Crema de Carbassó Groc Bio 490ml KM0 | Casa Amella\nCrema d’autor, deliciosa i exclusiva!\nAquesta crema d’Edició Limitada Casa Amella és única perquè està elaborada amb una varietat especial i minoritaria: carbassons grocs de KM0, del Bages. Ideal per ocasions especials, per regalar i per sorprendre els paladars més gourmets i exigents.\nINGREDIENTS: Carbassó groc* (95%), oli d’oliva verge extra arbequina* i sal marina. (*= d’Agricultura Ecològica).\nEstà elaborada amb carbassons grocs ecològics del Bages. Una varietat única i especial. Només hem pogut elaborar la quantitat de cremes proporcional als quilos de carbassons grocs que ens ha ofert la planta. Per la qual cosa no hem pogut tenir més crema i és una producció limitada.\nPlantats en una terra única, molt rica en nutrients i regats amb una aigua única en composició, amb un lleuger contingut en sals minerals.\nÉs la crema de carbassó groc amb el % de verdures més elevat del mercat. Sense espessidors artificials, sense additius i sense conservants.


BarcelonaEls Mossos d'Esquadra, en col·laboració amb la policia portuguesa, van arrestar el dia 11 un home acusat d'assaltar un furgó blindat a Barcelona el 14 de juliol de 2015, segons han comunicat avui. Aquell dia dos atracadors, amb una pistola semiautomàtica i una escopeta retallada, van intentar robar un furgó al districte de Sant Martí de Barcelona. Els vigilants ho van impedir i, durant el tiroteig al mig del carrer, un dels assaltants va resultar ferit.\nUna de les armes utilitzades en l'assalt era una escopeta de caça robada en un domicili de l'Anoia uns dies abans a la qual li havien retallat el canó. Seguint la pista als delinqüents els policies van poder fer-ne un perfil i els van identificar com a membres de les Lanzas Internacionales, un grup "heterogeni" d'homes d'origen xilè que actuen de manera itinerant a diferents llocs del món i cometen tota mena d'atracaments, robatoris i furts.\nEn l'atracament frustrat al furgó, a més, els policies van trobar rastres de sang del lladre ferit. En van prendre mostres i a través de l'ADN van identificar l'atracador, que també havia robat en alguns domicilis suïssos i a qui la policia danesa havia extradit el 2011 després de diversos delictes. Un cop identificat també van descobrir que el lladre havia complert dues penes de presó al seu país per robatoris violents i que també l'havien arrestat a Bèlgica tot i que amb una identitat falsa.\nEls Mossos d'Esquadra van descobrir que ara el lladre vivia a l'Equador i viatjava sovint als Estats Units, però com que viatjava constantment no arribaven a temps per detenir-lo. Finalment, van saber que havia d'agafar un vol a Londres per anar als EUA que faria escala a Lisboa i el jutjat d'instrucció número 5 de Barcelona va emetre una ordre de detenció i extradició. El dia 11 els Mossos el van arrestar amb la col·laboració de les autoritats portugueses. Ara l'home és a Portugal, en presó provisional, pendent d'un trasllat per quedar sota custòdia de l'Audiència Nacional espanyola.\nsuccessos Barcelona atracament Lisboa Mossos d'Esquadra


Fins al 29 de novembre, el Museu de la Pell d’Igualada i Comarcal de l’Anoia acull l’exposició “Jocs del Món”, de la Diputació de Barcelona, que mostra un ampli ventall de jocs tradicionals i convida a jugar-hi. L’objectiu, trencar barreres culturals i fomentar els valors de l’activitat física i la convivència.\nAquest recurs, que els ajuntaments poden sol·licitar a la Diputació, s’adreça al públic en general, amb propostes lúdiques adients per a infants a partir de 6 anys.\nL’exposició difon un bon nombre de jocs d’arreu del món de caire motor, que permeten jugar de manera simultània a un centenar de persones, amb opcions de jocs d’interior i d’exterior.\n20 d'octubre 2019.16:34h\nUna molt bona iniciativa ! Visca l’activitat física per a la salut :-)


S'han trobat 0 resultats exactes, 1 resultat parcialment coincident i 0 resultats aproximats per a la cerca “vehicle%multisegment” dins totes les àrees temàtiques\n1531066 vehicle multisegment\n\t<Transports > Transport per carretera > Vehicles> vehicle multisegment\nca vehicle multisegment, n m\nes vehículo mestizo\nes vehículo multisegmento\nfr véhicule métis\nfr véhicule multisegment\nen crossover vehicle\nVehicle que combina elements propis de vehicles de segments diferents.\nNota: Per exemple, són vehicles multisegment els que combinen elements de vehicle tot camí i berlina, de vehicle tot camí i cupè o de monovolum i berlina.\nNota: Criteris aplicats pel Consell Supervisor en l'aprovació dels termes vehicle multisegment i segment:\nS'aprova el terme vehicle multisegment, i el terme relacionat segment, pels motius següents:\n·la denominació vehicle multisegment és una alternativa al manlleu de l'anglès crossover vehicle;\n·ja té ús per a fer referència al vehicle que combina elements de diferents tipus de vehicles;\n·es documenta paral·lelament en castellà i en francès;\n·el substantiu segment és la denominació que s'utilitza en català i, paral·lelament, en la resta de llengües de referència per a designar les categories en què poden ser classificats els vehicles segons la mida i les característiques tècniques que tenen (segment A, segment B, etc.);\n·si bé en les obres lexicogràfiques i terminològiques de referència segment no es documenta amb aquest significat, es pot considerar una denominació semànticament adequada a partir de la definició del diccionari normatiu ("Part limitada d'un tot continu"); a més, aquesta accepció de segment és similar a l'ús que es fa d'aquest substantiu en altres àmbits amb el sentit de subconjunt, com per exemple en màrqueting per a fer referència a un subconjunt de consumidors;\n·a partir d'aquesta nova accepció de segment, la forma vehicle multisegment es pot considerar lingüísticament adequada i descriptiva.\nEs desestima la forma vehicle multisegmentari com a alternativa a crossover vehicle, si bé seria més precisa des d'un punt de vista semàntic, perquè la forma que té ús és vehicle multisegment.\nEs descarta la denominació vehicle mestís, si bé es tracta d'una forma motivada des d'un punt de vista semàntic, perquè no té ús en català i es creu que podria ser difícil d'implantar, especialment en contextos comercials i publicitaris.


Condemnen a 22 anys de presó a l'acusat de l'assassinat d'un jove a Eivissa el Nadal de 2017\nPublicado 16/4/2019 17:56:15CET\nL'acusat per l'assassinat d'un jove a Eivissa el Nadal de 2017 ha estat condemnat a 22 anys de presó, després que fos declarat culpable pel Jurat en el judici celebrat a l'Audiència Provincial de Balears.\nEl magistrat-president del Tribunal del Jurat ha dictat la sentència condemnatòria, per la qual considera al jove responsable d'un delicte d'assassinat per traïdoria i un altre de robatori amb violència i ús d'instrument perillós.\nA més, el jove haurà d'indemnitzar als pares de la víctima amb 200.000 euros, als germans amb 60.000 euros i a la parella del mort amb 60.000 euros. No podrà comunicar-se i apropar-se a la família de la víctima durant 32 anys.\nEn el seu veredicte, el Jurat va assumir part de les tesis de l'advocada de la família de la víctima que acusava al jove d'un delicte d'assassinat, mentre que la Fiscalia li imputava un delicte d'homicidi, que hagués comportat una pena inferior.\nD'altra banda, el magistrat condemna a l'altre acusat per un delicte lleu de maltractament a pagar una multa de 600 euros, si bé aprecia que la pena ha de considerar-se completa pel temps que ha passat a la presó preventiva.\nLa família també acusava aquest noi de participar en l'assassinat i el robatori amb violència, a diferència de la Fiscalia. El Jurat el va declarar no culpable d'aquests delictes.\nLa sentència no és ferma i contra ella hi pot haver recurs d'apel·lació davant la Sala Civil i Penal del Tribunal Superior de Justícia de Balears (TSJB).\nASSASSINAT D'UN COP EN EL CAP\nLa sentència declara provat que la víctima va sortir a fer un volt després del sopar de Nit de Nadal de 2017 i que quan tornava a casa es va creuar amb els acusats, que havien estat a la platja de Figueretas fent 'botelló' amb les seves parelles.\nTambé recull que l'acusat va insultar la víctima cridant-li "carapolla" i que al costat de l'altre acusat va començar a empènyer i copejar-li, sense que la víctima pogués fer res per defensar-se. En aquest punt va rebre de forma imprevista un fort cop en el costat esquerre del cap amb una ampolla de cristall de rom que l'acusat portava a la mà. Després li va robar el telèfon mòbil.\nEl jove va caure al terra i després d'uns instants va aconseguir recuperar-se de l'atordiment i arribar a la seva casa, cap a les 6 del matí, on es va ficar al llit en el seu dormitori després de netejar-se en el bany la sang que tenia pel front i per una oïda.\nLa víctima va sofrir un traumatisme cranial amb una hemorràgia interna i trencament d'ossos cranials, que van provocar la seva mort a les poques hores d'arribar al seu domicili. La seva mare el va trobar mort quan va anar a despertar-lo per celebrar el Nadal.\nEl telèfon mòbil que l'acusat va robar a la víctima va ser una pista clau per a la investigació. Gràcies a que el germà del mort va poder proporcionar les claus del compte de Google del telèfon, la Policia va poder consultar la geolocalització del terminal i reconstruir el recorregut que va fer el 'smartphone' aquella nit, un itinerari que acabava en la 'casa okupa' que freqüentaven els acusats.


Colau contra la cultura – El Republicà\nAra és l’Hermitage qui demanda a l’Ajuntament de Barcelona davant la negativa continuada de l’alcaldessa de concedir llicència per la construcció del Museu a Barcelona.\nColau contra l'Hermitage només aconseguirà perdre poder\nNomés es va saber que Colau no volia l’Hermitage, als promotors els van caure ofertes de Madrid i Màlaga. Però volen ser a Barcelona, ciutat amb força cultural que és capital de la mediterrània.\nSi els tribunals donen la raó als promotors de l’Hermitage, és evident que la decisió d’Ada Colau costarà un munt de diners com indemnització.\nEl projecte Hermitage a Barcelona té ara el suport dels socialistes catalans, segons informava La Vanguardia el passat 29 d’octubre. Collboni ha demanat als promotors de l’Hermitage que mantinguin la il·lusió de fer-lo a Barcelona.\nCollboni vol reconquerir l’Ajuntament\nEl port havia autoritzat la instal·lació de l’equipament museístic als terrenys de la Nova Bocana tal com interessaven els promotors.\nEls socialistes reconeixen ara que l’Hermitage es tracta d’un projecte amb un interès sociocultural indiscutible i que no ha avançat per decisió municipal en contrari. També diuen que confien que les circumstàncies futures ho facilitaran.\nCollboni voldria un acord que eviti el litigi judicial que podria tenir un cost elevadíssim, segons informa La Vanguardia.\nCollboni vol reconquerir l’Ajuntament pels socialistes i pensa en les eleccions vinents municipals de 1923 a les que no vol arribar amb els desastres compartits amb l’alcaldessa. Però no vol veure que la ciutat ja n’està farta de tantes posicions absurdes com aquesta anticultural.\nEscrit a Ciutat, General Tagged barcelona, colau, collboni, hermitage\n← Veus de Tardor\nVivim enganyats? →


Casa de nova construcció a la urbanització Mas Busca -Roses\nAprox. 532,783 USD\nLa propietat té 140m2 construïts en planta baixa, amb un terreny de 405 m2. La casa té un garatge de 20m2, sala d'estar amb cuina americana de 45m2, bugaderia, 1 dormitori de 18.6 m2 amb bany en suite de 5.20m2, i un altre dormitori de 10m2, 1 bany de 5.70m2. La casa s'ha construït amb materials d'alta qualitat i d'última generació. L'aïllament de la casa s'ha fet mitjançant una carcassa aïllada TERREAL (SATE) de 10 cm de llana de roca, finestres de PVC amb triple vidre, calefacció per terra radiant amb caldera de gas ciutat, aixetes de bany GROHE, cuina SCHMIDT i aire condicionat.


