Gestió de la configuració del software - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGestió de la configuració del software\nLa gestió de configuració de programari o Software Configuration Management (SCM) en l'enginyeria de programari, és la tasca de seguiment i control de canvis en el programari, que forma part del camp interdisciplinari més ampli de gestió de la configuració. Les pràctiques de SCM inclouen control de revisió i l'establiment de línies de base. Si alguna cosa va malament, SCM pot determinar què s'ha canviat i qui el va canviar. Si una configuració està funcionant bé, SCM pot determinar com replicar que a través de molts hosts.\nLes sigles "SCM", també s'expandeix com la gestió de configuració de la font i el programari de gestió de canvis i configuració. No obstant això, la "configuració" s'entén generalment per cobrir els canvis normalment realitzades per un administrador de sistemes, gestió de codi font de sotmetre a desenvolupament de programari es considera per separat (vegeu control de revisió).\nEls objectius del SCM són generalment:\nIdentificació de la configuració - Identificació de configuracions, els elements de configuració i línies de base.\nControl de la configuració - La implementació d'un procés de canvi controlat. Això s'aconsegueix normalment mitjançant la creació d'un tauler de control de canvi, la funció principal és la d'aprovar o rebutjar totes les sol·licituds de canvi que s'envien en contra de qualsevol línia de base.\nEstat de la configuració de comptabilitat - Gravació i report tota la informació necessària sobre l'estat del procés de desenvolupament.\nAuditoria de configuració - Assegurar que les configuracions contenen totes les seves parts destinades i són sòlids respecte als seus documents que especifiquin, incloent els requisits, especificacions arquitectòniques i manuals d'usuari.\nGestió de la Construcció - Gestió del procés i les eines utilitzades per a la construeix.\nLa gestió de processos - Garantir el seguiment del procés de desenvolupament de l'organització.\nGestió ambiental - Gestió del programari i maquinari que alberguen el sistema.\nTreball en equip - Facilitar les interaccions de l'equip relacionades amb el procés.\nSeguiment de defectes - Assegurar-se que cada defecte té la traçabilitat fins a l'origen.\nAmb la introducció de la computació en núvol els propòsits de les eines de SCM s'han convertit en la fusió en alguns casos. Les mateixes eines de SCM s'han convertit en dispositius virtuals que es poden crear instàncies com màquines virtuals i es guarden amb l'estat i la versió. Les eines poden modelar i administrar recursos virtuals basats en el núvol, incloent appliances virtuals, unitats d'emmagatzematge, i els paquets de programari. Les funcions i responsabilitats dels actors s'han convertit fusionat, així com amb els desenvolupadors la possibilitat de crear una instància dinàmicament servidors virtuals i recursos relacionats\nLa història de la gestió de configuració de programari (SCM) en informàtica es remunta a principis dels anys 1950, quan la gestió de la configuració (CM), originalment per al desenvolupament de maquinari i control de la producció, es va començar a aplicant al desenvolupament de programari.\nLa gestió de la configuració de programari primer va ser una operació manual. Amb els avenços en el llenguatge i la complexitat, l'enginyeria de programari, que implica la gestió de configuració i altres mètodes, es va convertir en una preocupació important a causa de qüestions com la programació, pressupost i qualitat. Les lliçons pràctiques, al llarg dels anys, han donat lloc a la definició i l'establiment de procediments i eines. Amb el temps, es van convertir en les eines de sistemes per a la gestió de canvis de programari. Amb el creixent ús de les computadores, els sistemes manegen un abast més ampli, que inclou la gestió de requisits, alternatives de disseny, control de qualitat, i més; eines posteriors van seguir les directrius de les organitzacions, tals com el Capability Maturity Model (CMMI) del Software Engineering Institute.\nLa IEEE 828 (amb acrònim SCM Software Configuration Management) és una normativa del IEEE que estableix uns requeriments mínims per a portar a terme la gestió de configuracions en sistemes de programari. IEEE 828 recomana un seguiment i control de canvis i configuracions en el programari durant el cicle de vida.\nSCM tracta i controla:\nL'elaboració de codi font per diversos desenvolupadors simultàniament\nEl seguiment de l'estat de les versions i els seus canvis\nLa conducció de la integració de les parts del programari en un sol producte de programari.\nPer a la realització de SCM hi ha diferents eines. Malauradament, les eines que pretenen oferir una solució total al problema sovint no compleixen amb els requisits tècnics com ara:\nSuport a diferents plataformes\nIniciar el procés de compilació\nConnexió a les bases de dades existents\nIntegració a l'organització existent\nPer aquesta raó ofereix més flexibilitat una solució que composta per diferents eines parcials i que siguin fàcils d'integrar en el procés existent. Per exemple:\nÚs d'un programari d'administració de versions com CVS, Subversion, SourceSafe, ClearCase, Darks, Plastic SCM.\nIntroducció d'una eina per a la documentació comunitària (gestió de projectes) amb una administració de canvis, accés interactiu i fòrum o alguna plataforma per a la comunicació.\nDeterminar un entorn per al compilació automàtic.\nUna combinació possible seria:\nSubversion com a repositori de codi\nRedmine com gestor de projectes\nJenkins-CI com a entorn de compilació automàtic (que farà servir MAVEN i NEXUS, per construir la compilació, generar els lliurables i controlar les dependències de llibreries)\n↑ «IEEE SA - 828-2012 - IEEE Standard for Configuration Management in Systems and Software Engineering» (en anglès). https://standards.ieee.org.+[Consulta: 17 octubre 2017].\n↑ «[http://bluehawk.monmouth.edu/~lvallone/ieee_828-1998_sw_config_mgmt.pdf IEEE Standard for Software Configuration Management Plans]» (en anglès). http://bluehawk.monmouth.edu.+[Consulta: 17 octubre 2017].\n↑ «Software configuration management» (en anglès). https://es.slideshare.net.+[Consulta: 17 octubre 2017].\nSistema de gestió de la configuració.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gestió_de_la_configuració_del_software&oldid=20842789»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 març 2019 a les 06:06.


Alarmant increment dels positius de coronavirus a Andorra: 39 casos i creixent - La Valira\nAlarmant increment dels positius de coronavirus a Andorra: 39 casos i creixent\nA hores d’ara hi ha 39 casos positius de coronavirus a Andorra, segons ha explicat aquest dimarts el ministre de Salut, Joan Martínez Benazat, dels quals 12 són professionals sanitaris i tres pertanyen a l’àmbit educatiu, que no estan greus. Les autoritats sanitàries han advertit que preveuen un augment de nous processos en els pròxims dies.\nDels 39 diagnosticats, 35 romanen als seus domicilis i 4 estan ingressats a l’hospital de Meritxell. D’aquests darrers, un d’ells resta pendent de diagnòstic.\nEl SAAS està a l’espera de rebre els resultats de les analítiques de 30 casos més, dels quals 14 són professionals sanitaris.\nEl titular de l’àrea de Salut també ha indicat que 12 persones que s’han sotmès als tests per possibles sospites de contraure la malaltia han donat negatiu, dels quals 3 eren nens.\nPer altra banda, el ministre portaveu, Èric Jover, ha anunciat que la disminució de la mobilitat permet reduir la freqüència de pas de les diferents línies d’autobusos urbans entre els 30 i els 60 minuts, segons els casos.\nCal destacar també que només el 33% de les activitats econòmiques del Principat estan obertes, i amb serveis mínims. Jover ha demanat responsabilitat a tota la ciutadania perquè “la sensació del país és que ha d’estar aturat per trencar la cadena de contagis”.


En mort cerebral un jove de 22 anys al ser agredit a Màlaga\nSUCCÉS A ANDALUSIA\nEl noi va ser apallissat per diversos homes i va caure a terra\nDissabte, 22/04/2017 | Actualitzada 24/04/2017 - 20:55\nLa Policia Nacional investiga un incident que va tenir lloc divendres a la matinada al centre de Màlaga capital, en què un jove de 22 anys va ser agredit i traslladat en estat crític a l'Hospital Clínic, on està ingressat en situació de mort cerebral.\nFonts pròximes a la investigació han informat que el ferit, de nacionalitat espanyola, va fer apallissat per un o diversos homes i va caure a terra, i han afegit que va patir dues aturades cardiorespiratòries.\nDe la investigació se n'ha fet càrrec el grup d'homicidis de la Policia Nacional, que inteta identificar l'autor o els autors implicats en el succés.\nSegons fonts sanitàries, el jove va ingressar a l'hospital en estat crític amb traumatisme cranial sever, entre altres lesions, i està des d'ahir en situació de mort cerebral.\nDavant la gravetat de les lesions, la família del noi ha autoritzat que es porti a terme el protocol per a la donació d'òrgans.\nTemes: Agressions físiques Màlaga Policia Nacional


Hostal Los Coronales Madrid Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBriones 38, Barajas, Madrid, Espanya - Veure al mapa\nExcel·lent 8,5 (1002 comentaris)\nBarri Barajas Barajas Barajas Arganda del Rey Centre Barajas Vicálvaro Barajas Barajas Barajas\nAquest establiment està situat a Los Coronales de Barajas, a 2 km de l'aeroport de Barajas i el recinte firal d'IFEMA. L'establiment ofereix un servei gratuït de trasllat d'anada i tornada a l'aeroport de Barajas i internet Wi-Fi gratuïta. Totes les habitacions de l'Hostal Los Coronales són exteriors i inclouen aire condicionat i un escriptori. També disposen d'un bany privat amb articles de tocador i assecador i moltes tenen un balcó. A l'Hostal Los Coronales trobareu un jardí, una terrassa i una petita cafeteria, oberta tots els dies. També hi ha una recepció oberta les 24 hores i un taulell d'informació turística. L'establiment ofereix aparcament privat per a estades llargues a bon preu. Los Coronales és al costat del gran parc de Juan Carlos I i prop de 2 estacions de metro.\nTots els tipus de viatgers (1002) Parelles (365) Viatgers en solitari (451) Famílies amb infants petits (74) Famílies amb infants grans (25) Grups (87)


El KH-7 guanya la novena Supercopa de Catalunya - somVallès\nEl KH-7 guanya la novena Supercopa de Catalunya | Federació Catalana d'Handbol\nEl KH-7 ha estat el dominador de la final de la Supercopa de Catalunya contra l'Handbol Sant Quirze al Palau d'Esports, per 31 a 23. L'etapa de Salva Puig arrenca amb un nou títol per a les vitrines granollerines, que ja encadena nou trofeus de la copa catalana i és l'equip dominador del trofeu. Enguany s'ha trobat davant d'un equip també de la Divisió d'Honor, tot i que acabat d’ascendir.\nEl Granollers ha complert amb el paper de favorit en la final i s'ha vist, clarament, durant la primera meitat. Les vallesanes han sortit en tromba i molt motivades perquè en la pretemporada havien perdut un amistós contra el mateix Sant Quirze. L'electrònic ha estat igualat fins al 7 a 4, aleshores el Granollers ha fet un parcial de 6 a 0 que ha trencat la final, 13 a 4. Ona Vegué, que ha estat l'MVP de la final, ha estat molt encertada de cara a porteria amb set gols, alguns d'ells vitals per allunyar les vallesanes a l'electrònic.\nEl KH-7 ha arribat a la barrera dels deu gols amb llançaments de qualitat de Guarieiro -ha etsta la màxima anotadora amb nou gols- i aturades de Marta Mera, sota els pals. La brasilera ha marcat el 15 a 5 i ha mantingut la distància al tram final. Tot i que el Sant Quirze ha mantingut el pols, amb les dianes de Katy a les acaballes de la primera part, per marxar a vestidors 17 a 7.\nA la represa, el Sant Quirze ha estat molt millor i ha sortit sense els embuts de la primera part en atac. De fet, als primers compassos ha fet un parcial de 0 a 4, que s'ha encarregat d'aturar Jana Castañera, que posava el 18 a 11. El Granollers ha fet una passa endarrere, però ha pogut mantenir l'avantatge a l'electrònic. Això sí, el Sant Quirze ha marxat amb l'honor de guanyar el parcial de la segona meitat, 14 a 16, amb un gran paper de la portera Olga Moliner, providencial a la represa i nomenada millor portera de la final.\nSalva Puig ha rotat la plantilla disponible, excepte a les lesionades Kofler, Sobrepera i Capdevila, que ha estat l'encarregada d'aixecar el títol català. La plantilla granollerina ha celebrat a la pista del Palau d'Esports la vuitena Supercopa de Catalunya. Un títol que omple de motivació el nou projecte amb Puig, que dissabte iniciarà la Lliga Guerreres Iberdrola a la pista de l'Elx.


