'La imbecil·litat de la Comunidad Valenciana' - VilaWeb\n«Alguns pensen que l’expressió ‘País Valencià’ és un nom de fa quatre dies. Però no és així, a diferència de ‘Comunidad Valenciana’, que es va inventar el Sr. Attard.»\nNo són meues aquestes paraules, que a mi no m’agraden els insults i vaig aprendre dels meus pares a tractar tothom amb respecte. Amb tot, aquesta vegada estic d’acord amb el Sr. Attard pel que fa a aquest nom (aquesta ‘imbecilidad’), per a anomenar el País Valencià, ja que va ser ell l’autor d’aquesta expressió tan desafortunada. El Diccionari Normatiu Valencià, en la segona accepció, defineix imbècil així: ‘Que resulta simple, propi d’algú poc intel·ligent’.\nCom he dit abans, aquesta expressió és del Sr. Emilio Attard, fundador del Partit Popular Regional Valenciano, diputat de l’UCD a les eleccions de 1977 i 1979, i president de la Comissió Constitucional del Congrés de Diputats espanyol.\nLa frase que encapçala l’article la va dir el Sr. Attard en una entrevista al setmanari El Temps en 1991. Hi deia: ‘No entre a dir si tocava posar regne o país o la imbecil·litat de Comunidad Valenciana, que em vaig inventar jo’. I molt encertadament, afegia encara en aquella entrevista: ‘I ara hi ha el contrasentit que, quan fan la predicció meteorològica, diuen la comunitat tindrà fred. Home podrem ser país o regne, però geopolíticament no som una comunitat’.\nHe recordat aquestes paraules del Sr. Attard perquè fa dos mesos, el Consell Jurídic Consultiu validà l’ús de l’expressió ‘País Valencià’ per a la jura o promesa d’alts càrrecs. I és que a diferència de ‘Comunidad Valenciana’, el terme País Valencià és una afirmació o reivindicació ideològica.\nAlguns pensen que l’expressió ‘País Valencià’ és un nom de fa quatre dies. Però no és així, a diferència de ‘Comunidad Valenciana’, que es va inventar el Sr. Attard.\nUns mesos abans de morir, mon pare va escriure un article titulat ‘L’orgull de ser valencià’, (Levante, 18 de febrer de 2012) on argumentava que el terme País Valencià té més de tres segles de vigència.\nMon pare deia en aquell article, que tot revisant la biblioteca de casa va trobar ‘una fotocòpia sobre un treball que el meu amic Agustí Ventura m’envià fa temps. M’estic referint a Fr. Agustín Bella, que narra la vida del “Venerable Fra Agustín-Antonio Pascual de Guadassuar”, un Facsímil a cargo de Agustín Roig Barrios, Cronista Oficial de Guadassuar, 1999‘.\nDesprés de descriure la vida de la comunitat durant aquell temps, a la pàgina 41 diu, referint-se al frare mencionat: ‘porque no le tenia el Señor destinado para Apóstol de las Indias, sino de nuestro País Valenciano’.\nI mon pare continuava l’article així: ‘Els qui pensen que el terme País Valencià és cosa de fa quatre dies estan completament errats, ja que aquesta expressió té més de tres segles! La postura de negar el nom de País per a la nostra terra és fruit d’una política que, en l’anomenada “Batalla de València” s’utilitzà per a obtindre un rèdit polític i electoral per part de la UCD i d’AP, per desvalencianitzar el nostre País. Llevant-nos el nom, els nostres governants ja sabien què ens feien. Perquè, sense nom, què som? Però fa més de 300 anys, ja era coneguda l’expressió País Valencià que ara alguns rebutgen!’.\nAra el Consell Jurídic Consultiu ha validat el terme “País Valencià”, que expressa el desig dinàmic, gens nostàlgic, amb l’anhel d’avançar com a poble. No seria ja hora d’emprar aquesta expressió i deixar de banda ‘la imbecil·litat de Comunidad Valenciana’? No són paraules meues, són del Sr. Emilio Attard.


