La més antiga de Malgrat de Mar | el malgratenc\nPosted on 19 Juliol, 2018 by elmalgratenc\nLa família Montalt ha fet donació de maquinària, mobiliari i material relacionat amb la impremta més antiga de Malgrat de Mar. L’activitat de la Impremta Montalt es va iniciar l’any 1919 de la mà de Sebastià Montalt Fontrodona, que amb 21 anys d’edat va obrir al carrer Maó la primera impremta al municipi. L’empresa va destacar sobretot pels seus treballs realitzats de manera artesanal. L’any 2000 va tancar definitivament.\nAl llarg de tots aquests anys, per les mans dels qui van treballar a l’impremta hi van passar centenars de revistes, programes de festa major, cartells… No només de Malgrat de Mar sinó també de localitats veïnes. Un reguitzell pràcticament infinit d’impressions que han deixat empremta i representen, sense dubte, bona part de la història del municipi.\nEls propietaris i hereus d’aquest llegat històric han acordat cedir-lo al consistori, que l’integrarà al patrimoni local amb la finalitat de garantir-ne la seva “integritat, conservació, valoració i preservació”.\nLa família ha volgut recordar que l’any 2009 ja es va fer un primer lliurament a l’arxiu municipal de documents en suport paper, on hi consta l’inventari del fons de la Impremta Montalt molt més complet.


Un sopar de doblet per al Barça Borges | FCBarcelona.cat\nUn sopar de doblet per al Barça Borges\nEl Barça Borges van celebrar la recent victòria a la Lliga de Campions amb un sopar a un restaurant de Barcelona. Acompanyats pel president Rosell, els de Xavi Pascual van acomiadar una temporada exitosa, amb Lliga i Champions.\n(Fotos: Àlex Caparrós - FCB)\nI també un partidet al Camp Nou\nAbans d’assistir al sopar, jugadors, tècnics i membres de la comissió esportiva van disputar un partidet al Camp Nou. Tot i la pluja, tots plegats van passar una bona estona en aquest privilegiat escenari, on Xavi Pascual va rememorar els seus any de porter.\nFa dues setmanes ja es van reunir en un sopar per celebrar el títol de Lliga Asobal. En els parlaments d’aquella vetllada s’emplaçaven a retrobar-se després de guanyar la Lliga de Campions. Dit i fet. Donat l’èxit de Colònia, on el Barça Borges va guanyar la vuitena Copa d’Europa per a la secció, jugadors, tècnics i directius es van reunir dimarts per sopar en un restaurant de Barcelona i celebrar tots plegats una temporada de doblet.\nAgraiments per a tots\nAl sopar també van assistir el president Sandro Rosell, el vicepresident esportiu Josep Maria Bartomeu i el directiu responsable de la secció d’handbol, Eduard Coll. El president blaugrana els va agrair en nom dels barcelonistes les alegries que els han donat aquesta temporada. El capità Laszlo Nagy va fer balanç d’un any amb bona nota i Xavi Pascual va donar les gràcies als seus jugadors pel que han aconseguit. També va ser el comiat d’Iker Romero, que va manifestar el seu orgull per aquests vuit anys vestint la samarreta blaugrana, en el millor vestidor que ha compartit mai.


CD Rafa Xambó - Andanes - ProductesdelaTerra.CAT\nInici Música>CD Rafa Xambó - Andanes\nRafa Xambó, conegut cantant i sociòleg segueix en primera línia de la música valenciana i ens presenta el seu nou disc "Andanes".\nEn aquest nou treball, Rafa ha tornat a confiar en un dels millors músics del país, Albert Ortega en els arranjaments i la mescla. Però, a més, l'Albert fa una demostració de la seva capacitat musical en la interpretació de cinc instruments. En aquest CD també trobarem la col·laboració de Miquel Gil en un parell de cançons.\n1.- A Glasgow\n2.- Vestit de neu\n4.- L'home de l'andana\n6.- L'eco del somni\n8.- Assassins del sud\n9.- El riu dels ulls\n10.- Cap a casa


Benjamín Palencia exhibeix llibertat i passió d'avantguardista a ses Voltes\n06 maig 2021 16:51\nL'espai mostrarà durant tres mesos un centenar de dibuixos de l'artista madrileny\n«Dues figures» del 1930, per a un llibre de Pablo Neruda.\nCompletant l'exposició que ja dedicà ara fa dos anys a l'artista madrileny Benjamín Palencia, l'Ajuntament de Palma torna a dedicar atenció especial a la rica expressió d'aquest lliure i apassionat representant de l'avantguarda del segle XX. Si en aquella ocasió es mostrà la més popular faceta pictòrica de l'autor, centrada en el paisatgisme d'Espanya, són un centenar els exemplars d'obra gràfica els que testimoniaran a ses Voltes, des de diumenge i al llarg de tres mesos, l'afició i dedicació de Palencia al dibuix.\nConcebut com a obra en si mateixa, més enllà del mer esbós, el dibuix assoleix en mans de Benjamín Palencia sons de multireferencialitat i intens caràcter mercès a la simbiosi de tradició i modernitat. Influències begudes de Picasso, Joan Miró, André Masson, Salvador Dalí i Paul Klee es deixen apreciar en aquesta reunió diversa de dibuixos en què s'exhibeix l'acostament de Palencia a una gran varietat de tècniques.\nLa mostra, prou ampla com per obligar al condicionament de les sales permanents de ses Voltes per fer possible la seva instal·lació, permet també copsar l'estreta relació de Benjamín Palencia amb el món literari d'aquell temps. Director artístic de la companyia teatral lorquiana La Barraca, Palencia deixà entre els seus dibuixos esbossos i cartells d'alguns espectacles, projectes de decorats i creacions per il·lustrar portades de llibres.\nL'exposició, que arriba a Palma pel patrocini realitzat per Lladró, s'integra en la seva gran majoria per peces pertanyents als fons dels hereus de l'artista, dibuixos que en bona part havien estat guardats fins al moment sense exhibir-se.


MadridLa Fiscalia comptava ahir amb un testimoni de luxe: l’autor de totes les investigacions de la Guàrdia Civil a Catalunya relacionades amb el Procés, el cap de la policia judicial Daniel Baena. L’escrit d’acusació del ministeri públic parafraseja paràgrafs sencers dels informes del tinent coronel de l’institut armat. Era, doncs, el moment d’apuntalar la tesi de la rebel·lió, però es va trobar amb un agent que no va aconseguir sustentar davant les defenses la seva tesi d’un “període d’insurrecció” continu des del 19 de setembre, amb l’escorcoll a la seu central d’Unipost a Terrassa, fins al 28 d’octubre, ja amb l’entrada en vigor de l’aplicació de l’article 155 de la Constitució.\nBaena va descriure un “polvorí” a Catalunya durant aquells dies, però va haver d’admetre que no va estar en cap dels llocs dels fets objecte de judici, que es va basar sobretot en informacions de premsa per elaborar els atestats, que cap dels acusats “va mantenir actituds violentes” durant els fets de l’octubre i que l’independentisme ha fet del “civisme i el pacifisme” el seu lema en les manifestacions. En definitiva, que la “insurrecció” no va derivar en detencions ni incidents. És més, va justificar que no es detingués ningú en cap "escrache" –dels 88 que va denunciar– ni tampoc en cap dels 47 “setges” en dependències policials i comandàncies, perquè no era una situació “normal” i es volien “evitar mals majors”.\nEls documents als quals es va aferrar ahir la Fiscalia per provar la rebel·lió són dos: l’agenda Moleskine trobada a casa de l’ex número dos d’Oriol Junqueras, Josep María Jové, i el document EnfoCATs, també detectat en el mateix escorcoll. Baena va veure la seva tesi corroborada “amb l’agenda Moleskine, i després en general sobre el Procés, amb el document EnfoCATs”, segons va assegurar a la fiscal. Però durant l’interrogatori de les defenses es va anar desmuntant el paper dels dos documents. En el primer, va assegurar a la fiscal que el nom de Carme Forcadell ja apareixia com a presidenta del Parlament abans que es constituís la cambra. Després va haver d’admetre que Forcadell no figurava en cap reunió de l’agenda Moleskine. I en relació amb l’EnfoCATs, va assegurar que no van trobar cap altre esment al document, ni en correus interceptats ni en trucades ni en cap altre escorcoll.\nJudici presos polítics Guàrdia Civil Tribunals