Kids From Mars debuten a Barcelona amb molt bona nota - Primera Fila\nKids From Mars debuten a Barcelona amb molt bona nota\nKids from Mars són dos joves que vam descobrir no fa pas massa dies, gràcies a la cançó ‘August’, una peça que ens va atrapar des del primer moment i que ens va deixar sense paraules. Bona part d’aquest fet era que l’Òscar i en Roger tenen 15 anys! I amb aquesta edat han estat capaços de seduir amb una melodia addictiva i amb una lletra que no deixa indiferent.\nAquest dimecres van actuar per primer cop a la ciutat de Barcelona i dins la segona festa de presentació del Vida Festival, on també vam gaudir del primer directe de Marlon Williams, que va oferir un directe impecable i va deixar meravellat a tota la concurrència.\nTenim moltes ganes de continuar escoltant més temes d’aquesta jove banda i de gaudir de molts més directes tan brillants com el d’ahir.\nKids From Mars a Barcelona\nEntrevistem a Kids From Mars que ens presenten “18”


Arriba l'hivern: ajudem els refugiats!\nA casa nostra encara falta perquè comencem a sentir que ha arribat l'hivern, però als països balcànics d'aquí poc ja començaran a baixar les temperatures, cosa que farà encara més dura la situació dels milers de refugiats que fugen de la guerra i malviuen a les fronteres de Sèrbia, Croàcia i Eslovènia. Ara les temperatures a la nit ja ronden els 4ºC i es preveu que els pròxims dies ja se situaran per sota dels 0ºC. Per això, s'ha iniciat una campanya de recollida de roba i equipament que protegeix del fred que s'enviarà el dia 9 de novembre a aquests països i que es distribuirà en col·laboració d'ONG que treballen a la zona.\nEs necessiten tendes de campanya, mantes i sacs de dormir, així com roba d'abrigar –anoracs, botes, guants, impermeables...– tant per als adults com per als nens. Tot el material ha d'estar en bones condicions i net, esclar. L'últim dia per portar-los és el 6 de novembre i hi ha diferents punts de recollida. Dissabte 31 d'octubre i diumenge 1 de novembre, durant tot el dia, la Fabra i Coats estarà oberta per recollir el que porteu. També hi ha un altre punt de recollida a prop de plaça d'Espanya, al carrer de Vilamarí, 31, que trobareu obert cada dia de 10 a 14.30 h i de 17.30 a 19.30 h. I si viviu a Santa Coloma de Gramenet, podeu acostar les vostres aportacions a la seu de la Fundació Nous Catalans, al carrer de Pompeu Fabra, 22, de 10 a 15 h i de 17 a 20 h.\nEp, hi ha temps fins al 6 de novembre!\nSi necessiteu més informació podeu trucar al telèfon central de coordinació de la campanya (T. 934 662 462) o consultar la pàgina web: http://www.nouscatalans.cat/index.php/societat/drets-humans/catalunya-amb-els-refugiats.html


Q QU 2 Imatges 1 Col·laborador/a 109 Visites Bústia de suggeriments\nQuaresma f CULT POP Temps referit als quaranta dies abans de Pasqua que l'Església Catòlica assenyala com a temps de penitència i abstinència; s'hi solien celebrar predicacions extraordinàries pròpies d'aquest temps. Concretament, la Quaresma s'inicia el Dimecres de Cendra i dura fins al tríduum de Pasqua.\nTambé, de manera més popular, s'anomenaven darrers dies les jornades que hom podia menjar carn abans d'entrar pròpiament en la Quaresma, amb les abstinències que comportava.\nEn general a les Pitiüses, tal com explica Isidor Macabich, la gent la complia de manera rigorosa i alguns, els més devots, encara s'exigien més, però, evidentment, no tothom era igual. Els més estrictes anaven fins a l'extrem de començar-la a partir de les dotze de la nit abans, i això no només es referia a l'abstinència, i en concret a la prohibició de menjar carn i els seus derivats i làctics, sinó que també la penitència s'estenia a altres vessants de la vida quotidiana, com per exemple que en aquest temps a moltes cases no permetien el festeig pagès i, en el seu lloc, passaven el rosari. Alguns fins i tot també arribaven a portar dol aquestos dies.\nCal esmentar que l'abstinència no s'adreçava als infants més menuts, però sí als que ja havien complit set anys (s'ha de recordar que molts en aquesta edat ja prenien la primera comunió, per tant també havien de guardar aquest precepte).\nAtesa aquesta abstinència, els dies de Carnestoltes era costum molt estès fer i menjar truites i gastar els ossos, les orelles, les potes i el morro de porc que s'havien guardat amb salmorra de la matança de Nadal, fent el conegut dinar de Carnaval.\nComençats aquestos quaranta dies no es tocarien ni la matança ni els ous, fins al Diumenge de Pasqua. Els ous, per la seua banda, sovent es bullien, abans que no es fessin malbé. A l'espigó de la Quaresma i amb l'arribada de la Pasqua s'iniciava el temps dels passos i de les processons.\nAl municipi d'Eivissa és tradicional la processó dels passos amb l'espectacularitat que suposa haver de pujar els sants de les parròquies de la Marina i l'eixample fins a la Catedral, al cim de Dalt Vila, per després tornar a baixar en la processó de la nit de Divendres Sant, pels seus carrers estrets i empedrats. Especial simbolisme i vistositat té el ball de la Mare de Déu davant el Sant Crist, abans d'entrar a l'església de Sant Elm.\nLa devoció dels eivissencs és més contenguda que en altres llocs, la qual cosa no desmereix en emotivitat i respecte.\nFa uns anys el poble de Santa Eulària va recuperar la seua antiga processó de caputxins i romans, que també gaudeix de gran vistositat pel fet de discórrer, en part del seu itinerari, pel Puig de Missa. En alguns pobles se segueixen fent amb gran solemnitat els passos el Dijous o el Divendres Sant, com per exemple la processó d'ampliades de Sant Miquel o els passos a Sant Jordi. Els homes porten sempre les imatges del Sant Crist i les dones, les de la Mare de Déu.\nAltres costums tradicionals que es mantenen vius a principi del s XXI, especialment a la pagesia, són el de la salpassa, en què el capellà recorre les cases de les diferents véndes de la seua parròquia i deixa una mica de sal beneïda al llindar interior de la porta de la casa, i també el costum de fer cases santes, a través del qual s'escenifiquen uns altars devocionals molt ben guarnits a cada una de les esglésies. Els primers anys del s XXI encara hi ha molta gent que recorre totes les esglésies de l'illa —o les que es puguin— per visitar les populars cases santes, que segons conta Isidor Macabich fan referència al costum de fer guàrdia permanentment, d'antic amb un parell de jóvens armats, davant la figura del Sant Crist i de l'Eucaristia.\nTambé era costum cantar caramelles, en aquest cas, caramelles de Pasqua, a la missa del Diumenge de Pasqua, data en què es dóna per acabada la Quaresma a tots els efectes. [CSC]


L'esperada tornada de Miriam Sánchez: mostra la seva nova imatge i parla de la seva depressió\nA 'SÁBADO DELUXE'\nL'excol·laboradora de televisió ha relatat l'infern que ha viscut durant els últims anys\nMadrid - Diumenge, 08/09/2019 - 14:54\nEra una de les entrevistes més esperades de ‘Sábado deluxe’. Després de diversos anys allunyada de la televisió, Miriam Sánchez va reaparèixer ahir a la nit davant de les càmeres de Telecinco per mostrar la seva nova imatge davant dels espectadors. Però més enllà de l’aspecte físic, l’excol·laboradora es va obrir en canal i va parlar sense embuts sobre la depressió que ha patit i de què encara continua recuperant-se.\n«La meva depressió va començar el 2015. Treballava moltíssim de dilluns a diumenge, barrejava bolos amb la meva carrera d’art dramàtic i amb tot el que feia per intentar tornar a posar-me a la tele després de l’acomiadament de MYHYV», va començar relatant Miriam. Segons ella mateixa va explicar, hi va haver un moment en què va quedar sumida en un pou: «Va arribar un dia en què alguna cosa em va fer ‘clic’ per dins i no em podia aixecar del llit. A partir d’allà no em venia de gust sortir al carrer, ni tan sols estar amb la meva família i amics».\nVa ser llavors quan la guanyadora de ‘Supervivientes’ va haver de començar a prendre antidepressius. «He estat dos anys molt malament, m’he començat a recuperar fa un any i mig perquè la medicina, la teràpia i demanar ajuda fa efecte», va remarcar Miriam, que també va parlar els seus problemes d’addicció: «Fa molts anys vaig reconèixer que vaig tenir un coqueteig, quan feia cine eròtic, amb la coca. Vaig estar vuit anys en addicció i no he tingut recaigudes».\n.@miriamsancam82: "Yo me podría haber muerto en alguna sobredosis" #dramiriam\n«La meva psicòloga em diu que em vaig curar quan em vaig quedar embarassada i mai he recaigut», va voler aclarir la convidada, que va donar més detalls sobre la seva malaltia: «Hi va haver una època en la que treballava molt, arribava un dia que tenia lliure i em passava amb l’alcohol i amb els ansiolítics». A més, va reconèixer que ha patit «un parell d’ensurts». «Quan vaig entrar en depressió, vaig fer dues tonteries on m’era tot igual. Ho fas sense voler anar-te’n, se t’escapa de les mans i ho fas compulsivament», va assenyalar durant l’entrevista.


Carlos Sarrate, aquarel·les i dibuixos: Montmeló, allò que l'AVE s'endugué: (3) La passarel·la de ferro\nMontmeló, allò que l'AVE s'endugué:\n(3) La passarel·la de ferro\nA l'alçada del barri del St Crist de la Grua hi havia aquesta passarel·la que, des de que se sabia que tenia els dies comptats, restava molt atrotinada. Al final, se'n va prohibir el pas. Aquest era un lloc relativament solitari, amb un estrany toc de romanticisme, flanquejat a una banda per eucaliptus, amb una rampa que ascendia gairebé entre les branques dels arbres. Per rematar, la vista des de la passarel·la eren les línies convergents de la perspectiva, amb unes postes de sol increïbles a la tardor.\nL'aquarel·la, feta un matí de sol de diumenge dels que treballes amb autèntica fruició, es fixa en les línies brillants de les catenàries, i tota la feina està en anar reservant a mà el paper blanc que ha de representar el cable enlluernat. El paper és d'un bloc Arches.\nPassarel·la de ferro a l'alçada de c/ St. Crist\nPassarel·la, amb detall dels tensors dels cables\nPassarel·la, amb detall de les escales\nSoldador desmuntant la passarel·la.\nEnviat per Carlos Sarrate a 15:09\nEtiquetes de comentaris: bridges, machines, máquinas, màquines, Montmeló, ponts, puentes, train, tren\nFigura femenina asseguda Seated female figure\nIngeniería de Ferrovial: el soterramiento del tren...\nPortugal: aturar-se i mirar Portugal: to stop and ...\nMontmeló, allò que l'AVE s'endugué: (3) La passar...\nGeganters a Sant Antoni de Vilamajor\nOfelia Rosés, l'esclat i la geometria\nLa Tuneladora de Montcada i Reixac


Impressió de Banderes Publicitàries Portàtils | Artyplan\nImpressió Digital de Banderes Portàtils\nDescobreix cadascuna de les banderes que tenim disponibles per a guanyar visibilitat física en llocs públics\nInici » Packaging » Packaging promocional » Banderes portàtils\nServei d’impressió de street flags\nSom especialistes en impressió de banderes portàtils. Avui dia, aquesta opció és una elecció perfecta si la teva missió és utilitzar-la com a reclam visual de marca i com a element de publicitat a l’exterior.\nAquesta alternativa d’impressió permet una creació personalitzada, com tu vulguis. Disseny i personalització s’uneixen per a produir gràfiques totalment professionals. Gràcies a la seva resistència enfront de les inclemències meteorològiques produeixen un impacte visual.\nAvantatges d’imprimir banderes portàtiles amb Artyplan:\nMaterial resistent i durador de qualitat premium totalment reutilitzable\nAssessorament de professionals en aquest sector\nMesura i forma personalitzada segons les teves necessitats\nÚs de tecnologia d’impressió sostenible i tintes ecològiques\nServei complementari de creativitat i disseny gràfic per a la teva comunicació de marca\nSense cap compromís!\nFes una ullada als nostres projectes


Recaredo, nou anys en biodinàmica | Recaredo\nDesprés de nou anys de pràctiques biodinàmiques a les vinyes de Recaredo, constatem com els nostres vins escumosos mostren una personalitat encara més vital i expressiva, amb infinitat de matisos i una admirable capacitat de criança. El rigor i el respecte per l’ecosistema i el territori tenen la seva recompensa i, fins i tot, els reptes que han plantejat les pluges continues de la primavera i de l’estiu els superem aquest any sense problemes gràcies a unes vinyes plenament equilibrades.\nCollita 2014 a Recaredo: d’una vinya excepcional, una collita excel·lent\nIniciem la verema a Recaredo el 21 d’agost amb la collita de la garnatxa i finalitzem el 16 de setembre amb l’última vinya de xarel·lo. Una viticultura respectuosa amb la natura ens garanteix la mínima intervenció des del celler: el raïm ha estat collit a Recaredo amb una extraordinària relació grau-acidesa, sense acidificacions i sense afegir sucre al most. Les fermentacions s’han realitzat amb llevats propis aïllats de les nostres vinyes, en un compromís total amb el terrer: clima, varietats, terra i home.