Què no faries per amor? En l'amor, no tot s'hi val!\nAlumnes de Batxillerat.\nA través de diverses dinàmiques, es connecta l'alumnat a exemples i vivències relacionades amb la violència de gènere, que els hi són molt quotidianes i properes a ells i a elles (wathapp, expressions, annècdotes, etc.).\nEn aquest taller es descriu què és la violència masclista i les seves formes, que es solen donar en situacions de parella i es treballa la relació entre els feminicidis i el sistema patriarcal.\nAquesta activitat està pensada com un itinerari educatiu. Al finalitzar la dinàmica, es demanen persones voluntàries per tal de dissenyar una intervenció d'una hora per dur a terme als companys/es de 2n de l'ESO. A tal efecte, es portarà a terme una sessió-taller amb aquest voluntariat i se'ls oferiran recursos i estratègies per tal de dissenyar l'activitat que duran a terme.\nEs demana que el centre educatiu pugui "gratificar" d'alguna manera aquest alumnat que es presenta voluntari per la realització de l'activitat complementària que adreçaran a d'altres alumnes (punts addicionals a alguna assignatura, una carta de reconeixement, una menció a la pàgina web del centre...).\n- Donar elements per identificar situacions de desigualtat i de violència de gènere.\n- Reflexionar a través de diverses dinàmiques per tal de potenciar l'esperit crític envers les actituds de desigualtat de gènere.\nNombe d'alumnes per sessió: 1 grup classe\nLloc de realització: Oficina Jove o al centre educatiu\nObservacions: es dóna per entès que amb aquesta activitat adreçada a batxillerat, el centre educatiu es compromet a programar les sessions adreçades a 2n d'ESO resultants de la implicació dels i de les alumnes voluntàries que les portaran a terme.\nÉs obligatori l’assistència de professorat a l’aula.\nPersona de contacte: Carmen Gracia\nCorreu electrònic: cgracia@ajsabadell.cat


Isabel Martín presenta la seua candidatura a l'alcaldia de Paiporta davant 250 persones | Valencia Extra\nIsabel Martín presenta la seua candidatura a l'alcaldia de Paiporta davant 250 persones\n19/01/2019 - València Extra\nBea Jiménez va començar remarcant els canvis que ha portat Compromís a l’Ajuntament de Paiporta i al de València en una sala plena de gom a gom. “Podem estar orgulloses de la feina feta, Compromís ha portat el canvi al nostre poble” va remarcar l’alcaldessa de Paiporta, Isabel Martín. Isabel va reivindicar algunes de les accions de govern com el deute zero, les inversions fetes al poble o la reducció del període mitja de pagament entre altres.\n“Hem trencat l’opacitat i obert les portes, finestres i calaixos per fer Paiporta un dels pobles més transparents de tot el territori” apuntava també Isabel Martín. Joan Ribó ha volgut parlar d’allò que significa Compromís, un partit valencianista, d’esquerres i ecologista, que integra a les noves i nous valencians, vinguen d’on vinguen.\nIsabel Martín s’ha mostrat molt emocionada davant la gran assistència de públic, i ha recordat les grans fites del govern progressista, i la bona gestió que ha permés cancelar els quasi 7 milions de préstec, invertir dos milions d’euros en obres sostenibles i pagar 5 expropiacions. En el seu discurs ha tingut paraules d’agraiment amb els companys del col·lectiu, de la comarca i de govern, fent una menció especial als companys de Podeu. Després de parlar del passat i del present, Martín ha acabat el seu discurs apelant a la necessitat de construir un futur esperançador. L’acte ha acabat amb una ovació de cinc minuts a l’alcaldessa de Paiporta, per la seua valentia.


Primera Divisió | Club Natació Molins de Rei\nTag Archives:Primera Divisió\nL’absolut de waterpolo s’ho jugarà tot a casa en dos dies share\nDesprés de la clara derrota a Bilbao davant l’Askartza per 12-8, el CN Molins lluitarà per la permanència a la Primera Divisió en els dos partits que disputarà aquest cap de setmana a casa.\nEl desplaçament a Bilbao era l’última oportunitat dels molinencs d’allunyar-se del descens abans del duríssim cap de setmana del 20 i 21 d’abril. En aquests dos dies, s’hauran d’enfrontar al Metropole i l’Echeyde en les dues darreres jornades de la temporada.\nEl duel contra l’Askartza no va tenir gaire història. Un molt mal inici dels vilatans va hipotecar la resta d’enfrontament. Tot i gaudir de nombroses superioritats al seu favor, els nois de Sergi Pedrerol no van estar encertats i van arribar a estar set gols per darrere al tercer quart. Un últim parcial favorable va acabar maquillant el marcador fins el definitiu 12-8 que complica una mica més el gran repte d’aquesta setmana davant els dos equips canaris.\nAquí teniu la resta de resultats de la jornada de la secció de waterpolo:\nAbsolut B CN Molins B 8 – 6 CN Banyoles\nCadet CN Molins 10 – 9 CN Mataró\nAleví CN Molins 2 – 9 CN Terrassa


Corma a la fira internacional Salon du Vegetal - Grup Clade\nCorma a la fira internacional Salon du Vegetal\nCom a empresa líder en producció i comercialització de planta ornamental a Espanya, Corma va presentar la darrera setmana, i com cada any, els seus nous conceptes i varietat als Salon du Vegetal, la fira internacional més important del sector de la planta que té lloca a Nantes (França). Un esdeveniment imprescindible que representa un bon aparador per exposar als professionals europeus de plantes les innovacions varietals, les col·leccions de plantes amb valor afegit i els nous serveis que ofereix l’empresa.\nPer tal d’encaixar al concepte d’enguany (jardineria fàcil i accessible per a tots) i fent èmfasi al “bon rotllo” que aporten les plantes a la vida, Corma va presentar un estand molt estiuenc i desenfadat, demostrant que les plantes són vida i salut i que són fàcils de cuidar. Es va presentar una gama de plantes de poc manteniment i pocs requisits d’aigua per a principiants i per a persones que no poden dedicar molt de temps al jardí.\nCorma incrementa el nombre de visites als centres de producció per Setmana Santa


