i de formatges, d’espècies, de licors italians destinats a l’estúpid fetitxisme del foraster. Parades iguals com les dels nostres pobles. Una pausa en què he pogut avaluar serenament, com anit, els anys viscuts, allò que ara mateix visc. Enrere ha quedat definitivament -crec- tot el que fa a penes un parell d’anys hauria volgut. Ho vaig abandonar sense calibrar bé les conseqüències. Viure és escollir, diuen. He deixat moltes coses per covardia. A quantes me n’aferraré per la mateixa raó?.\nEn acabant de menjar hem anat a passejar per Via Margutta. Pense que és el carrer més bonic que mai no havia vist fins ara. Bé, potser exagere. Sempre exagere.\nA via Margutta hi ha una figuera borda que trepa fins al cel com una serp per una façana de color ocre que podia ser tota d’or. I hi ha també una selva d’heures que il·lumina el sol. I una font dedicada als artistes. I un grapat de galeries d’art. I uns quants tallers d’orfebreria i uns quants de sabaters artesans que tot el dia prenen mides de peus de mil formes distintes per calçar les estàtues dels emperadors que s’aixequen per tota Roma. I, sobretot, en el número 110 de via Margutta hi ha la que va ser la casa de Federico Fellini i Giuletta Masina durant els darrers anys de la seua vida. Tots dos van passar moltes tristors en l’entremig de moments d’una enorme felicitat. Els fills perduts. Els fills que mai no van arribar. La riquesa i l’èxit. L’amor i la gelosia. Les promeses i les traïcions. La vida com un malson o com un acudit o, encara, com una cabriola en l’aire a tocar del sostre de l’univers.\nEll creia en els bruixots, en les profecies. Estimava el misteri de les dones. Dones de cossos voluptuosos. Ella era una petita i delicada deessa, una guardiana de secrets, el secret mateix. Si ell pensava que ella anava a morir, llavors, li escrivia sentides cartes d’amor amb paraules senzilles que acabava signant amb el dibuix de traça infantil de dos cors que semblava que vibraven com rellotges despertadors de llanda en sonar la seua campaneta. La casa era tota plena de llibres i de cambres misterioses. Pel forat del pany d’una d’aquelles habitacions, Federico, escodrinyava el cos nu de Sandra Milo o Milo acaronant-se entre les cuixes. En un altra cambra s’estirava a les fosques sobre un llit de marbre només per somiar els mugrons d’Anita Ekberg. Jo voldria ser Federico. O Masina. No ho sé encara. Voldria però el seu amor? No era el seu amor com un coixinet de cosir crivellat per milers d’agulles d’argent? Ben mirat, jo hauria pogut tenir un amor com el d’ells. L’hauria sobresviscut, però?.\nUn dia tots dos es van morir i ara la casa està completament buida. Quins fantasmes la deuen habitar. Ens hem detingut uns minuts davant del portal i després hem girat cap a la via del Babuino i hem eixit fins a la Piazza del Popolo. Abans de continuar ens hem assegut a les escales de Santa Maria in Montesanto. Jo, he pensat, hauria pogut tenir un amor com el de Federico i Giuletta. Un amor que m’hauria convertit potser en un etern aspirant a la felicitat. A una felicitat petita que és a l’única cosa que puc aspirar.\nA boqueta nit hem tornat a l’hotel. Just abans d’arribar, a la gran esplanada de Termini, baixaven de desenes d’atrotinats cotxes de línia milers d’éssers profundament infeliços. Molt a prop els venedors libis de talls de meló d’Alger somreien com xiquets. A les voreres de la via d’Enrico Nicola els venedors libis de talls de meló d’Alger treballaven a destall. Podria morir ací com podria viure.


ACN 08/07/2018 1:18 pm\nEl districte de Ciutat Vella de Barcelona ha actuat durant els últims tres anys contra 61 clubs cannàbics que podien funcionar de manera irregular, 46 dels quals han quedat precintats, set estan en procés de precinte o de comprovació de l’activitat i vuit estant sent vigilats per la Guardia Urbana, però de moment no s’ha detectat cap activitat il·legal. Els 46 locals tancats ho han fet per ordre administrativa o judicial, o pel cessament voluntari dels seus promotors arran de la inspecció municipal. A Ciutat Vella hi ha actualment 34 establiments que tenen llicència per a aquesta activitat. Quan l’equip de govern de Colau va començar el mandat hi havia més de 40 clubs il·legals, que al llarg dels últims tres anys han arribat als 50.\nLa regidora de Ciutat Vella Gala Pin ha assegurat que el consistori té i tindrà “tolerància zero” contra els clubs il·legals, que es promocionen sobretot pel boca orella entre els turistes i només busquen l’afany de lucre i provoquen queixes veïnals. Per això, i en el marc de l’activitat inspectora per altres causes com les terrasses o els pisos turístics il·legals, Pin ha dit que els tècnics municipals i la Guàrdia Urbana faran una “persecució contundent” contra aquests establiments.\nAlguns d’ells, per intentar esquivar la vigilància municipal, ja no s’instal·len en locals comercials a peu de carrer sinó en pisos. Pin ha explicat també que alguns establiments compren al mercat negre falsos estatuts d’associacions cannàbiques per intentar aparentar certa legalitat. Certs promotors impedeixen les inspeccions administratives, cosa que obliga la Guàrdia Urbana a demanar una ordre judicial. Els mesos que es triga entre la detecció i l’entrada permeten als clubs fer diners de forma irregular. Per això, Pin ha demanat escurçar els terminis.


RESULTATS, 9 A 11 D’OCTUBRE – Club Bàsquet Consell\nRESULTATS, 9 A 11 D’OCTUBRE\nHome / entrades 2015/2016 / RESULTATS, 9 A 11 D’OCTUBRE\nRESULTATS, 9 A 11 D’OCTUBRE2015-10-142018-07-16http://www.cbconsell.com/wp-content/uploads/2018/07/logo.pngClub Bàsquet Consellhttp://www.cbconsell.com/wp-content/uploads/2018/07/logo.png200px200px\nCB Consell-Sa Fàbrica de Gelats 46- Andratx 44. Primer partit oficial de les cadets davant un bon i combatiu Andratx. Els errors en les decisions ofensives i la falta de concentració i actitud defensiva, va provocar que el rival arribàs al darrer quart 7 punts amunt. Una bona reacció ofensiva i bona intensitat, en moments, defensiva va fer que les nostres remontaren i es duguessin el partit per només dos punts. Hem de seguir creixent i entrenant així per després aplicar-ho als partits.\nBona feina i a seguir!!!!\nLa Salle B 96 – CB Consell-Dhotels 23. En aquesta ocasió varen ser 4 els cadets que ens varen ajudar, gràcies a n’Arash, Xavier, Marc i Max!\nMalgrat l’aparatós del resultat, felicitar a tots els jugadors per la seva bona actitud. Tots van córrer i es van esforçar al màxim. Hem de seguir treballant en conceptes defensius que ens ajudin a dificultar l’atac dels rivals i a recuperar pilotes. Recordeu!, tapar línies de passada, tancar el rebot i evitar els talls. En atac, vosaltres mateixos us vareu adonar que generem més situacions de cistella quan es passa ràpid la pilota i ens movem, i no quan botam i botam.\nEl que s’ha dit, a seguir treballant!!!! Salut!!\nCiutat d’Inca 57 – CB Consell-BJ Aluminox 64. Partit molt disputat a la pista de Sa Creu entre el Ciutat d’Inca i el Club Bàsquet consell, on l’equip diriguit per n’Alex Pérez s’ha imposat en el lluminós per un resultat de 57-64 , on hem destacat per la nostra capacitat defensiva i les bones transicions ofensives, enhorabona a la feina realitzada en conjunt per un equip que pasa a pasa va creixent dins la lliga especial, on de moment aquests al·lots ens fan gaudir de molt bones sensacions. A seguir fent feina equipasso!\nMuro 34 – CB Consell-Bufete Staubach 60. Els dos primers quarts sortirem molt agresives i concentrades en defensa, el que ens va permetre córrer el contraatac i fer punts fàcils, el joc estàtic el treballàrem bé i en definitiva molt bona actitud, els dos darrers quarts anant 30 d’avantatge forem molt conformistes i ens relaxàrem molt en defensa.\nSant Josep 71 – CB Consell 56. Bon partit del nostre equip Sénior a la pista del Sant Josep, estiguerem dins el partit fins al darrers minuts, al descans el marcador era 34-31 i a l’inici del darrer quart era 52-51. Enhorabona a tots els jugadors, si continuam així, arribaran els resultats.\nCALENDARIS INFANTILSentrades 2015/2016, Notícies\nCALENDARIS EQUIPS MINIentrades 2015/2016, Notícies