Política de privacitat | Copyset Digital\nEn compliment d’allò que disposa l’article 10 de la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de serveis de la societat de la informació i de comerç electrònic, a continuació s’exposen les dades identificatives de l’empresa titular dels drets de propietat intel·lectual i industrial:\nc,/ Tarragona 16\nAquest lloc web (http://www.copysetdigital.com), propietat de Copyset, s’ha creat i dissenyat per donar a conèixer i permetre l’accés general de tots els usuaris d’Internet a la informació corporativa i comercial de Copyset Digital.\nEl present avís legal té com a finalitat establir les condicions generals que regulen l’accés i ús general d’aquest lloc web per part de tots els usuaris, de manera que l’accés i ús d’aquesta implica necessàriament la submissió i acceptació de les condicions generals citades i incloses en aquest avís legal. Copyset es reserva el dret de modificar o actualitzar, en qualsevol moment i sense necessitat d’avís previ, els continguts i serveis d’aquestes disposicions d’accés i ús i, en general, de tots els elements que integrin el disseny i configuració del seu lloc web. Per aquest motiu, es recomana que l’usuari llegeixi detingudament les condicions generals cada cop que desitgi entrar en el lloc web per fer-ne ús, ja que poden sofrir algunes modificacions.\nTots els continguts del lloc web (en endavant els continguts) són propietat intel·lectual de Copyset o, en el seu cas, de tercers, excepte si s’especifica el contrari. A títol merament enunciatiu, s’inclouen en els continguts els textos, fotografies, gràfics, imatges, icones, software, vincles i altres continguts audiovisuals o sonors, així com el seu disseny gràfic i els seus codis font.\nA més a més, les marques, noms comercials o signes distintius són titularitat de Copyset o, en el seu cas, de tercers, excepte si s’especifica el contrari.\nL’usuari haurà de respectar sempre tots els drets de propietat intel·lectual i industrial del lloc web, de titularitat de Copyset o d’altres.\nQueda expressament prohibida la cessió dels drets de propietat intel·lectual d’aquest lloc web.\nEn concret, està prohibida la reproducció, transformació, distribució, comunicació pública, posta a disposició, extracció, reutilització, retransmissió i ús de tota mena, per qualsevol mitjà o procediment, excepte en els casos que estigui legalment permès, és a dir, autoritzat pel titular dels drets corresponents.\nNo obstant això, l’usuari podrà visualitzar i obtenir una còpia privada temporal dels continguts per al seu ús personal, exclusiu i privat en els seus sistemes informàtics (programari i maquinari), sempre que no sigui amb la finalitat de desenvolupar activitats de caràcter comercial o professional, ni amb objectius de distribució, modificació, alteració o descompilació. La infracció de qualsevol dels drets abans esmentats pot constituir una vulneració de les presents condicions, així com un delicte d’acord amb els articles 270 i següents del Codi Penal.\nCopyset es reserva el dret d’actualitzar o modificar els continguts d’aquest lloc web sense previ avís.\nEls continguts del lloc web, en especial les referències informatives, tècniques o publicitàries, excepte que s’indiqui expressament el contrari, no constitueixen una oferta vinculant. Copyset es reserva el dret d’introduir modificacions o ometre parcialment o totalment els continguts actuals del lloc web quan ho consideri adient, així com d’impedir o restringir l’accés de manera temporal o permanent.\n5. Política de privacitat i protecció de dades\nD’acord amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999, s’informa a l’usuari que les seves dades s’incorporaran a un fitxer de dades de Copyset amb la finalitat de complir amb el seu objecte social. L’usuari autoritza Copyset a utilitzar les seves dades personals amb finalitats informatives i comercials, i a enviar informacions publicitàries relacionades amb els seus productes i serveis.\nCopyset compleix íntegrament la legislació vigent en matèria de protecció de dades de caràcter personal. Copyset ha adoptat les mesures tècniques necessàries per mantenir el nivell de seguretat requerit, segons el tipus de dades personals tractades i les circumstàncies del tractament, per tal d’evitar, en la mesura que sigui possible i sempre segons l’estat de la tècnica, la seva alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat.\nQuan se sol·liciti l’emplenament d’un formulari on es recullin dades de caràcter personal, s’informarà el client o usuari de la informació de la finalitat per a la qual es recullen les dades, de la identitat i adreça del responsable del fitxer, i de la facultat de l’usuari per exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició al tractament de les seves dades. Les dades personals recollides només seran tractades i/o cedides amb la finalitat expressada, i sempre amb el consentiment de l’usuari o client.\nAlgunes de les pàgines del lloc web disposen de galetes, petits fitxers de dades que es generen a l’ordinador de l’usuari o client i que permeten que els nostres sistemes recordin l’idioma escollit, així com altres característiques o preferències de navegació de l’usuari en la seva primera sessió. Aquestes galetes no són invasives, ni nocives, ni contenen dades de caràcter personal, ja que la seva única funció és personalitzar la navegació de la manera abans esmentada.\nL’usuari tindrà dret a accedir, oposar-se, rectificar i/o cancel·lar les seves dades dirigint-se per escrit a Copyset, a l’adreça que consta en aquest document o per correu electrònic a copyset@copysetdigital.com.\n6. Enllaços de tercers al lloc web de Copyset\nL’usuari d’Internet que vulgui introduir un enllaç des de la seva pàgina web al lloc web de Copyset haurà d’obtenir autorització prèvia de Copyset per escrit. A més a més, haurà de complir les obligacions següents:\nL’enllaç o link únicament vincularà amb la pàgina principal, excepte si es compta amb l’autorització expressa per redireccionar a una pàgina secundària, que en cap cas podrà ser reproduïda de cap manera.\nQueda prohibit de forma expressa establir frames o marcs de qualsevol tipus que envoltin el lloc web o permetin la visualització de la informació, activitats, serveis o productes a través d’adreces d’Internet diferents de la d’aquest lloc web.\nEl link o la pàgina d’enllaç no podrà desenvolupar activitats o fer ús de dispositius que siguin contraris a les lleis, la moral o l’ordre públic.\nEn cap cas es portaran a terme, des del lloc web on es troba l’enllaç, manifestacions falses, inexactes o incorrectes sobre Copyset, els seus empleats o els seus productes i serveis.\nEl remitent no podrà fer servir la marca gràfica o mixta, ni qualsevol altre signe distintiu de Copyset dins del seu lloc web, excepte en els casos autoritzats de forma expressa per Copyset.\nEn qualsevol cas, l’usuari respondrà dels danys i perjudicis de tot tipus que Copyset pugui sofrir com a conseqüència de l’incompliment de qualsevol de les obligacions a les quals queda sotmès mitjançant aquest avís legal o, si escau, per les condicions particulars d’aplicació.\n7.1 Accés al lloc web\nCopyset no es responsabilitza dels danys o perjudicis de qualsevol mena produïts a l’usuari causats per errors o desconnexions de les xarxes de telecomunicacions que ocasionen la suspensió, cancel·lació o interrupció del servei del lloc web durant la prestació d’aquest servei o amb caràcter previ.\n7.2 Protecció de dades personals\nCopyset garanteix el compliment íntegre de les obligacions establertes, així com la implementació de les mesures de seguretat que estableix l’article 9 de la Llei 15/1999 de protecció de dades de caràcter personal (en endavant LOPD) i el seu Reglament de desenvolupament aprovat per Real Decret 1720/2007, de 21 de desembre.\n7.3 Qualitat del servei\nL’accés al lloc web no implica l’obligació per part de Copyset de controlar l'absència de virus, cucs o qualsevol altre element informàtic nociu. Correspon a l’usuari, en tot cas, disposar d’instruments adients per a la detecció i desinfecció de programes informàtics nocius.\n7.4 Els continguts\nCopyset no es responsabilitza de les decisions preses a partir de la informació subministrada al lloc web, ni dels danys i perjudicis produïts a l’usuari o altres amb motiu d’actuacions que tinguin com a únic fonament la informació obtinguda a través del lloc web.\n7.5 Enllaços o links\nEl servei d’accés al lloc web inclou dispositius tècnics d’enllaç que permeten a l’usuari accedir a altres pàgines i portals d’Internet. En aquests casos, Copyset actua com a prestador de serveis d'intermediació, de conformitat amb l’article 17 de la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de serveis de la societat de la informació i el comerç electrònic (LSSI), i només serà responsable dels continguts i serveis subministrats en els llocs enllaçats en la mesura que tingui coneixement efectiu de la il·licitud i no hagi desactivat l’enllaç amb la diligència adient.\nEn el cas que l’usuari consideri que existeix un lloc enllaçat amb continguts il·lícits o inadequats, podrà comunicar-ho a Copyset, d’acord amb el procediment i els efectes establerts a la clàusula 6, sense que en cap cas aquesta comunicació comporti l’obligació de retirar l'enllaç corresponent.\nL’existència d’enllaços o links no ha de pressuposar l’existència d’acords amb els responsables o titulars d’aquests enllaços, ni la recomanació, promoció o identificació de Copyset amb les manifestacions, continguts o serveis proveïts.\nCopyset no coneix els continguts i serveis dels enllaços o links i, per tant, no es fa responsable dels danys produïts per la il·licitud, qualitat, desactualització, indisponibilitat, error o inutilitat dels continguts i/o serveis dels enllaços o links ni de qualsevol altre dany que no sigui imputable directament a Copyset.\nAquestes condicions d’accés queden subjectes a l’ordenament jurídic espanyol. Per a la resolució de qualsevol conflicte que pugui derivar-se de l'accés al lloc web, l'usuari i Copyset acorden sotmetre's expressament als jutjats i tribunals de la ciutat de Barcelona (Barcelona), amb renúncia a qualsevol altre fur general o especial que els pugui correspondre.


Els càmpings de Tarragona afronten un agost que fregarà el ple absolut\ninici / notícies / Els càmpings de Tarragona afronten un agost que fregarà el ple absolut\nPublicat dimarts 08 de Agost de 2017 07:17\nDes de l’associació de càmpings de la ciutat, ja fa setmanes que treballen a molt bon ritme, en un any on les bones condicions meteorològiques els han afavorit.\nLa temporada forta turística presenta bones expectatives i previsions d'ocupació que podrien arribar al ple total, especialment, durant aquest mes d’agost.\nEls càmpings, conscients de que el client cada cop demana alguna cosa més que l’oferta de sol i platja, ofereixen tot d’activitats alternatives i fan també de prescriptors de l’oferta que ofereix la ciutat de Tarragona.\nEl president de l’associació Càmpings Tarragona, Agustí Peyra, recorda que en plena campanya donen feina a una forquilla d’entre 500 i 1.000 persones. Diu que el client és fonamentalment familiar, molts dels quals són fills o néts dels que venien fa 50 anys.\nDes del passat 15 de juliol estan en plena campanya alta, amb un creixement del 3% en bugalows i mobile home.\nUna oferta que ha canviat molt respecte la dels anys seixanta, on el campista pràcticament demanava un boci de terra per parar la tenda canadenca. Ho explicava en un programa de Tarragona Ràdio, Jacinto Gisbert del càmping les Salines. Roger Trillas, del càmping Trillas, diu que això s’ha capgirat, i ara hi ha tota una oferta complementària més enllà del sol i platja.\nEl sector es nodreix del turisme estranger, que enguany ha augmentat la seva presència. El públic francès segueix sent l'estrella, també hi ha força turistes d'Holanda i d'Alemanya.\nSegueix la forta recuperació del campista de proximitat. Molts d’ells, fa anys que vénen al territori, com el Patrick, que és francès o el Juanjo, de la Rioja, que en fa 39 que va al càmping Trillas.\nEl turisme procedent de la resta de l'Estat, en especial el que ve de zones que estan a tocar de Tarragona com el País Valencià, Aragó o el País Basc, també els trobem aquest agost en els càmpings tarragonins.