Search: All of BCNROC Articles, capítols de llibres i ponències Monografies municipals Publicacions\nResults 1-10 of 10 (Search time: 0.005 seconds).\n2009 Guia d'activitats i recursos a Sants, Sants-Badal, Hostafrancs i La Bordeta per a famílies, infants i adolescents: curs 2009-2010 Districte 3. Sants-Montjuïc; Regidoria d'Usos del Temps; Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Fundació Jaume Bofill (Barcelona)\n2009 Guia d'activitats i recursos al Clot i Camp de l'Arpa del Clot per a famílies, infants i adolescents: curs 2009-2010 Regidoria d'Usos del Temps; Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Fundació Jaume Bofill (Barcelona); Districte 10. Sant Martí\n2011 Diagnosi de Temps de barri, temps educatiu compartit : temps i activitats fora de l'horari escolar Fundació Jaume Bofill (Barcelona); Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Direcció de Serveis de Participació, Dones, Joventut i Nous Usos del Temps\n2009 Guia d'activitats i recursos a Les Corts, la Maternitat i Sant Ramon per a famílies, infants i adolescents: curs 2009-2010 Districte 4. Les Corts; Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Fundació Jaume Bofill (Barcelona); Regidoria Nous Usos del Temps\n2009 Guia d'activitats i recursos a Sant Gervasi-Galvany i el Putget i Farró per a famílies, infants i adolescents: curs 2009-2010 Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Fundació Jaume Bofill (Barcelona); Regidoria Nous Usos del Temps; Districte 5. Sarrià-Sant Gervasi\n2009 Guia d'activitats i recursos a Congrés-Indians i Navas per a famílies, infants i adolescents: curs 2009-2010 Regidoria Nous Usos del Temps; Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Fundació Jaume Bofill (Barcelona); Districte 9. Sant Andreu\n2009 Guia d'activitats i recursos al Camp d'en Grassot-Gràcia Nova per a famílies, infants i adolescents: curs 2009-2010 Districte 6. Gràcia; Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Fundació Jaume Bofill (Barcelona); Regidoria Nous Usos del Temps\n2009 Guia d'activitats i recursos a la Salut, el Coll i Vallcarca-Penitents per a famílies, infants i adolescents: curs 2009-2010 Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Fundació Jaume Bofill (Barcelona); Regidoria Nous Usos del Temps; Districte 6. Gràcia\n2009 Guia d'activitats i recursos per a famílies, infants i adolescents a la Marina de Port i la Marina del Prat Vermell: curs 2009-2010 Regidoria d'Usos del Temps; Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Fundació Jaume Bofill (Barcelona); Districte 3. Sants-Montjuïc\n2009 Guia d'activitats i recursos a Prosperitat per a famílies, infants i adolescents: curs 2009-2010 Districte 8. Nou Barris; Institut Municipal d'Educació (Barcelona); Fundació Jaume Bofill (Barcelona); Regidoria Nous Usos del Temps\n10 Institut Municipal d'Educació (Ba...\n6 Regidoria Nous Usos del Temps\n3 Regidoria d'Usos del Temps\n2 Districte 3. Sants-Montjuïc\n2 Districte 6. Gràcia\n3 Human services\n3 Social policy\n1 Creative activities and seat work


El centre disposa de servei d'Orientació Psicopedagògica, format per dos psicòlegs i una logopeda: Jordi Català, J.M. Cañada i M. Mar Lozano, per a l'assessorament al professorat, famílies, alumnat i per a la intermediació amb els especialistes dels Serveis Educatius.\nAtén l’alumnat en les seves dificultats d’aprenentatge o personals, assessora les famílies en aquelles situacions escolars que requereixin d’una intervenció psicopedagògica, realitza el seguiment dels casos dictaminats d’especial atenció i coordina l’actuació amb especialistes externs.\nLes funcions que desenvolupa al llarg del curs són les següents:\n● Realitzar una observació directa a les aules d’Educació Infantil 3 anys per obtenir dades de l’adaptació de l’infant i orientar la prevenció, detecció i diagnosi, si s’escau.\n● Realitzar una exploració de seguiment a principi i a final de curs a l'alumnat de P 5, 2n de Primària, 5è de Primària.\n● Determinar les atencions individuals i/o assessorar en els plans individualitzats d’aprenentatge de les àrees instrumentals que es realitzen al llarg del curs amb alguns alumnes i en fa el seguiment i l’avaluació psicopedagògica.\n● Fer, en col·laboració amb l’equip de tutors i les famílies implicades, el seguiment dels alumnes que, a criteri del professorat o del mateix departament psicopedagògic, necessiten alguna orientació i/o atenció específica en el seu procés d’aprenentatges o de desenvolupament psicosocial.\n● Mantenir contacte periòdic amb una representant de L’EAP de Sant Martí per tal de poder millorar la intervenció amb l’alumnat.\n● Intervenir en l’aula per reconduir situacions excepcionals o sobrevingudes.\nL’alumnat i les famílies que desitgin realitzar alguna consulta a aquest servei poden adreçar-se a la recepció del centre i sol·licitar hora d’entrevista.