Puigdemont recorrerà al Tribunal Federal del Canadà contra la denegació de l'entrada per anar al Quebec\nPuigdemont recorrerà al Tribunal Federal del Canadà contra la denegació de l’entrada per anar al Quebec\nEl primer ministre quebequès, François Legault, es declara perplex per la decisió de les autoritats canadenques\nL’equip d’advocats internacionals de Carles Puigdemont presentarà un recurs al Tribunal Federal del Canadà contra la decisió de les autoritats d’aquest país de denegar al president a l’exili l’autorització de viatge electrònica (AVE) per a poder-hi entrar. Habitualment, els tràmits per aconseguir l’AVE es fan per via electrònica i es resolen ràpidament, però en el cas de Puigdemont la petició estava encallada des de feia setmanes, després d’un primer rebuig. Ara l’autorització ha estat denegada.\nEls advocats de Puigdemont, amb Stéphane Handfield al capdavant, anuncien que apel·laran aquesta decisió perquè la consideren precipitada i perquè no respecta la presumpció d’innocència del president.\nEl primer ministre quebequès, François Legault, que ha expressat suport pels independentistes catalans, ha dit que està perplex per la decisió.\nConvidat per l’organització quebequesa Société Saint-Jean Baptiste de Montréal, es tracta de la segona vegada que Puigdemont demana autorització per viatjar al Canadà i les autoritats canadenques li deneguen el permís.\nLa primera vegada va ser a l’abril, quan el president va denunciar que la denegació es fes de manera arbitrària i un dia abans de la data prevista de sortida. La segona sol·licitud per viatjar al Quebec –la que ara ha estat denegada- la va fer al maig, en principi, per viatjar-hi al juny.\nL’Assemblea Nacional del Quebec aprova per unanimitat una moció a favor dels presos polítics\n22:42Biden fa un tomb a la campanya electoral triant Kamala Harris com a candidata a vicepresidenta\nBiden fa un tomb a la campanya electoral triant Kamala Harris com a candidata a vicepresidenta


Balanç positiu de la campanya de Nadal al comerç de la Seu — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Balanç positiu de la campanya de Nadal al comerç de la Seu\nBalanç positiu de la campanya de Nadal al comerç de la Seu\nLa UBSU destaca el moviment de gent als carrers i la recuperació del consum d'enguany. El període s'ha completat amb el sorteig de tres vals de compra entre els clients\nShopping Night a la Seu\nLa Unió de Botiguers de la Seu (UBSU) fa un balanç positiu de la campanya de Nadal, que ha culminat amb el sorteig de tres vals de compra entre les butlletes que s'havien lliurat als clients.\nEl gremi considera satisfactori el ritme de vendes i el moviment de gent que s’ha generat al llarg d’aquestes darreres setmanes a la ciutat, tot coincidint amb el programa d'activitats del Món Màgic organitzat a la ciutat, i constaten una recuperació del consum. Des del sector també han agraït la confiança de veïns i visitants cap a l’aposta del comerç local per presentar una oferta amb més qualitat, varietat i especialització.\nEl sorteig s’ha fet tot coincidint amb els números dels tres primers premis de la rifa de Reis. El primer, un val de 600 euros per consumir als comerços de la Seu, ha estat per a la butlleta amb el número 22.654, segellada per Comerç Torà. El segon premi, de 400 euros, per al 60755, el va segellar l’agència MRW. I el tercer, de 200 euros, ha correspost al 95395, concedit per una compra feta a la botiga Tot Esport.\nUn cop finalitzada la campanya de Nadal, la UBSU inicia el període de rebaixes al llarg d'aquest cap de setmana. Aquest dijous i divendres, l'activitat encara se centra a atendre els veïns que vulguin fer algun canvi en les compres fetes durant els darrers dies. Els comerços de la Seu oferiran en general descomptes d'entre el 30 i el 50 per cent en articles de temporada, especialment en productes de moda i calçat.