Des de 2012 l’arròs bomba de Pego certificarà el seu lloc d’origen – Ràdio Pego\nDes de 2012 l’arròs bomba de Pego certificarà el seu lloc d’origen\nUn aspecte legal que permetrà que, tot i que el producte pegolí no tinga denominació d’origen, sí que duga una certificació que testimonie que l’arròs no es barreja en cap altre en el seu procés de transformació.\nLes I Jornades de l’arròs de Pego, organitzades per les regidories de Creama i Turisme de l’Ajuntament de Pego, van donar molt de sí en quant a contingut es referix. De la taula rodona dels productors arrossers extraiem una altra notícia, el fet que, des de 2012 podran certificar que l’arròs que produixen està fet en el camps d’arròs pegolins. Però comencem des del principi.\nPepe Orihuel, portaveu del grup arrosser El Bullentó va explicar que algunes informacions falses trobades a internet sobre la producció d’arròs tant individual com familiar i el fet que a l’arribar al centre de transformació de Sueca es barrejava amb arròs d’altres localitat també productores, han fet reflexionar al grup El Bullentó i amb ell, la resta, per a canviar algunes coses. Així, El Bullentó busca “agafar la tradició de l’arròs bomba que tenia Pego i llançar-la”.\nEixos canvis passen per parlar amb la Cooperativa Agrícola de Pego perquè venga l’arròs sota la marca ‘Arròs bomba de Pego’ a la seua prestatgeria de productes gourmet i també el distribuisca allà on arriba la seua capacitat distribuïdora. Tot això tenint en compte que el grup arrosser El Bullentó vol que “es venga un producte que es diu arròs bomba de Pego i que, qui el compre, tinga la certesa que està comprant això”.\nL’objectiu és doble. D’una banda implica el “recolzament logísticament una xicoteta inversió dins del nostre municipi”, asseverava Pepe Orihuel. D’altra banda, perquè l’arròs bomba de Pego va tindre èxit els anys 60 i 70 “perquè tenia unes característiques molt diferenciades respecte a la mateixa varietat en altres poblacions”. Unes diferències que deixava clar Orihuel, “han d’arribar al consumidor”.\nA finals de 2011 naixia la marca ‘Arròs Bomba de Pego’. No obstant això, el grup arrosser El Bullentó té previst que en 2012 es faça un pas més i eixa marca vinga amb un segell de certificació d’arròs produït a Pego. La intenció del grup Bullentó és compartir esta certificació amb la resta de grups arrossers –hi ha fins a cinc al Parc Natural, més dos productors individuals.\nEls passos a seguir: “cultivem; certifiquem que s’han arreplegat X milers d’arròs; certifiquem que s’han dipositat al lloc, certifiquem que quan s’agafen per a fer-se blancs al molí, hi ha una persona que certifica que des què entra al molí fins a què ix envasat eixe arròs no l’ha tocat ningú, ni l’ha canviat”.\n← “El cultiu de l’arròs és tan necessari per a la seua conservació com el parc ho és per a la valoració d’aquest cultiu”\nUna comissió de la Comunitat de Municipis dels Tossals del Llac Léman visita Pego →


La música de la Mercè sonarà de dia i arribarà a nous espais com La Model, el Parc Güell i el Camp Nou\nCom la resta d’activitats d’aquestes festes de la Mercè, la programació musical també s’adapta a la crisi sanitària. Així, la música sonarà del 23 al 27 de setembre en 14 espais amb aforaments reduïts i controlats, més disseminada arreu de la ciutat per reduir la mobilitat, i es viurà principalment en horari diürn amb concerts de matí, tarda i vespre. L’antiga presó Model, la Casa de l’Aigua, el Teatre Grec, el Camp Nou, el Parc Güell, els Jardins del Doctor Pla i Armengol, la plaça major de Nou Barris, l’Aparcament de la Mar Bella i l’Anella Olímpica s’incorporen com a escenaris per descongestionar un programa que inclou un centenar d’artistes -principalment locals- dins dels respectius programes del BAM, BAM Cultura Viva i Mercè Música.\nGranados ha explicat, sobre els aforaments dels espais, que s’està en fase 2 i com va passar amb Sala Barcelona es mantindran les distàncies i les mesures de seguretat pròpies de la fase 2.\nL’accés als concerts es realitzarà mitjançant un sistema telemàtic de reserva prèvia que la ciutadania haurà de gestionar a través del web de la Mercè, així com de l’aplicació mòbil de la Mercè 2020, disponible de forma gratuïta per Android i IOS. També s’habilitarà un canal de reserva telefònica. A partir d’aquest dimarts es podran reservar un màxim de 2 entrades per dia i per persona pels concerts del BAM i un màxim de 5 entrades per dia i per persona pels concerts del BAM Cultura Viva. El dimecres 9 de setembre es podrà reservar un màxim de 2 entrades per dia i per persona pels concerts de Música Mercè.\nQuant a la programació del BAM (Barcelona Acció Musical), s’escampa per tota la ciutat per poder celebrar els concerts sense aglomeracions i seguint tots els protocols de seguretat. Fins a 5 espais acolliran la quarantena de concerts programats. Als ja habituals espais de la Plaça Joan Coromines, el Parc del Fòrum o l’Antiga Fàbrica Estrella Damm, s’hi uneixen dos nous espais recuperats com l’Antiga Presó Model i la Casa de l’Aigua.


L’emissora emetrà un programa especial de 18h a 20h i ha organitzat el Concert Jove dels actes de la Festa Major d’Hivern\nEl programa 'Converses de Café. La Tertúlia dels dimecres'\nUn any amb esperit festiu\nEls actes de celebració continuaran a l’abril, amb un concurs de guió radiofònic amb la participació dels alumnes de l’Institut de Constantí. El guanyador serà enregistrat als estudis de l’emissora. I ja el dia de Sant Jordi, els professionals del mitjà sortiran al carrer per oferir una programació especial en directe.\nUn altre dels punts àlgids d’aquest any de celebracions serà el concert impossible ‘Beatles vs. Stones’ del 2 d’agost, en el marc de la Festa Major d’Estiu. Hi tocaran les bandes de tribut a la formació de Liverpool, The Beatboys, i de la liderada per Mick Jagger, Smoking Stones.\nConstantí Ràdio també renovarà la seva imatge, amb un nou logotip i estrenant web. L’emissora, adherida a La Xarxa de Comunicació Local, ha potenciat la informació d’àmbit local i la participació ciutadana al llarg de la seva història.


José Serna Masiá | Consell d’Administració | CaixaBank\nJosé Serna Masiá, nascut a Albacete el 1942, és membre del Consell d'Administració de CaixaBank des de juliol de 2016.\nLlicenciat en Dret per la Universitat Complutense de Madrid el 1964, va iniciar la seva activitat professional en l'assessoria jurídica de Butano, S.A. (1969/70).\nEl 1971 va ingressar al Cos d'Advocats de l'Estat, prestant els seus serveis a l'Advocacia de l'Estat de Salamanca i als Ministeris d'Educació i Ciència i Hisenda. Posteriorment, es va incorporar als serveis contenciosos de l'Estat a l'Audiència Territorial de Madrid (actualment el Tribunal Superior de Justícia) fins que va passar a la situació d'excedència el 1983.\nDe 1983 a 1987 va ser Assessor Jurídic de la Borsa de Madrid. El 1987 va obtenir plaça com a Agent de Canvi i Borsa a la Borsa de Barcelona, on va ser escollit Secretari de la seva Junta Sindical. Va participar en la reforma borsària de 1988 com a President de la Societat Promotora de la nova Borsa de Barcelona i també com a vocal de la Comissió Consultiva de l'acabada de crear Comissió Nacional del Mercat de Valors.\nEl 1989 va ser escollit President de la Borsa de Barcelona, càrrec que va exercir durant dos mandats consecutius fins al 1993. De 1991 a 1992 va ser President de la Societat de Borses d'Espanya, que agrupa les quatre borses espanyoles, i Vicepresident del Mercat Espanyol de Futurs Financers radicat a Barcelona. Va ser també Vicepresident de la Fundació Barcelona Centre Financer i de la Societat de Valors i Borsa Interdealers, S.A.\nEl 1994 es va incorporar com a Agent de Canvi i Borsa al Col·legi Oficial de Corredors de Comerç de Barcelona.\nVa formar part del Consell d'Administració d'ENDESA durant els anys 2000 a 2007. Va ser, així mateix, vocal de la seva Comissió de Control i Auditoria, que va presidir de 2006 a 2007. Va ser també conseller de les societats ENDESA Diversificació i ENDESA Europa.\nHa estat Notari de Barcelona del 2000 al 2013.


oscil·lació | FisLab... el bloc\nTag Archives: oscil·lació\n5 gener 2016 by tavicasellas\nUn enginy fàcil de construir i que podem utilitzar per passar una estona divertida durant un sopar, una vetllada amb petits i grans, una trobada d’amics… i que els estudiants de física poden relacionar amb la llei del pèndol simple.\nEs tracta de fer veure que mentalment som capaços de controlar el moviment de cada pèndol, demanem al públic que es concentrin en una bola i al cap de poca estona aquesta comença a oscil·lar mentre les altres dues es mantenen immòbils. Repetim l’experiència concentrant-nos plegats en un altre pèndol fins que aconseguim que oscil·li. En el vídeo veiem que fem oscil·lar les boles a voluntat començant per la petita, continuant per la mitjana, després la gran, la mitjana de nou i acabant amb la petita.\nEl secret és senzill i està relacionat amb que un pèndol té un període propi d’oscil·lació que depèn de la llargada del pèndol (i no de la seva massa) de manera que cada bola té un període d’oscil·lació diferent de les altres dues. Si fem oscil·lar lleugerament la barra superior coincidint amb el període propi d’una de les boles, aquesta començarà a oscil·lar mentre les altres resten pràcticament immòbils.\nÉs el mateix que passa quan gronxem un nen en un parc infantil, si l’impulsem periòdicament amb coincidència amb l’oscil·lació pròpia del gronxador el nen oscil·larà cada vegada més (podríem arribar a fer-li donar la volta) en canvi si donem impulsos de forma no coordinada el gronxador restarà immòbil o pràcticament no es bellugarà. Aquesta sincronització la realitzem de forma quasi automàtica només observant el moviment del gronxador i, en el nostre cas, ho fem observant el moviment del pèndol que volem bellugar.\nPels estudiants de Física els podem recordar que el període d’un pèndol (suposant petites oscil·lacions) el podem calcular com T = 2*pi*arrel (l/g) de manera que només depèn de la longitud l del pèndol i no de la seva massa. Podem comprovar que, efectivament, en els nostres pèndols aquesta llei es compleix amb molta exactitud.\nEn un parc infantil podem observar que l’oscil·lació dels gronxadors no depèn de l’edat dels nen que hi puja sinó només de la llargada de la corda que l’aguanta. Què us sembla si anem ara mateix al parc infantil?\nNota: Aquesta experiència la va presentar l’Ana Cros de la Universitat de València a la trobada de Divulgadores que es va realitzar a Lleida l’octubre del 2014, gràcies Ana!\nPosted in Mecànica, Moviment oscil·latori.\tEtiquetat mecànica, oscil·lació, pèndol, període