Floristeria Jardineria Espiga Verda | Centre de Jardineria\nTot el què necessites per al manteniment i decoració del teu jardí.\nFlor de temporada i planta d’exterior.\nEines de jardineria.\nUs oferim una àmplia varietat de flors i plantes de temporada, eines de jardineria i mobiliari de jardí. Si el què necessiteu que no ho tenim en estoc, el nostre servei de comandes us ofereix la possibilitat d’adquirir-ho i servir-ho a domicili. Recordeu que, obrim tots els caps de setmana, d’abril a setembre. Per qualsevol consulta contacti amb els nostres professionals.\nMobiliari i complements A la nostra exposició permanent de mobiliari i complements de jardineria podreu trobar, tant els productes de marques capdavanteres en el sector del gardening i l’outdoor, com una àmplia gamma de jardineres de fusta de la nostra línia de producció pròpia. Visiteu el nostre centre de jardineria perquè us poguem ajudar en l’elecció del vostre mobiliari i/o complements de jardí. A la nostra exposició també hi trobareu: figures decoratives, barbacoes, lloses, fusta (pèrgoles, tanques, bancs…).\nFlor de temporada Tenim una àmplia varietat de flors i plantes de temporada, perquè pogueu omplir de color i aromes la vostra llar. Geranis, rosers, hybiscus, azaleas, petúnies, alegries… Plantes aromàtiques com el romaní o la farigola, la salvia o l’espígol faran que el vostre entorn respiri un aire diferent, ho trobareu al nostre centre de jardineria.\nEines i maquinària Trobarà totes les eines i maquinària indispensables per al manteniment del seu jardí i per al desenvolupament de les principals feines que requereixen arbres i plantes: pales i aixadells per plantar, tisores i tallagespes de les principals marques del mercat, desbrossadores per la neteja acurada dels marges, xerracs a mida per les podes d’hivern i talla-bardisses pel perfecte manteniment de les tanques. A més disposem de catàlegs especialitzats.\nArbres i arbustos ornamentals Al Centre de jardineria de l’Espiga Verda trobarà, a més de les plantes de temporada, un selecte assortit d’abres de jardí i arbustos ornamentals; juntament amb espècies autòctones li oferim les espècies exòtiques millor adaptades al nostre entorn, que faran del seu jardí un lloc veritablement especial (boix grèvol, avets, cedres, magnòlies…) i una gran selecció d’arbust per tanca (laylandy, laurus, thuyes…) per adequar el seu espai.\nVisiteu les nostres instal·lacions per trobar tot allò que necessiteu per al vostre jardí. 6.000m2 d’exposició a la vostra disposició.\nFlor: Pensaments (unitat) 0,90 eur\nEn aquesta secció trobareu les millors ofertes en articles i eines per mantenir i/o decorar el vostre jardí. Si us interessa qualsevol dels articles, cliqueu el botó de sota i faciliteu-nos el vostre contacte, el nostre servei comercial es posarà en contacte amb vosaltres i us donarà els detalls per realitzar la comanda.\nRecordeu tot el que us podem oferir al nostre centre de jardineria. Mobiliari, figures decoratives, barbacoes, lloses, fusta (pèrgoles, tanques, bancs…). Flor de temporada i planta d’exterior, com ara: geranis, rosers, hybiscus, azaleas, petúnies, alegries… Plantes aromàtiques com el romaní o la farigola, la salvia o l’espígol. Arbres i arbustives ornamentals: boix grèvol, avets, cedres, magnòlies, laylandy, laurus, thuyes. I eines de jardineria: pales, aixadells, tisores, tallagespes de les principals marques del mercat, desbrossadores, xerracs, talla-bardisses, adobs, llavors, àrids…\nVull fer una comanda Vull fer un regal\nAixí eren els braçalets i diadema per una despedida de soltera!! Regals especials????????????????????????????????????????????????????????????????