27/08/2021 - CAMINAR PER COLLSEROLA 27/08/2021 - CAMINAR PER COLLSEROLA\nArxiu diari: 27/08/2021\n27/08/2021 Julià Buxadera\tDeixa un comentari\nLes Planes-Can Balasc-Turó d’en Balasc-Can Bosquets-La Floresta-Vallpineda-Collet de Batllivell-Les Cases de Can Castellví-La Rierada-Can Planes-Molins de Rei\nCaminada núm. 66\nData: divendres, 27 d’agost de 2021\nSector: vessant Vallès-Llobregat (La Floresta-Molins de Rei)\nDistància: 15,7 kms\nDesnivell: + 165 m / – 355 m\nLes Planes (estació FGC)-Carretera de Sant Cugat (BV-1462)-Camí de Can Balasc-Can Balasc (estació biològica)-Turó d’en Balasc-Can Bosquets-Camí del Bosc-La Floresta-Vallpineda-Camí Serra de Can Julià-Collet de Batllivell-Can Castellví-Les Cases de Can Castellví-La Rierada (Salt d’Aigua)-Can Planes-Can Rabella-Polígon industrial Riera del Molí-Plaça dels Països Catalans-Molins de Rei (estació Renfe).\nRecorregut pel vessant de ponent de la serra de Collserola, primer en direcció al Vallès i després variant el rumb cap al Llobregat. La ruta comença amb l’ascensió des de Les Planes de Vallvidrera cap a Can Balasc i fins al Turó d’en Balasc, cobert de vegetació, i punt més elevat de la ruta. El segon tram, de baixada, ens porta fins a Can Bosquets. Des d’aquesta masia pujarem suaument, pel Camí del Bosc, fins a La Floresta, on comença un llarg tram urbà, passant per urbanitzacions de Sant Cugat i de Molins de Rei, tot en moderat ascens, per arribar a l’inici de la pista de la Serra de Can Julià. Des d’aquí emprendrem un nou tram de baixada per pista forestal que ens portarà al Collet de Batllivell i després a Can Castellví i al nucli habitat de Les Cases de Can Castellví. En aquest indret comença el llarg tram de La Rierada, més aviat planer, en el qual resseguirem la riera de Vallvidrera ja fins a Molins de Rei. En el trajecte passarem per llocs com el popular Salt d’Aigua i les masies de Can Planes i de Can Rabella, tot per acabar al polígon industrial de la Riera del Molí, ja a les portes de Molins. Un darrer tram urbà ens deixarà a l’estació de tren.\nCAN BOSQUETS (169 m)\nPer Can Balasc i Turó d’en Balasc\nSortim de l’estació de Les Planes (219 m) i, sense baixar a la carretera, ens dirigim per la dreta per un vial que pocs metres enllà ens porta a la passarel·la que travessa la calçada per sobre. Al final de la passarel·la tombem cap a la dreta i de seguida arribem a la carretera. Es tracta de la BV-1462, que va cap a Sant Cugat, i que hem de seguir per voral de l’esquerra, per un caminet paral·lel a la calçada i protegit per la pròpia barana de la carretera.\nEl caminet que ressegueix la carretera de Sant Cugat\nEn arribar a una cruïlla amb semàfor s’acaba el caminet i hem seguir per la vorera. Pocs metres després, a mà esquerra, tenim el trencall cap a Can Balasc (190 m, 10 min).\nTrencall del Camí de Can Balasc des de la carretera de Sant Cugat\nTombem per aquesta pista que s’enfila per travessar l’autopista C-16 per sota i anem seguint-la sempre en pujada fins arribar a una cruïlla de camins. En aquest punt girem a la dreta i en un tres i no res serem davant la masia de Can Balasc (252 m, 25 min)\nPujant pel Camí de Can Balasc\nLa masia, actualment propietat de l’Ajuntament de Barcelona, acull la l’Estació Biològica del Parc de Collserola i el Mòdul de Recuperació de la fauna salvatge.\nDeixem Can Balasc i agafem el camí que continua amunt per anar a buscar el camí de la Serra de Can Balasc, que ve de Les Planes i Can Pasqual.\nDeixant Can Balasc\nEn ser a la cruïlla girem a la dreta. Poc després veurem a mà esquerra el corriol cap a la Rierada, que ara passem de llarg per arribar-nos al Turó d’en Balasc. En pocs minuts serem a una esplanada, on s’acaba la pista (283 m, 35 min). El turó queda a la dreta, al mig del bosc, cobert per una densa vegetació.\nL’esplanada de sota el Turó d’en Balasc\nEn direcció al Turó d’en Balasc\nSi volem arribar al turó (294 m) és opció nostra.\nFeta l’estada a l’indret hem de recular per tornar al trencall on neix el corriol en direcció Can Bosquets-La Rierada-La Floresta (hi ha pal indicador).\nPal indicador del corriol cap a Can Bosquets i la Rierada\nIniciem un llarg descens per un corriol que travessa el bosc, amb alguns trams rocallosos i d’altres aixargallats. Passarem per alguns trencalls, amb d’altres corriols (nosaltres sempre avall) i més enllà, quan ja som en un camí més ample, arrtibarem a una cruïlla de pistes i hem de tirar per l’esquerra, sempre en direcció Can Bosquets.\nUn dels trams del camí de Can Bosquets\nVista de Can Bosquets des del corriol\nMés endavant passarem per un pont sobre la riera de Vallvidrera, al trencall següent seguim per l’esquerra i fem un tros de pujada fins a enllaçar amb el camí que ve de la Rierada. Tombem a la dreta i en pocs metres serem davant la masia de Can Bosquets (169 m, 1h 05 min)\nMasia de Can Bosquets\nEn aquest punt hem de canviar de rumb. Mirant la fotografia veiem a l’esquerra el camí pel qual hem vingut i ara hem de continuar pel camí que veiem al front, que passa per davant l’entrada de Can Bosquets (o Busquets).\nCAN BOSQUETS (169 m) –\nCOLLET DE BATLLIVELL (214 m)\nPer La Floresta, Vallpineda i Camí Serra de Can Julià\nEl segon tram de la ruta és una travessa cap a La Floresta i, per vies urbanes d’urbanitzacions, cap a la cerca de la pista que s’endinsa per la Serra de Can Julià, que seguirem fins al Collet de Batllivell.\nPer començar prendrem la pista que passa per Can Bosquets, que rodejarem a distància, i més endavant arribarem a una cruïlla de camins.\nVista de Can Bosquets des del camí\nNosaltres descartem el que puja per la dreta i seguim pel que planeja més endavant, per l’anomenat Camí del Bosc, que és el que ens portarà a La Floresta.\nEn arribar a la zona habitada (207 m, 1h 20 min), hem de tombar pel carrer dels Arbustos, cap a la dreta (veure foto).\nEn aquest punt hem de tombar a la dreta, pel carrer dels Arbustos\nMés endavant passarem per una placeta (Plaça del Bosc), on veiem fins a tres carrers i hem de seguir pel de la dreta amunt (avinguda de la Piscina) i seguint aquest carrer amunt arribarem en pocs minuts a la carretera de Sant Cugat, la mateixa que haviem resseguit uns metres a Les Planes.\nGirem a l’esquerra i de seguida arribem a una cruïlla de carrers formant una àmplia plaça (la Plaça del Centre).\nPlaça del Centre, a La Floresta\nNo hem de deixar la vorera ni travessar el pas de vianants: seguim a la dreta pel carrer Verge de Montserrat, que seguirem un bon tros. Sempre hem de seguir pel carrer més ample, obviant tots els trencalls.\nPassarem per carretera i per carrers d’urbanitzacions de la zona, entre La Floresta (Sant Cugat del Vallès) i Vallpineda (Molins de Rei).\nArribant al terme de Molins de Rei-Vallpineda\nQuan arribem en l’indret que veiem a la fotografia de sota hem de tombar per la dreta, pel carrer del Montsec. Continuem la caminada per tota aquesta zona urbana-rural (urbanitzacions a tocar de Collserola), primer pel carrer Montsec i després pel carrer dels Quatre Vents, sempre en direcció a ponent.\nMoment de girar cap a la dreta, pel carrer del Montsec\nFinalment, quasn arribem al final de les vivendes ens trobem amb l’inici de la pista forestal de les Serres d’en Rabassa i de Can Julià (237 m, 1h 50 min). És l’inici d’una ruta cap a l’Ermita de la Salut, el Puig Madrona i El Papiol, llocs que ja hem visitat en d’altres caminades d’aquest blog.\nEl nostre itinerari segueix la pista de la Serra de Can Julià fins al Collet de Batllivell (214 m, 1h 55 min), a uns cinc minuts en baixada.\nCOLLET DE BATLLIVELL (214 m) –\nEL SALT D’AIGUA (63 m)\nPer Can Castellví i La Rierada\nAl Collet de Batllivell hi venen a parar diversos camins. Per seguir la ruta haurem de tornar a canviar de rumb, i ho farem agafant la primera pista que baixa per la nostra esquerra (venint de Vallpineda), assenyalada en un pal (direcció Can Castellví-La Rierada).\nA pocs metres del Collet de Batllivell\nInici del Camí de Can Castellví\nPrenem aquest camí que ens baixarà fins a Can Castellví i la zona de Les Cases de Can Castellví, a tocar de la riera de Vallvidrera. El camí no té complicacions. Passarem per dues cruïlles, a la primera (un camí surt per l’esquerra) hem de seguir rectes i a la segona (un camí surt per la dreta, de sentit obligatori per les bicicletes) també hem de continuar tot recte.\nTram del Camí de Can Castellví\nPoc després passarem pel recinte de Can Castellví ( hi entrarem per una barrera especial, per a què no puguin passar les bicis) i de seguida enllaçarem amb el carrer del Pont, de Les Cases de Can Castellví (89 m, 2h 20 min), deixant a la dreta la Granja Can Castellví, visitable, amb activitats amb animals.\nA la carretera (carrer del Pont) girem a la dreta, poc després passem pel costat del restaurant Can Castellví (a la dreta) i al davant (a l’esquerra) trobem l’Ermita del Roser.\nErmita del Roser, a Les Cases de Can Castellví\nI just llavors som en una cruïlla de carrers i nosaltres hem de tirar per la dreta. Seguim el carrer fins que arribem a un pont per sobre la riera de Vallvidrera.\nAquí hem de girar per l’esquerra (direcció Font de l’Espinagar) per un bonic corriol que ens endinsarà a l’espai natural de La Rierada. Des d’aquí seguirem la direcció de la riera ja fins a Molins de Rei.\nInici del corriol cap a La Rierada\nEl corriol amb un arbre caigut, un clàssic de Collserola dels últims temps\nEl corriol travessa una zona amb molta vegetació\nEl corriol ens deixa al camí de la Rierada. Quan hi som seguim cap a l’esquerra. Passem pels trencalls de Can Salat i d’altres, i finalment arribem al del Salt d’Aigua, que ens cau a l’esquerra (no està indicat, alerta!).\nEl camí, amb la riera al costat, completament seca\nCamí de la Rierada, acostant-nos al Salt d’Aigua\nSi baixa aigua per la riera és fàcil de saber pel soroll que fa l’aigua en caure per la resclosa, però si la riera baixa seca, com va ser el cas de la caminada, hem de tenir cura de no passar de llarg. Prenem aquest camí desviant-nos de la pista principal i en un minut som a la resclosa del Salt d’Aigua de la Rierada (63 m, 2h 35 min).\nPel Salt d’Aigua no queia ni un gota, tot sec. Últimament ha plogut molt poc i es nota amb la sequedat dels boscos i rieres.\nEl Salt d’Aigua des de dalt la resclosa\nEn el Salt d’Aigua (quan n’hi ha) acabem el tercer tram de l’itinerari.\nEL SALT D’AIGUA (63 m) –\nMOLINS DE REI (32 m)\nPer Can Planes i Can Rabella\nAcabada l’estada a l’indret ens falta anar cap a Molins de Rei, el terme final de la nostra ruta. Reculem per tornar al camí que seguíem i continuem per l’esquerra. Aviat passem pel desviament a Ca n’Amigonet i El Papiol i més enllà arribarem a una cruïlla important.\nCamí de la Rierada\nArribant a la cruïlla de Can Planes\nRectes aniríem cap a Sant Bartomeu de la Quadra. Nosaltres hem de tombar a la dreta, pel pont de la riera de Vallvidrera, en direcció Can Planes-Can Rabella.\nDesprés d’una breu pujada serem a la masia de Can Planes (67 m, 2h 45 min), amb diversos elements a admirar, com el seu rellotge de sol, una finestra d’estil gòtic, o un antic molí de vent. És una masia catalogada en el Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nDeixant enrere Can Planes\nDeixem Can Planes seguint rectes i poc després passem per l’oratori de Sant Venceslau, arran de camí, a l’esquerra, i a pocs metres hi ha les restes d’un aqüeducte.\nSeguim camí avall en direcció Can Rabella i Molins de Rei. Al final del camí serem a una cruïlla senyalitzada, al costat de Can Rabella (41 m, 3h), tombem a la dreta, passem per l’entrada de la masia, avui restaurant, i enfilem una pista ampla que ens portarà directes a Molins de Rei.\nUn tram del camí cap a Can Rabella\nFinal del camí, arribada a Can Rabella\nEn uns 10 minuts, abans d’entrar a Molins, arribarem al polígon industrial Riera del Molí (32 m, 3h 10 min), que rodejarem pel carrer Riera de Vallvidrera.\nCamí cap a Molins de Rei\nUn nou tram del camí\nEntrada a Molins de Rei pel pont de la riera de Vallvidrera\nQuan arribem al pont sobre la riera (un més dels diversos que hem passat durant la caminada) farem una travessa urbana per diversos carrers (Ponts de Can Baruta, Ramon Llull, Catalunya, Passeig de la Pau, Plaça dels Països Catalans i el costerut Onze de Setembre), per acabar rodejant el Pavelló Municipal i anar a buscar la passarel·la sobre les vies del tren, i baixant per unes escales serem a un carrer. Només ens caldrà seguir el carrer paral·lel a les vies per arribar en poc temps a l’estació de Molins de Rei (29m, 3h 40 min), punt final de la nostra ruta.\nLes Planes (FGC)-trencall Camí de Can Balasc, per Carretera de Sant Cugat – 29 10\ntrencall Camí de Can Balasc-Can Balasc + 62 15\nCan Balasc-Turó d’en Balasc (esplanada) + 31 10\nTuró d’en Balasc (esplanada)-Can Bosquets – 114 30\nCan Bosquets-entrada La Floresta, pel Camí del Bosc + 38 15\nTram urbà per La Floresta i Vallpineda fins inici pista forestal Serra de Can Julià + 30 30\nPista forestal Serra de Can Julià fins Collet de Batllivell – 23 5\nCollet de Batllivell-Les Cases de Can Castellví, per Can Castellví – 125 25\nLes Cases de Can Castellví-Salt d’Aigua, per La Rierada – 26 15\nSalt d’Aigua-Can Planes + 4 10\nCan Planes-Can Rabella – 26 15\nCan Rabella-entrada Molins de Rei (polígon industrial Riera del Molí) – 9 10\nTravessa urbana per Molins de Rei fins estació Renfe – 3 30\nTotals acumulats + 165\n– 355 3h 40′\nLes Planes-Can Balasc-Turó d’en Balasc: 35 min\nTuró d’en Balasc-Can Bosquets: 30 min\nCan Bosquets-Plaça del Centre (La Floresta): 20 min\nPlaça del Centre-Vallpineda-Collet de Batllivell: 30 min\nCollet de Batllivell-Les Cases de Can Castellví: 25 min\nLes Cases de Can Castellví-Salt de l’Aigua-Can Planes: 25 min\nCan Planes-Polígon Riera del Molí: 25 min\nPolígon Riera del Molí-Molins de Rei: 30 min\nDistribució del temps: 39 % en pujada, 10 % en pla i 51 % en baixada.