Diccionari de pseudònims usats a Catalunya i a l'emigració :: Libelista\nAlbert Manent Segimon , Josep Poca Gaya\nEn aquest diccionari hem aplegat pseudònims en el sentit ampli de la paraula. El lector hi trobarà tant els pseudònims clàssics descriptors o periodistes com firmes dhistorietistes, de dibuixants de còmic i de pintors poc coneguts i també noms artístics de cantants, mags, humoristes, actors, directors i productors de cinema, teatre o televisió, alhora que alguns personatges de la faràndula o de lanomenat món freak de lespectacle. Fins i tot hi ha algun alter ego o àlies de personatges radiofònics i televisius que shan fet tan populars que la gent només els identifica amb aquest fals nom. Tot amb tot, ben segur que hi falten altres pseudònims o que alguna fitxa és incompleta o, fins i tot, equivocada. Ens plaurà que els lectors ens ajudin a completar una obra duna matèria inabastable, que ha pogut aplegar 7.500 pseudònims usats a Catalunya i a lemigració.


La setmana vinent el risc continuarà existint | FET a TARRAGONA\nConcentració a la plaça de la Font, dimecres al vespre: Foto: Jan Magarolas.\nA Tarragona per fer la gràcia amb la petroquímica sovint diem que un dia petarà tot. Aquest dimarts a la tarda no va petar tot, però tots els que vivim al Camp de Tarragona ens vam fer petits davant un accident químic sense precedents al territori. L’explosió i les flamarades i la comunicació inexistent del que estava passant van ser els millors ingredients per generar una situació d’alarma entre la població.\nL’usuari oficial de Protecció Civil a Twitter va tardar fins a 20 minuts en informar que s’havia activat el PLASEQCAT per una explosió i incendi en una empresa del Polígon Sud de Tarragona. Al cap de tres quarts d’hora, es demanava via xarxes socials el confinament en alguns municipis. Per exemple, al Morell, però no a la Pobla de Mafumet, municipis separats per un carrer. I una hora després de l’accident, a Twitter s’anunciava que es posaven les sirenes en marxa que finalment no es van activar. I encara més. Mentrestant, la Guàrdia Urbana de Tarragona anunciava per megafonia als barris de Ponent que els veïns es confinessin. Si volen un exemple de caos, descoordinació i mala gestió d’una situació de crisi, aquí el tenen. Gairebé de manual.\n“Exigim estudis sobre la qualitat de l’aire i una regulació més taxativa de les emissions de les químiques”\nA la nit, sortien dos consellers, el vicepresident i el president de la Generalitat a fer declaracions des de l’edifici del 112 de Reus. Tots quatre van parlar abans que ho fes el cap tècnic de l’operatiu. Ja ho diuen que avui en dia tot és política, però què lamentable fer-ne en un moment com aquest. Per més inri, el conseller d’Interior, Miquel Buch, va dirtextualment que “es pot sortir al carrer amb tranquil·litat, però recomanem a tothom que avui es quedi a casa”. Benvingudes siguin les contradiccions, també en una situació d’emergència. I a tot això, cal sumar el menyspreu del Govern cap als mitjans locals que no van voler atendre. Ells, justament, que són els que sempre hi són i que mai confondrien La Canonja amb Calonge.\n“No ens podem permetre més errors i molta gent diu que ja n’hi ha prou”\nL’endemà, tots pilotes fora i a desviar l’atenció. D’una banda Buch, que comenta que pressionaran al govern espanyol perquè es pugui avisar la població a través del mòbil en cas d’emergència. Ara només caldrà esperar que els missatges no s’enviïn una hora després i sobretot, que hi hagi bona cobertura. De l’altra, el president Quim Torra anunciant una taula de treball; aquella que fa anys i anys que reclama la plataforma Cel Net i diversos sindicats. I per si no n’hi hagués prou, des de Protecció Civil assenyalant la indústria accidentada perquè no havia seguit el protocol sense tenir en compte que la persona que l’havia d’activar és un dels morts.\n“No renuncio de la petroquímica, però cal reclamar-hi més seguretat i controls”\nSoc dels que no renuncio de la petroquímica, el meu pare hi treballa i hem conviscut amb ella sempre. El Camp de Tarragona no seria el que és avui en dia sense aquest complex i a la vida no només hi ha blancs i negres, també hi ha grisos, però hem de conjurar-nos per exigir més seguretat i més controls. Acumulem anys d’accidents, el darrer n’hi ha hagut tres: Deflagració i una fuita d’amoníac a Carburos Metálicos (1 mort i 1 ferit molt greu, 31-05-19), incendi a Miasa (27-07-2019) i explosió d’un reactor amb òxid d’etilè d’IQOXE (3 morts i 8 ferits, 14-01-2020).\n“Quin model socioeconòmic volem per als propers 50 anys?”\nExigim també estudis de la qualitat de l’aire i una regulació més taxativa de les emissions del sector industrial. Sense oblidar una millora substancial dels protocols d’emergència i de comunicació a la població en cas de risc químic. I per una qüestió de sostenibilitat mediambiental i territorial, cal repensar el futur socioeconòmic del Camp. El complex petroquímic de Tarragona està a punt de complir els 50 anys, quin model volem pels pròxims 50? El silenci habitual mai pot ser la resposta i cal un debat pausat, reflexiu, enriquidor i positiu.\n“Massa contradiccions en la gestió de l’accident i massa menyspreu del Govern als mitjans locals”\nDe moment, alguna cosa es mou i dimecres més de 3.000 persones van sortir al carrer per dir que ja n’hi ha prou. I a més a més, sembla que hi ha un consens innegable, com deia el Ricard Lahoz en un article publicat a aquí al Fet, cal que les sirenes sonin des del minut u.\nÉs evident que dimarts va fallar tot, però no ens podem permetre més errors perquè res, absolutament res, val més que la vida i aquesta vegada el cost humà ha estat de tres persones, de moment.\nEls més joves no havíem viscut fins ara un accident tan greu com aquest. Havíem sentit a parlar de l’atemptat d’ETA a Enpetrol, el 1987, però ens quedava molt i molt lluny. La tarda del 14 de gener de 2020 restarà intacte a la memòria col·lectiva dels veïns i veïnes del Camp de Tarragona. Tant de bo, aquesta vegada sí, n’aprenguem dels errors, perquè la setmana vinent, quan el focus mediàtic desaparegui, el risc continuarà existint.


Gairebé 700 inscrits i 200 voluntaris a Els Bastions Skyraces 2016\nInici > Actualitat > Notícies > Gairebé 700 inscrits i 200 voluntaris a Els Bastions Skyraces 2016\nA només 10 dies de tancar inscripcions per a la sisena edició d’Els Bastions Skyraces, ja s’ha superat la participació de l’edició anterior amb més de 700 inscrits. Els Bastions Skyraces, la travessa de la Vall de Ribes, tindrà lloc el dia 4 de juny a Ribes de Freser.\nLa principal novetat del 2015, la Marató (50km), que se sumava a les ja tradicionals Ultra (90km) i Trail (65km) es consolida aquest 2016. Els corredors recorreran els cims més representatius de la vall, d’oest a est, passant pel pic Elia, el Puigmal i el sostre de la prova, el Balandrau, entre altres.\nPer segon any, Bastions s’ha volgut involucrar també als més petits perquè puguin gaudir d’un tast d’aquesta travessa, i fer-ho a més de manera solidària. Per això aquest any s’ha creat la MiniBastions, que anirà a benefici de la Fundació Oncolliga Girona, entitat sense ànim de lucre que té la finalitat de millorar la qualitat de vida de les persones amb càncer i els seus familiars. Les inscripcions de la MiniBastions estan obertes a www.elsbastions.com.\nLa ITRA ha atorgat 5 punts (nova escala) a la Ultra, 4 punts al Trail i 3 punt a la Marató, vàlids per a la participació a la Ultra-Trail du Mont-Blanc 2017. La Ultra i la Trail de Bastions, a més, són proves puntuables de la Catalonia Ultra Cup, el nou circuit d’ultratrails de Catalunya.


Avenços en gestió clínica: de febrer 2015\nEl tweet de Miguel Ángel Mañez ens porta al cor del debat sobre l'impacte de Choosing Wisely quatre anys després del seu naixement. Recordin que Choosing Wisley és una inciativa que va partir d'una institució privada nordamericana, ABIM Foundation (Advisory Board of Internal Medicine), quan va decidir demanar a les societats científiques del seu país, que cadascuna d'elles fes 5 recomanacions sobre pràctiques clíniques que tant els metges com els pacients s'haurien de replantejar (per a més informació en aquest blog, buscar Choosing Wisely a les etiquetes). El projecte va despertar molt d'interès des del seu començament, ja que es volia veure com responien les societats científiques a un requeriment que les forçava a definir-se en coses que els eren molt pròpies, i que, fet inusual, es tractava d'una petició que no venia ni de les mútues ni del govern. El temps ha passat, i ara Choosing Wisely informa de més de 300 recomanacions procedents de 60 societats científiques, i a més a més s'ha estès per altres països com Canadà i Holanda.\nEtiquetes: Avaluació, Choosing wisely, Jordi Varela, Right Care, Tweet setmana\nDe vegades és cert que al pot petit hi ha la bona confitura. Aquest és el cas de Richard Sennett que ens il·lumina amb un llibre breu (de fet és una conferència) que es titula “L’espai públic”. Des d’un punt de vista operatiu defineix l’espai públic com qualsevol lloc on es produeixin contactes entre desconeguts. La innovació es produeix a l’espai públic, generalment a la perifèria del sistema, on hi ha més interactivitat. Sennett, contundent, diu que la diferència hauria de ser el motor de la veritable essència del sistema obert. Tot això no es pot fer amb fronteres i cal pensar més en la lògica del llindar. Entenent el llindar com una membrana molt permeable i la frontera com una paret.\nLa lògica de les fronteres busca l’equilibri, per tant limita la dissensió (aïllant-la a una banda o l’altra de la frontera), promou la integració (que barrejada amb l’equilibri limita l’experimentació) i, al capdavall, la mateixa frontera expressa normes (per tant limita la innovació). El llindar que proposa Sennett, en canvi, identifica les posicions però és molt permeable en totes direccions.\nEtiquetes: Atenció Primària, Comunitària, Escarrabill J., Hospital\nBanc de temps: un model de voluntariat amb perspectives\nRushey Green Time Bank, el primer banc de temps britànic, ha celebrat 15 anys i, per aquest motiu, un dels fundadors, David Boyle, ha escrit un article a The Guardian Healthcare. "La idea era veure si era possible generar una plataforma per a la cooperació equilibrada entre pacients, les seves famílies i els seus veïns". Boyle afirma que l'experiència ha valgut la pena i que el banc de temps ha demostrat que és un model que genera compensacions i, per tant, té més bones perspectives que el model de voluntariat estàndard.\nEtiquetes: Jordi Varela, Pacients, Participació, Tweet setmana\nEl “International Journal of Technology Assessment in Health Care” publica un interessant article “Less noise, more hacking” sobre una metodologia elaborada pel Massachusets Institute of Technology (MIT) els darrers anys, “hacking medicine to accelerate health care”. A l’article es defensa que els esforços per desenvolupar nous productes i serveis en l’àmbit de la salut son encara costosos i lents, i que es necessiten noves estratègies i maneres de fer més eficients. ¿Us imagineu que ens ajuntem un centenar de persones amb perfils diferents: metges, infermeres, enginyers, programadors, dissenyadors, emprenedors, economistes, etc. i ens tanquem durant 48 hores seguides a treballar, sense parar, en diversos projectes innovadors; i no sortim del retir fins que no hem creat i venut les solucions als diversos problemes que s’han plantejat? Doncs, d’això en diuen els del MIT fer un “healthcare hackaton”. El terme hackathon és un neologisme que combina dos termes: “hack” que aquí caldria interpretar com innovació ràpida i “athon” que ve de marathon, perquè es fa un llarg trajecte d’una tirada. Ja fa temps que es fan hackathons en àmbits tecnològics, i ara el MIT proposa un model de hackathon per promoure la innovació en salut.\nEtiquetes: Hackathon, Innovació, Monguet JM.\nLa principal xacra que ens ha deixat la crisi ha estat unes taxes d'atur inacceptables. Els casos d'Espanya i Grècia són sens dubte els més dramàtics en el context de la Unió Europea, amb taxes de 23,7% i 25,8% respectivament, acompanyats de 8 països amb taxes superiors al 10% entre els que es troben Itàlia i França.\nLes raons d'aquesta situació tenen diverses explicacions no necessàriament excloents. Els més optimistes advoquen per una explicació de cicle econòmic amb l'esperança que aquest canviarà quan es recuperi la demanda, mentre que els més pessimistes s'inclinen per pensar que hem entrat en una fase d'estancament duradora causa de la reducció de la taxa de creixement de la productivitat i que fins i tot estem en l'era de la "fi del treball" com va definir Jeremy Rifkin. Davant dels problemes és habitual observar dues actituds oposades i molt humanes: la recerca del culpable i la recerca de la solució.\nEtiquetes: Innovació, Martí T., TIC\n"Els valors de la pràctica clínica" Campanya per a metges en formació\nLa Secció de Gestió Clínica de la Societat Catalana de Gestió Sanitària (SCGS) ha produït un video per promoure els valors de la pràctica entre els metges en formació.\nM'agradaria remarcar les 10 claus que, d'acord amb el video, haurien de fer possible un canvi generacional en la manera de practicar la medicina:\nSaber escoltar de debò i valorar quines són les circumstàncies específiques de cada pacient.\nOblidar-se de la persuasió i aprendre la tècnica de l'entrevista motivacional.\nSaber com compartir decisions clíniques amb els pacients.\nValorar la càrrega global de l’actuació terapèutica i saber deprescriure quan calgui.\nPrendre's el temps necessari per al raonament clínic i adoptar el pensament probabilístic bayesià.\nDemanar proves amb sentit clínic, d'acord amb el valor afegit que aportaran.\nSaber treballar en equip, sobretot per a l'abordatge dels pacients complexos.\nInformar-se bé dels riscos del sobrediagnòstic de les practiques preventives i saber-ho transmetre als interessats.\nIncorporar la metodologia pal·liativa a la pràctica clínica i saber tenir la conversa apropiada sobre final de vida amb els pacients i les seves famílies.\nAprendre a consultar les fonts "Right Care".\nEtiquetes: Formació, Jordi Varela, MIR, Right Care, SCGS, Valor