Mercè 2013: El top 10 - Què fer - Time Out Barcelona\nGlobal icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right Mercè 2013: El top 10\nMercè 2013: El top 10\nLes 10 millors propostes per a celebrar la festa major de Barcelona\nLa ciutat convidada aquest any a la Mercè omplirà Barcelona d'aires austríacs a través de diverses activitats. Una de les més destacades es l’òpera en versió electrònica, que podreu veure als Til·lers (escenari 2014) el dia 20 (a les 21.30h), els dies 21,22 i 24 a les 16h i el 23 a partir de les 19.15. Wolfgang Mitterer, Erdem Tunakan, Lucas Baio i Dominik Grünbühe seran els encarregats de reinterpretar obres clàssiques amb l’estil més actual.\nMés d'un centenar de concerts omplen la programació de la festa major Divendres 20 Mercè 2013: M Clan + Blaumut + Guevara La Cadena 100 organitza aquest concert triple amb els veterans rockers M Clan (24 h), que presenten el seu últim disc 'Arenas movedizas'; els populars Blaumut i els seus ritmes pop i folk amb instruments clàssics (22 h) i la Barcelonina Guevara (20 h). (Llegeix-ne més)


COVID-19: La resposta de la Comissió Europea per contrarestar l'impacte econòmic de la pandèmia atén les propostes del Govern per a flexibilitzar l’ús dels fons europeus\n31 març 2020Conselleria d'Hisenda i Relacions Exteriors\nCOVID-19: La resposta de la Comissió Europea per contrarestar l'impacte econòmic de la pandèmia atén les propostes del Govern per a flexibilitzar l’ús dels fons europeus NNota Informativa\nLa Comissió Europea ha coordinat una resposta europea comuna a l’emergència de COVID-19 que està colpejant a tots els països de la Unió Europea, per tal de mitigar l'impacte econòmic d'aquesta crisi sanitària. Per a això, pretén facilitar la mobilització de 37.000 milions d'euros que promoguin la inversió durant la pandèmia en el conjunt de la UE, concedint una major flexibilitat per a l'execució dels programes finançats amb els fons de la Política de Cohesió.\nUna proposta que el Govern de les Illes Balears, mitjançant la Conselleria d'Hisenda i Relacions Exteriors, ja va traslladar el passat 16 de març al Govern d'Espanya, per a la seva consideració en el marc de les discussions que s'han desenvolupat en els últims dies amb les institucions comunitàries amb l’objectiu de reforçar els sistemes de salut pública i pal·liar les conseqüències negatives sobre el teixit productiu regional.\nD'aquesta manera, la UE reconeix, amb aquesta modificació normativa, que "és vital que la manca de liquiditat i de fons públics en els Estats membres no obstaculitzi les inversions en el marc de programes recolzats pel Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER) i el Fons Social Europeu (FSE) ". Això obre la porta al fet que els fons europeus contribueixin també a finançar les mesures per a aportar capital circulant a les petites i mitjanes empreses i els autònoms quan sigui necessari com a mesura temporal per donar una resposta eficaç a la crisi de salut pública.\nUna iniciativa que a les Balears ja ha estat aprovada recentment pel Consell de Govern posant en marxa una línia de finançament extraordinària de 50 milions d'euros –ampliable en funció de les necessitats- per a injectar liquiditat i facilitar finançament, a través d’avals de la Societat de Garantia Recíproca ISBA, a autònoms, microempreses, petites i mitjanes empreses, que la seva activitat s'hagi vist afectada pels efectes econòmics de la pandèmia Covid-19 a les Balears.\nAixí mateix, la UE ha donat llum verda a l'ampliació de l'abast del Fons de Solidaritat, que també inclourà les emergències públiques sanitàries, juntament amb els desastres naturals inicialment coberts, com havia reclamat el Govern en la seva comunicació al Ministeri d'Hisenda. Els fons addicionals es destinaran a ajudar els països de la UE més afectats per la pandèmia, que s'estima tindran accés a un suport financer de fins a 800 milions d'euros el 2020. El Govern instarà al Govern d'Espanya a reclamar aquesta ajuda a la UE per tal d’ampliar l’import d’ajuda que pertoqui a la Comunitat Autònoma.