February 2007 – can.nandes.cat\nAvui durant una estona ha estat fora de servei la pàgina netvibes. I al tornar operativa m’he adonat que han canviat de versió. Ara funciona la coriander release.\nCoses noves que he vist que té: pots moure les columnes, hi ha gràfics en les subscripcions rss, un nou tema gràfic molt interessant i com a novetat novetat ara també pots consultar una bústia .mac també des de la pàgina web. Hi ha tots els detalls de les noves característiques aquí\nA banda, també funciona des de fa dies una opció de poder fer un backup de tots els teus RSS, cosa interessant ja que sempre m’he preguntat quan trigaran en cobrar per oferir el que fan actualment i tenir llavors que exportar la quantitat d’anotacions, enllaços i altres curiositats que tinc al meu compte. Espero no necessitar aquesta utilitat! En qualsevol cas, s’ha de felicitar a la feina feta i lo imprescindible que es torna aquesta pàgina com la visitis dos cops seguits i comencis a personalitzar-li informació…\nEnllaços d’interès per a webmasters\nA la web http://www.antriksh.com/resources/ trobem un recull d’enllaços d’interès per a webmasters (o web mestres si hem de ser etimològicament correctes).\nEstem davant d’un enllaç d’enllaços ja que el recopilatori és prou complert i ampli. Els enllaços estan organitzats per temàtica o temes. I els temes abarquen temàtiques com base de dades (MySql, postgree…), apache, tomcat, navegadors, buscadors… un llarg recull d’informació per no perdre.\nLlibreria de CSS\nDoncs per continuar amb la temàtica dels últims dies, una web amb tot un seguit de reculls d’exemples de codi amb les virgueries que es poden arribar a fer amb els CSS. Ideal per agafar idees de com amagar o retocar certs aspectes dels menus, de les fotos… http://www.dynamicdrive.com/style/ A part, a l’arrel d’aquesta pàgina web es troben tot un seguit d’exemples en dhtml… o sigui que la web és de les de no perdre.\nQuan has d’escollir els colors d’una web, d’un cartell, d’un panfleto o simplement la roba que et poses, sempre hi ha el problema de combinar els colors correctament. Com que això és tan subjectiu i no sempre disposem d’un professional/assessor/a al costat que ens faci la recomanació adient, lo millor és no perdre aquesta pàgina web i escollir en funció de la les tonalitats, dels complementaris… o com sempre del que ens sembla que queda més bé i punt. http://www.colorcombos.com/blue-color-palettes\nCreant un fitxer CSS des de cero\nInteresant guia que explica com crear un fitxer css pas a pas. El que fa més interesant aquesta guia és el fet que parteix d’un fitxer en blanc, sense donar res per suposat. Interessant per refrescar conceptes o per asumir-los, i sobre tot per què va pas a pas resolent dubtes o problemes habituals de crear una pàgina amb estils.\nIdeal per seguir el manual un dia sense gaire presa i poder dedicar-li el temps necessari: http://www.subcide.com/tutorials/csslayout/\nwidgets per mac\nDe casualitat he arribat a una pàgina web on hi ha un bon grapat de widgets, tots ells gratuïts i classificats per categories. Interessant per carregar una mica el dasboard : http://www.dashboardwidgets.com/


Un estudi liderat per Princeton ha revelat un comportament electrònic emergent en la superfície dels cristalls de bismut que podria ajudar a conèixer la zona de creixement de la tecnologia coneguda com a "valleytronics".\nEl terme es refereix a valls d'energia que es formen en cristalls i que poden atrapar electrons individuals. Aquestes valls potencialment podrien utilitzar-se per emmagatzemar informació, millorant considerablement allò que és capaç amb dispositius electrònics moderns.\nEn el nou estudi, els investigadors van observar que els electrons en el bismut, prefereixen submergir-se en una vall en comptes de distribuir-los igualment a les sis valls disponibles. Aquest comportament crea un tipus d'electricitat anomenat ferroelectricity, que implica la separació de càrregues positives i negatives en els costats oposats d'un material.\nAquesta recerca confirma una recent predicció que la ferroelectricitat sorgeix naturalment a la superfície del bismut quan els electrons es recullen en una sola vall. Aquestes valls no són fosses literals en el cristall sinó que són com a butxaca de baixa energia on els electrons prefereixen descansar.\nEls investigadors van detectar els electrons congregats a la vall utilitzant una tècnica anomenada microscòpia de túnel d'escaneig, que implica moure una agulla extremadament fina cap a l'altre costat de la superfície del cristall. Ho van fer a temperatures que anaven a prop de zero absolut i sota un camp magnètic molt fort, fins a 300.000 vegades més gran que el camp magnètic de la Terra.\nEl comportament d'aquests electrons és el que es pot explotar en tecnologies futures. Els cristalls consisteixen en unitats altament ordenades i repetitives d'àtoms, i amb aquest ordre apareixen comportaments electrònics precisos. Els comportaments electrònics del silici han impulsat els avanços moderns en tecnologia, però per ampliar les nostres capacitats, els investigadors estan explorant nous materials. Valleytronics intenta manipular els electrons per ocupar determinades butxaques d'energia sobre els altres.\nL'existència de sis valls en bismut planteja la possibilitat de distribuir informació en sis estats diferents, on la presència o absència d'un electró es pot utilitzar per representar informació. La troballa que els electrons prefereixen agrupar en una sola vall és un exemple de "comportament emergent" perquè els electrons actuen junts per permetre que sorgeixin noves conductes que d'una altra manera no es produirien.\nEl comportament que emergeix per les interaccions entre els electrons és quelcom fonamental en la física. Altres exemples de comportament emergent impulsats per la interacció inclouen la superconductivitat i el magnetisme.\nFont: Universitat de Princeton