Covid-19: Convertir pavellons en hospitals en 10 dies\nMirem la pandèmia des de dos punts de vista diferents: un malalt de Covid i una enginyeria\nCovid-19 o com convertir espais esportius en hospitals en menys de 10 dies\nEn aquest article mirem la pandèmia i la vida als hospitals des de dos punts de vista diferents: un malalt de COVID ubicat en una instal·lació adaptada i una enginyeria encarregada de fer possible la conversió de pavellons esportius en hospitals amb l’objectiu de salvar vides.\nCada dia, a les vuit del vespre, la ciutadania surt als balcons a aplaudir la tasca del personal sanitari que ha vist com la seva vida i la seva feina canviava de la nit al dia. Però, qui ha darrere de l’adaptació de les instal·lacions?, qui ha fet possible que els respiradors i l’oxigen arribés als pacients per salvar-los la vida? Com es viu la malaltia aïllat en un entorn provisional i amb personal no específic?\nLa Carmen Rodríguez, Coordinadora de l'àrea tècnica de l’ACI, va començar a trobar-se malament el 30 de març. Feia dues setmanes que el país estava confinat i els hospitals començaven a saturar-se. No hi havia proves disponibles i després de diverses trucades i visites al CAP, va ser ingressada a l’Hospital Clínic de Barcelona amb un diagnòstic de Covid-19 amb pneumònia lateral que li impedia respirar sense oxigen.\n“Vaig passar l’ingrés hospitalari en una àrea adaptada de la planta de psiquiatria infantil del Clínic. Això comporta instal·lacions pensades per a malalts psíquics i, per exemple, no pots obrir les finestres per ventilar l’habitació, tens càmeres de seguretat, no tens una dutxa normal ni un timbre per trucar al personal sanitari. En el meu cas, vaig passar 10 dies aïllada en una habitació, connectada a l’oxigen, amb un únic contacte diari amb les infermeres que entraven amb els EPIS de seguretat per mesurar-me la temperatura i prendre’m mostres de sang. En una habitació sense aire fresc, havien de treballar amb capes de roba d’un sol ús, mascareta i pantalla protectora, doble guant i massa hores de dobles torns, cosa que resultava realment difícil. A més, el personal no era especialista en infeccioses i llegia als seus ulls por i inseguretat. Malgrat que va ser una experiència gens agradable, els hi estic molt agraïda” – ens explica la Carmen.\nPer entendre com és possible que un sistema sanitari com el nostre pugui arribar a quasi col·lapsar, és necessari fer una mirada enrere per veure com va evolucionar la situació.\nEn un primer estadi, els CAPS es saturen i comencen a derivar pacients amb quadres greus cap als hospitals. Cada cop hi ha més malalts que necessiten cures intensives i les UCI’S dels centres hospitalaris no donen a l’abast. Per intentar donar resposta a aquesta necessitat, els mateixos hospitals transformen espais amb altres usos a àrees UCI dins de les seves instal·lacions multiplicant, així, les zones de cures intensives. Malgrat tot, la corba dels malalts segueix pujant i les administracions veuen amb preocupació que ja no hi ha més llits disponibles. En aquest punt, es comencen a pensar en “hospitals de campanya” per donar cobertura a una població cada cop més emmalaltida.\nPer veure l’enfoc des de l’altra banda, contactem amb JG Ingenieros, una consultora d’enginyeria amb molta experiència en disseny i execució de projectes d’instal·lacions hospitalàries. Per la seva dilatada trajectòria van ser cridats per dur a terme 5 projectes diferents d’adequació d’instal·lacions en hospitals efímers.\nVan treballar en diversos projectes: van participar en la dotació de 100 llits d’UCI a l’interior d’espais hospitalaris i es va projectar l’adequació d’edificis municipals a Tarragona, Lleida i Girona. Cal dir que, per sort, aquests últims no es van arribar a executar perquè la corba dels malalts va poder ser assumida per les instal·lacions hospitalàries existents.\nEn Lluís de la Torre, coordinador del projecte de Lleida, ens explica que en circumstàncies normals es dissenya un projecte, s’aprova i després s’executa en un procés que dura mesos. En aquesta situació d’emergència es van canviar tots els protocols i es treballava de la mà amb tots els agents que havien d’intervenir in situ.\nA l’hora de fer el disseny es van tenir en compte 3 factors:\nAmb quines instal·lacions comptàvem? Havien d’estar a prop dels hospitals de referència i tenir uns mínims requisits per tal d’haver de fer les mínimes adequacions possibles.\nQuins equipaments podíem aconseguir? En un entorn caòtic amb des abastiment general de respiradors i altres materials essencials, calia ser imaginatiu per fer les adaptacions necessàries per proveir de llits, unitats respiratòries, separadors, dutxes o lavabos.\nAmb quin personal comptàvem? Cal recordar que en aquell moment, la majoria de les empreses estaven en un ERTO i els desplaçaments eren restringits. Per tant, necessitaven muntadors i instal·ladors locals.\nPer projectar aquestes solucions d’emergència van treballar contra-rellotge i en equip arquitectes, enginyers, personal sanitari i Institucions públiques, per aportar solucions a una situació que es desbordava i que canviava a mida que passaven els dies. En només una setmana llarga van ser capaços de dissenyar la transformació de pavellons esportius en instal·lacions hospitalàries de forma que es podien posar en marxa i executar aquests canvis en només 10 dies des del moment en que les institucions donessin l’ordre.\nUn altra característica que complicava les coses era que la malaltia evolucionava, les corbes d’infectats canviava i per tant, les necessitats assistencials també.\nInicialment, es van dissenyar les instal·lacions per acollir els malalts menys greus, amb un cert grau d’autonomia però que encara necessitaven oxigen. Aquests pacients no podien aïllar-se als seus domicilis per possibles contagis a grups de risc o familiars i calia proporcionar-los un lloc on estar assistits. Més tard, els fluxos d’informació contínua amb el personal assistencial van demandar que es necessitava també acollir a pacients més greus amb una dependència més alta. Per tant, aquest fet va fer que el disseny de les instal·lacions anés canviant per adaptar aquestes a les necessitats del pacient objectiu que havia de ser-ne l’usuari final. La feina en equip d’enginyers, arquitectes i industrials ho va fer possible en un temps rècord.\nEn Lluís ens explica que “el millor objectiu assolit per resoldre aquesta crisi és que hem treballat en equip durant el procés de disseny incloent-hi la part assistencial. Això ha estat un fet clau a l’hora de determinar les necessitats reals que només els que treballen a primera línia poden determinar. Detalls com els circuits òptims, la gestió del material de rebuig, la logística dels àpats, les necessitats de bugaderia o seguretat, la sortida i l’entrada de pacients o la gestió de les defuncions van marcar de forma crucial un disseny ràpid i òptim amb un marge d’error molt petit”.\n“Aquesta situació de crisi ha fet que sorgeixin els líders naturals. Els equips tiraven endavant i la feina sortia gràcies a persones que tenen un talent natural per liderar i prendre decisions de forma resolutiva, deixant de banda el càrrec o posició en la que es trobaven. És una experiència enriquidora treballar en equip amb gent que té ganes de tirar les coses endavant sense posar pals a les rodes ni massa burocràcia” ens explica Vicens Garcia, Director Gerent de JG Ingenieros.\nCom a reflexió final, el sentiment comú a tots dos és d’agraïment cap a les persones que han intervingut en cadascuna de les fases: infermeres, metges, responsables de càtering, neteja, industrials de diversos àmbits (fusters, paviments, electricitat, fusters, telecomunicacions, gasistes i un llarg etc.) i també als responsables de les diferents institucions del Catsalut, SEM, Hospitals de referència, Ajuntaments i altres entitats públiques que han participat en aquests projectes.\nAconseguir que les instal·lacions hospitalàries estiguin preparades, amb els equipaments sanitaris necessaris i el personal assistencial suficient és el nou repte pel que cal treballar, ja que de l’anticipació a possibles rebrots dependrà l’èxit en la lluita contra aquesta pandèmia.


L’entorn escolar en temps del COVID-19 - Joves i Mobilitat | Protegits a l’escola, com protegim també la mobilitat del seu entorn?\nDavant d’un possible rebrot del COVID-19 al curs escolar 2020-2021, ens fem ressò de les recomanacions que algunes institucions i entitats han fet per prevenir els accessos i l’entorn dels centres educatius.\nAquestes recomanacions incideixen sempre en dos aspectes bàsics: la higiene personal (neteja de mans i ús de màscares) i el manteniment de la distància física entre persones, intentant evitar les aglomeracions a l’entorn dels centres educatius i impulsant la mobilitat activa a les escoles i instituts.\nA Catalunya, el Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya ha elaborat el “Pla d’actuació per al curs 2020-2021 per a centres educatius en el marc de la pandèmia” amb l’objectiu de que aquests continuïn sent espais on l’activitat educativa es pugui dur a terme d’una manera segura i confortable. Entre d’altres mesures, contempla la regulació de les entrades i sortides del centre, per a que es facin de manera esglaonada, tenint en compte el nombre d’accessos i el nombre de grups estables.\nUn altre document complementari del Departament d’Educació és el de “Gestió de casos COVID-19 als centres educatius”, el protocol que hauran de seguir en la gestió dels possibles casos de COVID-19 que es puguin produir durant el curs 2020-21.\nA Catalunya també el RACC ha elaborat el document “Recomanacions per desplaçar-se de forma segura” on es donen consells per fer desplaçaments de manera segura a diferents modes de transport.\nFinalment, cal destacar també el document “Mobilitat i COVID-19: Com hem de redissenyar el transport per a un nou futur?” elaborat per l’Institut de Salut Global de Barcelona (ISGlobal)


L’Ajuntament del Palau d’Anglesola instal·la sistema de videovigilància als edificis municipals – Comarques de Ponent\nL’Ajuntament del Palau d’Anglesola instal·la sistema de videovigilància als edificis municipals\nL’Ajuntament del Palau d’Anglesola ha encarregat la instal·lació de videovigilància i sistemes de seguretat als principals edificis municipals. En concret es col·locaran càmeres i gravadors digitals a l’edifici de la Casa de la Vila, al local sociocultural, poliesportiu, tanatori i magatzem municipal.\nEl pressupost total d’aquests sistemes de seguretat és de 9.500 euros i L’empresa que duu a terme aquestes millores és ‘SiC24 Serveis de Seguretat’.\nMontserrat Meseguer, alcaldessa del municipi, explica que alguns d’aquests edificis també s’equiparan amb alarmes o sirenes d’avís acústic. Tots els avisos i incidències es canalitzaran durant les 24 hores del dia a una central receptora d’alarmes, amb connexió a la policia. “La finalitat d’aquestes millores és la protecció dels béns municipals davant el creixent vandalisme que amb les destrosses que ocasiona suposa cada any uns 20.000 euros de despesa a les arques municipals”, finalitza Meseguer.


El Mago Pop gestionarà el Teatre Victòria de Barcelona - VilaWeb\nEl Teatre Lliure normalitza la transsexualitat amb una obra de Didier Ruiz\tEl Teatre Lliure normalitza la transsexualitat amb una obra de Didier Ruiz\n'El mercader de Venècia', l'obra de Shakespeare sobre el naixement de la banca, a la sala Versus Glòries\t'El mercader de Venècia', l'obra de Shakespeare sobre el naixement de la banca, a la sala Versus Glòries\nCarme Elias i Vicky Peña protagonitzen 'Què va passar amb Bette Davis i Joan Crawford?' al Teatre Akadèmia\tCarme Elias i Vicky Peña protagonitzen 'Què va passar amb Bette Davis i Joan Crawford?' al Teatre Akadèmia\nEls millors talents de tot el món es reuneixen al festival de Màgia de Badalona\tEls millors talents de tot el món es reuneixen al festival de Màgia de Badalona\nEl Mago Pop gestionarà el Teatre Victòria de Barcelona a partir de juny\nLa compra a la societat Tres per 3 es formalitzarà abans de l’estiu\nEl Mago Pop, àlies artístic de l’il·lusionista Antonio Díaz, serà el nou propietari del Teatre Victòria a partir del mes de juny. Així ho ha confirmat l’artista acompanyat pels responsables de la societat Tres per 3 (Tricicle, Dagoll Dagom i Anexa) que ha gestionat el teatre del Paral·lel des de l’any 1986.\nPop ha expressat que gestionar ‘un dels teatres més importants de la ciutat’ i convertir-lo en la seva casa escènica és ‘un somni personal i professional’.\nLa línia de programació del teatre mantindrà sota la seva gestió l’aposta per grans espectacles ‘independentment del gènere’. ‘No serà un teatre (només) de màgia’, ha avisat un Pop que, no obstant això, inaugurarà la propera temporada amb el seu aplaudit muntatge ‘Nada es impossible’, a partir del setembre del 2019.