Zero Waste Life, la nova tendència sostenible - Caixa d'Enginyers\nUna persona tira un quilo i mig d’escombraries al dia. Una quantitat molt elevada si la multipliquem per totes les persones que viuen en una ciutat. Aquesta xifra pot reduir-se si seguim els passos de dues de les bloguers més influents del moviment Zero Waste: Lauren Singer i Kathryn Kellogg, les quals omplen en un any, únicament, un pot de 200 mil·lilitres de residus. Increïble, oi?\nEls petits gestos marquen la diferència\nCompra menys. Intenta reduir “tot el que entra”. Recorda que la indústria de la moda és la que més contamina.\nRedueix l’ús del plàstic.\nCompra els teus propis envasos. No malgastis temps ni diners comprant bosses o ampolles de plàstic. Utilitza el mateix recipient i totes les vegades que vulguis.\nCompra tots els productes a la mateixa botiga online. Així estalviaràs la contaminació i desgast energètic generat per l’enviament.\nUtilitza el transport públic i la bicicleta.\nRecicla les deixalles en el contenidor corresponent.\nCompra menjar ecològic i de Km 0.\nQuins són els avantatges que ens aporta la cura del medi ambient?\nÉs beneficiós per a la nostra salut, ja que contribuirem a que l’aire que respirem sigui més net i sa.\nDes del punt de vista econòmic, estalviem diners reutilitzant materials.\nAjudem a protegir la capa d’ozó i reduïm els problemes que suposa el canvi climàtic.\nA Caixa d’Enginyers creiem en aquesta filosofia i en la importància que comporta la cura del medi ambient per construir un món millor.\nPer poder iniciar una rutina sostenible ens hem de mentalitzar sobre quins aspectes del nostre dia a dia hem de canviar. Hem de sortir de la nostra bombolla, de la nostra zona de confort i comprometre’ns a portar una vida saludable, més sostenible i responsable.\nTags:Economia sostenibleCanvi climàticSostenibilitatMedi Ambientresidusresidus zeroZero Waste


Lo Càntich -Revista de Literatura, Art i Cultura-: Lo Càntich - Número 24 - Asíndeton, 2014 Lo Càntich - Revista Digital de Literatura, Art i Cultura - DL: B.42943-2011 ISSN 2014-3036\nDL B.42943-2011 - ISSN 2014-3036 - EAN 9772014303002 24>\nIl·lustració de portada: © 'Samorfa'\nPortada posterior: © Carles Melis\nIl·lustració de portada: 'Samorfa'\nCom a recurs literari l'asíndeton consisteix en la supressió de les conjuncions que es fan servir habitualment d'enllaç entre les paraules, els sintagmes, les frases o les oracions, amb la finalitat de proporcionar i d'atorgar-li al text una sensació d'agilitat, de rapidesa o de fluïdesa.\nUn dels exemples més coneguts és la cèlebre frase atribuïda per Suetoni a Juli Cèsar: Veni, vidi, vici ("Vaig arribar, vaig veure, vaig vèncer").\nAquesta juxtaposició d’elements sense lligams, la podem trobar més a prop nostre -ja sigui en el temps com geogràficament-, sense haver de viatjar tan lluny:\narran de l'encís;\nt'he ofert nu,\nVinyes verdes vora el mar... (fragment)\nla teva pell, els teus cabells,\ntantes nits blau-verdes.\nens falten gemecs, som un mar encès.\nLa petita mort (fragment)\nAmb el vent d'hivern, fugí Març.\nEm deixà la pell glaçada, buit el jaç.\nD'aquesta petita selecció, tret dels versos d'en Josep Maria de Sagarra, la resta són poemes antologats al volum de poesia eròtica Traços de desig (ARC, Camí del Sorral, 18), editat per l'Associació de Relataires en Català i que va veure la llum el mes d'abril passat.\nEn aquests últims mesos, altres projectes ens han mantingut actius, com ara el IV Concurs de Microrelats ARC a la Ràdio 2013-2014 "Colors", del qual ja coneixem la data de lliurament de premis i la presentació del recull amb totes les obres finalistes. Serà el pròxim dissabte, 11 d'octubre de 2014, a les 12:00 h.. a la Biblioteca Sagrada Família de Barcelona. Esteu tots convidats i sereu benvinguts. Gaudirem de la lectura d'una part d’aquests textos, seleccionats pel jurat de relataires, i amb el suspens de conèixer els premiats. Aprofitem per donar l'enhorabona a l'amic Ramon Navarro Bonet “rnbonet”, que ha estat el guanyador del concurs d'il·lustradors. La seva obra serà la imatge de coberta del recull.\nArriba l'hora també de fer resum d’activitats i de planificar la "nova temporada". L'assamblea general de l'ARC es portarà a terme el mateix dia i al mateix lloc que la presentació de "Colors", a les 10:00h. del matí.\nUn altre projecte que arriba al seu punt final és el Certamen "Somnis Tricentenaris", un projecte literari i solidari que també veurà la llum en una edició que promet ser molt especial, els beneficis de la qual aniran destinats a la Marató de TV3 d'enguany, dedicada a les malalties del cor.\nPer la nostra part, puntuals a la cita, tanquem el trimestre amb la publicació d'aquest nou número, Asíndeton, 2014, amb les aportacions que ens heu fet arribar i l'agraïment per voler compar-tir amb nosaltres les vostres creacions. Un número on, malauradament, hem dedicat un petit espai, com a homenatge, a Montserrat Abelló, que ens ha deixat orfes dels seus mots en aquest mes de setembre. Per a ella, i per tots aquells i aquelles que avui ja no hi són amb nosaltres, però que ens continuen acompanyant des del cel dels poetes i dels amants de la literatura, de l'art i de la cultura, van dedicades les nostres oracions.\nPerquè, senzillament, no us oblidem.\nLo Càntich, Asíndeton, 2014\nIl·lustració: "La Bella Oriental"\nIl·lustració: "La mola"\nGravat de l'any 1600\n«Tenyeix de blau el temps»\n"Nu femení assegut"\n"Apedaçant les xarxes"\nFotografies de l'acte: Conxita Parcerisas\n«L'erotisme a la baixa edat mitjana\n«El dia que vaig veure les aus sense braços»\n"L'arbre del Paradís"\nSéraphine Louis 'Séraphine de Senlis'\n"Estació de Canfranc, 1928"\n«Mario, l'altra nit, a la porta del bordell»\n«Montserrat Carulla: La vida d'una actriu en majúscules»\n«Premis Literaris Homilies d'Organyà 2014»\n«XXXIIè Premi de Narrativa Ribera d'Ebre»\nNúm 3 –Juliol 2014\n«La bona confitura\nQuatre anys de microrelats»


Millo creu que cal ''oblidar'' l'1 d'octubre La República\nMillo creu que cal ”oblidar” l’1 d’octubre\nRedacció| “És un dia del qual haurem de girar full i oblidar-lo”. Són paraules del delegat del govern espanyol a Catalunya, Enric Millo, sobre l'1 d'octubre; en que milers de catalans van ser colpejats per la policia espanyola quan intentaven exercir el seu dret a vot. Una afirmació a la qual ha contestat el president de la Generalitat, Carles Puigdemont recordant-li que “els cops de porra de l'1-O no varen marcar només la pell, van deixar una marca inesborrable en la memòria i l'esperit dels catalans”.\nEn una entrevista al programa '8 al dia', Millo va responsabilitzar -“malgrat tot”- Puigdemont de la violència de l'Estat contra els ciutadans per no haver “desconvocat” el referèndum i va titllar les pallisses de la Policia Nacional a la població d'”anomalia”. Sense cap indici d'autocrítica va “lamentar” que “algunes persones en sortissin ferides”.\nAl seu torn, Puigdemont li ha replicat que “no hi ha subterfugis, edulcorants ni matisos que puguin forçar l'oblit de la violència de l'Estat”. “Aquest és el preu històric que pagareu”, ha sentenciat.


GLOBAL SCUBA DIVING 4.0 - Informació sobre la marca\nMarca GLOBAL SCUBA DIVING 4.0 a Espanya\nEn data 03/02/2017 es va realitzar CONTESTACION AL SUSPENSO PUBLICADO EL: 08/02/2017\nEn data 07/02/2017 es va realitzar COMUNICACION A TITULARES DERECHOS ANTERIORES (ART.18,4LM): N0369035\nInformació sobre la marca GLOBAL SCUBA DIVING 4.0 amb el nombre M3648847(X)\nLa marca GLOBAL SCUBA DIVING 4.0 amb el nombre M3648847(X) va ser sol·licitada el 26/01/2017. Es tracta d'una marca a Espanya pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca GLOBAL SCUBA DIVING 4.0 amb el nombre M3648847(X) va ser sol·licitada per DIVE & TRAVEL SOLUTIONS, S.L.U.\nRenovació de la marca GLOBAL SCUBA DIVING 4.0 amb el nombre M3648847(X)\nAltres marques sol·licitades per DIVE & TRAVEL SOLUTIONS, S.L.U\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades per DIVE & TRAVEL SOLUTIONS, S.L.U, entre les quals es troba la marca GLOBAL SCUBA DIVING 4.0 amb el nombre M3648847(X). Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades per DIVE & TRAVEL SOLUTIONS, S.L.U clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a Espanya entre les quals es troba la marca GLOBAL SCUBA DIVING 4.0. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a Espanya. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a Espanya.


Silestone a Barcelona - Oferta de banys i cuines - Guijarro Mármoles\nGuijarro Mármoles (Guijarro Mármol i Quars) és una empresa especialitzada en Silestone de Barcelona. Truca’ns al 932 781 135 o envia’ns un email a info@guijarromarmoles.com i t’enviarem la millor oferta. La teva cuina o taulell al millor preu, descobreix els nostres preus rebaixats!\nEl SILESTONE és un compost amb un 94% de quars natural, creat per a la decoració de cuines i banys actuals que ofereix una extraordinària duresa i resistència. Aguantarà els cops i talls, típics d’una cuina.\nUnint el millor de la pedra natural amb el disseny d’avantguarda i la tecnologia, que permet oferir bells colors, diferents textures i altes prestacions, com el seu tractament antibacterià. Perfecte per cuinar amb total seguretat i perquè els nens estiguin en un entorn segur.\nÉs el complement perfecte per la decoració interior, cuines i taulells. Més informació a www.silestone.es\nExplica’ns quin és el teu projecte i què és el que necessites. Els nostres experts s’encarregaran de donar-li forma i oferir-te un servei complet. Ens adaptem a cada client perquè tingui una experiència completa i estigui satisfet.\nTan si ets un professional com un particular, a Gujarro Mármoles trobaràs el que busques. Si no ho trobes, consulta amb els nostres assessors, segur que et podem ajudar i entre tots trobem la millor solució.\nTenim productores en promoció, truca’ns o vine a veure’ls a Barcelona i consulta els preus i les promocions d’estiu i hivern. Gràcies als preus baixos de Guijarro Mármoles, canviar la cuina està a l’abast de tothom. No esperis més i truca’ns ara!\nProductes en promoció, consulteu-nos!\nCuines, banys i taulells de Guijarro Mármoles\nA la part inferior trobaràs el catàleg online de colors disponibles i ara volem ensenyar-te alguns dels projectes realitzats per Guijarro Mármoles. El silestone o el granit queden genial a la teva llar, són una garantia de satisfacció. Pots trucar-nos i t’aconsellarem sense compromís. Gaudeix de les nostres ofertes realitzades a clients:\nActivació garantia Silestone\nCosentino ofereix als seus consumidors 10 anys de garantia pels taulells de cuina Silestone. Llegiu detingudament les condicions de la garantia i les normes de manteniment del producte.