Julio Anguita: l'emoció d'un company - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\nJulio Anguita: l'emoció d'un company - Diari de Barcelona\nJulio Anguita: l'emoció d'un company\nEl buit que deixa la figura del històric dirigent del PCE i IU, explicat de pare a filla\nM'he assabentat que Julio Anguita (Fuengirola 1941 -Còrdova 2020) ens havia deixat per una notificació al mòbil. Més que la seva mort -després del seu tercer infart, pocs confiaven en la seva recuperació-, m'ha sorprès que no fos el meu pare qui m'avisés de la notícia. Tot el que sé de l'exdirigent del PCE i d'Esquerra Unida m'ho ha explicat ell, militant d'aquest partit; des de ben petita m'ha narrat aventures en què quasi sempre hi sobrevolava el seu nom.\nHe rebut la seva pèrdua amb molta tristesa, però -tristament, també- amb molt desconeixement sobre què ha representat la figura d'Anguita per a la política espanyola. Tinc la sensació que nosaltres -els joves de la generació Z- sabem molt poques coses sobre com va ser vertaderament la política dels últims vint anys del segle XX, perquè ningú mai no ha fet esforç per explicar-nos-la.\nAmb llàgrimes als ulls i avergonyida per tota aquesta ignorància, no he pogut evitar recórrer al meu pare perquè, emocionat pels records i per totes les experiències viscudes, m'expliques com va ser la vida del "Califa rojo de Córdoba":\n“Julio Anguita va ser la primera alegria del PCE, després de la desfeta en les inicials eleccions generals. El primer alcalde comunista en una capital de província rompia amb la idea dels límits del comunisme quan Europa portava una altra direcció. Al califat de Còrdova, Anguita desenvolupava una política de gestió i, a Andalusia, una política de les idees.\nTot això, quan el Partit Comunista queia a bocins, incapaç de compaginar el clàssic centralisme democràtic i les noves formes de fer política a les institucions, i es perdia en interminables disputes internes. En certa manera, l’èxit electoral del PSOE, que no corresponia a una implantació real, havia limitat l’espai del partit de l’antifranquisme i les llibertats.\nParadoxalment, també va ser el PSOE qui va permetre una segona oportunitat a aquella esquerra sense brúixola. Amb la convocatòria del referèndum de l’OTAN, en el qual Felipe González es desdiu d’antigues promeses, aquella esquerra desfeta i desorientada es refà. Primer amb Gerardo Iglesias, el miner, després amb Julio Anguita, el professor.\nJulio Anguita i Josep Portella en un acte d'IU a Menorca, l'any 1994. Foto: Diari Menorca\nPosteriorment, la multiplicació dels casos de corrupció que afectaren als socialistes, la guerra bruta contra ETA, i les mesures econòmiques, que van des de les privatitzacions de les grans empreses públiques fins l’acceptació del Tractat de Maastricht, obren el camí d’Esquerra Unida, on destaca el discurs de Julio Anguita. Destaca pel contingut inconfusible i també per la forma: rigorós, clar, polèmic, respectuós, allunyat dels polítics de l’espectacle i del show bussines en el que ja es convertia la pràctica política en procés de professionalització.\nPotser per això, per la rotunditat, un poc autoritari. Va arribar un punt, emperò, que el PSOE va veure perillar la seva hegemonia electoral en l’esquerra, i va començar una campanya de setge contra Anguita i EU. No es van trobar tots sols, en l’empresa. Per un costat, les clavegueres i l’aparell mediàtic de l’Estat i l’aparell mediàtic del grup PRISA, encapçalat per El País. Per altra, amb la profusió de la idea de pinza PP-EU contra el PSOE, que a base de repetir-la va calar entre el votant d’esquerres. Per últim, amb la promoció, dintre de la pròpia Esquerra Unida, de la contestació interna a Anguita, on va destacar aquella denominada Nueva Izquierda, la majoria dels líders de la qual van acabar acomodats en càrrecs facilitats pel PSOE.\nA aquesta campanya també hi van servir algunes posicions dels socis catalans d’EU, Iniciativa per Catalunya, i la tradicional facilitat amb la que els comunistes dediquen més temps a la pròpia existència que no a la societat a la que pretenen servir, en una pràctica del canibalisme polític digne d’estudi.\nAquella escalada de tensió va conduir a uns seriós problema cardiovascular que va precipitar el seu adéu a la política en primera línia. La darrera demostració d’honestedat va ser el de renunciar a tots els beneficis dels ex-diputats i tornar a la seva feina a l’institut. Posteriorment, la mort del seu fill a la guerra d’Iraq va ser el darrer cop.\nDurant aquests anys, Anguita mai no ha deixat l’activitat política de la reflexió i el debat i la crida a la unitat de les esquerres. No és estrany que tant Podemos com Esquerra Unida, tant Pablo Iglesias com Alberto Garzón, l’hagin tingut com a referent i que hagi estat un impuls en el procés d’unitat que s’està generant.\nA l’inrevés de 1993 i 1996, quan els vots d’EU no van ser imprescindibles pel PSOE, els resultats de 2019 han fet veure al PSOE la necessitat de l’acord amb la seva esquerra i han impedit, almenys en aparença, la reedició d’aquella campanya de setge de la segona meitat dels anys noranta. La crisi política generada pel procés a Catalunya, amb efectes sobre el conjunt de l’Estat, i la dramàtica crisi mediambiental, agreujada per l’esclat del COVID19 , han estat motiu de preocupació i pública reflexió del líder que no volia que li fessin fotografies”.\nJosep Portella Coll (Ciutadella, 1955) va ser diputat per Esquerra Unida al Parlament de les Illes Balerars entre 1995 i 2003 i coordinador del partit a Menorca entre 1994 i 1999, entre d’altres càrrecs..


Muntanyes de Llibertat: d'Aulus-les-Bains a Bidous - Viatjar és Descobrir\nDesprés de la llarga segona etapa de Muntanyes de Llibertat, passar la nit a la Gîte d’Étape Le Presbytère ens va permetre recuperar energies. L’aire tranquil del petit poble d’Aulus-les-Bains, envoltat de frondosos boscos i muntanyes, va contribuir-hi enormement. Però no negarem que el deliciós i abundant sopar, juntament amb l’esmorzar, van ser claus perquè, al matí de la tercera etapa de Muntanyes de Llibertat, l’expectació i ganes per començar a caminar de nou fossin enormes.\nMuntanyes de llibertat és un trekking de contrastos. D’emocionants camins pintats entre paisatges ben diversos. Passar de pedregosos terrenys a boscos amb una vegetació resplendent, mentre deixem enrere llacs i cascades, és habitual en cadascuna de les etapes. Una varietat d’entorns sorprenent i amb un clar origen: la meteorologia. Una meteorologia que, quan decideix apoderar-se dels paisatges, és l’única protagonista…\nDesnivell: +950 m, -940 m ; Distància: 16,6 km. ; Durada: 6,5 hores\nQuan vam iniciar la marxa, poc després de les 7:30, ja vam notar la gran humitat de l’ambient. La boira es passejava pels pics de les muntanyes més altes i, havent mirat la previsió del temps, sabíem que probablement la pluja no trigaria a arribar. Però encara ens quedaven unes hores tranquil·les…\nUn cop travessat el poble, vam agafar el sender del GR 10 francès, que seguiríem durant tota l’etapa fins al poble de Bidous. Ràpidament vam quedar immersos en la penombra del bosc atlàntic. Hipnotitzats pels verds de les molses, les falgueres i els faigs. Pujàvem per un camí cada cop més costerut mentre seguíem el curs del riu, on es succeïen petites cascades. Pujàvem en silenci. Assaborint la melodia de la natura. Les fulles cruixien amb el pas dels ocells i sota els nostres passos. Convidant-nos a seguir avançant fins a la Cascada du Fouillet.\nDesprés d’un ascens d’uns 800 metres, un cop superada la cascada, el camí abandonava el bosc per endinsar-se pels prats alpins. Des d’allà, les vistes se’ns van obrir de nou. Però la panoràmica va durar poc. La boira va inundar-nos en un moment i el camp de visió va reduir-se a pocs metres. Fent desaparèixer tot el paisatge.\nVam seguir ascendint, encara que menys pronunciadament, fins al Coll d’Escolts (1.618 metres), el punt més elevat del dia. El camí seguia sent senzill i fàcil de seguir, ja que únicament havíem de seguir les marques del GR 10, que apareixien constantment. Però el temps es va complicar i a la boira s’hi va unir la pluja, que amenaçava des que ens havíem llevat.\nSabent que el temps no milloraria, vam aturar-nos a posar-nos les capelines i vam iniciar el descens fins el poble de Bidous. Avançàvem intuint que ens envoltaven preciosos paisatges, però seguíem sense veure res. Seguint les marques del GR, que avançava per la carena, vam arribar fins l’estació d’esquí de Guzet-Neige, que vam abandonar a la dreta per endinsar-nos novament al bosc. Un bosc que, a causa de la pluja, estava molt enfangat i on el camí cada cop dibuixava un descens més inclinat.\nEn alguns trams el traçat de la ruta coincidia amb les pistes negres de descens de bicicletes. La baixada per sí sola ja era considerable, però unit al fangueig ocasionat per la pluja, es va convertir en una pista de patinatge. Vam seguir avançant lentament, assegurant-nos amb els arbres i, en algun moment de distracció, vam acabar d’esquena a terra. Se’ns dubte el temps havia complicat l’etapa senzilla del trekking de Muntanyes de Llibertat, fent-la més emocionant. I no negarem que va ser divertit…\nDesprés d’uns 400 metres de descens, vam abandonar el tram més complicat. Seguint les indicacions del GR que ja indicaven el poble de Bidous, el camí s’endinsava de nou pel bosc. Amb les botes completament xopes, vam seguir caminant, una mica aixoplugats gràcies a les fulles dels arbres. La pluja no ens convidava a aturar-nos així que vam preferir completar l’etapa sense llargues parades.\nEl sender ja no va abandonar el bosc i, encara que en general les baixades no eren tant pronunciades, de tant en tant hi havia algun tram on, degut a la pluja, era fàcil relliscar-hi. Per sort no hi havia testimonis ;). Només el soroll de la pluja alterava la calma del preciós bosc per on seguíem baixant.\nPoc abans de les 14:30 vam arribar a la Gîte d’Étape l’Escolan, al poble de Bidous. Havia arribat el moment de treure’ns les motxilles, les botes i de refugiar-nos de la pluja. Un descans merescut i necessari per afrontar la quarta i última etapa de Muntanyes de Llibertat. A fora continuava plovent, però confiàvem en què l’endemà gaudiríem dels paisatges en tota la seva esplendor…\nPost AnteriorExplorant la naturalesa d’Eslovènia: la Vall del riu Soča\nSegüent PostQuè veure a la Bretanya Francesa: 10 raons per visitar aquesta regió\nNoemí 22 març 2017 Respon\nCom sempre…és viure-ho un altre cop🙃😉.


va enSèrie: 2012\nPublicado por els Seriosos a les 20:25 0 comentarios\nAvui 1 de febrer és l'aniversari de l'actor Michael C. Hall.\nEn Michael C. Hall és conegut pels sèrieaddictes pel seu paper protagonista a Dexter (com a Dexter Morgan) i per ser el fill gay reprimit de la família Fisher de Six Feet Under (A dos metros bajo tierra).\nDes d'aquest humil blog us recomanem ambdues sèries. Que per molt diferents que semblin a primer cop d'ull, tenen moltes coses en comú.\nA més de compartir l'actor, ambdues sèries es riuen de la mort. En el cas de Six Feet Under, la família Fisher es guanyava la vida enterrant persones que havien mort en circunstàncies ridícules que ens mostraven al començament de cada capítol. I a Dexter, a més de ser el propi Dexter Morgan un forense especialista en sang on a cada capítol té un nou cas per resoldre, també s'encarrega ell mateix de portar al clot (o al mar) al qui més s'ho mereix.\nI una altra cosa que tenen en comú és que totes dues sèries es van crear per ser denominades 'de culte', és a dir, per a un públic selecte i no per a masses. En el cas de Six Feet Under, podríem dir que així ha estat però en el cas de Dexter, després de 6 temporades, podríem dir que ja ha arribat a un públic més ampli.\nAixí que si encara no heu vist les dues sèries protagonitzades per en Michael C. Hall, us donem un altre gran motiu per començar a seguir-les amb una de les millors capçaleres que existeixen en l'actualitat.\nI canviant la rutina de l'esmorzar a la preparació d'un cadàver, per als més nostàlgics, la capçalera de Six Feet Under:\nVa enSèrie, feu-nos cas: Tonight is the night.\nsèries en stand-by\nPublicado por els Seriosos a les 15:15 0 comentarios\nCom a bons pirates de l'era 2.0, hem de confessar que el tancament de megaupload i megavideo per part de l'FBI també ens ha afectat a nosaltres.\nPerò no us preocupeu, sèrieaddictes.\nEn breu tindreu més i interessants notícies nostres ;)\nCapítol 1: 'Sèries Intravena'\nPublicado por els Seriosos a les 13:05 0 comentarios\nL’entrada de segle ha vingut acompanyada de crisis econòmiques, desastres naturals, assasinats caníbals i alertes de pandèmies. No obstant, podem buscar consol i protecció al caliu del gran nombre de sèries (algunes de qualitat, altres no pas) que han lluitat per liderar les audiències en els últims anys... Us presentem les millors sèries del segle XXI!\nSi sou mínimament addictes a les sèries, us n’haureu adonat que algunes temàtiques han acaparat l’atenció de la majoria de productors.\nAquest és el cas, per exemple, de les ficcions protagonitzades per metges, infermeres i altres treballadors d’hospitals. En aquest sac, s’hi inclouen grans drames, com la mítica Urgencias, House MD o Grey’s Anatomy, i d’altres que han intentat seguir el seu camí amb infructuosos resultats, com MIR o Mercy.\nAlgunes han optat per seguir trames amb matisos diferents, com els tocs feministes de Strong Medicine (Doctores de Filadèlfia) i Private Practice, la decadència de la carn sobre la que es parla a Nip/Tuck, o la inmoralitat de Nurse Jackie.\nA Espanya, s’aposta pels drames més tradicionals. Un exemple n’és Hospital Central.\nLa comèdia també ha tret el cap en aquest tipus de sèries, tal i com veiem a la irreverent Scrubs.\nNo obstant, les sèries basades en aspectes sociosanitaris s’han diversificat. No només podem seguir curiosos mètodes de psicoteràpia a Web Therapy, In treatment o La Pecera de Eva, sinó que també podem veure el progrés de la malaltia des del punt de vista del pacient a sèries com The Big C, Polseres Vermelles o Angels in America.\nPublicado por els Seriosos a les 9:00 0 comentarios\nDiuen que al 2012 s’acabarà el món... i com que som uns visionaris, hem decidit crear aquest blog per a què tots els sèrieaddictes com nosaltres gaudiu de les millors sèries que s’estan fent en l’actualitat i que s’han fet durant l’època daurada de la televisió.\nPerò no us penseu que això serà un simple blog sobre sèries. Serà molt més.\nEsteu avisats. La cosa va enSèrie.\nels Seriosos som un col·lectiu de sèrieaddictes que devorem, critiquem i gaudim de tota mena de sèries que s'estan fent en l'actualitat i que s'han anat fent al llarg del boom televisiu.\n2012 a dos metros bajo tierra Angels in America dexter dexter morgan FBI Grey's Anatomy House MD In Treatment megaupload megavideo Mercy michael c. hall Nip/Tuck Nurse Jackie Polseres Vermelles Private Practice Scrubs sèrieaddictes sèries six feet under Strong Medicine The Bic C Web Therapy\nva enSèrie Design by Insight © 2009