Consell escolar - Escola d'Art d'Olot -->\nEls membres del consell escolar són elegits per un període de quatre anys i es renoven per meitats cada dos anys. Les eleccions per a la renovació del consell escolar les convoca el director del centre públic o la persona titular del centre privat concertat.\nEl consell escolar ha d’aprovar les seves normes de funcionament. En allò que no estigui previst per aquestes normes, s’han d’aplicar les normes reguladores dels òrgans col·legiats de l’Administració de la Generalitat.\nRenovació del consell escolar (Eleccions 2021)\nEl consell escolar renovat s’ha de constituir abans de finalitzar el període lectiu del mes de desembre. Les eleccions per a la constitució o renovació de membres del consell escolar, les convoca el director o directora del centre públic o la persona titular del centre privat concertat, amb quinze dies d’antelació, dintre del període que fixa el Departament d’Ensenyament.\n2021 CE info renovació\nComposició del consell escolar de\nl’EASD d’Olot (desembre de 2018)\nPresident (Director de l’Escola):\nRepresentant de l’Ajuntament d’Olot:\nM. Asumpció Camps\nRosa Aguiló Miquel: 2018/2019 al 2021/2022\nJordi Bartrina Barberí: 2016/2017 al 2019/2020\nEstel Carrillo Badosa: 2016/2017 al 2019/2020\nMar Domene Danés: 2016/2017 al 2019/2020\nCarles Vaquero Barnadas: 2018/2019 al 2021/2022\nJaume Vilanova Bartrolí: 2018/2019 al 2021/2022\nCarla Bigas Deitg: 2016/2017 al 2019/2020\nAlexandra Carmen Capdevila Vilhjalmsdottir: 2017/2018 al 2020/2021\nPatricia Santos Fernández: 2018/2019 al 2021/2022\nSergio Brun Cuesta: 2019/2020 al 2022/2023\nGuillem Mandado Marín: 2018/2019 al 2021/2022\nIvan Feijoo Fernández : 2019/2020 al 2022/2023\nAnna Collell: 2016/2017 al 2019/2020


Projecció de Solitud a l'Alfolí - Canal 10 Empordà\nProjecció de Solitud a l'Alfolí\nEl nebot de Caterina Albert cedeix a l'Ajuntament el llibre de condolències a la mort de l'escriptora. Ho va fer públic ahir al vespre, en l'acte de projecció de l'adaptació cinematogràfica de la novel·la Solitud, de Romà Guardiet.\nL'Alfolí de la Sal exposarà aquest cap de setmana l'original dels fulls amb els missatges de condolència que es van recollir el dia de l'enterrament de Caterina Albert, l'any 1966. Els documents originals van ser cedits pel nebot de l'escriptora, ahir, aprofitant la projecció pública de l'adaptació cinematogràfica de l'obra més emblemàtica de Caterina Albert - Víctor Català, Solitud.\nAquests documents es restauraran i es conservaran a l'arxiu històric municipal. Però abans del seu dipòsit, seran exposats públicament a l'Alfolí de la Sal durant tot aquest cap de setmana, coincidint amb la celebració de La Vila del Llibre. L'alcalde, Víctor Puga, va agrair públicament la donació.\nLluís Albert va rebre també la felicitació del director de la versió pel·lícula de "Solitud", Romà Guardiet, que ahir va ser present a la projecció programada a l'Alfolí mateix. Guardiet va agrair les facilitats que va trobar per a realitzar el projecte.\nLa pel·lícula es va estrenar l'any 1991. Transcorreguts quasi trenta anys, el seu director ha recordat com no va ser un treball fàcil i aquells aspectes més destacats de l'adaptació.\nLa projecció era la segona del cicle "Projeccions a l'Alfolí" que continuarà la setmana vinent amb una pel·lícula al·lusiva al Dia Internacional de la Dona.\nEl CAP comença a fer proves PCR


DIUMENGE XXXIII | Església de Manacor\n← SANT MIQUEL DE SON CARRIÓ\nVISITA GUIADA A SEU →\nPublicada el 15 noviembre, 2013 por Joan\nDomingo33 TO -C-BENE-PAGOLA 2013-11-17 (1)\nAquest cap de setmana comencen les festes de Crist Rei. A la missa de les 19 h. D’aquest diumenge dia 17 el Sr. Bisbe confirmarà un grup de joves a la mencionada parròquia.\nDissabte que ve hi haurà un sopar per les obres realitzades a la Parròquia de Crist Rei; serà a les 20 h. En el saló parroquial. Els tiquets es poden adquirir a qualsevol de les tres Parròquies. El donatiu és de 12 €.\nAmb el lema “L’Església amb tots, al servei de tots”.\nAmb motiu de l’Església Diocesana, que se celebra aquest diumenge 17 de novembre, l’Església informa sobre la seva tasca a favor de la societat. Alhora fa públic el balanç econòmic de 2012 que es pot consultar de manera íntegra al Butlletí Oficial del Bisbat de Mallorca.\nL’Església a Mallorca ha atès més de 54.000 persones durant l’últim any a hospitals, ambulatoris, cases d’ancians, invàlids i minusvàlids, orfenats i guarderies. Cal sumar l’ajuda que les diverses Càritas, diocesana i parroquials, ofereixen, incansablement, a les comunitats cristianes.\nHi ha 118 missioners mallorquins repartits per tot el món: sacerdots, religiosos i religioses, seglars… Al llarg del 2012 s’han celebrat 4.000 primeres comunions, 810 confirmacions i 1.160 casaments per l’Església. Tots han trobat en cadascuna de les parròquies mallorquines un lloc on viure i celebrar la seva fe.\nUnes 50.000 persones han estat ateses per institucions de l’Església a centres assistencials i socials a Mallorca, 25.000 d’ells a hospitals, ambulatoris i dispensaris. Més de 1.400 persones grans han rebut calor humana a cases i residències, i tants d’altres han rebut ajuda de l’Església a centres d’assistència a immigrants i refugiats, rehabilitació de drogodependents, institucions per a la promoció de l’ocupació i l’eradicació de la pobresa.\nRESUM ECONÒMIC DE LA DIÒCESI\nTradicionalment, el Dia de l’Església Diocesana publica el resum econòmic i material informatiu de les activitats més importants que realitza. Pel que fa a l’Administració Diocesana, el 2012 s’ingressaren 4.658.264 euros, repartits en activitats, subvencions i donacions, IRPF i financers, 757.861 € menys que el 2011. Quant a les despeses, es constata una gran contenció en la despesa, que passa de 5.796.700 el 2011 a 4.589.669 euros.\nLes administracions parroquials segueixen la mateixa tendència. Els comptes ordinaris es mantenen, amb una sensible davallada de les entrades econòmiques, mentre que les sortides de l’apartat d’obres disminueixen un 46% de 2011 a 2012. El deute acumulat pels temples parroquials ascendí el 2012 a 9.609.789 €, un 8% més que l’any precedent.


Com fer exercici quan baixen les temperatures? | Clínica Corachan\nCom fer exercici quan baixen les temperatures?\nArriba l'hivern i amb ell les tardes de pel·lícula, sofà i manta, llibres, cafès i infusions calentes.\nI encara que en aquesta època de l'any et costi més sortir al carrer a practicar esport, continua sent de vital importància per a ajudar-te a alliberar estrès, mantenir el teu pes i reduir el risc de desenvolupar malalties cardíaques. A més entrenar a baixes temperatures accelera la crema de calories, ho sabies?\nAixí que t'animem que no et quedis a casa i surtis al carrer a practicar l'esport que més t'agradi.\nQuins són els beneficis de practicar esport a l'hivern?\nMés despesa de calories: a l'hivern, el cos treballa més per a regular la temperatura interna enfront dels elements externs, i això ho aconsegueix consumint més calories i part del greix acumulat.\nCor més fort: un clima fred enforteix el cor, ja que fa que aquest hagi d'esforçar-se més per a distribuir la sang pel cos. Si practiques exercici a l'hivern, les teves probabilitats de desenvolupar malalties cardiovasculars en un futur, es reduiran.\nActiva el sistema immunitari: la pràctica d'activitat física a l'hivern no sols t'ajuda a mantenir el teu cos en bon estat, sinó que també alenteix l'envelliment de les cèl·lules i del cos.\nMés resistència: és important mantenir-te activ@ per a estimular el cos a cremar calories emmagatzemades. Movent-te, guanyaràs en resistència i flexibilitat proporcionades gràcies a una activitat física regular.\nCom veus, realitzar esport en aquesta època de l'any té múltiples beneficis per a l'organisme i el canvi estacional no ha de ser una excusa per a deixar de practicar-lo. Et donarem alguns consells per a fer-ho de la millor manera.\nConsells per a practicar esport a l'hivern\nPer a poder realitzar exercici sense constipar-te ni lesionar-te a l'hivern, et compartim alguns consells que podràs aplicar cada vegada que surtis a fer esport.\nUn dels errors més comuns quan es practica esport en l'exterior a l'hivern és no fer correctament un escalfament previ, que hauria de ser una mica més llarg del que faries la resta de l'any (10-15 minuts). Això és imprescindible perquè el cos s'aclimati a la temperatura exterior i poder, així, evitar lesions.\nTambé has d'equipar-te amb la roba adequada depenent de la temperatura. Sobretot, és recomanable portar diverses capes de roba fina que t'abriguin al principi i al final, però que puguis llevar-te a la meitat de l'activitat per a no constipar-te.\nEvita peces de cotó per a la primera capa de roba, ja que reté la suor i es queda humida. En aquest cas, seria més recomanable usar un teixit més transpirable.\nSi les temperatures són molt baixes, també hauràs de protegir adequadament les extremitats com el cap, el coll, mans i peus, a més d'hidratar bé zones sensibles com els llavis i el nas.\nEn el cas que realitzis exercici prop de la neu, hauràs d'utilitzar protector solar, ja que la teva pell està molt més exposada al sol degut a aquest efecte reflex que crea la neu. En aquest cas, també seria recomanable usar ulleres de sol adequades.\nLes hores recomanades per a practicar esport són aquelles en les quals el sol tingui presència, evitant la primera hora del matí i la tarda, on a penes hi ha sol i les temperatures baixen.\nPer a prevenir el refredat, també hauràs d'evitar recorreguts que incloguin llocs on puguin crear-se plaques de gel o on puguis mullar-te, així com els recorreguts on el vent bufi més fort.\nUna vegada acabat l'exercici, hauràs de llevar-te la roba humida de suor al més aviat possible.\nA més, és recomanable que acudeixis al metge per a qualsevol consulta o dubte que tinguis, així com lesions o incomoditats que puguin sorgir en practicar esport.\nA la Clínica Corachan comptem amb la Unitat de Medicina Esportiva Corachan Esport que realitza reconeixements mèdics a esportistes aficionats o professionals, així com el diagnòstic, tractament i prevenció de lesions o altres patologies relacionades amb la pràctica esportiva.\n5 consells saludables per a superar la volta a la rutina\nLa volta a la rutina al setembre pot ser aclaparadora, causant estrès emocional, melancolia o angoixa, és per això q...\nSol, platja... i mascareta?\nA l'hora de preparar la bossa de platja, aquest any també cal tenir en compte la mascareta i el gel hidroalcohàlic! P...\nQuan cal acudir al pediatre?\nDurant la pandèmia, les visites de control i vacunació amb el pediatre o les consultes a diferents especialitats pedi...