Ordre ESS/1187/2015 per la qual es desenvolupa el Reial Decret 625/2014 / Blog / Egarsat - Corporativa / Home - Egarsat\nAutor: Egarsat el 03 juliol 2015\nLes modificacions introduïdes pel Reial Decret 625/2014, pel qual es regulen determinats aspectes de la gestió i control dels processos per incapacitat temporal en els primers 365 dies de la seva durada, afecten principalment l'expedició dels comunicats mèdics de baixa, confirmació i alta per tal d'estalviar tràmits burocràtics i adequar l'emissió dels comunicats a la durada estimada de cada procés.\nL'Ordre ESS/1187/2015, de 15 de juny (BOE de 20 de juny de 2015), desenvolupa els preceptes del Reial Decret i aprova els nous models de comunicats mèdics de baixa, confirmació de baixa i alta aplicables als nous processos d'IT, als que estiguin en curs en la data d'entrada en vigor de l'Ordre i no hagin superat els 365 dies, i als períodes de recaiguda en processos d'IT iniciats amb anterioritat a la data d'entrada en vigor de l'ordre, quan la nova baixa mèdica s'expedeixi amb posterioritat a aquesta data.\nInformes mèdics de baixa\nEls articles 2 i 3 de l'Ordre ESS / 1187/2015, estableixen per a qualsevol tipus de contingència que l'informe mèdic de baixa s'expedirà pel facultatiu que correspongui, immediatament després del reconeixement mèdic del treballador. En aquest moment, haurà de determinar la durada estimada del procés, que es podrà modificar posteriorment en funció del diagnòstic o de l'evolució sanitària del treballador. A l'efecte de assignació de la durada estimada del procés, es disposarà de taules de durada òptima, segons diagnòstic, edat i ocupació del treballador.\nExpedició dels comunicats en funció de la durada estimada del procés\nL'article 4 de l'Ordre ESS / 1187/2015, estableix que els comunicats seran expedits d'acord amb les següents regles:\n• En els processos de durada estimada molt curta (Inferior als 5 dies), el facultatiu ha d'emetre el comunicat de baixa i d'alta en el mateix acte mèdic, utilitzant un únic comunicat, segons el model aprovat, fent constar, al costat de les dades relatives a la baixa, els identificatius de l'alta i la data de la mateixa, que podrà coincidir amb el dia de la baixa o estar compresa dins dels tres dies naturals següents.\nSi en la data de l'alta, i després del reconeixement mèdic, el treballador no ha recuperat la seva capacitat laboral, el facultatiu pot expedir un comunicat de confirmació de baixa, que deixarà sense efecte l'alta prevista en el comunicat de baixa inicial. En el comunicat, ha d'establir la nova durada estimada i la data de la següent revisió mèdica.\n• En els processos de durada estimada curta (de 5 a 30 dies naturals), el primer comunicat de confirmació s'expedirà en un termini màxim de set dies naturals des de la data de la baixa mèdica. El segon i successius comunicats de confirmació s'expediran cada 14 dies naturals, com a màxim.\n• En els processos de durada estimada mitjana (de 31 a 60 dies naturals), el primer comunicat de confirmació s'ha d'expedir en un termini màxim de set dies naturals des de la data de la baixa mèdica. El segon i successius comunicats de confirmació s'expediran cada 28 dies naturals, com a màxim.\n• En els processos de durada estimada llarga (més de 61 dies naturals), el primer comunicat de confirmació s'ha d'expedir en un termini màxim de 14 dies naturals des de la data de la baixa mèdica. El segon i successius comunicats de confirmació s'expediran cada 35 dies naturals, com a màxim.\nEl facultatiu que assisteixi el treballador, independentment de quina sigui la durada estimada del procés, ha d'expedir l'alta mèdica per curació o millora que permet realitzar el treball habitual, quan consideri que el treballador ha recuperat la seva capacitat laboral, per proposta d'incapacitat permanent, o per inici d'una situació de maternitat. Així mateix, si el treballador no acudeix a la revisió mèdica prevista en els comunicats de baixa i confirmació, es podrà emetre l'alta mèdica per incompareixença.\nEn els casos en què es produeixi una modificació o actualització del diagnòstic, o una variació de la durada estimada, el facultatiu ha d'emetre un informe de confirmació, en el qual s'ha de fer constar el diagnòstic actualitzat, la nova durada estimada i la data de la següent revisió, de manera que els posteriors comunicats de confirmació s'expediran en funció de la nova durada estimada.\nQuan el facultatiu del servei públic de salut o el facultatiu de la mútua, segons correspongui, emeti l'últim comunicat de confirmació anterior a l'esgotament dels 365 dies naturals de durada, ha de comunicar al treballador en l'acte de reconeixement mèdic que, un cop esgotat el referit termini, el control del procés correspon a l'Institut Nacional de la Seguretat Social (INSS), sense perjudici que el servei públic de salut o la mútua li segueixi prestant l'assistència sanitària que aconselli el seu estat.\nAmb caràcter general, l'informe mèdic d'alta en el procés d'IT ha de ser expedit pel facultatiu del corresponent servei públic de salut, o de la mútua si el procés deriva de contingència professional coberta per ella, després del reconeixement del treballador. L'alta mèdica determinarà l'extinció de la situació d'incapacitat temporal i del subsidi corresponent, sense perjudici de l'assistència sanitària que s'hagi de seguir prestant segons aconselli el seu estat.\nL’alta mèdica podrà ser expedida pels inspectors mèdics dels serveis públics de salut, de l'Institut Nacional de la Seguretat Social i de l’Institut Social de la Marina, de conformitat amb l'article 5 del RD 625/2014. Els inspectors mèdics del INSS o l'ISM, han de traslladar telemàticament el comunicat de manera immediata i, en tot cas, en el primer dia hàbil següent al d'aquesta expedició, al servei públic de salut, per al seu coneixement i a la mútua quan, tractant-se de contingències comunes, li correspongui la cobertura de la prestació econòmica. En aquests casos, aquestes mateixes Inspeccions són les úniques competents per emetre una nova baixa per la mateixa o similar patologia, durant els 180 dies naturals següents a la data en què es va expedir l'alta.\nComunicació dels comunicats\nEl servei públic de salut o la mútua, en funció de qui l'hagi expedit, remetrà el comunicat d'alta/baixa i de confirmació a l'INSS per via telemàtica i de manera immediata, en el primer dia hàbil següent al de la seva expedició. El facultatiu ha de lliurar al treballador dues còpies del mateix, una per al mateix interessat i una altra per a l'empresa. El treballador està obligat a presentar a l'empresa còpia dels comunicats de baixa i confirmació en el termini de tres dies des de la seva expedició, i de l'informe d'alta dins de les 24 hores següents a la seva expedició.\nL'empresa té l'obligació de transmetre a l'INSS el comunicat de baixa, confirmació i alta presentat pel treballador, després d'emplenar els apartats que li concerneixen pel que fa a cotització, codis d'ocupació i altres dades identificatives, mitjançant el sistema RED i amb caràcter immediat, i en tot cas dins el termini màxim de tres dies hàbils des de la recepció.\nInformes mèdics complementaris i de control de la situació d'incapacitat temporal\nEn els processos d'IT, de durada superior a 30 dies naturals, tant el segon comunicat de confirmació de la baixa com cada dos comunicats de confirmació posteriors, hauran d’acompanyar-se per un informe mèdic complementari expedit pel facultatiu en què es recullin les malalties, tractaments, proves, evolució i incidència sobre la capacitat funcional. A més, trimestralment i a comptar des de l'inici de la situació, la Inspecció mèdica o el propi metge d'atenció primària, sota la supervisió d'aquella, ha d'expedir un informe mèdic de control de la incapacitat en el qual han de constar tots els extrems que, segons el parer mèdic, justifiquen la necessitat de mantenir el procés d'IT. Els serveis públics de salut, en el termini de cinc dies hàbils des de la seva emissió, han de posar els esmentats informes mèdics complementaris i de control a disposició dels inspectors mèdics adscrits a l'INSS o l'Institut Social de la Marina (ISM), o dels facultatius de les mútues (en aquest cas, respecte dels processos per contingència comuna la cobertura dels quals els correspongui).\nDescarrega't aquesta informació en PDF:\nTags:\tLegislación Seguridad Social Mutuas


flow m | Neolosfera\nPublicat el 21/02/2017 per obneo\nPrimera documentació: 5/12/2003\nContextos Agitanat però amb un flow irresistible, La Excepción… suma un nou èxit al rap autòcton de baixos fons, enginyós sense ser gracioset, de discurs suat però reescrit de cap a peus i amb hits chelis com Amos chacho. [El Periódico, 5/12/2003]\nAra està pensant a crear un partit polític, Molemos, “dedicat a repartir suaj, flow i bon rotllo: ben repartida, hi ha feina per a tothom, i dos mesos de vacances!”. [La Vanguardia, 19/03/2016]\nObservacions En anglès, flow fa referència a l’acció de ‘fluir’, especialment en el cas dels líquids, que presenten aquest tipus de moviment. Tanmateix, com podem veure en els contextos documentats, no es fa servir amb aquest sentit literal, sinó que adopta un sentit figurat relatiu al fet que les energies flueixen, és a dir, que produeixen bones vibracions.\nEn la llengua original existeix l’expressió flow of spirits, que fa referència a un cop sobtat d’alegria i eufòria (Oxford English Dictionary), que presenta un significat molt semblant al que desprèn l’ús de flow en la nostra llengua. D’altra banda, en psicologia flow també s’utilitza per fer referència a l’estat mental en què una persona realitza una activitat totalment immersa amb un sentiment d’energia focalitzada, entrega i entreteniment en aquest procés.\nL'entrada va ser publicada el Neolosfera i etiquetada anglès, espectacles, manlleu per obneo. Guarda l'enllaç permanent.


DEA regularment Mines registres de viatge dels nord-Americans per aprofitar milions en efectiu - notícies - Shenzhen Jiechuang exhibició producte Co, Ltd\nDEA regularment Mines registres de viatge dels nord-Americans per aprofitar milions en efectiu\nEn canvi, que l'orientació ha ajudat la Drug Administration aplicació aprofitar una petita fortuna en efectiu.\nAgents de la DEA perfilat passatgers en trens d'Amtrak i gairebé cada granU.S. companyia aèria, inspirant-se en informes d'una xarxa d'informants indústria del turisme que s'estén des de taulells de bitllets per recolzar les oficines, una investigació avuiEUAha trobat. Agents assignats als aeroports i estacions assenyalats passatgers per ser interrogat de tren o busca raons tan aparentment benignes com viatjar anada a Califòrnia o haver pagat per un bitllet en efectiu.\nLa vigilància de DEA és independent de la vasta i àmpliament coneguts contra el terrorisme aparell que envolta ara el transport aeri, que rarament s'utilitza per a l'aplicació de la Llei de rutina. Dut a en gran part sense el coneixement de les companyies aèries.\nÉs un esforç lucratiu i que roman en gran part desconegut fora de l'agència de medicaments. Unitats DEA assignats a patrulla 15 dels aeroports més transitats de la nació van confiscar més de $209 milions en efectiu de almenys 5.200 persones durant la dècada passada després de concloure els diners estava vinculada al tràfic de drogues, segons els registres del Departament de Justícia. La majoria dels diners va ser aprovat el als departaments de policia local que presten oficials per ajudar a l'agència de medicaments.\n"Van comptar amb això com a part del pressupost,", va dir Louis Weiss, un antic director del grup assignat a l'aeroport internacional Hartsfield-JacksonAtlanta DEA . "Bàsicament, has d'alimentar el monstre."\nEn la majoria dels casos, els registres mostren que els agents van donar els correus sospitosos un rebut per l'efectiu — a vegades per un total de 50.000 dòlars o més, farcit en maletes o mitjons — i enviar-los en el seu camí sense cobrar-los mai amb un delicte.\nEl DEA no va voler comentar en com obtenen registres dels viatges nacionals nord-Americans, o en quina escala. Però registres judicials i entrevistes amb agents, alguns dels quals va parlar a condició d'anonimat perquè no s'admeten per discutir les operacions DEA, deixar clars que és extensa. En una 2009 pista de presentació, per exemple, advocats de Departament de Justícia va dir agències va prendre $44,010 de dos persones que viatgen en un tren a Denver després de recollir-los durant "una revisió rutinària del manifest viatges informatitzat per Amtrak."\nUn parell de: Exhibició de notícies-cartolina, cartró expositors | Comptador corrugat\nSegüent: Habitants comencen a tornar a casa després de pólvora de Los Angeles


Automatisme - Instal·lació Accés Minusvàlids Barcelona\nAUTOMATITZACIÓ I ACCÉS MINUSVÀLIDS BARCELONA\nAccesos automatitzats Barcelona Mòbil 658 668 478 Fix 931 390 470\nINSTAL·LACIÓ, MUNTATGE I ARRANJAMENT DE MOTORS\nEn OPENDOORS serrallers, som especialistes en automatitzar i motoritzar, portes basculants, persianes comercials, persianes domèstiques i fins i tot la porta d’accés a la seva comunitat.\n– Arreglem, substituïm i instal·lem els motors per a pàrquings, perquè no hagi de baixar a obrir. L’automatisme necessari.\n– Arreglem, substituïm i instal·lem motors en el seu comerç perquè no hagi de fer aquest gran esforç cada matí.\n– Automatitzem l’accés al seu garatge, al seu botiga, casa, etc.\nMoltes vegades sembla que es fa per caprici el automatitzar els seus accessos. No sempre, en el seu negoci, pot ser fàcilment per agilitzar la feina i guanyar temps, per donar-li un bon aspecte de cara als seus clients.\nAccés Minusvàlids Físics Barcelona\n– Arreglem, substituïm i instal·lem els accessos per als vianants en la seva comunitat o negoci.\nLa legislació vigent obliga que en els llocs de residència o treball de disminuïts físics s’automatitzi l’accés per assegurar un entrada ràpida i còmoda. Nosaltres li resolem la situació ràpidament. Un automatisme adequat en el lloc que correspon, és sempre la solució.\nEntenem l’accessibilitat com a element integral del disseny i configuració de qualsevol espai públic de la ciutat. Així, com l’accessibilitat i configuració de qualsevol espai públic o privat de qualsevol lloc, comunitat de veïns, local comercial, casa priva, etc l’adaptació integrada en la globalitat del medi i les seves interaccions.\nÉs sobre la base d’aquesta accessibilitat general que defineix un servei específic de suport al bany per a aquelles persones amb mobilitat reduïda que necessiten suport per entrar i sortir de l’aigua.\nDemani’ns pressupost sense compromís i estarem encantats d’atendre’l.