La Boqueria s'alia amb xefs de renom per celebrar el seu 180 aniversari\nper Xavi Fernández de Castro 16 de gener de 2020 16:12\nLa Boqueria celebra enguany el seu 180 aniversari i s'ha envoltat de xefs de renom i altres personalitats del món de la gastronomia per obrir-se als barcelonins i apropar-los el producte fresc i de proximitat que es ven a les seves parades. "La Boqueria és un exemple a escala internacional i ara vol atreure els barcelonins perquè redescobreixin el centre la ciutat", ha explicat el primer tinent d'alcaldia de l'Ajuntament de Barcelona, Jaume Collboni.\nEl 19 de març del 1840 es va posar la primera pedra del mercat, tot i que les primeres referències a l'espai en si daten del segle XIII. Amb el lema '180 anys alimentant Barcelona', el mercat ha preparat un ampli programa d'activitats que comptarà amb la presència de xefs com Carme Ruscalleda, els germans Torres, Nandu Jubany o el trio del restaurant Disfrutar, però també d'altres experts com els gastrònoms Toni Massanés i Núria Bàguena.\nLes activitats es duran a terme durant tot el 2020, amb l'excepció dels mesos de juliol i agost. Per una banda, s'organitzaran sessions temàtiques amb xefs com Isma Prados, que parlarà de cuines del món, o Marc Ribas, que tractarà la cuina barcelonina; i per l'altra, hi haurà un cicle de xerrades en el qual parelles de persones de dins i de fora del mercat faran una repassada de què es menjava quan es va inaugurar el mercat i què es menja ara.\nCom a element innovador, la Boqueria estarà a present a diversos esdeveniments amb segell barceloní com el Mobile World Congress, que organitzarà una trobada prèvia al mercat per a empreses i congressistes; o el festival BCNegra 2020, que inclourà una taula rodona amb els escriptors Carlos Zanón i Antonio Iturbe i el cuiner Isma Prados per parlar de les novel·les que tenen com a escenari central o ocasional el mercat. La Virreina, el Museu Marítim, l'Ateneu Barcelonès, el Liceu i el Teatre Goya seran altres escenaris privilegiats de la celebració del 180 aniversari.


El CTT Vilanova s’emporta la victòria de casa del Sant Quirze - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nEls jugadors del CTT Vilanova van fer un bon partit a casa del CTT Sant Quirze i van aconseguir una important victòria (2-4) davant un equip que segurament també estarà lluitant per mantenir la categoria al final de la temporada.\nJulio Morales no va poder puntuar en el primer partit davant Sergi Otero que el va superar per 1 a 3. L’encarregat de posar l’empat al marcador va ser Manuel Suero derrotant per 3-2 Jordi Sadó amb una renyida i lluitada cinquena partida en què es va imposar el vilanoví per 17-15.\nBernat López, amb tranquil·litat i paciència, va guanyar el joc ensopit de Ramon Bermudo per 3 – 1. Morales seguia donant l’avantatge als visitants en desfer-se 3 -2 de Sadó amb parcials de 12-10, 10-12 , 7-11, 11-3 i 11-5.\nBernat López aconseguia el punt de la victòria en derrotar sense molts problemes a Otero per 3-0. I Suero va tancar la trobada quan tot estava ja decidit i sense massa concentració va cedir un 3-0 davant Bermudo.\nS’obre la convocatòria per optar a les parades vacants del mercat ambulant


Ràdio Tordera – Dissabte 17 de març els alumnes de Sensibilització duran a terme un taller conjunt amb pares, mares i familiars\nDissabte 17 de març els alumnes de Sensibilització duran a terme un taller conjunt amb pares, mares i familiars\nmarç 14, 2018Cultura, Educació\nJuntament amb les classes impartides setmanalment en horari extraescolar, aquest dissabte 17 de març en el Teatre Clavé es durà a terme per a totes les famílies una activitat conjunta entre els alumnes de sensibilització i els seus pares i/o familiars. Aquest taller, es durà a terme a la Sala Polivalent del Teatre impartit per Juanjo Camarena, especialista en expressió dramàtica, els alumnes de Sensibilització, juntament amb els familiars, viuran una experiència conjunta al voltant dels conceptes i valors que treballen a Sensibilització.\nAquesta activitat tindrà una durada aproximada d’1 hora i només dos adults podran acompanyar a l’alumne. Amb la intenció d’afavorir la màxima interacció entre els participants, se’n faran dues sessions d’acord amb l’edat dels alumnes: una a les 16:00h adreçada als alumnes de Sensibilització 0 i 1; i una altra a les 17:30h pels alumnes de Sensibilització 2 i 3.\nEl jurista Agustí Carles participarà aquest divendres en una xerrada a Tordera per parlar sobre la República, realitat o simbòlica? Aquest proper cap de setmana el torderenc David Megias inicia temporada dins del Campionat d’Espanya d’Autocross


El programa Kumpania s’amplia per a Infantil i més enllà de l’ESO - Levante-EMV\nDetall de dos escolars. | F.C\nEl servei Kumpania de millora socieducativa dirigit a l’alumnat gitano, amplia l’atenció als estudiants de les etapes educatives no obligatòries i l’estén tant a xiquets i xiquetes que cursen Infantil i a les seues famílies, com a joves d’estudis postobligatoris o que tenen l’objectiu d’accedir a ells. Així, en 2021-22 es creen els programes Impulsa Kumpania i Kumpania+.\nCom apunta la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives —de qui depén el programa iniciat en 2019—, este curs esperen arribar a un mínim de 480 xiquets, xiquetes, adolescents i joves, als quals se sumaran al voltant de 70 famílies amb fills i filles en Educació Infantil.\nEn 2020-21 apunten que dels 268 xiquets i xiquetes que acabaren el curs en Kumpania, el 89 % va promocionar de curs. Amb estes dades —i la petició de les entitats i associacions que treballen amb alumnat gitano—, la conselleria amplia la seua aposta als nivells no obligatoris i reforça la intervenció més enllà de Primària i ESO.\nAixí, Impulsa Kumpania se centrarà en els primers passos dels infants fins que es graduen i inicien un itinerari formatiu o laboral més enllà de la Secundària. Com expliquen des de la conselleria, a 14 grups de tota la Comunitat Valenciana, compost cadascun d’ells amb 12 estudiants de Primària i Secundària, a més de cinc famílies amb fills i filles en preescolar.\nEntre altres coses, es promourà l’escolarització primerenca i es faran tallers infantils; al mateix temps que es formarà a l’alumnat més major en hàbits d’estudi, així com a les famílies.\nQuant a Kumpania+, acompanyarà a la joventut gitana major de 16 anys que curse estudis postobligatoris (FP, Batxillerat, proves d’accés o universitat) o vaja a accedir a ells. Per això, es crearan dos grups d’un mínim de 24 persones en Alacant i València; i altres dos de 12 en Elx i Castelló.\nEn estos casos hi haurà acompanyament i orientació —educativa i laboral—; suport acadèmic; assessorament en la cerca d’ajudes a l’estudi; i activitats formatives complementàries.\nReduir desigualtats de partida\nLa vicepresidenta i consellera d’Igualtat i Polítiques Inclusives, Mónica Oltra, explica que Kumpania «s'ha demostrat com un instrument efectiu per a intervindre en aquells factors que determinen la desigualtat de condicions i resultats en les quals es troba l'alumnat gitano en el sistema educatiu respecte de la població majoritària, mentre els procura els mitjans necessaris per al desenvolupament de les seues capacitats i l'èxit dels seus estudis».


Aznar parla de si mateix, a la sèrie documental Sense Ficció\nCom que l'època estival no dóna per gaire, en matèria mediàtica, s'utilitza el clàssic recurs de la reemissió de programes, per si algú corria despistat durant la temporada i es va perdre alguna cosa interessant. Un exercici que no és exclusiu dels mesos d'estiu, dit sigui de passada. Superada la calor, ens quedarà la TDT, monstruós calaix de sastre, on hi té cabuda pràcticament tota la història de la tele. No hi ha cap motiu per desesperar-se, doncs, queda memòria per anys.\nLa lloada sèrie de documentals Sense Ficció, ahir a la nit, va revisar la controvertida figura de José María Aznar, polític idolatrat i menystingut a parts iguals. Malgrat el suggeridor títol, Aznar, una batalla inacabada, la cosa no va donar gaire de si. Es va passar per damunt dels tòpics de sempre, sense pena ni glòria. Ja ho va dir Josep Cuní, en el seu dia, que la televisió era un mitjà per fer surf i no per practicar la immersió. Vàrem recordar el primer Aznar, constructor d'un PP renovat, promotor de la bonança econòmica (amb independència dels motius de la mateixa) i l'aliança atlàntica, amic dels catalans. El segon, l'autèntic, segons diuen: majoria absoluta, Perejil, guerra de l'Iraq, megaboda a l'Escorial, 11-M i paranoies derivades. El darrer, l'actual, potser el més ben dibuixat. Ideòleg incansable de la FAES, conferenciant als quatre punts cardinals. En sentir-lo parlar, no vaig pas veure l'home vigorós dels abdominals, que va aparèixer a la premsa, més aviat una persona absent i devastada, com si un huracà l'hagués regirat interiorment, amb una força desbocada. Es va fer referència al president que volia passar a la història de manera gloriosa i un fet inesperat, que encara no ha acabat de digerir, li va destrossar els plans megalòmans, la seva visió d'Espanya i del món. Com va suggerir Iñaki Gabilondo, un polític incapaç d'analitzar el seu mandat amb certa perspectiva, tot aplicant l'esperit crític necessari i saludable, en aquests casos. Sembla que Aznar resta enrocat en la seva posició, mentre tot avança, sense que res en ell sembli modificar-se de manera significativa. Va quedar clar que no desitja tornar a la gestió política (torres més altes han caigut) però si que anhela la influència, a través del món de les idees. Potser arribarà un quart Aznar, el que somia amb la retirada definitiva, lluny dels tentacles del poder. L'Aznar que reposa i deixa reposar.\nT'has descuidat el de la pel·lícula de terror i de la d'humor maldestre tot parlant(?) en anglès, un Aterriza como puedas més paorós, en tant que tenia les regnes del poder.\n28 de juliol de 2010, a les 14:36\nUn personatge peculiar, però sincerament amb poc interès. Vist des d'ara, sembla estrany que un subjecte tan mediocre i alhora estambòtic arribés al poder, i les coses que hi va fer.\nSituat ara a la FAES (curiós anagrama de FAlange ESpañola), tampoc no el veig massa ben moblat com per influir des del món de les idees. Li caldria llegir una mica més, i sobretot pensar. Perè en fi, ja s'ho farà.\n28 de juliol de 2010, a les 16:12\nClidice, com oblidar l'anglès d'Aznar i les seves visites a Georgetown, l'home dóna tant de si que no n'hi ha prou amb un missatge de blog. Simplement recordar que el poder està bastant servit de personatges tragicòmics, a qui probablement no escolliríem ni com a presidents de la nostra escala...\nLluís, si, curiós anagrama. No sabria com definir exactament la FAES, un think tank neocon que acull 'pensadors' liberals d'arreu del món... la veritat és que no ho acabo d'entendre però hi ha molta gent que escolta Aznar i que considera que les seves aportacions són vàlides per al món actual... potser és que anem enrere, com els crancs!\n28 de juliol de 2010, a les 17:07\nJo diria que el "pensament" aznarià és una mena de refregit simplificat de quatre coses neoliberals, amanides amb el component espanyol-populista del falangisme del seu avi. Hi ha un document molt bo del jove Aznar, quan era un cadell d'Alianza Popular: just abans del referèndum de la Constitució actual, va escriure una cosa ferotge a favor de votar NO.\n28 de juliol de 2010, a les 19:19\nSuposo que per això tanta gent considera que el "primer Aznar" era només un miratge, va ser durant el segon mandat, quan es va treure la màscara i va aparèixer la seva autèntica personalitat predemocràtica... Tot plegat no tindria més importància si el seu llegat polític no hagués deixat una empremta tan nefasta en el nostre país...\n29 de juliol de 2010, a les 9:53