A la venda les entrades de La Passió Medieval — Paeria de Cervera\nEsteu aquí: Inici › Notícies › A la venda les entrades de La Passió Medieval\nA la venda les entrades de La Passió Medieval\nDivendres 1 de febrer comença la venda d'entrades per assistir a la Passió Medieval de Cervera, que es representarà el dissabte 6 d'abril, a les 19 hores, a l'església de Santa Maria.\nRepresentació de Passió Medieval 2018.\nLes entrades es poden adquirir a través del web de la Passió: www.passiomedievalcervera.com\nTambé es poden aconseguir de forma presencial a les taquilles del Gran Teatre de la Passió de Cervera o directament el mateix dia de la funció.\nLa representació tindrà lloc dissabte 6 d’abril de 2019, a la parròquia de Santa Maria. L’aforament és limitat i l’organització recomana fer la compra abans que s’exhaureixin les entrades. Enguany també hi haurà descomptes per a grups, en aquest cas cal posar-se en contacte amb l’organització.\nLa Passió Medieval és una iniciativa d’un gran valor artístic i històric ja que és l’única funció que es té constància a Europa on es representa aquest passatge de la Bíblia de forma totalment fidel a com es feia al segle XVI.\nLa reconstrucció dramàtica de la Passió Medieval, de poc més de dues hores de durada, és tan fidel que transporta a l’espectador directament a l’època medieval. La funció es realitza en el mateix espai on es feia: la Parròquia de Santa Maria de Cervera. La il·luminació també és totalment natural, procedint dels vitralls de l’Església durant la tarda i d’espelmes de cera verge. El text també està recitat en català antic procedent de la versió original de 1534 i recuperat al segle XX per Agustí Duran i Sanpere i la seva filla Eulàlia Duran i Grau. Un text que ha estat revisat i adaptat per Pep Oriol i Montserrat Pont. Alhora, el vestuari i l’escenografia també reprodueix fidelment el de l’època després d’un exhaustiu treball de recerca de la mà d’Alba Cuñé. Fins i tot, hi ha hagut un intens treball per portar a la Parròquia música medieval en directe i el musicòleg medievalista Daniel Vilarrúbias, a partir de les acotacions del manuscrit, va analitzar quines parts del drama eren musicades.


El Grec tanca amb el 95 % d'entrades venudes betevé\nLa proposta de juliol de la 44a edició del festival ha estat marcada per la crisi de la covid-19\nAbigail Armengol | divendres, 31 de juliol del 2020, a les 15.09\nAquest divendres tanca el 44è festival Grec. Una edició que ha quedat clarament marcada per la presència de la covid-19, que ha obligat els organitzadors a dividir-la en tres potes –Grec Festival, el Grec en Obert i el Grec a Grec-, que s’allarguin fins a l’estiu de l’any vinent. Cesc Casadesús, director del festival, ha fet balanç aquest divendres del Grec Festival, l’edició de juliol, al costat del tinent d’alcalde de Cultura, Educació, Ciència i Comunitat, Joan Subirats.\nCasadesús ha explicat que durant aquest mes s’han venut el 95 % de les prop de 26.000 entrades que s’han posat a la venda. L’ocupació mitjana dels tres espais ha estat del 91.3 mentre que la del Teatre Grec ha estat un 95,2. A més, l’impacte de les retransmissions a través de betevé (14 espectacles) i TV3 (tres espectacles) s’ha traduït 130.000 espectadors. Segons el director, això vol dir 8.000 espectadors per cada espectacle i 2.000 en el cas dels infantils.\nEl concert de Stay Homas tanca el Grec\nEl festival de les emocions\nCesc Casadesús ha afirmat que les dades d’ocupació d’aquest any no són significatives i ha ressaltat que l’edició estiuenca del Grec ha estat “el de les emocions”. Casadesús ha recordat els aplaudiments emotius del públic abans de començar cada espectacle i ha dit que el festival “m’ha fet sentir que el que estàvem fent era important”.\nGrec travessat pel coronavirus\nJoan Subirats, tinent d’alcalde de Cultura, Educació, Ciència i Comunitat, ha assegurat que la crisi de la covid-19 ha obligat a limitar l’aforament a una tercera part de capacitat per garantir el cumpliment dels protocols de seguretat. A banda, ha recordat “els dies complicats” que es van viure quan el festival va estar a punt de cancel·lar-se.\nCesc Casadesús també ha fet referència a la presència literal del coronavirus als espectacles, citant per exemple ‘A tocar!’, de la companyia Baró d’evel, sorgit com a conseqüència de la covid-19 i que va inaugurar el certamen, i ‘Covid-451’ de Sergio Blanco, amb la participació de personal sanitari al damunt de l’escenari. També ha volgut tenir unes paraules per als Stay Homas, formació que ha passat “de tocar a les terrasses al Grec” i que creu que “també han fet un servei essencial”.