Pàgina web\thttp://www.museuolimpicbcn.cat\nTrucar932 92 53 79\nEl Museu Olímpic i de l'Esport Joan Antoni Samaranch és situat a la muntanya de Montjuïc i permet viure una experiència única al voltant de l'olimpisme i l'esport. La passió per l'esport a Barcelona arribà a un punt àlgid amb les Olimpíades de 1992.\nAquí el visitant podrà experimentar l'esport com no ho ha fet mai. Gràcies als simuladors, pot córrer contra Bolt, comprovar com nedava Phelps, millorar l'aerodinàmica en pedalar en una bicicleta o comparar el pes real que poden arribar a aixecar els grans campions d'halterofília; tota una experiència.\nRacons amb encant de Barcelona (a 2.6 km)\nEls refugis antiaeris a Barcelona (a 2.6 km)\nLes coroneles i els seus batallons… (a 2.6 km)\nEl certamen santboià de la Fira de la Puríssima és l'exemple perfecte que combina cada any tradició i modernitat. És el principal aparador de l'economia local, i un…\nExposició The World of Banksy a Barcelona\nSubmergeix-te en l'art subversiu d'un geni anònim a Barcelona! Tot i estar consagrat com a artista de prestigi mundial, Banksy ha aconseguit preservar el seu anonimat sense deixar d'impactar-nos…


Timor escalfant-se amb el Girona FC\n17 d'octubre de 1989 (1989-10-17) (29 anys)\nValència Mestalla 49 (4)\nCA Osasuna B 30 (7)\nCA Osasuna 41 (1)\n→ Girona FC (cedit) 27 (19)\nReal Valladolid 53 (5)\nCD Leganés 41 (4)\nGirona FC 19 (2)\nDavid Timor Copoví (Carcaixent, 17 d'octubre de 1989) és un futbolista professional valencià que juga de migcampista. Actualment juga a la UD Las Palmas, de la Primera Divisió espanyola.\nTimor va formar-se a les files del València CF. Va jugar amb el València Mestalla a Segona Divisió B. El 2010 va fitxar pel CA Osasuna. La primera temporada la va jugar pràcticament amb el filial, a Segona B. Va debutar a primera divisió el 23 d'abril de 2011 en la derrota a casa contra el FC Barcelona per 0-2. El 2013 el CA Osasuna va cedir el jugador al Girona FC, que llavors jugava a Segona Divisió. L'any següent va fitxar pel Real Valladolid, també de Segona Divisió. El 2016 va fitxar pel CD Leganés, de la primera divisió, però no hi va jugar cap partit. El 2017 va tornar a fitxar pel Girona FC. La temporada 2017-2017 va jugar 19 partits amb el Girona, amb dos gols.\nEl 31 d'agost de 2018, darrer dia del mercat de fitxatges, va signar contracte per quatre anys per la UD Las Palmas de segona divisió.\n↑ «El Leganés anuncia el fichaje de David Timor» (en castellà). Diari Marca, 26-01-2016. [Consulta: 17 febrer 2018].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=David_Timor&oldid=20287593»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 set 2018 a les 12:03.