Què podeu fer a Barcelona avui dilluns 8 de març del 2021\nSet concerts femenins reivindicatius\nLuz de Gas reobre amb aquests recitals contra la violència masclista\nDilluns, 08/03/2021 - 08:31\nAvui se celebra el Dia Internacional de la Dona i, entre tots els actes que el commemoren, n’hi ha un de molt especial. Es titula Som Aquí i consisteix en una sèrie de set concerts de primeres figures femenines que tindran lloc des d’avui i fins al 25 de març per sensibilitzar sobre les conseqüències de la pandèmia en la situació de les víctimes de la violència masclista. Un altre al·licient és que suposarà la reobertura puntual de Luz de Gas, el popular local barceloní que fa un any que és tancat. Les entrades oscil·len entre els 10 i els 24 euros i tindran lloc en diverses dates, però sempre a les 20 hores. Preparem-nos, perquè ens esperen emocions fortes.\nPer començar aquesta nit, tota una llegenda, Maria del Mar Bonet, acompanyada pel director musical, pianista i acordionista Dani Espasa, amb qui col·labora des de fa 20 anys. L’artista aprofitarà el títol d’un poema d’Edith Sodergran, Nosaltres les dones, que va musicar als anys 70 per al seu disc Alenar per presentar un espectacle pensat especialment per a aquest dia. En el mateix interpretarà temes d’algunes poetesses i autores a les quals ha recorregut en la seva extensa discografia, cançons de totes les èpoques revisades en present.\nSara Roy (11 de març) va començar a ser coneguda com una integrant del grup Macedònia quan tenia 12 anys i també va participar en el concurs Factor X amb el grup Noah. Després de passar per sales i festivals catalans ha acabat el seu primer single, Som, que ha autoproduït. En el seu concert repassarà els seus temes en format acústic junt amb el músic i productor Jordi Pinyol.\nBoleros i música balcànica\nLa increïble veu de Mayte Martín sonarà el 12 de març junt amb una formació de luxe. El repertori estarà format per boleros clàssics i balades, temes llatins versionats amb elegància i exquisitat, aquelles cançons que tots coneixem i podem fins i tot taral·lejar. L’artista aconsegueix també crear una posada en escena íntima, amb una atmosfera acollidora i un tractament modern, lliure de tòpics i referències, d’unes lletres inoblidables que poden atraure tant aquells que les van ballar de joves com a les noves generacions.\nLa següent cita és amb una formació femenina, la Balkan Paradise Orchestra (dia 18), que interpreta ritmes balcànics en la línia de Goran Bregovic, el compositor habitual de les pel·lícules d’Emir Kusturica però també et poden sortir amb el Misirlou de Pulp Fiction. Es tracta d’un grup integrat únicament per dones, ¡ni més ni menys que 11!, que utilitzen, bàsicament instruments de vent (trompeta, clarinet, trompa, trombó i tubes), acompanyades per una potent percussió. Presentaran el seu nou espectacle, Odissea Tour, basat en el seu últim treball discogràfic, amb una posada en escena tan impactant com enèrgica i festiva.\nUna parella i una tornada\nElena Gadel i Marta Robles (dia 20) s’han unit per crear Les dones de la meva vida, que pretén rendir homenatge a les dones que han il·luminat el seu camí. Veus i guitarra al servei d’unes cançons per recordar dones amb un discurs revolucionari que ens han commogut a través de l’art, petites joies que podrem disfrutar en una nit inoblidable que també elles esperen amb carinyo, ja que suposa la seva tornada al local que les ha vist créixer com a professionals.\nAquest cicle també servirà per retrobar-nos amb Beth (dia 24), que torna als escenaris després de set anys de silenci discogràfic per presentar en primícia el seu nou àlbum, el cinquè de la seva trajectòria. És un treball sobre el qual ha mantingut un estricte silenci i únicament ha transcendit que estarà format per temes que ha cuinat a foc lent i que interpretarà en català, castellà i anglès. Després de les seves incursions teatrals, literàries i comercials (ha obert una botiga de roba per a nens), l’artista torna a la música, la que la va donar a conèixer.\nUn tancament en clau feminista\nPer acabar, el dia 25, arribarà Gemma Humet, una de les veus més lluminoses i personals del panorama català. Compromesa i versàtil, presentarà Màtria, el seu segon disc, compost per una desena de cançons en clau feminista amb un so renovat i modern en el qual incorpora la caixa de ritmes i els sintetitzadors per interpretar melodies poètiques amb aire mediterrani que acaricia amb la seva calidesa. Un formidable colofó a aquests set concerts per cridar al món que les dones continuen sent aquí i no pensen parar fins que se les valori com mereixen.\n¿On? Luz de Gas (Muntaner, 246).\n¿Quan? des d’avui i fins al 25 de març.\nPreu: de 10 a 24 euros.\nMés informació: Luz de Gas.\nDia de la dona Què fer avui a Barcelona Concerts


Tortell de Reis Tortell de Reis\nEt tocarà el rei o la fava?\nEl podeu comprar ja elaborats, molt variats i artesans a Forn Franquesa, Pastisseria Sant Jaume i Pastisseria Cobo.\nIngredients per a la recepta (per a 12 porcions)\nBarregeu la farina d’ametlla i el sucre, i després tireu-hi la clara d’ou. Ha de quedar una massa compacta. Ja teniu a punt el massapà. Reserveu-ho. Reserveu també 50 grams de la quantitat total de massapà que hàgiu fet.\nContinueu treballant la massa. Per fer-ho poseu, si cal, una mica d’oli damunt del taulell de la cuina, perquè no s’hi enganxi la massa.\nPoseu-la a la nevera, tapada amb un drap, perquè reposi la massa durant dues hores. Passat aquest temps, estireu-la amb l’ajut d’un corró i doneu-li una forma de rectangle. Per sobre, unteu-la amb mantega a punt de pomada (a temperatura ambient).\nTot seguit punxeu-hi la figura del rei d’Orient i la de la fava a cada un dels extrems del massapà que teníeu reservat.\nDesprés col·loqueu el rotlle de massapà a la punta de la massa del tortell, i aneu-la enrotllant com si es tornés a tractar d’un caneló ben farcit.\nContinueu-ho treballant perquè quedi allargat. Si cal, perquè no s’enganxi damunt del taulell, poseu-hi oli d’oliva. Poseu-ho dins d’una plata de forn.\nDesprés feu una rotllana al caneló fet de massa de tortell farcit de massapà i enganxeu-ne les puntes. Per fer-ho, obriu-ne una i introduïu-hi l’altra punta a dins, com si es tractés d’una tanca.\nAra torneu a agafar més massapà del que teníeu reservat, que heu d’haver rebaixat amb clara d’ou perquè quedi més líquid, i poseu-ne per sobre del tortell. Amb aquest pas aconseguireu que el tortell de Reis tingui una crosta ben gustosa.\nPodeu acompanyar amb un cava Brut Nature Gran Reserva de Bohigas, un cava per totes hores, i degut al seu bon equilibri entre potència i harmonia, apte per una gran varietat d’estils i plats.\nRecepta extreta de: https://mengem.ara.cat/receptes/Tortell-Reis-casa_0_1936006517.html


Les obres prèvies del carilló del Mercat de Tarragona, a ple sol\nOperaris diumenge passat duent a terme les «tasques prèvies» d'instal·lació del carrilló del mercat | TarragonaDigital.com\nLes obres del carilló del mercat en diumenge i en plena onada de calor\nLa consellera de comerç, Elvira Ferrando, va anunciar que «el carilló estarà llest per Santa Tecla». El cost del mateix és de 63.000 euros.\nper Dídac Montoliu 08/08/2018 15:45h | Actualitzat a 2018-08-08 18:40h\nEl mes de març d'enguany la consellera de comerç de l'ajuntament de Tarragona, Elvira Ferrando (PSC), acompanyada per l'alcalde Josep Fèlix Ballesteros, va presentar el disseny del carilló del mercat central de la ciutat. El carilló ha de ser, segons va dir Ballesteros, «un atractiu turístic important del mercat» i Ferrando va posar la data de Santa Tecla perquè la ciutat ja compti amb el carilló.\nA poc més d'un mes per les festes grans de Tarragona, s'estan duent a terme les «tasques prèvies d'instal·lació del carilló» segons han informat des de l'ajuntament. «Qualsevol obra que afecti el Mercat s'ha de fer fora de l'horari d'aquest, que està obert de 9 a 21 hores i de dilluns a dissabte. És el que es fa habitualment en superfícies comercials d'aquesta magnitud», han explicat des del consistori.\nEn data diumenge 5 d'agost, els operaris que estan duent a terme aquestes tasques estaven treballant en condicions, tal com es pot veure a la imatge que il·lustra aquesta notícia i que ha obtingut TarragonaDigital, que aixequen més d'un i de dos interrogants. Cal recordar que diumenge 5 d'agost la ciutat es trobava en plena onada de calor i que els operaris van estar treballant bona part del matí i fins el migdia sota el sol i amb temperatures que sobrepassaven els 30º.\nA la fotografia es veuen els dos treballadors, amb armilla groga, que procedeixen amb tasques de soldadura i que, segons han confirmat experts legals consultats en matèria de prevenció laboral «no compleixen amb la llei de prevenció de riscos laborals». No es poden observar ni l'equipament de protecció necessari, ni les eines corresponents per dur a terme la tasca que estan fent.\nUn carilló amb figures del seguici i a ritme d'Amparito Roca\nEl carilló lluirà les següents figures del seguici: l'Àliga, el Lleó, la Negrita, el Gegant Moro, la Geganta Vella i el Nano Capità. El joier Joan Serramià és l'encarregat de crear aquestes figures que cada volta que facin la faran al ritme de l'Amparito Roca, la cançó tradicional de les festes de Santa Tecla.\nCada figura que surti al carilló, tant és sigui bèstia o gegant, no serà de més d'un metre d'alçada per 35 centímetres d'ample. El cost del carilló és de 63.000 euros i, segons Ferrando, «estan contemplats dins el pressupost de remodelació del mercat», tal com va explicar durant la presentació del disseny del carilló.\nEl Conseller Josep Bargalló visita els joves refugiats del Complex Educatiu\nUna investigació de càncer de cap i coll nascuda a Tarragona rep mig milió d'euros\nElvira Ferrando PSC Tarragona Mercats de Tarragona Ajuntament de Tarragona