Al voltant de la meditació: 2013\nPublicat per Josep M. Basart a les 11:22 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nDesitjar el bé d'algú no costa gaire, encara menys si és algú proper. Practicar el bé ja ens costa més. Practicar el bé sense condicions és inusual, i fer-ho sempre així és a l'abast de molt poques persones.\nNo posar condicions al bé significa, entre d'altres coses, ser capaç d'ajudar algú a qui no havies pensat d'ajudar. Algú que potser ni coneixes i que es presenta de cop i volta amb alguna necessitat. Significa, especialment, ser capaç d'ajudar d'una manera que no pots triar i que potser, d'entrada, et resulta desagradable o inoportuna. Sovint volem posar condicions al bé, a l'ajut: escollir el destinatari (algú que consideres que sí que s'ho mereix), el moment, la forma i la mesura. En acabat, n'esperes un agraïment, que et reconeguin la generositat... És essencial tenir sempre present que personalment no ajudem mai ningú: l'ajut arriba sempre a través nostre, només en som els mitjancers.\nEl bé amb condicions, tot i que pot resultar beneficiós per a qui el rep, no ho és pas mai per a qui el practica. Encara no és un bé que surt d'un cor ben obert. Surt del cap, d'un pensament interessat que calcula i (potser) troba una manera més refinada de satisfer l'ego. Convé reconèixer aquests moviments i desemmascarar-los. Però no cal mortificar-se ni ésser massa sever amb ells. N'hi ha prou amb ser-ne conscient, amb no enganyar-se. Només podem avançar a partir del punt en què ens trobem. Practicar el bé condicionat és preferible a negar-se sistemàticament a ajudar. Però el bé condicionat hauria de quedar enrere definitivament si de debò estem compromesos a treballar per la llibertat vertadera.\nPublicat per Josep M. Basart a les 18:59 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\n"La vida es converteix en una font de patiment quan la identifiques o la barreges amb el món dels fenòmens."\n"En la vida cada cosa arriba quan és l'hora; és només l'actitud de la ment la que ens hi fa veure una causa de felicitat o de dissort."\n"Ets infeliç quan busques el goig i la pau en condicions i objectes externs que, per la seva naturalesa, són incapaços de proveir l'estat de perfecció que enyores."\n"Només podem ser bons i caritatius quan actuem i vivim en el pla elevat en què no tenim el sentiment egoista de ser els autors de les nostres accions."\n"El propi cor és el millor llibre que podem llegir cada dia. Vigilem de prop tots els seus moviments. Allò que ens convé és mantenir-nos-en a part i observar com a testimonis les seves activitats. Això ho podem assolir del tot en la meditació."\n"Una innocència d'infant, un amor pur que abasta igualment totes les criatures, i una actitud serena i benefactora per a tothom; així es presenta qui ha guanyat l'estat de benedicció."\n"El nostre objectiu no és tan sols assolir el coneixement de la Veritat, sinó que també ens cal viure i servir com a instrument dòcil en mans de la Veritat."\n"La imperfecció només hi és en la imatge que ens fem de la vida exterior. Podem estar lliures de la consciència de l'ego i, no obstant això, viure enmig dels quefers d'aquest món en un estat de llibertat i pau perfectes."\n"Quan volem aconseguir la pau interior podem dur a terme molts canvis en la nostra vida externa i en tot allò que ve de fora. Però els milers de persones que volten pel món buscant condicions favorables per realitzar aquesta pau han hagut de reconèixer que no ho han aconseguit. Això és així perquè el canvi s'ha de fer en la nostra visió interior."\n(Textos adaptats de Pensamientos. Swâmi Râmdâs. Barcelona: José J. de Olañeta, Editor, 2001.)\nPublicat per Josep M. Basart a les 22:42 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nTotes les cèl·lules del cos es van renovant constantment. A una velocitat o altra segons el tipus de cèlu·la, totes neixen, es mantenen un cert temps i moren. El procés de renovació no s'atura mentre hi ha vida en el cos. No hi ha doncs un organisme que es mantingui immutable, tot i que es conserva la continuïtat en l'existència a través del canvi.\nLes disciplines científiques que estudien el cervell han arribat a la conclusió que no hi ha en ell cap centre de comandament, cap directora d'orquestra. Dit d'una altra manera, els múltiples processos que operen simultàniament es comuniquen i interaccionen sense la intervenció de cap organ encarregat de gestionar el conjunt.\nCreiem que hi ha una separació clara entre cada cos i l'exterior (de pell endins o de pell enfora), però quan ho examinem amb una mica d'atenció no sembla pas així. Mentre estem desperts els cinc sentits ens mantenen pendents dels fenòmens externs. Allò que veiem, sentim, olorem, tastem o toquem s'integra a l'interior, però procedeix de l'exterior. És, alhora, dins nostre i fora nostre. La pròpia pell és tant dins com fora de nosaltres, i l'aire que ens manté amb vida entra i surt constantment dels pulmons.\nEls pensaments, els records, les creences i les projeccions s'alimenten de la interacció amb el món i canvien o es refan al llarg del temps. Sense aquesta interacció originada ja en el ventre de la mare, i mai més no interrompuda, no seria possible cap adquisició d'habilitats, de coneixements, d'opinions o d'actituds. Això mateix succeeix amb les emocions i els sentiments. Es manifesten i es transformen a partir de tota mena de vivències i d'experiències, breus o perllongades, intenses o superficials.\nAleshores, quin espai queda per a aquest hipotètic jo que es creu aïllat, autònom, estable i ben definit? En què consisteix? Quins són els seus dominis? Quan meditem, qui medita?\nConvertir la via del no-jo en una altra doctrina filosòfica seria un error greu. El no-jo no és cap port segur on arribar per a refugiar-s'hi. No hi ha cap refugi a fora, però tampoc no hi ha res de què fugir. Avançar per aquesta via de negació dels absoluts permet deixar anar identificacions que, tot i ésser imaginades, tenen efectes ben reals. En l'horitzó, doncs, no ens espera pas la identificació amb el no-jo.\nEls mestres i les mestres ens asseguren que es pot comprendre de manera completa i instantània ara mateix, però per a una immensa majoria de nosaltres es tracta d'un treball i un procés de desgast que pot ser llarg, i que parteix —necessàriament— del jo en què ara estem instal·lats. El pes que arrosseguem és ben feixuc; no obstant això, i paradoxalment, ens resulta impossible deixar-lo anar de cop. L'ensinistrament rebut durant anys potser ha estat molt intens i ara la por al canvi ofereix molta resistència.\nMalgrat tot, en aquest procés el silenci flueix i va guanyant terreny a mesura que disminueix la necessitat de donar satisfacció al jo, quan abaixem les defenses personals i anem abandonant la idea de controlar sempre les situacions. Les dualitats i les divisions es difuminen progressivament segons les opinions i les creences van sortint del mig del pas. Això sí, les ensopegades i les caigudes no ens abandonen. És per això que sense una determinació ferma resulta molt fàcil caure en el desànim i abandonar el camí o bé conformar-nos a assaborir i exagerar els petits avenços.\nPublicat per Josep M. Basart a les 19:38 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nLa situació del no-jo —o del sense-jo— és aquella en què ja ha acabat la creença segons la qual som una entitat aïllada, autònoma, estable i ben definida. S'ha desfet la identificació amb el cos-ment en què habitem.\nPer a poder avançar en la superació d'aquesta creença convé dur a terme un pas previ, sense el qual difícilment el procés acabarà amb èxit. Es tracta d'abandonar la visió materialista, tan estesa en la nostra societat, segons la qual cada persona té un començament absolut en el naixement i un final absolut en la mort. Notem que aquesta és una visió, una altra creença, no pas un fet clar i constatat. Que no tinguem una prova ferma de què hi pot haver abans i després no implica pas que no hi hagi res. Més encertat seria reconèixer que no ho sabem. A banda d'això, si fos el cas que efectivament tot comencés amb el naixement i acabés amb la mort, ningú no podria mai comprovar-ho. Ningú, per la pròpia hipòtesi, podria ser-hi per verificar que és així.\nNo sembla pas viable fer compatible aquesta visió immanent i terminal de l'existència amb una altra sortida que no sigui l'absurd de tot plegat, la manca de sentit de totes i cadascun de les vides humanes i no humanes. Perquè si cada ésser humà (i cada ésser viu) és una existència solitària i atzarosa que ve del no-res i torna al no-res, no hi ha cap bona raó per ocupar-se de cap altra cosa que no sigui perseguir de ple les satisfaccions pròpies. Les conseqüències de les accions, per greus que puguin resultar, acaben essent limitades i, si no ens forcen, no hem de respondre davant de res ni de ningú. En aquest context, i per molt que ho vulguem maquillar, el món és l'escenari d'una competència constant, d'una lluita de tots contra tots. És aquí, doncs, on s'imposa de manera natural la creença en què sí que sóc un jo aïllat, autònom, estable i ben definit. I podem afegir-hi, també, un jo que oscil·la entre el temor, l'enuig i la desesperança.\nL'alternativa passa per considerar una altra creença, una visió transcendent en què la vida no sigui terminal (finita) sinó infinita. Això significa que s'accepti, sense necessitat de formular-ne els detalls, que hi ha una continuïtat primordial fora del temps la qual no comença amb el naixement ni acaba amb la mort. Una dinàmica de transformació en què tota manifestació de la Vida segueix un procés en què el naixement i la mort només són etapes necessàries en aquest canvi constant. Dins d'aquesta visió ja no hi caben existències aïllades i autònomes. Tampoc no apareixen existències estables i ben definides. Totes tenen una única naturalesa comuna i són sempre relatives perquè estan plenament lligades en una interrelació il·limitada en tot moment. Aquí, els fets, les paraules, els pensaments, els gestos i les intencions actuen sobre el tot, hi ressonen i hi repercuteixen sense fi.\nAllò important en aquesta tria, immanència o transcendència, es manifesta en les conseqüències pràctiques que se'n deriven. En quina mena de vida es configura a partir del fet d'assumir una visió o l'altra. Així doncs, la veritat no ha de ser buscada en una esgrima de conceptes i d'arguments que no té final. La veritat ha de ser viscuda.\nPublicat per Josep M. Basart a les 9:45 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Josep M. Basart a les 19:48 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Josep M. Basart a les 15:23 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nQuan prenem consciència de la respiració, com a objecte d'atenció mentre estem meditant, aconseguim quelcom més que asserenar la ment, també posem en marxa un procés que ens recorda uns quants principis fonamentals en el camí del despertar. Per exemple, podem destacar els sis següents.\nDeixem de jutjar. Perquè acceptem la respiració tal com és en cada moment, no la valorem ni la comparem de cap manera.\nEns situem en el moment present. Perquè la respiració sempre és la respiració d'ara mateix. No respirem mai en el passat ni en el futur.\nDeixem anar. Perquè no podem retenir l'aire gaire estona, ni acumular-lo. En l'expiració ens veiem obligats a retornar allò que ens ha arribat amb la inspiració.\nEns adonem de la no permanència, del canvi que no s'atura. Perquè hem d'alternar constantment inspiració i expiració. No podem mantenir-nos només inspirant o només expirant.\nAbandonem el desig de controlar. La respiració es regula ella mateixa. No ens cal vigilar-la, ni manipular-la de cap manera.\nFinalment, es fa present la interdependència en què existim. Perquè respirem un aire que és compartit per moltes altres persones, animals i plantes. No respiro el meu aire, sinó el de tothom que no és mai de ningú.\nPublicat per Josep M. Basart a les 11:55 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Josep M. Basart a les 15:55 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\n"La teva acció no ha de basar-se en la discriminació conceptual perquè aquesta acció no serà plenament lliure. La persona lliure percep les coses, però no l'enganyen els conceptes de les coses. Per què? Perquè quan mira les coses veu la seva naturalesa vertadera; quan percep les coses, penetra en la seva naturalesa interdependent.\nTot fenomen (sigui físic, filosòfic o psicològic) està desproveït d'identitat permanent. Ésser buit no és ésser no-existent, és estar mancat d'una identitat permanent.\nLes nocions de no permanència, no identitat, interdependència i buit, han de ser considerades com mètodes i no pas com coneixements.\nEl concepte no és la realitat. I per què aquesta gran distància entre la realitat i el concepte? Perquè no hi ha discriminació en la realitat en si. Però la "realitat" en el món del concepte està plena de discriminacions: subjecte, objecte, jo, no-jo... La paraula buit, que significava absència d'identitat permanent, pren ara una altra significació: la imatge creada pel concepte no representa cap realitat, és imaginària. La realitat només és la realitat quan no està travada pel concepte. Allò que construïm amb els nostres conceptes no és la realitat.\nEl coneixement que no discrimina ni especula l'anomenem saviesa. Aquesta saviesa que és fruit de la meditació ens introdueix en el cor de la realitat."\n[Fragments adaptats de Thich Nhat Hanh, Las claves del zen. Neo Person. Madrid, 2012.]\nPublicat per Josep M. Basart a les 16:34 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEl far escampa arreu la seva llum, no cerca d'il·luminar res.\nEs deixa veure per tothom, sense distincions.\nDesconeix si aquesta llum ajuda algú, es limita a projectar-la nit rere nit.\nNo demana companyia, però sempre està disposat a fer-ne.\nOrienta els qui naveguen pel fet que roman sempre allà mateix.\nRep serè la tempesta perquè sap que el mal temps el fa més necessari.\nEl far no espera guanys a canvi, tot ell és un oferiment.\nPublicat per Josep M. Basart a les 18:17 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nHa sortit sol de casa, de bon matí, a caminar un parell d'hores pels camins del rodal. L'accés a la pista de terra comença on acaba l'asfalt d'un carrer. Són camins molt propers a la ciutat, però poc transitats entre setmana. Això sí, els caps de setmana hi ha més activitat: especialment els diumenges al matí. Excursionistes de pas, altres que hi van a fer un volt o que corren, algú que treu a passejar el gos, ciclistes... Avui és dissabte, tot està més tranquil.\nA mesura que avança pels corriols o per la pista s'adona, com sempre, de les moltes deixalles que hi ha. Ampolles de plàstic o de vidre, llaunes, bosses, papers i cartrons diversos. Decideix, un cop més, anar recollint tot allò que trobi de plàstic o de llauna, fins que tingui les dues mans plenes. Després ho deixarà en un contenidor groc que hi ha en una zona per fer pícnic i, si encara no l'han instal·lat (els contenidors, els porten a les deu o a les nou?), ho deixarà en el primer contenidor groc que troba quan torna a trepitjar els carrers. Va aplegant, doncs, la llauna i el plàstic que es destaca pels marges o al mig del pas. Al cap de poca estona ja en du les mans carregades.\nNo recull la brossa perquè estigui molt indignat contra qui embruta: no ho està gens. Tampoc no la recull perquè algú el vegi i pugui així sentir-se superior per uns moments: no té inclinació a comparar-se. No és que vulgui sentir-se bé perquè ha fet una "bona acció", i tampoc no és que l'empenyi la necessitat de complir un hipotètic deure cívic. Senzillament, neteja perquè li surt de fer-ho, perquè prefereix veure nets els camins i ara té l'oportunitat de netejar-los una mica.\nAvança amb les mans plenes i, com que continua veient envasos, se li acut que si trobés una bossa podria omplir-la amb una part de les deixalles i així li quedaria una mà lliure per a seguir recollint-ne. De totes maneres, considera que si no la troba no hi fa res, allò que ha pogut recollir ja ha estat un bon canvi. Al cap d'un parell de revolts en el camí s'adona que, mig emboscat, sobresurt un plàstic que podria ser una bossa. S'hi acosta i, efectivament, ho és. La pren content per a omplir-la. Resulta ser que està foradada, això vol dir que només podrà fer servir el plàstic per a embolcallar una part d'allò que porta. Fa un paquet com pot i li queda una mà lliure per a continuar la tasca. Quan, poc després, la torna a tenir plena, li ve al cap que potser encara trobarà una altra bossa que no estigui foradada i podrà repetir de nou l'operació. Sigui com sigui, la trobi o no la trobi, està satisfet amb tota la brossa collida. Al cap de deu minuts, en un marge del camí, apareix ben visible una bossa de plàstic. Una bossa sense forats. Perfecte! Repeteix la maniobra i, després d'empaquetar bé les coses torna a tenir una mà disponible.\nJa va de tornada cap a casa. Quan s'apropa a travessar un rierol veu una parella a davant seu que estan parlant. No els coneix. Recull tres ampolletes més i un got. Quan s'hi acosta troba que són dos caminaires de mitjana edat: un home i una dona que s'han trobat i la fan petar. Segueix avançant. Ara ja els té gairebé al costat, els mira, somriu una mica i els saluda amb un "Bon dia!", sense aturar-se. L'home l'observa amb interès, li torna la salutació i tot seguit, sense cap preàmbul, hi afegeix, "No vols pas una bossa de plàstic?"\nPublicat per Josep M. Basart a les 19:05 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nServir la vida o servir-se'n?\nAquesta és una altra manera de formular la disjuntiva ineludible amb què tothom es troba, tant si vol com si no. Una altra cosa és que algú s'obstini a defugir-la, tracti d'actuar com si no hi fos. Però, sigui quina sigui la resposta, sorgeixi de forma conscient o de forma inconscient, apareixen les conseqüències de l'actitud presa.\nUna altra forma d'expressar-la seria: Hi ha un cos que viu una vida o la Vida que es manifesta en un cos?\nEn qualsevol de les dues formulacions, segons quina de les dues alternatives es pren —i no se'n veu una tercera enlloc—, tota l'existència adquireix uns trets o bé uns altres radicalment diferents.\nCom es serveix la vida? No interferint, sortint del mig del pas. Deixant que s'expressi, a través nostre, per ella mateixa. No es tracta de passivitat, i menys encara d'indiferència. Es tracta d'actuar, i de fer-ho amb tota la determinació que convingui, però sense que la motivació sigui un afany personal.\nServir-se de la vida significa convertir-la en un instrument per a satisfer els desigs d'un jo que creu que n'és l'amo. En aquest cas, el jo malda per imposar la seva voluntat al món a través de les possibilitats que li ofereix l'existència.\nLa nostra actitud més habitual és servir-nos de la vida. El resultat final és la insatisfacció. Qui arriba a adonar-se de ple que existeix una alternativa, i pot confiar-hi prou com per abraçar-la sense por, ha rebut una benedicció que no té mesura.\nPublicat per Josep M. Basart a les 18:08 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\n47. Posa tot el teu cor en l'acció, però mai en la seva recompensa. No treballis per a un resultat, però mai no deixis de fer la teva feina.\n48. Fes la teva feina en la pau del Ioga i, lliure de desitjos egoistes, no et commoguis per l'èxit o pel fracàs. El Ioga és l'equanimitat de la ment, una pau que sempre és igual.\n8. L'acció és superior a la inacció: per tant, fes la teva tasca en la vida. Ni la vida del cos no podria existir si no hi hagués acció.\n9. El món és als lligams de l'acció, a no ésser que l'acció sia consagrada. Que les teves accions siguin pures, lliures dels lligams de les passions.\n27. Totes les accions es desenrotllen en el temps amb la intervenció de les forces de la Natura, però l'home, enganyat per una il·lusió egoista, pensa que ell és l'actor.\n28. Però l'home que coneix la relació entre les forces de la Natura i les accions, veu com unes forces de la Natura actuen sobre unes altres forces de la Natura, i no se'n fa esclau.\n30. Ofereix-me totes les teves accions i reposa la teva ment en el Suprem. Sigues lliure d'esperances inútils i de pensaments egoistes, i amb pau interior esforça't en la lluita.\n18. L'home que en la seva acció troba silenci, i que veu que el silenci és acció, aquest home en veritat veu la Llum i en totes les seves accions troba pau.\n28. Quan un home veu que el Déu que és en ell és el mateix Déu que és en tot, no es fa mal fent mal als altres: llavors va en veritat cap al Camí Superior.\n[Fragments de la versió catalana (Bhagavad Gita. Editorial Moll. Mallorca, 1988) obtinguda de la traducció anglesa de Joan Mascaró a partir del text sànscrit (The Bhagavad Gita. Penguin Books Ltd. Londres, 1962).]\nPublicat per Josep M. Basart a les 16:17 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Josep M. Basart a les 14:44 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Josep M. Basart a les 9:46 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nAquesta és una de les imatges tradicionals més usades per a presentar determinats aspectes relacionats amb la meditació.\nLa nostra naturalesa essencial, primordial, correspon al cel en un dia clar. Tal com el veiem aleshores, el cel ens apareix obert per totes bandes, homogeni i sense límits. Els núvols, siguin inofensius o amenacin tempesta, no són el cel. Estan en ell durant un temps: creixen, evolucionen i es desfan. Els núvols no poden canviar el cel. I sabem que, per damunt dels núvols, sempre continua el cel.\nQuan algun estat mental s'imposa en mi, el cel que sóc es comença a tapar. Mentre aquests núvols hi siguin, estaré ofuscat. La ment quedarà reclosa en un espai molt més estret, perdrà l'obertura i la transparència que li és pròpia. La manca d'atenció fa que molt sovint confongui els núvols amb el cel. Aleshores, la situació pot tornar-se problemàtica en qualsevol moment, perquè els núvols són inquiets, inestables. Quedo a les mans d'una dinàmica externa en la qual no puc intervenir. Perdo la lucidesa i la pau. Escapço la llibertat.\nTot i això, convé tenir present que els núvols formen part del potencial del cel, de la seva capacitat creadora i transformadora. No són doncs, elements estranys, aliens. De la mateixa manera, tot allò que succeeix en la ment és manifestació de les seves facultats. Ens cal acceptar-ho amb equanimitat, tal com acceptem la presència dels núvols.\nPoder recórrer a aquesta analogia ens ajuda a no oblidar del tot, tant en els moments més difícils com en els moments de més eufòria, el caràcter insubstancial, relatiu i finit que tenen tots aquests trastorns, al marge del seu signe i de la intensitat amb què els experimentem.\nPublicat per Josep M. Basart a les 16:06 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nÉs factible arribar a aquest amor sense condicions que tot sovint es planteja en els camins espirituals? Cas que sí, com es pot assolir? De quina manera hi pot contribuir la meditació?\nUna consideració prèvia, que ens pot ajudar molt, passa per rectificar l'expressió. L'esmena és contundent i radical; exigeix prendre una posició clara abans de continuar. Diu: parlar d'amor incondicional és una redundància. Si l'amor no és incondicional ja no és amor; és una altra cosa diferent (interès, intercanvi, pacte, acord...). L'amor mai no pot ser una transacció; sempre és un regal.\nEn general, no en sabem gaire d'estimar. Perquè, d'estimar, també se n'ha d'aprendre, al llarg d'un aprenentatge que pot resultar molt llarg i feixuc; sovint, dolorós. Trobem, més aviat, que l'amor és confós amb la necessitat, amb la conveniència o amb la utilitat. "T'estimo perquè em va molt bé tenir-te a prop, que m'ajudis, que tinguis cura de mi, que em protegeixis, que m'animis, que em facis companyia..." Ens han educat de manera que si no som estimats significa que no valem res i, en conseqüència, que ens correspon ser infeliços, uns desgraciats. Aquest és un disbarat molt estès. El cas és que la realitat va en la direcció contrària: vivim infeliços quan no som capaços d'estimar de debò.\nL'amor que posa condicions no és amor. Això vol dir que entenem per amor una obertura cap a l'altre que no depèn per res dels meus gustos, de les meves preferències o dels meus interessos particulars. L'estimació vertadera és inseparable de l'acceptació de l'altre tal com és. Estimar vol dir també que no tinc cap pretensió de posseir allò que estimo. Si vull posseir l'ésser estimat el converteixo en un objecte, i aquesta és una altra manera fulminant d'escanyar l'amor.\nNaturalment, hi ha diverses formes d'amor genuí. No és el mateix l'amor dins d'una parella que l'amor que pot existir entre dues amigues o dos germans, o bé el d'una mare pel seu fill. Però en tots els casos, fins i tot, davant d'un desconegut, l'amor exigeix la gratuïtat, la no possessió, l'acceptació i la no manipulació (usar l'afecte d'aquella persona, o cap a aquella persona, per a satisfer alguna mancança o tapar alguna por).\nTot plegat només és possible quan elimino definitivament la separació, la distinció entre jo i els altres. Quan accepto de ple que tots els éssers som manifestació d'una única font de vida. Quan puc mirar als ulls a aquell a qui detesto i, alhora, tenir present que l'espurna que el mou és la mateixa que em sosté a mi. Només superant aquesta falsa distància que els cossos ens han fet creure que és real, sorgeixen de forma natural les característiques que hem agrupat sota el terme amor. Ens encaminem cap a l'amor fugint de la manca d'amor.\nEstimar es configura com l'aprenentatge suprem de la vida. El camí de redescobriment d'allò que som i d'on venim. Es veu aquí prou clara quina és la incidència que en aquest procés hi té la meditació: hi juga un paper decisiu. Tal vegada, tots els altres aprenentatges només ho són de debò en la mesura en què poden incorporar els trets de l'amor.\nPublicat per Josep M. Basart a les 12:59 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nÉs important seguir algun ritual quan ens posem a meditar? Sí i no. Depèn, en primer lloc, de què entenguem per ritual i, en segon lloc, de quina funció li atribuïm.\nPel que fa al significat, trobem que ritual està lligat a ritu, a cerimònia. És a dir, a un cert procediment a seguir, molt especialment en actes de caràcter religiós. D'una banda, és ben cert que la meditació pot ser practicada al marge de les confessions religioses. De l'altra, l'objectiu final de la pràctica meditativa (el reconeixement i la vivència plena de la nostra naturalesa primordial) demana acceptar la dimensió transcendent de la nostra existència. En aquest sentit, un o altre ritual hi té cabuda, no queda necessàriament exclòs.\nPel que fa a la funció del ritual, la pregunta ens porta a concretar una mica la mena de ritual de què parlem. Abans de començar a meditar hi pot haver una invocació d'ajut per tal que la meditació vagi com voldríem que anés. Això significa usar alguna fórmula oral més o menys elaborada, en què es demana, a qui ens pot ajudar, la seva assistència. Aquest qui pot ser abstracte o prou definit, això dependrà de les creences o intuïcions particulars de cadascú. No té perquè anar adreçat a res extern a nosaltres. Per a moltes persones que mediten, el prec va cap al seu fons interior. Sigui com sigui, la invocació manifesta que som conscients que amb la voluntat sola no podem reeixir. Efectivament, la determinació i la constància són imprescindibles, però elles soles resulten insuficients per a assegurar l'èxit. Cal, també, que ens arribi la gràcia.\nAtès aquest possible ritual inicial, s'entén que, paral·lelament, hi pugui haver també un cert ritual final. Concretament, una altra fórmula en què donem les gràcies a qui ens ha guiat durant la meditació. Allò important aquí no és agrair un ajut concret i palpable que hàgim experimentat, si és el cas, sinó expressar la nostra convicció que algú ens ha acompanyat bondadosament durant el procés.\nFinalment, tant el ritual d'inici com el de cloenda poden anar acompanyats d'actes externs que els complementin, com ara, encendre una espelma al principi o bé acabar amb una reverència al final. Actes com aquests tenen un valor simbòlic que reforça les expressions orals que s'han utilitzat en cada moment.\nAl meu entendre, doncs, seguir un cert ritual no és imprescindible a l'hora de meditar. Tot i això, ho trobo recomanable, un cop s'adapta bé al tarannà i els gustos de cadascú, perquè subratlla la importància que donem a la meditació i reforça la determinació i la confiança que hi posem en joc.\nPublicat per Josep M. Basart a les 17:21 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge


Compromís demana que els exalts càrrecs acusats “tiren de la manta” – Compromís\nEl portaveu de Compromís en les Corts Valencianes, Enric Morera, ha assegurat que les peticions de penes de presó per als exalts càrrecs del Consell per part de Fiscalia en el ‘cas Nóos’ és un fet “molt preocupant” i ha demanat als quatre acusats que “tiren de la manta per arribar al fons de la qüestió”.\nAixí ho ha indicat després que Fiscalia Anticorrupció haja sol·licitat en el seu escrit d’acusació entre vuit i sis anys de presó per a quatre exalts càrrecs del Consell, l’ex secretari autonòmic de Turisme i Projectes Estratègics de la Generalitat Luis Lobón; l’exdirector general de Ciutat de les Arts i les Ciències Jorge Vela; l’exdirectora de Gestió d’aquesta entitat Elisa Maldonado, i el també exdirector general José Manuel Aguilar, en relació amb els convenis subscrits amb l’Institut Nóos presidit per Iñaki Urdangarin, per a la celebració dels València Summit i per uns Jocs Europeus que mai no van tenir lloc.\n“És un fet molt preocupant que fa que la ciutadania s’allunye més de la política i pose en dubte la credibilitat dels administradors, però encara hem d’anar més enllà, perquè les peticions de penes a aquests exalts càrrecs el que fan és apartar la mirada dels responsables polítics, dels que van obrir les portes de les administracions valencianes de bat a bat a Iñaki Urdangarin i la seua colla de bandolers”, ha afirmat Morera.\nSegons Morera, “ací pagaran justos per pecadors”. Al seu parer, “els alts càrrecs del Consell, imputats per prevaricació i falsedat en el cas Nóos, el que haurien de fer és tirar la manta, dir claríssimament qui els va ordenar fer el que van fer, és a dir, qui els va animar a cometre un delicte”.\nEn opinió de Morera, “si no passa això, no s’arribarà mai al fons de la qüestió, no s’arribarà als que van donar l’ordre i, per tant, no pagaran les seues responsabilitats penals i polítiques pel dany fet a les arques públiques valencianes”.