ALERTA !! que ens volen tornar a fotre - xagori\nFòrum STAP 03/10/03\nEs conèix que 'Sant Andreu' els hi queda justet per a 'vendre' la seva 'maravellosa' ciutat, i a més a més, a algun xèic àrab no li faria gràcia anar a petar amb l'A.V.E. (Anguniosa Velositat Espanyola) a una estació que estigués ubicada en un lloc que pertanyés a Sant Andreu (districte d'infidels!).\nAixí és que ara, el rumor ja fa temps que corre, volen tornar-nos a faltar al respecte canviant el nom del 'Districte'.\nAra volen que siguem de 'SANT ANDREU-SAGRERA'.\nNo en tenen prou amb haver-nos esquarterat el Terme Municipal, que ara ens volen fotre aquesta nova potinada.\nA veure com reaccionem. No els hi hem pas de permetre. I, a veure com reacciona l'A.VV. de Sant Andreu de Palomar, amb tots els seus secretismes al voltant del T.G.V. (AVE pels espanyols). No vull ni pensar que la 'discreció' en el tema no venia motivada per aquest nou intent d'agressió centralista.\nPlantem-los cara. Cada vegada que Sant Andreu de Palomar ha dit 'fins aquí podiem arribar', han hagut de fer marxa enrera (Rambla, Can Guardiola, Can Fabra, Cementiri...) No ens deixem entabanar.\nSant Andreu ÉS Sant Andreu\ni una estació és allà on s'aturen els trens\nNo estic d' acord...soc Sagrerenc i Andreuenc, pero NO Martinenc... - Dani\nFòrum STAP 07/10/03\nHola, no estic gens d' acord amb el que dius, ni ti ni la web (i em sembla, que tu Xagori, dus aquesta web).\nSoc Sagrerenc i Andreuenc, pero gens ni mica Martinenc. Per molt que fa 100 anys La Sagrera pertanyes a St. Marti de Provençals, jo no em sento gens lligat a aquell barri, i estic content de que La Sagrera hagi acabat pertanyent a Sant Andreu, ja que es on sento que pertanyo. El meu equip de futbol es la U.E. Sant Andreu, abans que el Barça i espero que arribem aviat a 2ªA. Encara que el meu sentiment de pertanyença es tant de La Sagrera com de Sant Andreu, penso que el canvi de nom del District no estaria gens malament ja que no hem d' oblidar que La Sagrera i Sant Andreu son dos barris molt lligats, tant per proximitat, com per relacio, com per la incomunicacio que suposa tan la Meridiana, com les vies del tren, i aprofito per recordar que La Sagrera tambe esta esquarterada com vosaltres dieu, per sobre la Meridiana. Si tenim en compte que tan Sant Andreu de Palomar com La Sagrera tenen un nivell similar (habitants, associatiu, etc,etc) i que els dos tenen mes de 100 anys d' historia (encara que La Sagrera pertanyes a St. Marti i St. Andreu de Palomar fos un municipi) veig just que el Districte pasi a dir-se "St. Andreu-La Sagrera"..ja que La Sagrera es mereix mes del que te, cosa que no significa treure res a Sant Andreu de Palomar sino treure-li coses a l' Ajuntament...cosa que no afecta gens al nom del barri, Sant Andreu de Palomar i La Sagrera. Tambe es cometè una greu injusticia amb l' autobus 126 que recorre Sant Andreu i La Sagrera, aixi que la denominació "126 - SANT ANDREU" es totalmente arbitraria i injusta.\nPenso que el pitjor que poden fer tant La Sagrera com Sant Andreu de Palomar es enfrontar-se, ja que el que hem de fer es anar de la ma, enfront de l'ajuntament, que no només va contra vosaltres, sinó tambe contra nosaltres, amb l' AVE i les autopistes que ens vol ficar als nassos.\nDe la mateixa manera que l' AAVV, C.Civic i asociacions de Sant Andreu de Palomar lluiten per la seva historia, a La Sagrera lluitem per la nostra. I els que dieuen que ens retornin a Sant Marti...no gracies...que no volem. El que no m' ha quedat gens clar es allo de que en 20 anys no s' ha aconseguit no se quina cosa...m' ha semblat entendre que no s' ha aconseguit que els Sagrerenc ens sentim Andreuencs...doncs jo em sento, una altre cosa es que La Sagrera tinga una llarga historia.\nAbans que tornar a pertanyer a St. Marti, preferiria ser un districte apart...encara que prefereixo seguir pertanyent a Sant Andreu, sentint-me a la vegada Sagrerenc.\nSí, sóc el webmestre de la WEB STAP - xagori\nEm dic Xavier Gómez Ribera i en sóc el responsable, sempre ha sigut públic això, no és d'extranyar, doncs, que no només coincideixi sinó que promocioni el que en ella es diu.\nNo et sembla doncs que hagués sigut millor no obrir la caixa dels trons per part d'aquest "consell d'entitats de la Sagrera" i deixar la molt bona relació que hem tingut sempre, sempre, sagrerencs i andreuencs tal i com estava?\nA La Sagrera hi haurà l'estació del T.G.V. (AVE: Anguniosa Velocitat Espanyola) i "La Sagrera" lluirà internacionalment, bé. Vol dir això que cal aquesta maniobra de malveïnatge d'aquest "consell"? Paga la pena que, per a fer-se el pinxo, s'ofengui Sant Andreu de Palomar promocionant un nou "divide y vencerás" en sintonia amb l'actitud de sempre de l'Ajuntament de Barcelona?\nLa Història de Sant Andreu de Palomar no es remunta als 106 tristos últims anys. Sant Andreu de Palomar, documentadament, existeix com a tal des de l'any 991 de l'era cristiana. I, en aquells temps, l'ermita de Sant Martí amb el seu Segrer (d'aquí ve La Sagrera) pertanyia a la Parròquia de Sant Andreu.\nNo ens hauriem de tirar els plats pel cap, però tornar a diluir Sant Andreu de Palomar, després de l'equarterament ('Nou Barris', El Guinardó...), no és acceptable. No, al menys, per mi.\nSant Andreu ÉS Sant Andreu.\nResposta - Dani\nFòrum STAP 08/10/03\nHola, aprofito ara per responder, encara i tot, abans un detall que vaig oblidar, ja que digue que Sagrera i Sant Andreu tenen mes de 100 anys d' historia, oblidant sense voler, qeu Sant Andreu te mes de 1000. Tambe vaig oblidar dir que considero que Sant Andreu segueix sent un poble, per molt que ara haguem de conformar-nos en ser "un simple barri" segons l' ajuntament i maleit el dia que van ser annexionats...\nA veure...respecte a en Xagori, vull dir que tothom te dret a defensar la seva terra...sigui Nació, poble o barri. Per tant que una associació sagrerenca vulgui que el districte IX passí a dir-se "SANT ANDREU-SAGRERA" no hauria de ser considerat una ofensa...sencillament mentre's Sant Andreu ha pogut "almenys" aconseguir que el districte duguí el seu nom, La Sagrera sempre a estat un pas per darrera, i ja fa anys que es reclama que La Sagrera fos tinguda una mica mes en compte, i aixó se li demana a l' ajuntament, no ha vosaltres, ja que com tu dius tenim excel.lents relacions i aixo seguira sent aixi, ja que penso que La Sagrera i Sant Andreu em d' anar de la ma.\nPer una altra banda ningu a dit res d' esquarterar aquest poble que es Sant Andreu...que jo sapiga no s' ha reclamat que La Sagrera sigui un nou districte...si no que Sant Andreu, passi a dir-se Sant Andreu-La Sagrera...aixi La Sagrera tindria el reconeixement que l' ajuntament sempre li ha negat, i en cap cas Sant Andreu perdría res. A, i l' AVE suplicaria a l' ajuntament se'l endugués a Sants...ja que no el vull...perque al pas que van, me'l ficaran davant els nassos, amb un parell de meridianes mes, embussos, soroll i segurament inseguretat...com veus ens han fet un bon "regal", encara que no ho sembli...quina sort hem tingut...a, i hem deixo gratacels, hotels, i res d' habitatges, es clar...per a que fer habitatges a preus moderats...si a tots els de Sant Andreu ens surten els calers de les butxaques...\nAra respondre al Barceloni respectuos...\nNo he dit en cap moment que els Martinencs sigueu inferiors, sencillament no em sento Martinenc i no m' agradaria que La Sagrera passes a formar part d' aquell districte, justament per aixó.\nPerdonam Dani, però no es tracta de sentir-te o no Martinec - Barceloní respectuós\nEs tracta de ser "històricament coherent i respectuós". El barri de la Sagrera té o no té arrels a Sant Martí del Provençals?. Vàreu nàixer o no a Sant Martí dels Provençals?\nClar, perquè si ens queixem per una banda que "el centralisme barceloní" s'inventa noves realitats territorials com són els Districtes menyspreant a identitats històriques com poden ser el Poble de Sant Andreu, o de Sant Martí dels Provençals, etc ("maleït el dia que van ser annexionats..." com tu dius) i per altra banda, nosaltres (o vosaltres millor dit) os inventeu altres realitats territorials per qüestions de que m'agrada o no m'agrada, o hem sento o "no hem sento Martinec" dons.....igual de incoherent penso que és "la cosa".\nJo insisteixo, Barcelona sota la meva opinió és una gran ciutat i un fet molt positiu per tothom. Un territori amb identitat que sorgeix de la suma de l'historia de molts pobles mil·lenaris amb una personalitat pròpia i tanmateix, de noves realitats contemporànies cosmopolites. Lo dit, Catalunya i les seves comarques. Barcelona i els seus barris i pobles.\nCom exemple sota el que jo entenc el que de ser el respecte "a la personalitat històrica dels pobles de Barcelona" puc dir-te que el poble de Sant Andreu té un nord i un sud que res té a veure amb els seu casc antic; ni urbanísticament ja que al nord podreu observar una construcció "de ciutat" i no de cases baixes típiques dels pobles, ni pel perfil de població que resideix allà ja que els meus veïns del nord són immigrants nacionals dels anys 60-70 o segones generacions recent arribades al poble sense consciència de identitat diguem-ne "local", ni per les realitats socials que vivim cadascun dels territoris de Sant Andreu ja que al nord hi ha una manca d'equipaments i d'entitats cíviques i associatives "salvatge" ja que tot està al centre (clar, és lògic, han tingut cent anys o més per consolidar-se, nosaltres tot just comencem a nàixer ara). És a dir, som una nova realitat urbana amb lo qual jo podria pensar: "home, si som un nou barri que el màxim que ens uneix al poble de Sant Andreu és que en el seu dia érem terres de conreeu o fàbriques tèxtils, a mi tan hem fa el poble i la seva història, a mi que hem construeixin els equipaments que necessito i que s'espavilin aquells amb les seves històries". Dons no, a més de reivindicar els equipaments socials que necessitem com aigua de maig, s'ha de ser respectuós allà on vas a viure i respectar la seva història i la seva identitat. I el que han fet els de l'AVV del Nord és canviar-se el nom de Sant Andreu-Nord a Sant Andreu-Tramuntana perquè respecte als andreuencs i ala seva història, t'agradi o no, et sentis o no (i que consti que al 99% dels seus associats se'ls fot el canvi de nom, ho viuen com a "caprici" de la Junta).\nEn fi Dani, que tens raó, que si les coses segueixin d'aquesta manera aquest Districte s'hauria de nomenar "Sant Andreu-Sagrera" per respecte a la Sagrera, però fets a demanar canvis o fer reivindicacions d'identitat històrica, com feu vosaltres, Sant Andreu era el que era, i Sant Martí dels Provençals era el que era. La història no es canvia, es respecta. I la Sagrera pertany a Sant Martí del Provençals.\nQuedi clar a tothom que crec sincerament que ets una persona respectuosa amb tothom tal com t'expresses en l'anterior missatge. És important dir-ho.\nP.D No serà que os estan guanyant la partida els que anomeneu "barcelonins centralistes" i ara que porteu tants anys sent o pertanyent al nou Districte de "Sant Andreu", a la nova realitat inventada per aquest "malvats barcelonins", comenceu a tenir "sentiments de pertinença e identitat " al nou territori????. Mira que els homes som animals de costum......perquè això de no sentir-se Martinec un que diu que Sant Andreu i la Sagrera són un poble----- és per entendreu.\nEsquarterats ja ho estem, Dani - xagori\nDes dels anys vuitanta que el centralisme barceloní i una colla de botiflers andreuencs van posar-se d'acord en que tot el Districte de Les Roquetes de Sant Andreu de Palomar passés a ser un nou 'districte' de Barcelona, que deixés d'anomenar-se pel seu nom i passés a dir-se 'Nou Barris'. Potinada!\nI el mateix em sembla que seria, que no serà, que el poc que queda per identificar-se amb els avantpassats ara l'anomenessin 'Sant Andreu-la Sagrera'.\nHi ha molt en joc. Bàsicament 'pau social' i calers, molts calers. Aquests del 'consell d'entitats de la Sagrera' no em crec que se'ls hi hagi aparegut la Verge i els hagi il·luminat miraculosament. Em fa tuf de converses i acords entre 'polítics' i els que volen ser-ho (consell) per tal de fer callar les protestes que tindran, segur, dels veïns de La Sagrera quan us comencin a potinejar el Barri.\nUs pugen de 'categoria', deixeu de ser un Barri i us converteixen en un 'districte'. Amb això apaivagaran més d'una protesta, perquè, com molt bé dius, el que us espera (el que ens espera) és per posar-se el cinturó de seguretat: "...un parell de meridianes més, embussos, soroll, inseguretat...gratacels, hotels, res d'habitatges protegits i/o socials..."\nVosaltres no en treurieu res, ja que minvaria la vostra força a l'hora de plantar cara, i als veïns del poble de Sant Andreu de Palomar (versió esquarterada) ens deixaria més dissolts i aigualits, minvant així també la nostra capacitat de contestació. Joc de 'polítics'.\nEn un altre ordre de coses, sense voler semblar prepotent ni irrespectuós, també t'he de dir que la comparació entre La Sagrera i Sant Andreu de Palomar no és acceptable. Sí que ho seria entre Sant Martí de Provençals i Sant Andreu de Palomar, o bé entre el Barri de La Sagrera i el Barri de Mercadal o el de La Trinitat, per exemple. Això també vol dir que el 'districte' hauria d'acabar anomenant-se 'Sant Andreu-la Sagrera-la Trinitat-Mercadal-Estadella-Bon Pastor-Tramuntana-Baró de Viver-Cases Noves-Sant Pacià'... déu-n'hi-do!!\nSeguim sent bons veïns com fins ara, anem de la mà per plantar cara a aquesta colla i deixem-nos de complicar-nos entre nosaltres tot fent-los el joc.\nAla, quantes barbaritats d'uns i d'altres - Un barceloní respetuós\nHistòricament si som de Sant Martí del Provençals, però no volem pertànyer o tornar al Districte de Sant Martí, de "cap de les maneres". Que passa Dani, són "massa poca cosa" les gents de sant Martí per vosaltres??? No tenen un nivell social suficient "aquests de Sant Martí"? O que??? Perquè no ho comprenc. Quedo a l'espera de veure que contestes.\nD'altra banda, no sé Xagori, estic totalment d'acord, o millor dir, respecto moltissim que no es vulgui "pertànyer" a la Gran Barcelona centralista (la qual jo si que m'estimo i venero) però cony, si aquest Districte de "Sant Andreu", recordem, "invenció política del centralisme Barceloní", suma diferents barris o pobles històrics el normal es que s'anomeni "Sant Andreu-Sagrera". No entenc com una "unió administrativa artificial, conta natura històrica", voleu que s'anomeni única i exclusivament "Sant Andreu". Això es desafortunat.\nQuedi clar que jo si que penso que Sant Andreu és un POBLE (encara que no sigui el meu) amb una història, una identitat mil·lenària a respectar i potenciar, i que personalment crec s'ha d'integrar plenament (com ara) a la gran CIUTAT que és Barcelona. Cosa diferent es que si que comparteixo que el centralisme polític i administratiu de la "Casa Gran (Ajuntament BCN)" s'hauria de descentralitzar cap als Districtes d'una manera molt més efectiva i real. També, i perquè no? s'hauria de modificar els territoris que abarquen els districte actuals fent-los coincidir amb realitats "històriques" i no inventades. És a dir, si ha d'haver un districte anomenat Sant Andreu, el mateix ha de suposar el reflexe dels territoris històrics que sempre han estat Sant Andreu i no la barreja "esquizofrènica" de barris i pobles que res tenen a veure.\nEn conclusió, per mi es com si Barcelona fos Catalunya i els seus barris o pobles les seves comarques històriques i agermanades. Les Províncies i actuals Districtes? una invenció centralista. Val. Però sense pedanterisme de cap tipus. Que TOT sigui el GRAN SANT ANDREU (el nom del Districte "artificial", l'autobús de dos pobles, etc...) ho trobo francament desafortunat. Les coses s'han de lluitar amb pluralitat cap a tothom.\nGuaita, a mi s'em fa més exemple\nPaïsos Catalans vs. Espanya // Sant Andreu de Palomar vs. Barcelona - Pere Pà\nEls espanyols (de fet no tots els espanyols, però sí els governs espanyols) i el francesos d'acord, han esquarterat els Països Catalans. Diuen que son "autonomías" o "departements". Els hi treuen el suc, els hi imposen costums, història (la seva versió) i els seus idiomes, els hi foten els calers i exigeixen respecte, obediència i submisió.\nBarcelona, els seus consistoris, s'annexionen Municipis, els esquarteren, afegeixen per aquí, seccionen per allà, mentèixen, amaguen i confonen les seves històries respectives i exigeixen el 'sí senyor'...\nPerquè, ja se sap, ells tenen la raó, les raons, i el que no s'ajusti a les seves 'raons' és d'estupidesa provinciana. Últimament és directament "terrorismo" o "apología del terrorismo".\nI, els uns i els altres, sempre troben pobres d'esperit ambiciosos, fluixos poca solta, que s'enamoren del 'poder' i els hi fan la gara-gara. Que mimetitzen les seves ambicions i els seus anhels de reconeixament personal amb l'interès dels seus països i pobles.\nNo veig perquè Sant Andreu de Palomar, ja que aquest és el tema concret, proper i propi, "-...s'ha d'integrar plenament (com ara [com ara?]) a la gran CIUTAT que és Barcelona." com tu dius. Barcelona, els seus representants administratius/polítics, són els que han d'integrar les realitats a la realitat, no pas a l'inrevés.\nAixí com tu dius, amb esquizofrènia, ens van esquarterar, ens van afegir un Barri de Sant Martí de Provençals, van canviar arbitràriament el nom a un Districte andreuenc, Les Roquetes, van incorporar El Guinardó andreuenc a Sant Joan d'Horta i ara pretenen, ells, els polítics mediocres allunyats de les realitats i els fluixos poca solta, que aquest Poble nostre mil·lenari abdiqui de nou del seu nom (el seu nom és Sant Andreu de Palomar, no ho oblidem) i accepti l'afegitó d'un nom que ni tan sols és realment andreuenc "la Sagrera" (de Sant Martí de Provençals).\nI segur que volen que ho fem contents, perquè així col·laborem amb els "interesos de ciutat"... i una merda!!\nEls sagrerencs em cauen tan bé, o tan malament, com els andreuencs, persona a persona. No tinc res genèricament contra els sagrerencs, ni contra els espanyol, ni els fracesos... ni els ianquis. Però, clar, que quatre ansiosos de medalles, conxorxats amb 'polítics' incompetents, pretenguin que a Sant Andreu de Palomar s'ha d'acceptar aquesta nova vexació... és massa, no?\nEm sembla bé l'slogan SANT ANDREU ÉS SANT ANDREU, Sant Andreu-Sagrera de cap manera.\nMira, el que sí em sembla assenyat és refer les divisions metropolitanes d'acord amb els territoris històrics... però això, o els hi arrenquem o està fotut, massa interessos pel mig. Però som-hi! Canya!\nÉs la teva opinió i no pas la meva. Però la respecto - Barceloní respectuós\nPer cert, quin problema hi trobes al agermanament dels pobles i barris de barcelona sota una ciutat anomenada Barcelona.\nPer que podem ser catalans i eurepeus a la vegada, com un valor afegit i no pasa andreuenc i barlonins?\nQue hi ha centralisme polític? Lluitem per descentralitzar-lo.\nQue els actuals Districtes no só respectuosos amb la realitat històrica, reclament-ho? Perque no.\nPerò contestam especialment a les dos primeres preguntes. Si us plau. I si, pots entrar al fòrum quan tu vulguis faltaria més però....Pere, tinc la sensació que el que no pensem com tu, som com alguna mena d'estupits a "conbatir". Vinga home una mica de "sal a la vida".\nEn l'agermanament? Cap problema - Pere Pà\nEn la submisió, tots.\nAl cap d'avall, tan si ens agrada com si no, estem fotuts en el ball i hi ha que ballar-lo. Però uns el ballen a un ritme: Santa Coloma de Gramenet, Badalona, Sant Adrià de Besòs, l'Hospitalet, Cornellà... i a Sant Andreu de Palomar, pel cony d'annexió, l'hem de ballar al ritme que aquella colla decideixen... i tenim els ulls de poll destroçats de tantes trepitjades, que fins i tot per ballar son potiners i incompetents.\nI, clar que es pot ser català i europeu, europeu! El que no està tan clar és que es pugui ser (altra cosa és que no quedi, de moment, més remei que ser-ho) amb dignitat català i espanyol... que t'acaben sempre fotent.\nDe la mateixa manera soc andreuenc i català, català! El centralime barceloní, com l'espanyol, t'acaba sempre fotent, o intentant-ho.\nDius que lluitem per trencar el centralisme polític i per fer que sigui respectuosos... i que creus que faig (vaja, dintre del poc que puc fer) opinant el que opino.\nEn quant a això de la "sal de la vida", estic sosso últimament, ho reconec. Em fan venir restrenyiment.\nEm preocupa - Marta Digón\nno sé de quina manera he entrat a la vostra web.\nQuan he arribat a la campanya "Sant Andreu és Sant Andreu" m'he entristit força, pq he vist darrera uns sentiments molt feixistes i integristes. Sóc sagrerenca de naixament i ara visc des de fa 3 anys a Sant Andreu. I m'entristeix sentir segons quines opinions.\nSi us plau, tan sols una suggerència: intentem entre tots i totes que la web sigui quelcom constructiu i no pas divisió.\n- Xavier Gómez Ribera\nDona, Marta, potser sí que està una mica eixuta la pàgina 'Sant Andreu ÉS Sant Andreu'. Em sembla que estava tan indignat, pel cap baix, com tu ara. No em podia creure que en Tarrés digués el que deia en aquell article del "20 Minutos":\n-- "enriquir la denominació del districte i dotar-lo d'un rigor que no té ara"\n-- El pla urbanístic resultant de l'arribada del TGV es denomina Pla Sant Andreu-la Sagrera, un binomi que, segons Terré, "ja ha tingut molt bona acollida". "L'estació intermodal ens situarà en tots els plans internacionals i el fet que estigui ubicada al districte de Sant Andreu, malgrat que el seu nom sigui la Sagrera pot provocar certa confusió"\n-- "El pes de la població de la Sagrera és molt significatiu, molt equitatiu al de Sant Andreu; entre els dos barris sumen més de 100.000 persones de les 135.281 que viuen al districte".\n-- Des del punt de vista històric, el consell d'entitats recorda que la Sagrera formava part de l'antic poble de Sant Martí de Provençals i no de Sant Andreu. El consell d'entitats ha aprovat aquesta iniciativa després de "comprovar que 20 anys no han estat suficients perquè els sagrerencs acceptessin aquesta denominació"\n-- Dels 10 districtes que hi ha a Barcelona, n'hi ha tres que ja tenen una denominació mixta. Aquest és el cas de Sarrià-Sant Gervasi, Sants-Monjuïc i Horta-Guinardó. Precisament el consell d'entitats de la Sagrera s'ha fixat en aquest darrer cas, ja que és força similar al seu. Argumenten que Horta era un municipi independent annexionat a Barcelona igual que Sant Andreu i que Guinardó formava part del poble de Sant Martí de Provençals, tal com passava amb la Sagrera. Aquest és un argument més per reclamar un canvi de nom al districte de Sant Andreu.\nÉs tot plegat molt agafat per les fulles i es decanta massa cap el "divide y vencerás" del centralisme del consistori barceloní.\nA totes aquestes imprecisions dono resposta a la mateixa pàgina, com segur que hauràs vist. Una de les coses que hi dic i que em penso que coincideix amb el que tu has escrit, és que --polítics municipals i alguns interessats-- amb tot això:\n...busquen apaivagar les protestes que sorgiran a la que comencin les obres del TGV i volen tapar la boca dels sagrerencs amb aquesta nova i potinera agressió a STAP, malgrat crear malestar entre veïns benavinguts i agermanats des de sempre.\nNo espero que estiguis d'acord amb mi, clar, cadascú s'ho mira a la seva manera. El que no et permetré és que em tornis a dir 'feixista', ni tampoc 'integrista', bo i que això últim caldria definir-ho. Vol dir que estaré encantat de tornar-te a respondre, si és que em tornes a escriure, tret que persisteixis en l'insult. No en sóc de feixista jo.\nNi que sigui arribant-hi per casualitat, gràcies per visitar la WEB STAP, la Web de Sant Andreu de Palomar.\nOpinio sobre el nom del districte - Guillem\nJo visc a Sant Andreu del Palomar i participo a algunes associacions de La Sagrera. Quant em van proposar de firmar pel canvi de nom, vaig dir que no firmava, perquè no estava d'acord, però veient les algunes de les opinions em sembla que canviaria d'opinió.\nPerdona, però, m'imagino que no ets feixista ni integrista, però, pel que a mi respecte aquesta frase no només és feixista i integrista, sinó que també és IMPERIALISTA.\n"I pretenen que ens empassem aquesta nova mostra de la seva manca de sensibilitat i de respecte a aquesta Comunitat nostra que fa 1013 anys que s'anomena Sant Andreu de Palomar\nDoncs no, La Sagrera és un Barri de Sant Martí de Provençals i/o una estació han sigut sempre uns bons veïns, però d'això a perdre el nostre nom i passar a ser un híbrid... "Sant Andreu-Sagrera" de cap manera !!"\nA partir d'ara a Catalunya li diem Barcelona, segons la vostra llei. Heu acceptat que La Sagrera pertanyia a St Martí. Jo d'història no en ser gaire, però em sembla que ningú perd el seu nom, perquè Sant Andreu del Palomar continuarà sent Sant Andreu del Palomar i només canviaria de nom el districte, que em sembla que no és pas el vostre territori.\nA mi també m'entristeixen molt aquests comentaris. Aquest comentaris m'han fet tornar a buscar la paraula híbrid al diccionari perquè no m'acabava de creure el que llegia. És que el districte 9 no és híbrid, potser?? Si Sant Andreu ha de ser independent que ho sigui, o La Sagrera o Sant Martí. Si el districte de Sant Andreu està mal delimitat o no correspon a la realitat no és culpa de La Sagrera. Jo no ser si Sant Andreu - LA Sagrera és correcte, però segur que s'adequa més a la realitat que el que existeix ara.