RedGlobe Notícies - Entrevista a Aleida Guevara: »El nostre camí és el socialisme«\nQue han suposat els processos revolucionaris de l'Amèrica Llatina per a Cuba?\nPer sort per a nosaltres, el poble de Cuba, ha sorgit una alternativa: la Revolució Bolivariana. Veneçuela no és una illa pobra com Cuba si no una país ric en petroli i en aigua. Sota el lideratge de Chávez, sorgeix una nova mirada d'unitat llatinoamericana i una nova perspectiva de desenvolupament socialista. Una nova mirada que s'estén i que suposa una millora sense precedents per a la gent del poble. La Revolució Bolivariana ha suposat un nou horitzó de cooperació i intercanvi molt positiu per a Cuba, amb la resta de pobles d'Amèrica. Això demostra la importància de l'internacionalisme, de l'ajuda entre pobles contra l'imperialisme. Amb l'ALBA la situació ha millorat molt. Gràcies a l'ALBA, per exemple, Cuba ha pogut per exemple constituir-se com un important pol científic. En 20 anys Cuba pot esdevenir el centre científic del planeta, perquè tenim un gran desenvolupament. Gran part del capital que ha fet això possible és veneçolà. Hi ha una col·laboració profitosa, tant des d'un punt de vista de rendibilitat com des de la perspectiva del projecte internacionalista que compartim, ja que no només produïm per a l'ALBA sinó que la major part del que produïm va destinat a països del tercer món. Cuba és un dels majors productors de retrovirals contra la SIDA, medicaments que donem a Nacions Unides i arriben a 42 milions de pacients. També ha ajudat molt Medicuba, per a esquivar el bloqueig i distribuir els productes. Gràcies a aquesta col·laboració hem pogut fabricar medicaments del primer món a molt baix cost i, gràcies això, donar part d'aquests medicaments als més necessitats. És molt important la solidaritat. La solidaritat no és donar el que a tu et sobra sinó donar el que l'altre necessita. Vull destacar el gran deute que té la humanitat amb els països del tercer món i, especialment, amb Àfrica, continent espoliat.\nCom ha estat possible aquest canvi a l'Amèrica Llatina?\nLa Revolució Bolivariana ha aportat un canvi de context, tot ha canviat. Com? S'han fet processos constituents, noves constitucions, i, sobretot, s'han nacionalitzat els recursos. S'ha nacionalitzat perquè la riquesa la produeixen els pobles i els pobles han de ser propietaris de la riquesa que produeixen. Els canvis que van començar a Veneçuela s'han estès per tota Amèrica i han fet possible un canvi de correlació de forces. Gràcies a aquests avenços ha sorgit una nova concepció unitària de l'Amèrica Llatina que és conscient de la unitat d'interessos front l'imperialisme. També ha jugat un paper molt important la comunicació, igual que l'educació. Aquests aspectes són pilars de la revolució cubana i de les revolucions bolivarianes perquè el principal enemic que combatem és la desinformació, la ignorància. Per això, sempre dic, que hem de crear una nova cultura on les tele-novel·les serveixin per a fer front a les problemàtiques socials.\nL'esquerra europea debat actualment sobre la necessitat d'un empoderament ciutadà. Com es veu aquesta qüestió des de Cuba?\nPoder popular. Nosaltres vam començar a desenvolupar-lo l'any 1976 a través d'un sistema d'eleccions on és directament el poble qui escolleix els seus candidats. Cada dos anys i mig es celebren eleccions en els municipis i, cada cinc anys, eleccions a les províncies i a la nació. Cada poble es divideix en circumscripcions que poden ser d'uns 2.000 habitants aproximadament i que tenen un o dos representants a l'assemblea municipal, que seria com l'Ajuntament, en funció dels habitants. Les propostes i els candidats són aprovades sempre per 50% més un dels presents. Els candidats són donats a conèixer per tot el municipi, es pengen les seves fotografies i els noms de cada candidat, per tal que tothom sàpiga qui són els candidats. I es va a les urnes per escollir els representants que toquin per circumscripció. Un cop escollida l'assemblea municipal, es conforma una comissió electoral que rep propostes directament dels pobles i de les organitzacions de masses, com la Federació de Dones Cubanes, els Sindicats, els Comitès de Defensa de la Revolució, dels estudiants universitaris (si té facultat aquella circumscripció). No es poden proposar candidats que visquin a municipis diferents perquè el sentit del poder popular és que es coneguin els candidats. Els líders històrics de la Revolució només poden ser escollits per la seva circumscripció: per exemple, només poden proposar a Raul o Fidel els companys del municipi de Santiago de Cuba, cap altre municipi pot proposar-los. Perquè si no, tothom proposaria els mateixos líders. Totes les propostes s'eleven des de les circumscripcions. Els candidats han de retre comptes amb la seva circumscripció. Ningú no pot treure un candidat electe excepte la mateixa circumscripció que l'ha proposat, encara que sigui conegut que aquell candidat és un agent imperialista, només la seva circumscripció té capacitat per a revocar-lo.\nEls paràmetres de desenvolupament de Cuba són comparables amb els països més avançats del món, com s'ha pogut fer això amb l'embargament i el bloqueig?\nUn dels aspectes de la Salut Pública cubana és la prevenció. Ens vam adonar que era molt més fàcil prevenir que curar. El primer va ser elevar el nivell cultural de la gent. Les organitzacions revolucionàries tenen un front de salut, igual que tenen un front femení. Quan s'han de fer, per exemple, campanyes de vacunacions massives, els CDR es mobilitzen. Les vacunes no les subministrem els metges o els infermers, les pot donar qualsevol company sanitari del CDR, que ha rebut una formació específica per a fer-ho. Com que els CDR estan molt vinculats a la base, i es coneixen els uns als altres, poden detectar els problemes. Per exemple: "escolta, tu no t'has fet la prova citològica encara, oi? Vinga va, fes-te-la!" La vacunació no és obligatòria però els CDR pressionen de manera que la majoria de la gent se'n beneficia. Igual que amb les campanyes de donació de sang. "Vinga va que aquest CDR s'està quedant enrere amb les donacions!" També amb altres donacions, per exemple, jo sóc donant de medul·la i de sang i estic en un registre des d'on en qualsevol moment em poden trucar. En el mateix carnet d'identitat figura voluntàriament que sóc donant d'òrgans. Cuba és un país de l'anomenat tercer món, enmig del tròpic. Tu dius pluja i parles automàticament de pluges torrencials, pujada dels rius i contaminació de les aigües. No tenim les condicions econòmiques per assegurar que l'aigua subministrada per les canonades és potable. Per això, cada dia a la televisió: "Recordi que estem a l'època de pluges. Cal bullir l'aigua abans de prendre-la perquè així es prevenen les malalties diarreiques agudes. Els nens sobretot, recordi que s'han de rentar bé les mans abans de cada menjar". I així aconseguim prevenir. Aquest és el tipus d'anunci que es fa a la televisió. Entre programa i programa, la propaganda s'utilitza per a difondre informació d'interès general, molt centrada en la prevenció. Mai en cap cas s'interromp una pel·lícula i encara menys una novel·la. Seria catàstrofe nacional si es tallés la novel·la per explicar una cosa d'aquestes!\nAl mateix temps, Cuba té un dels índexs de delinqüència més baixos del món, com s'ha aconseguit aquest equilibri malgrat les mancances produïdes pel bloqueig?\nAl principi de la Revolució, hi havia atacs gairebé diaris. Bombes, tirotejos... Fins que el comandant en cap va fer-nos reflexionar: qui guarda millor els carrers que no els mateixos ciutadans que hi viuen? Llavors vam crear els Comitès de Defensa de la Revolució. Cada barri cubà té un nucli CDR i som els mateixos ciutadans els qui fem guàrdia. No són vigilants armats, sinó ciutadans que fan vigilància revolucionària. Avui, gràcies al seu funcionament, la seva tasca és més relaxada i es dedica a controlar els moviments contrarevolucionaris, a mantenir certa vigilància sobre els elements desestabilitzadors que reben instruccions de l'Oficina d'Interessos (CIA) i que acostumen a reunir-se de matinada. Per exemple, recentment hi va haver una persona que va emprendre una vaga de fam de protesta, gràcies a la vigilància popular revolucionària vam posar al descobert que cada nit se li subministraven aliments i que formava part d'una campanya. Els CDR s'ocupen de desactivar aquests elements desestabilitzadors mentre que la policia nacional s'ocupa dels conflictes des d'una altra perspectiva. Els CDR només poden notificar un delicte però és la policia qui intervé. La policia patrulla només en aquelles zones més conflictives, on es produeixen més robatoris o més violència. També tenim altres organitzacions que fan una tasca important de vigilància de la Revolució, com el Grup de Combatents de Cuba, que aplega als companys retirats i a la qual jo també pertanyo perquè vaig ser metge internacionalista en zona de guerra, a Angola. Des d'aquesta organització fem conferències i xerrades a escoles per mantenir a les noves generacions en contacte amb la història de la revolució. També en els centres de treball fem guàrdies obreres a través dels sindicats, els qui no fan guàrdies com a metges. Les guàrdies obreres són rotatives i col·laboren en la vigilància dels centres de treball quan acaba la jornada laboral.\nHi juga un paper molt important l'educació?\nL'educació juga un paper fonamental. José Martí deia i sempre ho recordem als nostres nens que: "El nen que amb el pètal d'una rosa pega a una nena deixa de ser nen". Això ho ensenyem sempre als nostres nens, des de molt petits. Un nen no pot pegar mai a una nena, ni amb el pètal d'una rosa. Martí deia que a l'escola, el nen havia de fer alguna mena de tasques per aprendre com se sosté la societat. L'agricultura, per exemple, a totes les escoles hi ha zones per a sembrar. Tots els nens, un cop per setmana, treballen per veure un fruit i quan obtenen el fruit són conscients que ha costat treball. També els estudiants de secundària i els universitaris destinen un mes al treball social, abans era treball al camp. Treballàvem al costat dels agricultors. A mi em va tocar grapats de vegades recollir plantes de cafè i una sola vegada a la meva vida em va tocar treballar tallant canya de sucre. Des d'aquell dia jo beso el terra que trepitja un "cañero" cubà. Perquè això sí que no ho pot pagar ningú. Tallar canya és una de les tasques més horribles que et poden tocar com a treball. Tu ets un metge que estudies gratuïtament a la universitat, amb tot garantit, però cada dia hi ha treballadors que es lleven a les quatre i mitja per anar a tallar canya per a què tu puguis seguir estudiant. I si tu no saps l'esforç que això comporta no valores allò que t'estan donant. Això és molt útil. Per a la nostra generació va ser molt important. Avui ja no es fa treball al camp però si es manté el treball social, treball socialment útil, a cercles infantils o a les fàbriques, per a què els estudiants vegin com costa treball fer les coses. Hem de seguir impulsant aquest treball. A Cuba tothom neix amb educació gratuïta, salut gratuïta, habitatge. Cal donar valor a això.\nA Cuba hi ha molt a millorar. Però els gringos ja no ens fan por. Poden entrar a l'illa sempre que vulguin, l'únic que exigim és que compleixin les nostres lleis. A nosaltres no ens doblega ningú. Som un poble que sap riure i estimar. Però ens cal treballar molt ideològicament, sobretot amb la joventut. Hem de ser capaços de transmetre a les noves generacions uns valors que no han hagut de conquerir amb la lluita. I hem de treballar més per la unitat, totes les persones que som conscients, que som d'esquerres, hem de treballar de ben a prop amb els més necessitats. Algun dia haurem d'acomiadar a Fidel i Raul com vam acomiadar al meu pare, el Che, en el seu moment. Però l'important és que ens han ensenyat a pensar per nosaltres mateixos, com a poble, i ara sabem que no volem tornar a viure com un poble sotmès mai més. Hi ha a Cuba un gran consens social que el nostre camí és el socialisme. S'ha de millorar, però és el nostre futur, l'única garantia que siguem un poble lliure. No hi ha cap altre camí.\nEntrar a les files del PCC no és fàcil. S'exigeix molt, a Cuba, dels militants del partit. A mi em va costar 3 anys ésser admesa, perquè degut a l'asma de la meva filla, vaig haver de faltar força a la feina, per la qual cosa no vaig complir en les avaluacions. Ser avantguarda en el treball és un requisit per a tenir el carnet del partit. Em va costar esforç i per a mi, és un orgull. El Partit Comunista no està lliure de contradiccions. Per exemple, quan es va aprovar la llei de la Memòria Històrica, a Cuba es va donar el cas de militants que complien les condicions per obtenir la nacionalitat espanyola. Però a Cuba mai es perd la nacionalitat i només se'n reconeix una. Els companys que van promoure en els seus nuclis la possibilitat d'obtenir la nacionalitat espanyola van ser expulsats del partit. Això va ser un error i molts en som conscients. Per això tractarem el tema al proper congrés del partit. No podem perdre companys tan valuosos per errors o contradiccions d'aquesta mena. La feina del partit és ser avantguarda en la lluita ideològica. Ja ho deia Marx: "Tal com vius, penses". El proletariat està educat sota els valors d'una altra societat. Encara que sigui deslliurat de les seves cadenes, no produeix, no avança si no és amb lluita ideològica. Per això, hem de treballar en especial amb la joventut, trobar nous mètodes sense perdre els principis ni la força del partit.\nCom a filla del Che, t'has convertit en una important ambaixadora de la Revolució Cubana. Com et sents en aquest paper?\nEl Che és molt respectat i admirat al món, però encara més a Cuba. El meu compromís amb la Revolució és el mateix. Jo sóc conscient del que significa ser la filla del Che, des de fa molt de temps. Una vegada, en una xerrada en una escola cubana, una nena em va preguntar: "Escolta tu no t'enfadaràs amb mi si dic que el Che també és com un pare per a mi?". I és clar que no. Ella tenia tota la raó.


Homenatge a Tàpies 2012_Ester Ferrando\nHe llegit i rellegit, no sé molt bé quantes vegades, l'entrevista que li van fer a la metgessa de família, Inma Nogués, a l'espai La Contra del Diari la Vanguardia i després d'uns dies de reflexions intermitents al respecte em trobo avui amb la necessitat d'asseure'm i escriure unes línies amb la intenció d'endreçar algunes idees i compartir-les amb vosaltres.\nEn primer lloc, sinó ho heu fet encara, us animo a llegir l'entrevista que comparteixo al següent enllaç:\nEntrevista "La vida duele y no se trata de anestesiarla" Inma Nogués, médica de familia.\nL'Inma Nogués mentre estudiava per a ser metgessa va conviure amb molt dolor i patiment; un escenari que li va servir de motor per buscar respostes en altres mirades mèdiques. Ens diu que va tenir la necessitat de: " ir a buscar más allà de lo físico, de lo obvio", "Tenía la sensación de que algo se nos estaba escapando, que las personas tenemos un desconocimiento muy profundo de nosotros mismos, y esa falta de conocimiento, del propósito de la vida, nos enferma."\nEn el seu cas, apropar-se i conèixer la saviesa tradicional oriental l'encamina a plantejar-se un nou enfocament, no només mèdic sinó, probablement, també vital. I és així com desenvolupa una mirada, més integradora, des d'on posicionar-se i entendre el què ens passa:\n"Los físicos dicen que estamos inmersos en un mar cuántico de energía, y la sabiduría antigua que la energía de la vida fluye en tus células y por todo el universo y lo mantiene todo cohesionado"/ "Hay aspectos de nuestra constitución sumamente importantes que no vemos."\nEn el meu cas, el Qigong/Txikung de salut que practico basa la seva tècnica en la Medicina tradicional Xinesa (MTX). Per tant, practicar Qigong i no conèixer els fonaments de la filosofia mèdica oriental serveix de ben poca cosa.\nUn dels temes estrella que apareix a les sessions de Qigong que imparteixo és el concepte d'energia. Parlar d'ella, bé atrevir-se a parlar d'ella, per mi és complicat per què quan en parlo em limito a exposar una teoria, a compartir un discurs/resposta exclusivament racional que no sempre és útil per a tothom...; I ,llavors, prefereixo anar més enllà de les paraules, deixar una estona la racionalitat al seu calaix i atrevir-se a anar més lluny, fer la recerca des d'un altre indret, no parlar, no fer res, només activar l'escolta, sentir la respiració del nostre cos i el seu batec (no només del cor), així com també percebre la connexió de les cèl.lules què ens habiten.\nSilenci/so, moviment, energia.\nAltres conceptes exposats a l'entrevista relacionats amb la tècnica Qigong de Salut:\npsiconeuroinmunologia, importància de la prevenció, plasticitat neuronal, símptoma i no causa de la malaltia, depressió i ansietat.