La Comissió de Seguiment de la Caça valida els objectius dels plans de gestió 2019-2024 - FÒRUM.ad\nLa Comissió de Seguiment de la Caça valida els objectius dels plans de gestió 2019-2024\nEl 27/06/19 18:47\nLa ministra de Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat, Silvia Calvó, ha presidit la Comissió de Seguiment de la Caça, en la qual també han participat els responsables del Ministeri en aquest àmbit, la Federació de Caça i les associacions protectores d’animals i de defensa de la natura. La reunió s’ha dut a terme en dues jornades, el 17 i avui 27 de juny, en les quals s’han validat els objectius dels plans de gestió de les espècies sotmeses a pla de caça (isard, cabirol i mufló), de les espècies caçables regulables (porc senglar, talpa, cérvol i guineu) i de la resta d’espècies caçables en terreny cinegètic comú, vedats de caça i vedats temporals de caça pel període 2019-2024.\nL’objectiu principal pel que fa a l’isard és fomentar la seva població, pel que fa al cabirol; l’objectiu és estabilitzar el creixement de la població i gestionar la població en coherència amb les activitats agrícoles i ramaderes i finalment pel mufló l’objectiu és reduir la població i impedir-ne l’entrada als vedats.\nLa Llei de caça preveu l’obligació d’un pla de gestió per a l’aplicació dels plans de caça. Els plans de gestió s’han de fonamentar en els principis d’anàlisi de les característiques del territori, de coneixement de les poblacions faunístiques existents, de definició dels objectius de la gestió i de mitjans necessaris per aconseguir els objectius. Aquests plans fixen els objectius de gestió de cada espècie i són la base de la gestió cinegètica. Cada pla de gestió es completarà anualment amb els respectius plans de caça per a les espècies que hi quedin sotmeses.\nNotícia Anterior: Escaldes signa un conveni amb el Centre Penitenciari per impulsar la inserció social i laboral\nSegüent Notícia: Canillo tanca el 2018 amb superàvit superior als tres milions d’euros


L'Alícia és una nena simpàtica i ben educada que s'avorreix bastant a l'estiu. Però una tarda veu passar un estrany conill blanc que té molta pressa i el segueix fins al seu cau.\nDins coneixerà un món diferent, amb tota mena de personatges que es comporten d'una manera ben curiosa. Ella mateixa es farà gran o petita en aquest entorn on el temps, el saber, l'autoritat i les normes de comportament són ben diferents de les que coneixem les persones.\nPerquè dins d'aquest món tot passa d'una altra manera....\nLewis Carroll va imaginar totes aquestes aventures i des de bon principi va voler col·laborar amb John Tenniel. Autor i il·lustrador van crear un conjunt molt armònic ja que es van seguir les instruccions donades per l'escriptor com a pauta dels dibuixos.\nEn els darrers temps s'han celebrat una parell d'aniversaris relacionats amb els autors i amb l'obra.\n2014: Es recorda que 100 anys enrere, a l'any 1914 va morir l'il·lustrador, John Tenniel.\n2015: Se celebren els 150 anys de la publicació de la primera edició d'aquest llibre.\nJa per acabar a la dreta pots trobar tres edicions diferents recomanades:\nPots entrar a la plana especial que hem fet al portal Gènius.