\nEl juliol només abaixarà el teló d’una de les tres potes del Grec d’enguany ja que les altres dues ales continuen vives. El Grec en Obert oferirà als espectadors durant tot l’agost espectacles i xerrades que s’han fet el mes anterior. I de Grec a Grec començarà el mes de setembre i s’allargarà fins al Grec de l’any 2021 amb 19 sales implicades. En total, aquest Grec 2020, haurà acollit quan acabi 109 propostes artístiques, de les quals 48 corresponen al Grec Festival, 36 al Grec en Obert i 25 al de Grec a Grec.\nbetevé retransmet el Grec i acapara prop de 130.000 espectadors\nSergi Vicente, director de betevé, ha afirmat aquest divendres que l’experiència de retransmetre 14 espectacles del Grec ha estat extraordinària amb totes les dificultats que ha suposat la covid-19. Vicente ha explicat que s’ha pogut fer a través d’un sistema nou amb les càmeres al Teatre Grec o el Mercat de les Flors, entre d’altres, i la realització des dels estudis de la televisió al Poblenou. Un sistema que, assegura Vicente, ha funcionat i “ha permès acostar els espectacles a la ciutadania”. Aquestes retransmissions han arribat a 130.000 persones, la majoria a través de betevé.\n— concerts — espectacle — festival Grec — Teatre Grec


Xiulada dels treballadors al ple municipal de Figueres - Empordà\nXiulada dels treballadors al ple municipal de Figueres\nEl personal demana millores laborals i més agents\nC. VILÀ | DDG 03.08.2018 | 09:29\nXiulada dels treballadors al ple municipal de Figueres Figueres\nPersonal de l'Ajuntament, la majoria Guàrdia Urbana, van portar a terme ahir les primeres protestes que se sumen a les de deixar de fer hores extres per reclamar millores laborals amb una xiulada al matí i una abans de començar el ple municipal. L'Ajuntament s'ha compromès a preparar una proposta però el personal mantindrà les accions fins que hi hagi acord. Volen principalment que s'apliqui la valoració dels llocs de treball que implica pujada de sous, flexibilitat horària i en el cas de la Guàrdia Urbana més agents. L'alcaldessa, Marta Felip, va admetre que des del 2012 no s'ha pogut aprovar la catalogació per la situació financera que els ha vist subjectes a restriccions.\nHo va fer per justificar que, davant la finalització de la concessió d'Ecoserveis (recollida de residus, enllumenat i parcs i jardins) hagin intentat externalitzar tots els servei en comptes de municipalitzar una part com s'havia dit fins ara. L'oposició ho va impedir amb deu vots en contra (PSC, ERC, Compromís, la CUP i dos regidors no adscrits) i nou a favor (PdeCAT, CS i PP). Per Felip, si l'actual empresa de serveis, Fisersa, assumís el personal d'enllumenat i parcs i jardins es trencaria l'equilibri i que no ho pot assumir ni econòmicament ni organitzativament. A banda de la compra de material, hauran d'equipar els salaris entre els de Fisersa (més baixos) i els nous treballadors. I va advertir que afectarà també l'actual personal que ahir es manifestava al ple.\nSuport de Ciutadans i PP\nCS i PP van donar per bona la decisió apostant per revisar-ho en un futur. La resta van defensar els avantatges de la municipalització i els seus vots van forçar-ho impedint l'opció del govern d'externalitzar els dos serveis.\nL'alcaldessa, visiblement molesta, va dir que és una de les decisions «més tristes dels últims anys» i que al setembre trobaran les conseqüències. I va advertir de les tensions que suposarà. De fet, mentre intervenia el regidor Pere Casellas un representant sindical dels treballadors d'Ecoserveis va començar a escridassar els polítics i es va aturar el ple cinc minuts.\nEl personal d'Ecoserveis va fer vaga d'escombraries amb unes negociacions sobre les condicions de la incorporació del personal d'enllumenat i parcs i jardins a Fisersa. Es va acabar arribant a un acord.\nL´oposició de Figueres tomba el concurs del nou contracte d´enllumenat públic i jardins. Comarca