Documents d'organització i gestió del centre per al curs 2017-2018. Principals novetats. » educaccio.cat\nEstàs a:Inici»EDUCACIÓ»Documents d’organització i gestió del centre per al curs 2017-2018. Principals novetats.\nDocuments d’organització i gestió del centre per al curs 2017-2018. Principals novetats.\nBy Fundesplai on\t 23 de juny de 2017 0 Comentaris\nDocuments d’organització i gestió del centre per al curs 2017-2018\nDisponibles per a tots els centres educatius públics i privats\nEl Departament d’Ensenyament ha publicat la resolució per la qual s’aproven els documents per a l’organització i gestió dels centres per al curs 2017-18.\nAvaluació de centre .pdf Cicles de formació professional. Cursos per a l’accés a grau mitjà i a grau superior .pdf Organització de les llars d’infants .pdf Actuacions del centre en diversos supòsits .pdf\nEnsenyament de la religió .pdf Implantació de les eines d’administració electrònica .pdf\nTítols propis: CFGM d’animació en circ i CFGS en tècniques d’actuació teatral .pdf\nEntrada anterior2016-2017. Continuem lluitant, comencem a guanyar\nEntrada següent Índex globals dels drets de la CSI\nEtiquetes: Inici de curs, FORMACIÓ PERSONES ADULTES\nLink de la imatge: https://educaccio.cat/wp-content/uploads/2017/06/documents2-1.jpg


El Reial Madrid patí, però guanyà\n3-1: El Mallorca plantà cara fins que a la segona meitat els davanters blancs decidiren el partit i la Lliga\nEl madridista reyes celebra el tercer gol.\nSense dubte qui ha escrit el guió d'aquest campionat de Lliga és un deixeble d'Alfred Hitckoch. Intriga i emoció fins al darrer minut.\nEl Mallorca era un actor secundari d'aquesta pel·lícula, però des de Madrid se l'havia menyspreat massa i, tot i que finalment el conjunt blanc acabà guanyant el partit per un clar 3-1, els de Manzano demostraren que són un grup de professionals i no ho posaren fàcil al campió de la Lliga 2006-2007.\nDe fet, el partit començà amb una ocasió claríssima per als vermellencs als 43 segons. Va ser una bona assistència de Varela cap a Bassinas, aquest assistí per Arango, que disparà i envià la pilota al pal de la porteria de Casillas.\nTot d'una el Madrid agafà el control del partit. Tenia la pilota i el domini territorial, però no feia cap sensació de perill. En canvi, el Mallorca estava molt ben col·locat damunt el terreny de joc i esperava a llançar contracops ràpids i verticals.\nEn un d'aquests, conduït per Arango, el veneçolà va fer una perfecta assistència per Varela i aquest encarà totsol Casillas i marcà amb un xut potent i col·locat. El Bernabéu emmudí. El Madrid entrà en crisi de seguretat i de joc... i el Barça era líder provisional.\nDamunt l'herba es veia un Mallorca molt sòlid, molt còmode, que practicava un futbol molt pràctic. El Madrid semblava encarcarat per la pressió, es movia molt lent i era un equip desdibuixat i xapat entre defensors i atacants. No disposà d'una sola ocasió de gol durant la primera meitat. L'oportunitat més clara va ser una assistència de Raúl per Van Nistelrooy que l'holandès no encertà a rematar.\nLa segona part començà amb el mateix panorama, però el partit s'anà tenyint de blanc a mesura que passaven els minuts. Al minut 54, Varela, amb una jugada calcada de la del gol, tengué a les seves botes la possiblitat de marcar el segon gol, que possiblement hauria canviat el destí del campionat de Lliga, però en aquesta ocasió la seva rematada sortí fora fregant el pal de la porteria madridista.\nA partir d'aquí el Madrid, sense fer res de l'altre món s'anà autosuggestionant i remuntà el matx. Al minut 56 una falta botada per Beckham acabà al pal de la porteria de Moyà. En el minut 67 una jugada entre Higuaín i Reyes (dos jugadors que no sortiren a l'onze titular i que resultaren determinants) acabà amb gol de l'espanyol. En el minut 73 Robinho féu un gran tret que rebutjà Moyà. En el minut 79 el de Binissalem no tengué tanta sort i una rematada amb el cap de Diarra acabà en gol després que la pilota rebotàs en Bassinas i en el propi porter mallorquinista.\nEl Bernabéu havia passat de la depressió a l'eufòria i la graderia era una autèntica festa. A la gespa el Mallorca resistia amb dignitat, però el Madrid resultava una maquinària imparable. En el minut 82, una altra vegada la societat Higuaín-Reyes fabricava el tercer gol madridista. El Mallorca queia amb el cap ben alt i la consciència tranquil·la. Madrid esdevenia una festa per celebrar la trentena Lliga de la Història del club blanc. Probablement una de les lligues que ha patit més i que li ha costat més pena guanyar.


La Biblioteca Comarcal Josep Finestres ofereix accés a 155 diaris d’arreu del món – Comarques de Ponent\nLa Biblioteca Comarcal Josep Finestres ofereix accés a 155 diaris d’arreu del món\nLa directora de la Biblioteca Comarcal Josep Finestres de Cervera, Agata Alegre va presentar ahir el nou servei que ofereix la biblioteca, ‘Diaris del Món’, accés informàtic via satèlit a 155 diaris d’arreu del món que l’usuari pot imprimir. La directora general de Cooperació Cultural de la Generalitat de Catalunya Anna Falguera, el paer en cap Salvador Bordes i el president del Consell Comarcal de la Segarra Adrià Marquilles van presidir ahir l’acte de inauguració del nou mobiliari i la reestructuració dels espais de la biblioteca situada a l’edifici de la Universitat. La directora general de Cooperació Cultural de la Generalitat de Catalunya Anna Falguera, el paer en cap Salvador Bordes i el president del Consell Comarcal de la Segarra Adrià Marquilles van presidir ahir la inauguració del nou mobiliari i la reestructuració dels espais de la Biblioteca Comarcal Josep Finestres de Cervera situada a l’edifici de la Universitat. La directora de la biblioteca Agata Alegre va presentar a més a més el nou servei que ofereix la biblioteca, Diaris del Món, accés informàtic via satèlit a 155 diaris d’arreu del món que l’usuari pot imprimir. El nou mobiliari de la biblioteca ha estat finançat amb aportacions de la Generalitat (60.236 euros), la paeria (21.020) euros i el Consell Comarcal (23012 euros). A banda del nou mobiliari, s’han instal·lat nous equips informàtics i segons va explicar Alegre s’han redistribuit els espais en funció de les noves necessitats dels usuaris. A més a més s’han habilitat dues rampes d’accés des de l’exterior per a minusvàlids. Cervera compta amb biblioteca pública dels de l’any 1934. Fa 15 anys aquest servei públic es va traslladar del Carrer Major a l’edifici de la Universitat.


Neteja i desinfecció a domicili | Limpid Serveis Ripoll\nIniciTotes les publicacionsServeis de neteja industrialNeteja i desinfecció a domicili\nServeis de neteja industrial abril 8, 2020\nNeteja i desinfecció de cortines, sofàs… a domicili\nLa conservació i esterilització de cortines, estors, mobles entapissats, cadires d’oficina, catifes i moquetes depèn d’una neteja professional realitzada per tècnics especialistes. Aquest sistema de neteja permet realitzar l’esterilització dels articles esmentats en el domicili, amb productes 100% biodegradables pel que el client no s’ha de preocupar de res.\nQuè eliminem amb la neteja i desinfecció?\nEn realitzar la neteja, s’eliminen totes les taques i olors; aconseguint una perfecta desinfecció i esterilització de la superfície tractada. El nostre mètode és totalment segur, no produeix gasos ofensius per a les persones ni animals i, a més, els espais on actuem són operatius al moment, el seu assecat és immediat.\nEls serveis poden ser certificats com a superfícies esterilitzades.


Ronaldo, l’altre Bota d’Or amb el Barça - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesRonaldo, l’altre Bota d’Or amb el Barça\nLeo Messi, que ha rebut aquest dilluns la seva segona Bota d’Or, és juntament amb Ronaldo Luiz Nazário (1996/97) l’únic que ha alçat el guardó de blaugrana Krankl, Stòitxkov, Pizzi, Larsson i Henry l’havien aconseguit abans d’arribar al Camp Nou\nFotomuntatge entre Messi i Ronaldo.\nLeo Messi i Ronaldo Luiz Názario continuen sent els dos únics futbolistes que han guanyat la Pilota d’Or vestint la samarreta del Barça. L’argentí, amb 25 anys, acaba de recollir la segona, després dels 50 gols que va marcar a la Lliga 2011/12. La primera la va assolir dos anys abans, amb 34 dianes en el seu haver. El punta brasiler, per la seva banda, va ser el màxim golejador d’Europa en l’única temporada que va estar al Barça, la 1996/97. Es va proclamar Pitxitxi i Bota d’Or amb 34 gols en 37 jornades.\nEl carisma dels golejadors\nTot i això, el Club ha comptat amb altres cinc futbolistes més que havien guanyat el guardó –instaurat per la revista 'France Football' el 1968- abans d’aterrar al Camp Nou. Tots ells comparteixen el carisma i l’estima que els va professar l’afició culer durant el seu pas pel Barça i fins i tot amb posterioritat.\nEl primer d’ells va ser Hansi Krankl. La seva incorporació al Barça es va consolidar en anotar 41 gols amb el Rapid de Viena (1977/78). El mateix va succeir amb Hristo Stòitxkov, 12 anys més tard. El búlgar va cridar l’atenció de Johan Cruyff a les files del CSKA de Sofia i es va unir al Dream Team.\nMés endavant, el Barça buscaria la veterania i l’olfacte anotador de Juan Antonio Pizzi (1996-98) i Henrik Larsson (2004-06), Botes d’Or de les temporades 1995/96 i 2000/01 respectivament. De blaugranes, l’argentí i el suec van refermar la seva fama realitzadora i es van convertir en els revulsius perfectes.\nMenció a part es mereix la contractació de Thierry Henry. El francès havia estat el màxim golejador del Vell Continent el 2004 i el 2005 amb l’Arsenal. De ‘gunner’ es va erigir en una autèntica estrella mundial amb un únic compte pendent: la Lliga de Campions. L’alçaria amb el Barça el 2009, sent una peça clau del llegendari triplet.\n“El meu somni és acabar la carrera al Club”


'Esculturas frente al mar' torna al passeig del port esportiu Marina de Dénia\nL'Ajuntament de Dénia col·labora un any més amb la iniciativa Esculturas frente al mar de la Marina de Dénia: un projecte, que enguany compleix tres edicions, que té com a doble objectiu donar impuls als artistes més pròxims, tot i que la convocatòria s'ha obert ja a l'àmbit nacional i internacional, i acostar l'art al públic en general.\nL'exposició, que fins a mitjan octubre es pot visitar al passeig del port esportiu, és una selecció de les obres presentades a concurs en dos categories: gran i petit format. Un total de 9 obres mostrades al passeig, més unes altres 5 que acull la galeria d'art de Marina de Dénia.\nDurant la inauguració de la mostra, l'alcalde, Vicent Grimalt, ha destacat que "Dénia té molt d'obra d'art, amb paisatges admirables com els que es poden veure des del passeig de la Marina de Dénia, un lloc on la integració de les escultures amb la mar i el Montgó de fons resulta perfecta". Així mateix, ha insistit en la necessitat, més imperiosa que mai pel context de pandèmia que encara vivim, d'oferir a veïnat i visitants alternatives culturals a l'aire lliure.\nL'Ajuntament de Dénia contribueix a aquesta cita cultural amb l'edició del catàleg de l'exposició.\nEn breu, es farà públic el nom de l'escultura guanyadora del certamen.\nReunió sobre la regeneració de les Deveses\nOberta la sol·licitud de les ajudes COVID 2021 de la Diputació d'Alacant de suport a l'activitat econòmica