LES PARAULES DE LA VOCACIÓ 03-05-2020 – Obispado de Tortosa\nLES PARAULES DE LA VOCACIÓ 03-05-2020\nInici/Paraules de vida/LES PARAULES DE LA VOCACIÓ 03-05-2020\nEl quart diumenge de Pasqua, en el qual escoltem les paraules de Jesús presentant-se com el Bon Pastor, se celebra en tota l’Església la Jornada Mundial d’oració per les vocacions. Tots els cristians estem convidats a demanar al Senyor que òbriga el cor dels joves a la seua crida, perquè amb generositat i sense pors lliuren la vida al servei de l’Evangeli i del Poble de Déu. Els creients valorem el testimoniatge dels sacerdots que cuiden la fe de les nostres comunitats cristianes, i també el de tants consagrats i consagrades que, vivint amb fidelitat la seua vocació, es lliuren per servir als altres, ens ajuden en la nostra fe i donen vida a l’Església.\nLa decisió de seguir al Senyor i lliurar-li la pròpia vida és un compromís que a molts els atemoreix, perquè és com iniciar un camí en el qual no tot està programat des d’un primer moment: exigeix confiança en Déu, renúncia als propis projectes, disponibilitat a deixar-se educar per a valorar les coses de manera nova i fidelitat al compromís que s’ha assumit. Això és propi de qualsevol estat de vida cristiana, també en la vocació a formar una família fundada en el sagrament del matrimoni. També en aquest cas molts joves es mostren indecisos alhora d’assumir un compromís per a tota la vida. Hem de pregar perquè els joves cristians visquin la fe amb alegria i troben en ella la força per comprometre’s en la vocació a la qual Déu els crida.\nEl missatge del papa Francesc per a la jornada d’enguany és una breu meditació sobre les quatre actituds que obrin el cor a respondre a la invitació del Senyor a seguir-lo. En primer lloc s’ha de viure la fe amb gratitud. Qui ha conegut al Senyor i vol viure en amistat amb Ell, la fe no li resulta una càrrega pesada que se suporta com una obligació, sinó com un do que obri nous horitzons en la pròpia vida i que l’ompli d’alegria. Només des d’aquesta alegria pot obrir-se el cor a la seua crida.\nLa resposta a aquesta crida no significa que no puga haver-hi dificultats. Les van tenir els deixebles, que en molts moments van sentir por (el papa comenta el passatge de la barca assotada per una tempesta en el llac de Tiberíades). Però enmig de la por van escoltar una paraula que els va donar pau: ànim. En el començament de tota vocació pot haver-hi por a allò desconegut. És la paraula del Senyor, que ens convida a confiar més en Ell que en les pròpies forces, el que ens dóna la força per a superar-la.\nAl llarg del camí poden aparèixer dificultats i cansaments que en un primer moment no s’imaginaven, perquè les coses no succeeixen com s’havien programat, i es corre el perill d’apartar la mirada del Senyor i afonar-se com Pere en l’aigua. Només qui en eixa situació no es tanca en ell mateix i en les dificultats pot arribar a viure la vocació convertint la seua vida en un cant de lloança alegre i agraïda a Déu, seguint el model de Maria. Que, animats pel seu testimoniatge, els joves no tinguin por de ser generosos per a lliurar la vida.\nMitjans de Comunicació2020-04-29T12:50:17+02:00


Centenari d'un club capdavanter en el temps (I) - Joan Sala - Blogs d'AraVallès\nDissabte, 20 de gener de 2018 02:03 h\nDimecres, 27.3.2013. 13:51 h\nCentenari d'un club capdavanter en el temps (I)\nDurant molts anys l’EC Granollers va ser l’entitat esportiva de referència a la capital i comarca del Vallès Oriental. El meu comentari està fonamentat en converses i lectures amb amics sobre el futbol a Granollers. Segons m’explicaren la idea va originar-se en dues entitats, el Casino i la Unió Liberal. Entre les persones constituents del club esportiu hi destacava una personalitat que fou el primer president, Alfred Canal, metge, un gran científic, dots d’historiador i enamorat de l’esport.\nEl seu fill, el Dr. Pius Canal, pare del metge i polític Pius Canal, em comentà que estava escribint la biografia del seu pare. Dissortadament una malaltia truncà la publicació. No sé si l’havia acabada, peró sí sé que la tenia molt avançada. El centenari seria una excel·lent oportunitat per publicar-la. Amb motiu de la primera crisi que patí l’entitat, el senyor Canal fou l’ànima que impedí la disolució del club. Tot per questions socials de classe. Cal dir que la Unió Liberal va fer costat al timoner i l’entitat esdevinguè referent en el futbol català anterior a l’any 1936, havent-se enfrontat a clubs, avui, de l’èlit.\nAixí m’ho comentava el Sr.Ventura Roca que en temps de la Guerra Civil actuava com president del club amb els problemes corrresponents. Acabada la guerra i durant els anys de la Presidència del popular Pitu Boix arribaren anys d’esplendor, malgrat les imposicions de canvi de nom perquè no era prou espanyol. El Sr. Boix, si hem de fer comparacions, fou per a l’EC Granollers, el que el Sr. Emili Botey per al BM Granollers. El Sr. Boix era un excel·lent esportista i durant el seu mandat el camp del carrer Girona va obrir les portes a l’atletisme, al ciclisme, al bàsquet i a l’handbol.\nUna de les il·lusions del Senyor Boix era convertir el camp i el seu entorn en unes instal·lacions esportives modèliques, un espai per a la pràctica de diferents esports, un lloc de trobada per fer una cervesa en el bar-restaurant on poder celebrar-hi festes i commemoracions, en síntesi, un espai de trobada per els granollerins. Si no recordo malalment, els planos de les instal·lacions es feren, però per altres circumtàncies alienes a l’esport no es realitzaren. M’ho explicà amb l’entusiasme que el caractaritzava quan parlava del seu Granollers i dels seus jugadors.\nUna de les seves preocupacions era el bon nom del club i de la ciutat. Com industrial es relacionava amb força gent de l’Estat i no perdia cap oportunitat per ser el portaveu de la seva ciutat i del seu club. Parlava amb satisfacció dels seus jugadors i de la seva qualitat. En una ocasió m’explicava les qualitats del jugador Moret, el pare del Josep i de l’Enric, comentant-me com superava la seva manca de potència i velocitat amb una técnica extraordinària, gràcies a la qual, feia el gol driblant-se els defenses i el porter entrant amb la pilota als peus, dins la portería. No tenia un xut potent.\nDesitjava un Granollers capdavanter dintre de les seves possibilitats, possibilitats que foren trampolí de jugadors com els germans Canal,i en Rovira. Els anys cinquanta del segle XX quan el BM Granollers començava a disputar títols, com els de Catalunya, contra el Sabadell, en Pitu Boix era el primer a donar suport a l’equip amb la seva presència. Per a Pitu Boix l’esport era un conreador de valors i promotor d’amistats.\n1780 lectures Cap comentari


Cargola – TOT MONTSERRAT\nFlora de Montserrat: Cargola per Josep Nuet i Badia, Josep M. Panareda i Clopés(Article publicat al Butlletí de Santuari nº 3, 2ona època setembre 1982)\nLa cargola és una planta més aviat poc coneguda popularment, potser per les seves dimensions reduïdes (5-15 cms.) i pel fet de no tenir una coloració gaire cridanera.\nLa cargola té per nom botànic Erodium foetidum (L. et Nalh.) L’Her. – subspècie rupestre (Paun. ex Cav.) O. Bolòs et J. Vigo – però en algunes obres pot constar com E.suplracanum L’Her., nom no utilitzable segons les normes de nomenc1atulra botànica i també E.rupestre (Poun. ex Cav.) Cadevall, sinònim legítim, que era el nom que tenia abans de les revisions modernes d’aquest complicat gènere.\nLa planta, perenne, té una arrel força gruixuda que penetra en les fissures de les roques. Aquesta arrel, a la part superior es ramifica en unes tiges curtes i força gruixudes recobertes per restes de les fulles velles ja mortes. Cada tija porta un ramet de fulles, com una roseta, que queda arrapat aterra formant com un petit coixinet. Les fulles són molt retallades en segments estrets d’un o dos mil·límetres i d’un color verd-grisós a causa dels pels aplicats que en recobreixen la cara superior.\nDel centre de les rosetes, en surten una o més tiges, vermelloses, d’una longitud superior a les fulles ,al capdamunt de les quals s’agrupen els peduncles de les flors, d’un a quatre. Les flors són mitjanes (1’5·2’5 cms.) amb cinc pètals de color rosat clar amb els nervis d’un color rosat més intens. Floreixen del maig a l’agost.\nLa cargola viu sobre conglomerat poc descompostos al cim de les roques i des monòlits, en llocs d’inclinació moderada, on el sol és extremament superficial i moltes vegades sembla que només sigui constituït per una acumulació de petits còdols despresos de la roca. A Montserrat la trobem entre 950 i1236 metres.\nJuntament amb la cargola, que les presideix, hi viuen també altre plantes com la sangonaria, el timó mascle, l’herba prima … Totes plegades formen una comunitat vegetal peonera en la colonització de les roques de conglomerat coneguda pel nom d’associació de cargola, que el botànics anomenen Erodietum rupestris i que fou estudiada i descrita a Montserrat pel Dr. Oriol de Bolòs l’any 1956.\nAquesta comunitat forma part d’un gran grup d’associacions vegetals pròpies dels cims rocosos calcaris, de les muntanyes valencianes i del sud del Principat, que són sotmeses contínuament a l’acció del vent fort.\nL’associació de cargola és de les més pobres en espècies, perquè ocupa una zona marginal d’aquesta àrea en la qual el vent és menys fort i mantingut que no pas, per exemple, als Ports de Beseit o a la Mola de Collejou.\nLa mateixa cargola o altres espècies d’Erodium foetidum fan part de comunitats força semblants en altres muntanyes, formades per conglomerats amb ciment calcari, de la serralada Prelitoral i als Pre-pirineus: Sant Llorenç del Munt, Picancel, Busa, Lord, Lleràs …


El Caldestiu, la nova oferta municipal adaptada per aquest estiu - Calderí\nIniciActualitatEl Caldestiu, la nova oferta municipal adaptada pe...\nEl Caldestiu, la nova oferta municipal adaptada per aquest estiu\nLes inscripcions poden tramitar-se del 8 al 14 de juny telemàticament i del 8 al 12 de juny de manera presencial\nIMATGE | El consistori ha dissenyat una nova oferta municipal per tal que, tot i la pandèmia, els infants i joves pugin gaudir de l’estiu.> UNSPLASH\nDesprés de tantes setmanes i mesos en què els infants han estat tancats a casa, complint amb les mesures de confinament arran la pandèmia del coronavirus, era el torn del consistori i la seva oferta municipal de lleure per aquest estiu 2020.\n“Ha estat una de les decisions més valentes i que més reflexions ens ha generat aquests darrers dies per tot el que implica, però volíem programar un estiu el més enriquit possible”, ha dit l’alcalde, Isidre Pineda aquest matí en roda de premsa. “I l’hem anomenat “Caldestiu. No volíem dir-li “casal d’estiu” perquè el casal, tal com el recordem, no el podrem fer. Per aquest motiu, presentem una proposta diferent”, ha matisat Pineda. Però en qualsevol cas, la bona notícia és que els infants i joves empadronats a Caldes de Montbui, que han cursat els estudis de 1r de primària a 2n d’ESO, comptaran amb una oferta municipal per gaudir d’activitats de lleure, lúdiques i esportives, especialment pensades i adaptades a les circumstàncies actuals de pandèmia: “Es garantiran les necessitats emocionals, de seguretat i d’higiene”.\nEl Caldestiu 2020 és diferent perquè es presenta en tres franges quinzenals a les quals els infants i joves poden inscriure’s: del 6 al 17 de juliol; del 20 al 31 de juliol, i del 3 al 14 d’agost (sent aquesta última una novetat important en l’oferta d’aquest any). Un total de 240 places que es distribuiran en diferents grups i se situaran en quatre seus diferents: l’Escola El Calderí, l’Escola Montbui, l’Escola El Farell i l’Institut Manolo Hugué. Els horaris per als infants que cursen l’educació primària serà de dilluns a divendres, de 9 a 13 hores; i pels alumnes de secundària, de dilluns a divendres, de 9:30 a 13:30 hores.\nPer formalitzar les inscripcions al Caldestiu d’enguany, les famílies podran optar a la via telemàtica o la presencial. Per a la primera, el període vigent serà del 8 al 14 de juny, a través del web municipal. En el cas de la via presencial, els dies habilitats per la gestió seran del 8 al 12 de juny, en horari de tarda, a la recepció de l’Espai Jove El Toc. En aquets cas, és imprescindible la cita prèvia adreçant-se al correu estiu@caldesdemontbui.cat o trucant a l’espai jove calderí.