El CSIC celebra 70 anys al capdavant de la investigació marina a Espanya | Delegacions del CSIC\nEl CSIC celebra 70 anys al capdavant de la investigació marina a Espanya\n1 octubre 2021 | Actualitat\nEl CSIC celebra l’aniversari de l’Institut d’Investigacions Pesqueres (IPP), del qual varen eixir els actuals sis instituts d’investigació marina del Consell Superior d’Investigacions Científiques\nL’IIP comptava des dels seus inicis, en els anys cinquanta, amb laboratoris funcionant a Blanes, Castelló, Vinaròs i Vigo, a partir dels quals van sorgir nous centres, entre ells l’Institut d’Aqüicultura Torre de la Sal (IATS)\nS’ha celebrat hui, 1 d’octubre, l’acte de celebració del 70 aniversari de l’Institut d’Investigacions Pesqueres (IIP) del Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC), un organisme que va ser creat l’any 1951 amb l’objectiu d’aprofundir, tal com el seu propi nom indica, en el coneixement de l’activitat pesquera.\nA partir d’aquesta vocació inicial, centrada en l’estudi de les pesqueres, l’IIP va actuar com un agent clau i un germen per a la configuració del panorama ibèric actual d’investigació i innovació centrada en l’oceà, l’aqüicultura, el clima i l’aprofitament sostenible i saludable dels recursos de la mar.\nL’Institut va servir com a centre de treball, trobada i formació per a pioneres i pioners de les ciències de la mar, la influència i la visió de la qual van permetre ampliar i diversificar el focus dels estudis de l’IIP-CSIC. Persones com el professor Ramón Margalef, mestre de mestres i de tota una generació d’ecòloges, va introduir els estudis sobre el plàncton i la seua dinàmica. Aquests van acabar adquirint una especial rellevància en l’Institut, que s’aniria introduint així en camps com l’oceanografia o la geologia marina.\nEncara que la seu central de l’IIP-CSIC es trobava a Barcelona, l’Institut comptava des dels seus inicis amb laboratoris funcionant a Blanes, Castelló, Vinaròs i Vigo. Una poc més tard, en 1955, es va crear un cinqué laboratori a Cadis. Tots ells van adquirir en 1979 independència i autonomia pròpies, creant-se una sèrie d’Instituts que, units per aquest passat comú, continuarien marcant la història de la investigació marina i aqüícola en la península.\nD’aquesta manera es van crear l’Institut d’Investigacions Pesqueres de Barcelona, que en 1986 va passar a dir-se Institut de Ciències de la Mar (ICM-CSIC); l’Institut d’Investigacions Pesqueres de Vigo, des de 1986 conegut com a Institut de Investigacións Mariñas (IIM-CSIC); l’Institut d’Investigacions Pesqueres de Torre de la Sal, situat a Castelló, que passaria a ser l’Institut d’Aqüicultura Torre de la Sal (IATS-CSIC); i l’Institut d’Investigacions Pesqueres de Cadis, actualment l’Institut de Ciències Marines d’Andalusia (ICMAN-CSIC).\nL’any 1985, li va tocar el torn al laboratori de Blanes, que es convertiria en el Centre d’Estudis Avançats de Blanes (CEAB-CSIC). Finalment, l’any 2000 seria la Unitat de Gestió de Vaixells Oceanogràfics de l’IIP-CSIC la que es convertiria en un centre de suport tecnològic i logístic per a tota la comunitat oceanogràfica espanyola, l’actual Unitat de Tecnologia Marina (UTM-CSIC).\nSet dècades al capdavant de la investigació marina a Espanya\nEntre les fites dels centres que es van escindir de l’IIP-CSIC destaquen la instal·lació, en 1988, de la primera estació antàrtica espanyola, la Base Antàrtica Espanyola Joan Carles I, o la gestió, durant tots aquests anys, de les grans infraestructures oceanogràfiques espanyoles, els vaixells oceanogràfics Hespérides (1991) i Sarment de Gamboa (2008), per part de la UTM-CSIC.\nD’altra banda, destaquen la incorporació de l’IATS-CSIC i l’IIM-CSIC al selecte grup d’infraestructures d’excel·lència en investigació en aqüicultura de la UE (AQUAEXCEL), l’augment de la multidisciplinarietat en aquest últim centre, amb l’obertura de projectes sobre seguretat alimentària, circularitat o bioprocesos industrials, entre altres, i, per part de l’ICMAN-CSIC, l’obertura de la primera planta pilot de cultius marins enfocada en la seua explotació per part d’una empresa (CUPIMAR).\nActe de celebració del 70 aniversari\nAquest aniversari coincideix amb l’inici de la Dècada de les Ciències Oceàniques per al Desenvolupament Sostenible (2021-2030) proclamada per la UNESCO, i dóna compte de la importància primordial de la ciència marina per al desenvolupament sostenible de la nostra societat. Una labor investigadora, d’innovació i comunicació que hui es presenta més urgent que mai i que es continuarà realitzant, durant moltes dècades més, gràcies a l’obstinació de les hereues i hereus de l’IIP-CSIC.\nL’acte de celebració del 70 aniversari de l’IIP-CSIC ha tingut lloc hui 1 d’octubre en la seu de l’ICM-CSIC i de la UTM-CSIC, a Barcelona, que constitueix el principal nucli de coneixement científic tècnic marí i polar, no sols d’Espanya, sinó també de tot el Mediterrani. A més de l’ICM-CSIC i la UTM-CSIC, van assistir a l’esdeveniment representants dels altres organismes que van sorgir a partir de l’IIP-CSIC en 1979, és a dir, l’IIM-CSIC, l’ICMAN-CSIC, l’IATS-CSIC i el CEAB-CSIC.\nL’esdeveniment va començar amb els discursos de l’actual director de l’ICM-CSIC, Josep Lluís Pelegrí, i el professor Ángel Guerra de l’IIM-CSIC de Vigo, coautor de l’antologia “El Instituto de Investigaciones Pesqueras: tres décadas de historia de la investigación marina española”. A continuació es van celebrar tres taules redones sobre el passat, present i futur de les pesqueres, els recursos marins i l’aqüicultura, l’obtenció i l’ús de dades, i la comunicació i la cultura oceànica, en les quals va participar el personal de tots els centres convidats a aquest acte de celebració.\nL’Institut d’Aqüicultura Torre de la Sal en l’aniversari\nPer a la directora de l’Institut d’Aqüicultura Torre de la Sal (IATS), Ariadna Sitjà-Bobadilla, “aquest acte ens remunta a l’època en què l’IATS es dedicava a les pesqueres, que es va iniciar en 1949 en la seu del Grau de Castelló”. D’aquella etapa fundacional destaca el pla experimental de pesca d’arrossegament de Castelló (1960-1966) i la consecució de la cria integral del llagostí (1968). “L’IATS és hui un centre de referència d’investigació en aqüicultura del Mediterrani, que ha sabut adaptar-se a les noves eines i tecnologies, amb una àmplia xarxa de col·laboracions internacionals i gran capacitat per a captar fons europeus”, destaca Sitjà. “A més, l’IATS és l’únic centre del CSIC a la província de Castelló”, remarca.\nGaleria d’imatges històriques de l’IIP:\nRepresentants dels centres del CSIC sorgits de l’IPP, amb la directora de l’IATS, Ariadna Sitjà, en el centre, en la celebració del 70 aniversari de la seua creació. Crèdits: CSIC.