Gràcies per estar al nostre costat | La Fàbrica del Sol | Ajuntament de Barcelona\nLa Fàbrica del Sol. Ara que acaba l'any, et volem donar les gràcies per participar en les nostres propostes.\nEl 2020 ha estat, sens dubte, un any que passarà a la història. Segur que, quan miris enrere, et vindran a la memòria el confinament, els nervis, la incertesa. I tindràs un record per totes les persones que ens han deixat. També tindràs present com has trobat a faltar les abraçades, passejar pels parcs o els cafès a mitja tarda amb aquella amiga que fa massa que no veus.\nL’equip de La Fàbrica del Sol també hem viscut un any molt intens i, perquè no dir-ho, difícil. Sumat a la situació personal, totes ens hem hagut de reinventar per tirar endavant i trobar la millor manera de seguir al teu costat. T’hem trobat a faltar presencialment però, sortosament, t’hem retrobat rere la pantalla.\nPer seguir a prop teu hem organitzat xerrades, tallers i visites virtuals. Així, per exemple, has pogut descobrir la gran diversitat d’animals que hi ha a la ciutat, amb l’activitat “Barcelona, ciutat biodiversa” o t’has endinsat a la cooperativa d’habitatge de La Borda, amb l’activitat “Compartir és viure”.\nMalgrat les dificultats, t’has seguit interessant pel medi ambient i la sostenibilitat i segueixes l’actualitat de la ciutat amb els Fars de Sol (entrevistes en profunditat), les Càpsules de Sostenibilitat, i les notícies d’actualitat.\nDes de La Fàbrica del Sol et volem donar les gràcies, una vegada més, per seguir al nostre costat durant aquests mesos tan complexes i pel teu interès en seguir aprenent i batallant per fer de Barcelona una ciutat més sostenible. L’emergència climàtica no s’atura i tenim molta feina per davant.\nSubscriu-te al butlletí de La Fàbrica del Sol


Ets a: Portada > On puc donar sang? > Sabadell\tOn o quan vols donar-ne?\nLloc: Casal Pere QuartAdreça: Rambla, 67-71, 1.Horari: de 9 a 14 i 16 a 21PresentacióEl Banc de Sang i Teixits conjuntament amb l’Ajuntament de Sabadell, l’Associació de Donants de Sang del Vallès Occidental i la Creu Roja Sabadell, torna a organitzar la Marató de Donació de Sang de Sabadell.\nPer tot això, per l’èxit que recull la Marató de donació de Sang de Sabadell, volem iniciar una nova edició aquest 2016, la 14a Marató! Esperem comptar amb la vostra participació i és per això que el proper dimarts 12 de març de 2016, de 9 a 14h i de 16 a 21h, es podran realitzar donacions al Casal Pere Quart.


Crítica de Around The Oak de Drakum (2011) - Satan Arise\nAround The Oak (Demo)\nAround the Oak\t04:00\n2.\tAbsinthe\t03:16\n3.\tThe Wanderer\t03:57\nBaix: Alicia Escartín\nTeclats: Paula Mykhaylychenko\nBateria: Conrad Soler\nAlgun es durà les mans al cap al veure que havent passat l'equador del 2013 aparegui ara amb una review del Around The Oak que Drakum va treure fa bastant , però tot té una explicació . Les primers discos que incloíem a Satan Arise no tenien reviews, és a dir , només mostràvem la informació del disc i una puntuació . D'aquesta època era la Demo de Drakum i donada la proximitat que he tingut la sort de tenir amb aquesta banda , amb l'actual actualització del sistema del web no la podia deixar fora . Així que ... aquí va la crítica ...\nLes casualitats de la vida ... no puc ser 100% objectiu amb aquesta banda . Per motius casuals he vist la seva evolució des que Marc , guitarra i fundador de la banda començava a buscar companys de viatge per aquest projecte . Coses de treballar junts .\nAround The Oak està format per tres talls gravats és F2F Studios que suposen el primer treball en estudi de la banda . Una demo que té un bon so , millorable ? Tot és millorable , però no hem d'oblidar que és una demo , no un disc , és senzillament una carta de presentació de la banda .\nDrakum és sinònim de folk death metal, alguns li afegiran mil etiquetes més , que si viking , paguen ... el fet és que el seu so és molt heavy , riffs , solos i bases són molt metaleros i molt melòdics , no molt extrems . Guiats per un violí a càrrec de Caleb que pren les regnes sonores en els 3 temes sense arribar a saturar , que pot succeir molt fàcilment si no es va amb compte . Les veus de Javi , guturals , com no podia ser d'una altra manera li aporten el punt més alt de cruesa a aquest treball . Es mou molt còmode en els gravis , i no flaqueja al pujar per la tornada de Absinthe .\nEl primer tall és el tema que dóna nom a la demo , " Around The Oak " i que s'ha convertit en el tema per excel · lència de Drakum , no concebo un concert que no finalitzi amb aquest tema , portant a la descarrega un pas més enllà . Un tema , enganxós i addictiu com pocs , no trigues a trobar cantant la seva tornada que a la maqueta apareix gravat amb diverses veus , inclosa una femenina que enriqueix molt més la gravació . Com esmentava a l'inici el violí de Caleb es carrega a l'esquena la melodia principal amb el permís de les guitarres que el complementen i tenen el seu moment en part de la intro i lògicament els sols, bastant clàssics . Després d'una petita pausa més lenta el tema tanca corejant la tornada , fent que aquest tema sigui una bomba en directe .\nEl següent tema és " Absinthe " un tema més fosc , un inici una mica més pausat , Caleb de nou liderant les melodies i Javi amb l'arpa vocal . El ritme del tema segueix sent lúdic , més encara tractant-se de la Absenta , beguda de principi de segle amb propietats al · lucinògenes . Destacar la tornada amb uns guturals aguts i crus de Javi , contraposats a l'els versos , més greus i amb uns cors molt enèrgics que et porten el puny a l'aire si o si.\nEn darrer lloc tenim " The Wanderer " un altre tema també molt alegre , per alguna cosa és folk metal, que s'inicia amb un Javi enorme a les veus . És un tema molt heavy , intens , unes guitarres més presents amb uns sols no excessivament complexos , però que encaixen perfectament amb la intenció del tema . Com m'agrada que els temes continguin sols i puntejos , com m'agrada el so d'una bona guitarra . Les línies vocals acompanyades per Caleb són genials , entren molt fàcilment . I si parem atenció trobarem també una segona veu femenina , senzillament addictiu " The Wanderer " .\nDrakum han escollit per aquesta carta de presentació uns temes sense excessiva complexitat tècnica , que sobretot pretenen divertir a l'oient i fer part activa en l'escolta . És cert que es poden complicar molt més , i que estem en un moment en què sembla que si no fiques en els temes riffs inhumans i progressions compositives complexes tendeix a titllar les bandes de beneites ... però és que el senzill de vegades com a sòl dir és el millor . La música per a mi, té una finalitat principal , que l'oient gaudi i s'enriqueixi d'alguna manera amb l'escolta , ja sigui en la seva faceta de capacitat de discernir compassos complexos o en l'estat d'ànim gaudint amb quatre notes que et fan vibrar . Doncs Drakum , arriben a l'oient , de manera que objectiu complert .\nSeguirem expectants al seu , espero que no massa llunyà , nou treball que estan preparant des de fa uns mesos i que igual que molts un servidor està desitjós de poder tenir a les mans ... mentre seguirem taral · lejant ¡ Around The Oak !


Espai Isidor: Els amos\nQuan aneu a veure Cars, cosa molt recomanable, assegureu-vos que al vostre cinema projecten abans el curtmetratge El hombre orquestra. Els de la Pixar ens regalen una joia de quatre minuts que, tot i no tocar el cel com el celebrat For the birds, si que ens recorda que Lasseter and Co són els-putos-amos en aquest món de l'animació tan maltractat. Ah, i quedeu-vos fins al final dels crèdits, que riureu una estona amb la paròdia dels grans hits Toy Story, Monstruos S.A, i Bichos protagonitzades per cotxes, és clar.\nI si sou tan fans com jo mateixa de la Pixar, potser us farà gràcia fer-li una ullada a aquest blog.\nTechnorati Tags: animació; cinema\nCachis en la mar..\nJo em vaig anar a la meitat dels crèdits de Cars, això m´ho vaig perdre.\nEl curtmetratge de El hombre orquesta es genial!, genial, genial, genial.. em vaig quedar amb les ganes de més.\nI els tractors-vaques... feia temps que no reia tant al cine :)


Cambray demana als sindicats que tornin a la negociació i insisteix que Educació ja està fent propostes - Teleponent\nInici Educació Cambray demana als sindicats que tornin a la negociació i insisteix que...\nEl conseller remarca que "no es pot fer tot alhora" i diu que en menys d'un any han començat a revertir les retallades\nEl conseller d’Educació, Josep González-Cambray, ha demanat als sindicats que tornin a la negociació i ha insistit que el Departament ja està fent propostes.\nL’endemà de l’anunci de quatre noves jornades de vaga a l’ensenyament, Cambray ha remarcat que “no es pot fer tot alhora” i ha recordat que en menys d’un any de legislatura han començat a revertir les retallades.\nEl conseller assegura que han començat a donar resposta a “reclamacions històriques” i ha afegit que ells no s’han aixecat ni s’aixecaran mai de la taula de negociació perquè volen un acord per donar resposta a les necessitats de la comunitat educativa. El conseller ha visitat Tàrrega on s’ha reunit amb representants dels centres educatius de la capital de l’Urgell.\nEl conseller d’Educació, Josep González-Cambray, ha lamentat que el representants sindicals no s’hagin presentat a les darreres set meses sindicals i els ha demanat que tornin a parlar i “vinguin a seure”.\nEn aquest sentit, ha destacat que en menys d’un any han començat a donar resposta a la reversió de les retallades, a demandes de la comunitat educativa de fa molts anys com pot ser la reducció de les ràtios o la conversió dels terços a mitjos – una mesura organitzativa molt rellevant pels centres educatius.\nAixí mateix, també ha fet referència a la gratuïtat de l’Infantil 2, una decisió que ha qualificat “de país” ja que avança cap a una igualtat d’oportunitats des de l’etapa 0-3 anys.\nCambray també ha parlat del “repartiment equilibrat” de l’alumnat a l’entrada de sistema amb un acompanyament econòmic, una mesura que “no s’havia fet mai” per lluitar contra la segregació.\nAltrament, també ha destacat l’aposta clara per la Formació Professional, amb un increment de l’oferta i afavorint que tot l’alumnat de 4rt d’ESO tingui plaça garantida al Cicle Formatiu de grau mitjà que hagi escollit.\nDe cara al curs vinent, ha dit Cambray, vindran altres mesures com avançar cap a un currículum molt més competencials. Per això, ha insistit en relació a les reclamacions sindicals, en que cal diàleg, consens, i parlar, ja que ells no tenen intenció d’aixecar-se mai de la taula amb l’objectiu de trobar un acord que es presenti a les meses sindicals.\nArticle anteriorArgimon admet un augment de contagis però demana tranquil·litat i xifra en 31 els malalts crítics\nArticle següentAcció Climàtica prepara ajuts econòmics pels afectats per les gelades de principis d’abril


Una mica d'història - Escola Manent\nL’escola Manent Rambla va néixer a Santa Coloma de Gramenet; al voltant dels anys cinquanta, però la documentació escrita més antiga que consta en el centre data de l’any 1971. Va néixer com una escola d’una línia de titularitat privada a càrrec de Víctor Manuel Pedra, Antonio Navarro, Jaume Pañella i Ramon Borrell Macià; aquest darrer va assolir la titularitat definitiva al centre de la Rambla Sant Sebastià, anys després.\nA banda de l’emplaçament de la Rambla, l’escola va ser ampliada al carrer Sant Silvestre, adoptant el nom d’Acadèmia Manent Rambla; a la dècada dels 90, i amb la implementació de la LOGSE, s’ampliarien les instal·lacions i la titularitat de la mateixa passaria a mans del professorat.\nActualment, som una escola petita i familiar que dóna acollida a nens i nenes dels 3 fins als 16 anys, que ha anat evolucionant i millorant en tots els camps i treballant per a continuar aquest projecte del que formem part. Gràcies a tot el Claustre i Comunitat Educativa hem continuat fins ara, amb tanta o més il·lusió que en els inicis.\n© Col·legi Manent Rambla