L'Associació d'Hostalers de Tarragona s'uneix a la CET\nL’associació d’hostalers i la Coordinadora d’Entitats treballaran per impulsar l’hostaleria tarragonina\nLa Coordinadora d’Entitats de Tarragona segueix sumant membres. En aquesta ocasió, la nova integrant és l’Associació d’Empresaris d’Hostaleria de la ciutat de Tarragona. Ángel Juàrez, president de la CET, i Javier Escribano, president de l’associació de la ciutat, s’han reunit aquest matí per posar en comú els seus punts de vista. Tots dos consideren que Tarragona necessita una hostaleria digna d’una ciutat que és patrimoni de la humanitat.\nJavier Escribano apunta que “un dels grans problemes a combatre és l’estacionalitat”. L’associació considera que s’hi ha de fer front aconseguint que la ciutat estigui viva durant tot l’any. Ángel Juárez també creu que la CET ha de treballar per tenir “una Tarragona alegre cada dia”, i considera que la gastronomia s’ha de potenciar, ja que és un atractiu turístic molt rellevant.\nL’Associació d’Empresaris d’Hosteleria de la ciutat de Tarragona agrupa més de 160 establiments, incloent-t’hi restaurants, hotels i discoteques. El seu objectiu és potenciar el sector en la ciutat i ajudar als empresaris amb els seus negocis, per exemple amb formacions o amb descomptes de patrocinadors. L’associació ja treballa per dinamitzar el sector hostaler organitzant jornades i esdeveniments gastronòmics a Tarragona.\nJavier Escribano i Ángel Juárez després de reunir-se.


Les víctimes del 17-A lamenten la falta de suport de l'Estat i de la Generalitat\nLes organitzacions reconeixen, en canvi, l'acompanyament de l'Ajuntament de Barcelona\n2 min. Barcelona 06/11/2020 17:53 Traduccions: Cat Cas\n651x366 L'alcaldessa de Barcelona reunida amb representants i víctimes del 17-A / ACN L'alcaldessa de Barcelona reunida amb representants i víctimes del 17-A / ACN\nPocs dies abans que comenci el judici pels atemptats jihadistes de l’agost del 2017 a Catalunya, les víctimes han lamentat la falta de suport i acompanyament del govern espanyol i de la Generalitat en tràmits jurídics, mèdics i burocràtics. Han agraït, en canvi, l’actitud i l’ajuda econòmica de l’Ajuntament de Barcelona, que ha aportat 50.000 euros a la defensa de les víctimes a l’Audiència Nacional. Segons informa Efe, l’alcaldessa de la ciutat, Ada Colau, ha demanat a l’administració més "empatia, sensibilitat i humanitat" a l’hora d’atendre les víctimes del terrorisme.\nEl judici tindrà lloc a Madrid a partir de dimarts vinent. Davant la proximitat de la data, l'alcaldessa, el tinent d’alcalde de Seguretat, Albert Batlle, i el regidor de Drets de Ciutadania, Marc Serra, s'han trobat aquest divendres amb l’assessor de la Unitat d’Atenció i Valoració a Afectats pel Terrorisme (UAVAT), Robert Manrique, el president de l’Associació 11-M, Eulogio Paz, i una vintena de víctimes dels atemptats.\nManrique ha estat crític amb el Govern, que va dotar d’una oficina específica per acompanyar les víctimes del terrorisme i només va durar deu mesos. A diferència de comunitats com Euskadi, Madrid, Andalusia, l'Aragó i Múrcia, Catalunya no disposa de cap normativa específica. Al govern espanyol li ha retret que l’oficina d’atenció a les víctimes del 17-A només s'instal·lés durant una setmana, entre el 22 i el 29 d’aquell agost.\nHa assenyalat també que les víctimes dels atemptats no es limiten a les mortals, sinó que inclouen més de 150 persones ferides i testimonis presencials dels fets que encara en pateixen seqüeles psicològiques. Ada Colau ha reivindicat la importància que siguin reconegudes com a tals i que puguin accedir a "tota la veritat".


Jordi de Manuel | Nosaltresllegim\nArxiu d'etiquetes: Jordi de Manuel\n@ColumnaEdicions @Grup62 @JordidManuel\nEn Roger, que se’ns està consolidant com a un Nosaltres formidable s’ha cruspit La decisió de Manperel, de Jordi de Manuel Barrabín, en un tres i no res. Aquí teniu el seu escrit.\nQuan vaig decidir posar-me a llegir La decisió de Manperel vaig pensar que una novel·la sobre matemàtics i matemàtiques potser em faria tornar boig, tenint en compte la meva poca experiència en l’àmbit dels números i les equacions. Doncs res més lluny de la realitat: aquest és un llibre que parla d’allò que més coneixem, o si més no, d’allò que més intentem conèixer: nosaltres mateixos.\nAl Sr. Manperel, un brillant matemàtic, hi ha alguna cosa que l’empeny a anar-se’n a viure amb la seva mare i el seu gos a una estranya i solitària illa àrtica. Allà es trobarà endinsat en una espiral que és origen i final.\nJordi de Manuel ens explica la història d’en Manperel a través de paisatges blancs, amplis i silenciosos, com ho faria la càmera d’una pel·lícula de cinema d’autor, posant l’èmfasi en aquelles coses que ens ajudaran a endinsar-nos en la dinàmica vital del matemàtic, en el seu dia a dia, per poder comprendre la seva evolució envers un enigma que resultarà ser el motor de la novel·la.\nManperel transita per la seva vida com ho fa per sobre dels llacs gelats que poblen el paisatge de l’illa, amb la por insuportable de fer un pas en fals que el congeli per sempre. Aquest gèlid paisatge acabarà transformant-se a mesura que la decisió s’apropi, a mesura que l’enigma es resolgui i que el nostre matemàtic entri en acció… lentament però amb pas ferm i en companyia de part dels pobladors de l’illa, que actuaran com a àncora per sostenir la ment del nostre protagonista. Ens trobarem dins la complicada psique del matemàtic, amb els mateixos dubtes i anhels, i amb la mateixa sensació d’estar dins d’alguna cosa que va més enllà de la pròpia existència d’en Manperel.\nAmb un llenguatge fi i eloqüent, Jordi de Manuel cou una novel·la contundent a foc lent, on el desenllaç ens deixarà, com no podia ser d’un altre manera, gelats.\nAviat t’haurem de donar firma, Roger. I serà un plaer per a tots nosaltres!\nAquesta entrada s'ha publicat en 2013, Ficció, Narrativa, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Escrit originalment en català, Jordi de Manuel, Premi Ciutat de Tarragona el 10 d'octubre de 2013 per Nosaltresllegim.cat.\nAquesta entrada s'ha publicat en 2012, Ficció, Narrativa, Negra, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Escrit originalment en català, Jordi de Manuel el 27 de febrer de 2012 per Sergi.