Ali al-Sistani - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(ar) علي السيستاني\n4 agost 1930 (90 anys)\nIslam, xiïsme, imamisme i xiïtes ussulís\nAlfaquí i escriptor religiós\nMahdi al-Isfahani, Mirza Mehdi Ashtiani, Hashem al-Qazwini, Muhammad Hujjat Kuh-Kamari (en) , Abul Qasem al-Khoy, Hussein al-Hilli (en) i Muhsin al-Hakim (en)\nEl sàyyid Ali Husaini Sistani (4 d'agost de 1930) és un gran aiatol·là iraquià; actualment, i després de la invasió de l'Iraq, representa una figura política molt important.\nAli al-Sistani va néixer a Meixad (Iran) el 4 d'agost de 1930, en el si d'una família molt religiosa.\nEl seu avi, qui tenia aquest nom i per qui va ser nomenat d'aquesta manera, era un erudit que havia estudiat a Najaf. La família de Sistani era originària d'Isfahan, i es va traslladar posteriorment a Sistan, en la província de Balutxistan, lloc a on va rebre el nom de "Sistani".\nAli Sistani va començar la seva educació religiosa a edat molt primerenca a la seva ciutat natal, per després traslladar-se, el 1949 a la ciutat santa de Shi'a en la zona central de l'Iran. El 1951 va ser a l'Iraq per estudiar sota la tutela de Gran Ayatollah Abul-Qassim Khoei.\nQuan l'aiatol·là Khoei va morir el 1992, Sistani va ascendir al rang de gran aiatol·là, heretant tota la xarxa de Khoei i els seus seguidors. Amb la mort del gran aiatol·là Mohammad Sadiq al-Sadr, Sistani emergeix com el més eminent clergue xiïta a l'Iraq.\nSistani ha sobreviscut a la persecució, la qual ha matat a molts altres clergues xiïtes. La seva mesquita va ser tancada el 1994, i no va reobrir fins al cap de la invasió nord-americana que va derrocar el règim de Baath. Des d'aquest moment es va tancar en la seva casa a Najaf i malgrat el seu aïllament i inaccessibilitat, Sistani posseeix fortes influències en tota la població xiïta de l'Iraq a través d'una xarxa de clergues joves que difonen els seus ensenyaments. Degut a aquesta influència, ha tingut un paper silenciós però important en la política en curs de l'Iraq. Ell s'ha compromès amb el procés constitucional, cridant als seus seguidors xiïtes a la no venjança i no a la violència sectària.\nL'agost de 2004, ayatollah Sistani, qui ha estat sofrint d'una afecció cardíaca va viatjar a Londres per rebre el tractament mèdic. Va ser la primera vegada en molts anys en el qual Sistani va deixar la seva casa a Najaf.\nPaper a l'Iraq actual[modifica]\nManifestació en suport a Ayatullah Ali Al-Sistani\nDesprés de l'ocupació de l'Iraq el 2003 per una coalició multinacional, Sistani ha tingut un paper polític al capdavant de la comunitat xiïta cada vegada més influent a l'Iraq, per la qual cosa els mitjans de comunicació convencionals occidentals ho han cridat "la persona més influent" en la post-invasió\nEn l'estiu del 2003, Sistani va començar a demanar la formació d'una convenció constituent, i va exigir un vot directe per a la formació d'un govern de transició, sent això un camí segur per al domini xiïta en el govern, atès que el 60% de la població de l'Iraq és xiïta. Després d'aquesta data, Sistani ha estat un critic molt ferm dels plans nord-americans per a la implementació del govern iraquià, en considerar-ho com un pla no prou democràtic.\nAl principi els edictes de Sistani sol·licitaven a molts religiosos xiïta a l'Iraq que s'abstinguessin de participar en les eleccions legislatives del 2005, instant a la consciència pel que fa a la importància del tema electoral i convidant al fet que les eleccions fossin lliures i justes. No obstant això, finalment Sistani va acabar convencent-se de la necessitat de participar en les eleccions perquè els xiïtes tinguessin una influència decisiva en el nou Govern.\nSistani va pressionar als dividits partits confessionals xiïtes perquè acceptessin unir-se en una gran Coalició política o coalició electoral que fos unida, amb una sola llista electoral, als comicis. Els líders dels partits xiïtes van haver de cedir davant l'autoritat moral de Sistani i van reconèixer la conveniència de l'aliança. Sistani va tenir el paper d'àrbitre en les àrdues negociacions que finalment van desembocar en la confecció de la llista electoral. La coalició que es va formar sota la pressió i arbitratge de Sistani va rebre el nom d'Aliança Unida Iraquiana, encara que popularment era coneguda com a Llista Sistani. La immensa majoria dels xiïtes van votar per aquesta llista en les dues eleccions següents, la del 30 de gener del 2005 i la del 15 de desembre del 2005 perquè (sobretot en la primera) van entendre que Sistani cridava a votar per ella; i aquestes dues victòries electorals li va donar el control majoritari del Govern de la nació. Igualment Sistani ha instat a la no resposta als constants atacs dels sunnites en la zona coneguda com el "triangle de la mort", al sud de Bagdad.\nWhen Ayatollah Sistani Speaks, Millions Obey: Says Time - Al-Huda News\nSistani's background and rise to power at the Àsia Times Online\nGrand Ayatollah al-Sistani profile Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. at SourceWatch\nThe Ayatollah Who Spared Najaf Arxivat 2009-09-01 a Wayback Machine. by Martin Kramer\nAyatollah Sistani's nationalty\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ali_al-Sistani&oldid=26203740»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 31 gen 2021 a les 19:29.


La fi definitiva de la mili i la pss - Any 2001 - Articles\nOficina del Defensor del Soldat (3)\nPlataforma Antimilitarista d’Alacant (2)\nLa fi definitiva de la mili i la pss\nL’últim dia de l’any 2001 ja no quedava ni un soldat de lleva a l’exèrcit espanyol. Els darrers reclutes forçosos van ser incorporats a files el mes de març i el 31 de desembre van passar a la reserva no tan sols els 14.034 soldats de lleva que en aquells moments eren a les casernes, sinó també el prop d’un milió de joves que encara estaven pendents de classificació o que gaudien d’una pròrroga.\nEn un altre ordre de coses, la fi de la mili també va suposar la desaparició de la prestació social substitutòria (PSS), que a finals del 2001 feien 91.000 joves i que des del 1985 havien fet 1.029.000 objectors de consciència. Amb la desaparició de la PSS, es va plantejar la possibilitat de crear uns 42.000 llocs de treball en l’àmbit assistencial i solidari, que fins aleshores havien cobert de franc els objectors. També es va donar la paradoxa que, tot i haver desaparegut el servei militar obligatori, encara hi seguia havent alguns insubmisos a les presons i milers de processos oberts contra insubmisos.\nEn el camp de la defensa, la fi del servei militar obligatori va posar sobre la taula la urgència de bastir un exèrcit professional, qüestió que al llarg de l’any va generar algunes polèmiques motivades bàsicament per les dificultats de trobar joves que volguessin professionalitzar-se en l’exèrcit. Es van qüestionar els minsos sous dels soldats, la manca d’inversions en defensa i la proposta feta des del ministeri de Defensa d’integrar immigrants a les forces armades per resoldre el problema de la manca de vocacions militars.\nAmb l’objectiu d’estimular aquestes vocacions es va celebrar, com cada any, el dia de les Fuerzas Armadas. El 2001, la ciutat elegida per fer la tradicional desfilada va ser Alacant i va comptar amb la presència dels reis d’Espanya, del president del Govern espanyol i de la majoria de ministres, malgrat les protestes de diversos col·lectius, associacions, sindicats i partits polítics d’Alacant (excepte el PP i el PSOE), que van fer pública la seva oposició mitjançant la creació de la Plataforma Antimilitarista d’Alacant i que van qualificar la desfilada “d’apologia militarista i d’ostentació armamentística”.\nTambé van organitzar distints actes i conferències contra les despeses militars i el comerç d’armes, a més de publicar un manifest per la pau. També va ocupar bona part de l’atenció de l’opinió pública espanyola i europea l’anomenat síndrome dels Balcans, davant de la possibilitat plantejada a principis d’any que els soldats que havien estat destacats a l’antiga Iugoslàvia poguessin patir leucèmia o altres tipus de càncer, a causa de l’exposició als efectes de les bombes amb urani empobrit que havia fet servir l’OTAN en els seus bombardejos a Sèrbia i Kosovo. Així, es van investigar un total de 7 casos a Itàlia, 4 a França, algun més a Bèlgica i Portugal i 2 casos d’hospitalització i un de mort a Espanya. La qüestió va motivar les explicacions del secretari de l’OTAN, el britànic George Robertson, que va assegurar que no hi havia cap evidència científica que vinculés l’ús del projectils amb urani i els casos detectats de càncer en militars. El ministre de Defensa, Federico Trillo, també va comparèixer davant la comissió de defensa del Congrés dels Diputats i va refermar el diagnòstic de Robertson, alhora que posava en qüestió les xifres de 5 militars morts i 11 afectats per la síndrome que havia comptabilitzat l’Oficina del Defensor del Soldat.


Gasol i Bryant, en arxiu | Europa Press\nAquest dimarts va fer un any de l’accident d’helicòpter que va provocar la mort de Kobe Bryant i de la seva filla Gianna. El bàsquet estatunidenc va recordar la Mamba Negra amb homenatges diversos. Un dels més especials va ser el del seu “germà” Pau Gasol, que va publicar una carta a les xarxes socials dirigida a la llegenda dels Los Angeles Lakers.\n“Et trobo a faltar… No hi ha cap dia en què no et tingui present en el que faig. El teu esperit, la teva determinació i la teva estima continuen brillant en la meva vida i en la de molts altres. Fotografies, vídeos, moments molt especials compartits per innumerables persones que t’han admirat i estimat a la seva manera. He estat increïblement afortunat per haver compartit alguns d’aquests moments al teu costat”, comença el text el pivot català.\nGasol espera que “la Gigi i tu estigueu somrient des del cel veient que les vostres noies són fortes, dolces i meravelloses”. “Estan creixent molt ràpidament, germà. M’hauria encantat que coneguessis la nostra Elisabet Gianna. Ens assegurarem que sàpiga d’on ve el seu segon nom. Us honrem i celebrem les vostres vides. Ens heu deixat tant… Tant de bo que les coses fossin diferent, però sempre estareu en els nostres cors”, finalitza la carta.\nKobe Bryant NBA Pau Gasol\nLeBron James honra Kobe Bryant amb una actuació suprema amb els Lakers\nExhibició de l’aler d’Akron el dia del primer aniversari de la mort de la Mamba Negra


Càritas reclama a Barcelona mesures urgents per garantir els drets dels nens i les nenes més vulnerables\nPer aquest motiu, Càritas aposta per continuar visibilitzant la situació de vulnerabilitat en què es troben molts nens i nenes, i per reclamar mesures urgents que permetin i garanteixin la seva protecció i els seus drets. Aquesta precarietat es va fer especialment palesa durant la pandèmia, on els nens, nenes i adolescents van ser invisibilitzats.\nJuntament amb això, l’objectiu de les jornades que tenen lloc a Tiana és analitzar els reptes i les estratègies d’acció social que es desenvolupen a tota la Confederació Càritas amb la infància, l’adolescència i la joventut per combatre la transmissió intergeneracional de la pobresa, així com prendre consciència de quines són les necessitats actuals.\nCom assenyala Carmen García, responsable del Programa d’Infància de Càritas Espanyola, “aquesta crisi ja els ha privat de part de les seves infàncies i adolescències, dels seus temps, dels seus espais de seguretat i confiança tan importants en els seus processos vitals i, el que és més greu, els està invisibilitzant, amb el consegüent risc de privar-los dels seus drets i de les expectatives de present i futur”. “Urgeix prendre mesures –afegeix– per evitar que aquesta etapa vital marcada per la pandèmia passi una factura social i emocional en els seus processos de desenvolupament i identitat personals i socials”.\nEls projectes se centren, sobretot, en intervencions socioeducatives dirigides especialment a garantir el gaudi d’un lleure i un lleure saludable, el dret a la participació ia sentir-se escoltats, l’accés a una educació de qualitat i inclusiva, el dret a tenir una família que els vulgui i, en definitiva, el dret de tots els nens, nenes, adolescents i les seves famílies a ser feliços.\nLa pobresa infantil, o la denominada pobresa de les famílies amb fills i filles, lamentablement és una realitat al nostre país. Amb una taxa del 27,4%, una de les més altes a nivell europeu, després de Romania i Bulgària, suposa que més de 2 milions de nens i nenes es troben en aquesta situació, és a dir, un de cada quatre nens o nenes viu en situació de pobresa a Espanya.\nLa pobresa i l’exclusió social són fenòmens estructurals al nostre país, on el fet de tenir fills i filles menors d’edat és una “càrrega” per a les famílies quan no tenen suport o quan són insuficients. Per això, quan es parla de pobresa infantil, es parla de la pobresa de les famílies amb fills, atès que les famílies amb menors d’edat a càrrec incrementen el risc d’exclusió social: del 18% en el cas de parelles sense fills es passa a un 27% quan es tracta de parelles amb fills. Aquesta incidència es dispara si és una família nombrosa (47%) o una llar monoparental (49%), especialment quan la persona sustentadora principal és una dona, que és el que sol passar majoritàriament amb aquest tipus de famílies.\nUna altra de les dimensions d’aquesta exclusió social de les famílies és l’anomenada bretxa o l’impacte digital, que ha esdevingut un factor exclusogen i que, lluny d’apropar i interconnectar, genera, en no poques ocasions, distància social. Parlem d’una realitat que afecta un 46% de les llars en situació d’exclusió, davant del 35% del conjunt de llars. I afecta, en definitiva, les seves condicions i la igualtat d’oportunitats dels més petits, que comença en etapes primerenques.\nUna de les estratègies prioritàries de Càritas per evitar la transmissió intergeneracional de la pobresa i lluitar contra la pobresa infantil es basa en l’escolta activa per fer sentir les famílies acompanyades que no són simples destinataris de les accions, sinó que són els protagonistes, de les seves vides i de vida social. Aquesta aposta exigeix mesures i propostes integrals, on la prevenció i la protecció dels drets de la infància i l’adolescència sigui l’eix fonamental de tota la intervenció.\nCom s’ha tornat a posar de manifest en aquesta trobada de Barcelona, el Programa d’Infància, Adolescència, Joventut i Família de Càritas reivindica que cap nen i nena es perdi pel camí, no només per les seves condicions socioeconòmiques, sinó tampoc, i de manera fonamental, a la seva capacitat per il·lusionar-se i per rebre les abraçades i l’afecte que ens ajuden a créixer en llibertat i humanitat.\nCàritas Diocesana de sant Feliu de Llobregat Càritas Espanyola dia internacional de la infància transmissió de la pobresa intergeneracional\nDia Internacional de la Infància2021-11-192021-11-19/wp-content/uploads/2019/10/logopetit.pngCàritas Diocesana de Sant Feliu de Llobregathttps://www.caritassantfeliu.cat/wp-content/uploads/2019/06/infants-molinet.jpg200px200px


Inici > Agenda\t> Exposició: "Homo Ludens: Videojocs per Entendre el Present"\nData: Del 01-12-2021 al 18-04-2022\nDes de l’1 de desembre al 18 d’abril podrà visitar-se al CaixaForum Barcelona l'exposició. "Homo Ludens. Videojocs per Entendre el Present". Aquesta proposta parteix d'una visió antropològica del joc i entén els videojocs com la seva expressió contemporània més estesa.\nHomo Ludens ofereix una nova perspectiva del concepte de gamer mostrant un món videoludificat en què vida i joc convergeixen cada dia més. Els videojocs van més enllà de l’acte lúdic, són una indústria, un mitjà cultural i una proposta creativa a través de la qual podem comprendre millor el nostre present. Youtubers, MMORPG, Demo, AFK, NooB, Grinding... són termes que a cop de like o retuit s'imposen en un vocabulari comú que naturalitzem per crear un imaginari tecnosocial que s'expandeix cada dia i que manté el videojoc a l'epicentre.\nDividida en sis sales, aquesta exposició dedica cada sala a un àmbit en què l'ésser humà –conscientment o no– es pot relacionar amb el videojoc. Les obres que la formen destaquen pel paper central que tenen com a fenomen cultural, estètic i artístic. L'exposició es complementa amb conferències impartides per professionals i acadèmics reconeguts de l'àmbit del videojoc. Per exemple, el 19 de gener Mònica Rikic, Roc Herms i Jon Uriarte debatran sobre la identitat artificial, i el 4 de febrer, Jen Herranz, Dayoscript i Loulogio parlaran sobre videojocs i comunitats influents.\nExposició Homo Ludens: Videojocs per Entendre el Present


Osteoporosi, densitometries i més....malbarataments!\nLa revista Osteoporosis International acaba de publicar un article d´un equip espanyol titulat:\n“Prevalence of osteoporotic fracture risk factors and antiosteoporotic treatments in the Valencia region, Spain. The baseline characteristics of the ESOSVAL cohort”\nFont original: Gestión Clinica y Sanitaria\nEl treball mostra que només el 0,7% de les dones entre 50 i 65 anys té un risc de fractura de maluc superior al 3% en 10 anys. Aquest punt de tall és el que s'utilitza en les guies clíniques d'alguns països per indicar el tractament. No obstant, el 22% de les dones d'aquest tram d'edat rebien tractament antirresortiu i un 27,4% havien rebut una densitometría en els últims 24 mesos. La densitometría en dones de menys de 65 anys és una de les proves identificades com d'escàs valor clínic ( Treball publicat recentment en Annals of Internal Medicine )\nEspanya és medalla d´argent en el Mundial de consum de fàrmacs, però va obtenir l'or en antiosteoporòtics (Vegeu l'informe “Extent and causis of international variations in drugusage: a report for the Secretary of State for Health by ProfessorSir Mike Richards”). Fins i tot per davant d'Estats Units.\nÉs difícil saber quant gastem en densitometríes innecessàries que porten a tractaments innecessaris. La despesa en antirresortius aproximada és de 500 milions d'euros anuals. Probablement, una mica més del 50% es destina a persones sense risc. Cap benefici i alguns efectes adversos (necrosi mandibular, fractures d'ossos llargs …). És un bon exemple de malbaratament, però no és l'únic exemple.\nL'extensió de les indicacions preventives a grups poblacionals de baix risc és una de les formes de malbaratament més comuns en el Sistema Nacional de Salut. Inclouen els hipolipemiants (gairebé 1000 milions en 2010) en prevenció primària en persones de baix risc, les proves preoperatòries rutinàries, l'ús generalitzat d'inhibidors de la bomba de protons, ecografies cardíaques en persones asintomàtiques amb bufs innocents, …\nEl malbaratament està de moda en la literatura mèdica. Berwick, en un recient artícle en JAMA xifrava en un 20% de la despesa sanitària els costos del malbaratament per al sistema sanitari nord-americà.\n1.- Toca començar a fer comptes dels malbarataments en el SNS.\n2.- Toca començar a deixar de fer el que mai vam haver de fer.\n3.- D'alguna manera, per sortir del forat el primer és deixar de cavar!.\nMés articles d´interès sobre l´Osteoporosi


A la darrera campanya a Capdepera, varen participar 29 persones i s’aconseguiren 26 donacions de sang. 2 persones donaren per primera vegada.\nA la darrera campanya de donació de sang a: Capdepera: varen participar 15 persones i s’aconseguiren 12 donacions de sang.1 persona donà per primera vegada. Cala Rajada: varen participar 14 persones i s’aconseguiren 12 donacions de sang. 1 persona donà per primera vegada. Cada dia es necessiten 200 donacions de sang i tots hem d’estar implicat en aconseguir-ho. Una vegada més, en nom de tot el personal de la Fundació Banc de Sang i Teixits (FBSTIB), dels voluntaris de l’Associació de Donants de Sang de Mallorca i en el nostre propi, li agraïm la seva implicació.\nPropera donació de sang: CALA RAJADA-EDIFICI POLIVALENT CAP VERMELL Divendres 26 de juny de 2015 de 17.00 a 21.30 hores En nom de tot el personal de la Fundació Banc de Sang i Teixits (FBSTIB), dels voluntaris de l’Associació de Donants de Sang de Mallorca i en el nostre propi, li agraïm per endavant la seva contribució en aquesta millora.\nResultats donació de sang\nA la darrera campanya a Cala Rajada varen participar 12 persones i s’aconseguiren 10 donacions de sang. 2 persones donaren per primera vegada. Cada dia es necessiten 200 donacions de sang i tots hem d’estar implicat en aconseguir-ho. Una vegada més, en nom de tot el personal de la Fundació Banc de Sang i Teixits (FBSTIB), dels voluntaris de l’Associació de Donants de Sang de Mallorca i en el nostre propi, li agraïm la seva implicació.\nCAPDEPERA-AMBULATORI C/ NOU, 13 Dijous, 30 d’abril de 2015 de 18.00 a 21.30 hores. En nom de tot el personal de la Fundació Banc de Sang i Teixits (FBSTIB), dels voluntaris de l’Associació de Donants de Sang de Mallorca i en el nostre propi, li agraïm per endavant la seva contribució en aquesta millora.\nA la darrera campanya:


Detinguts dos veïns de Lleida a Alcarràs per pescar il·legalment a la conca del riu Segre\n17/03/2018 a les 13:16\nVan capturar prop de 1.000 quilograms de carpes i silurs amb xarxes i descàrregues elèctriques\nEls Mossos d’Esquadra, conjuntament amb la Policia Local d'Alcarràs, van detenir dilluns passat dos homes, de 31 i 35 anys, de nacionalitat romanesa i veïns de Lleida, com a presumptes autors d'un delicte contra la flora i la fauna. La investigació, segons ha informat la policia autonòmica aquest matí en un comunicat, es va iniciar la matinada del 7 de març durant un patrullatge preventiu de la Policia Local d'Alcarràs per un polígon de la població. El agents van observar una furgoneta aturada que, en adonar-se de la presència policial, va intentar fugir. Després d’un breu seguiment, van aconseguir aturar-la quan s'incorporava a la carretera N-IIa i van identificar els dos ocupants. A l'interior del vehicle van localitzar cinc sacs grans carregats de xarxes i peixos, una barca inflable amb els seus rems i dos vestits de pesca impermeables.\nDavant el fet que es podrien trobar davant un possible delicte, a banda d'infracció de la Llei de pesca, van identificar les dues persones i van comissar tota la càrrega per estudiar el seu contingut, la quantitat de peixos capturats, la possible presència d'espècies protegides i les eines emprades per pescar-los. L'endemà van comunicar els fets a la Unitat Regional de Medi Ambient (URMA) de la Regió Policial Ponent, qui es va fer càrrec de revisar el material intervingut.\nEs va comprovar que havien utilitzat cinc xarxes de 20x5 metres amb un llum de 8x8 centímetres. En aquestes havien quedat atrapades 103 carpes (Cyprinus carpio) d'uns 50 centímetres de llargada mitjana i 2 silurs (Silurus glanis) d'uns 75 centímetres, sumant un total de 500 quilograms de peix.\nNomés dos dies després, la matinada del 9 de març, la Policia Local d'Alcarràs va interceptar novament una altra furgoneta, ocupada per cinc homes i carregada d'estris de pesca i peixos. En aquest cas va ser aturada al camí del Riu i dins el vehicle duien dues barques de pesca desinflades, dos salabres grans, dos ganxos metàl·lics, dues bateries amb 8 metres de cablejat elèctric i dos sacs plens de peixos. En aquest cas els haurien pescat amb el mètode il·legal de la pesca elèctrica. Entre les persones identificades, tots veïns de Lleida d'edats compreses entre els 27 i 55 anys d'edat i nacionalitat romanesa, hi havia novament els dos identificats anteriorment.\nNovament l'URMA va inspeccionar la càrrega i va comprovar que duien 25 carpes de 75 centímetres de llargada i 14 silurs de 150 centímetres, sumant un total de 400 quilograms. Van constatar que el material elèctric permetria realitzar descàrregues elèctriques en l'entorn aquàtic per atordir els peixos i capturar-los fàcilment amb els salabres i els ganxos.\nPer això, el passat dilluns els mossos van detenir les dues persones que van coincidir en les dues actuacions, dos veïns de Lleida de 31 i 35 anys d'edat, i van denunciar la resta, com a presumptes autors d'un delicte contra la flora i la fauna. La normativa actual de pesca en aigües continentals prohibeix l'ús de procediments massius o no selectius per a la captura d'animals, en concret les xarxes o la pesca elèctrica, limitant el seu ús al control poblacional o ús científic amb la corresponent autorització.\nS’investiga el destí final dels peixos i si pot haver-hi un comerç lucratiu amb els animals. Els dos detinguts van quedar en llibertat després de declarar a la comissaria amb l’obligatorietat de presentar-se davant del jutge quan siguin requerits.


Pere Antoni Pons Palma 22/01/22 3:59\nJoan Miró sota el franquisme (Galàxia Gutenberg), del periodista Josep Massot (Palma, 1956), és un llibre excel·lent i important. Val la pena que es llegeixi i se’n parli. Jo com a mínim li dedicaré dos articles, aquí i allà. Tot i que Miró té molta bibliografia, Massot ha aconseguit que els seus dos llibres sobre el pintor català, aquest i la biografia L’home que parlava amb els arbres (també a Galàxia Gutenberg), siguin ineludibles. La imatge global que donen de Miró és la d’un home obsessiu, ambiciós, genial, valent, exemplar. I lliure.\nEn el desert de la postguerra mundial, va saber esmunyir-se del franquisme, que el volia captar, i del Partit Comunista, que també el volia usar. Miró no tenia simpaties ni per l’anarquisme ni pel comunisme, sinó per l’esquerra catalanista. La catalanitat i la llibertat varen ser sempre les seves dues brúixoles. Per això sempre que podia deia coses com: «Jo soc català. La resta d’Espanya m’és tan estranya com, per exemple, Holanda». I per això, també, recalcava com d’important era per a ell «la solitud», «el camí solitari». El seu antifranquisme, alhora raonat i visceral, ideològic, ètic i íntim, feia que detestàs Salvador Dalí i Josep Pla. Massot conta que Miró, un bon lector que va col·laborar amb molts escriptors, no tenia cap títol planià a la seva biblioteca. Un dia que Baltasar Porcel el va anar a veure a ca seva acompanyat de l’autor d’El quadern gris, Miró es va negar a obrir-los.\nRadical i prometeic, Miró també vivia preocupat perquè sa mare no entenia ni valorava la seva obra, per això demanava a amics seus que l’elogiassin davant d’ella. És un detallet que demostra que era un bon home. Sobretot, però, era un artista fort, voraç, imaginatiu, únic. I ell ho sabia. Ni tan sols quan gairebé ningú entenia el que feia i molts se’n reien, ell no va dubtar mai de la vàlua de la seva aventura, de l’envergadura i la fondària de la seva proposta.\nPicasso va ser dels primers que es va adonar del seu geni, fins al punt que considerava que només Miró i Klee «havien creat un món de signes plàstics comparable al seu», diu Massot. El llibre deixa clar que Miró va crear tota la vida guiat per una ambició divina i diabòlica. Va ser un treballador infatigable, i estava convençut que «cal ser audaç sempre», i que «és igual si després la cosa no surt bé». A ell, la cosa li va sortir extraordinària.