Fira de la Terrissa: 700 ANYS D’ARTESANIA\n700 ANYS D’ARTESANIA\n1. LA MATÈRIA PRIMERA: EL FANG\nEl fang és un material que ha acompanyat a l’ésser humà en tota la seva història. Des del neolític fins a l’actualitat aquest material ha servit tant per l’elaboració d’utensilis d’ús quotidià com per crear objectes decoratius i luxosos.\nEls centres terrissers s’han anat situant al llarg de la història en zones on era fàcil accedir a terres argiloses. Aquestes, no obstant, no són totes iguals i segons les seves característiques els centres fabricaran un tipus diferent de terrissa.\nLes condicions geogràfiques i climàtiques de Quart fan que la terra sigui molt magre i, per tant, menys plàstica i més sorrenca i aspra. Els terrissers de Quart anaven a buscar-la a dues terreres del terme municipal de Llambilles que encara avui dia l’exploten: al Puig, on hi recollien terra vermella; i a Gurnau,per agafar terra blanca.\nPel tipus de peça que fabricaven, els terrissers anaven a arrancar la terra a l'hivern, que era quan tenien menys feina, i en temps de lluna vella, ja que segons ells la terra no tenia tanta porositat.\nLa primera modalitat consistia en fer un forat, anomenat "daba" per saber a quina profunditat es trobava la terra desitjada. Acte seguit es netejaven les capes dolentes de terra fins arribar a la veta o "bei" de terra bona. Finalment es feia un pou, quadrat o rodó el suficientment ample perquè hi poguessin treballar dos homes, un per arrancar la terra i l’altre per pujar la terra a la superfície mitjançant cabassos.\nTambé anomenada "tallada oberta", consistia en arrancar la terra de la superfície d’un marge o una paret.\n2. ELABORACIÓ DE LA TERRA\nUn cop recollida la terra, es deixava a l’aire lliure perquè el fred o les glaçades l’esmicolessin. També es podia dur a l’obrador, on s’estenia a l’era i s’anava aixafant amb un roc. Un cop seca es guardava en un porxo. A continuació es col·locava la terra en un safareig o bassó, s’hi afegia aigua, i es barrejava mitjançant un pal fins que s’aconseguia una pasta homogènia i espessa.\nLlavors es col•lava el contingut del safareig per eliminar les impureses de la terra i la mescla resultant es conduïa a la bassa, on prèviament s’hi havia posat cendra o sorra fina per evitar que el fang s’enganxés abans de treure’l. A la bassa les partícules d’argila s’anaven dipositant al fons mentre l’aigua s’evaporava amb l’escalfor del sol.\nQuan s’havia evaporat l’aigua es ratllava el fang de la bassa amb una canya fent quadrícula. Per eliminar l’aigua que quedava a d’interior de les quadrícules també conegudes com "pans"- s’anaven girant diverses vegades. Finalitzada aquesta operació els pans es conduïen al racó de la terra, que era l’espai més humit de l’obrador, amb l’objectiu de deixar-los reposar durant aproximadament un any sense que el fang perdés el seu grau òptim d’humitat.\nEl procés d’elaboració de la terra finalitzava quan el terrisser, just abans de treballar-la, l’amassava amb les mans o els peus per acabar de lligar-la i eliminar les bosses d’aire.\n3. EINES TRADICIONALS\nLes eines utilitzades per l’elaboració de la terrissa destaquen per la seva senzillesa i simplicitat. Els artesans les utilitzaven per donar forma i gràcia a les peces, i al llarg del temps en prou feines han evolucionat formalment. Amb la introducció de les màquines la feina del terrisser ha perdut duresa i ha disminuït el temps de producció, però l’essència del treball artesà encara es troba avui dia en la utilització d’aquestes eines. A continuació en podeu veure una mostra destacada, dividides en els dos processos bàsics de l’art terrisser: l’elaboració del fang i la creació de la peça.\nEines d’extracció i elaboració de la terra\nRecipient d’espart que utilitzaven els terrissers per traginar terra.\nMàquina per fer líquida la terra i colar-la.\nMàquina per pastar fang, abans de treballar-lo.\nEstri rodó o quadrat amb filferros, de forma quadriculada que servia per garbellar la terra.\nEstri de ferro allargat, però petit, que l’usaven per arrancar la terra abaix dels pous de la terrera.\nEstri en forma rodona de fusta que servia per aixafar la terra.\nMàquina per fer pols a la terra.\nEstri per treure el fang de les basses.\nEstri allargat de ferro que l’usaven per arrancar la terra de la terrera.\nEstri de fusta en forma de creu que el feien servir per barrejar el fang líquid a les basses.\nEstri de ferro rectangular, amb un mànec de fusta que l’usaven per cabessar la terra.\nEines de creació i cocció de les peces\nTros de canya o fusta que s’usava com a mida.\nTros de canya prima per fer el forat als galets.\nSe’n deia corda o faixa a una corda de cotó o una faixa que es feia servir per treure els cossis del rodell i deixar-los a terra.\nTros de cuir per polir les vores dels cossis.\nPlanxa quadrada de ferro amb un forat al mig que serveix per estirar i donar forma a les peces.\nCera amb un blè a dins que l’usaven per mirar si el forn de negre, un cop tapat, no respirava per enlloc.\nFil d’acer per tallar les peces de fang.\nEina amb dues pues de ferro i un mànec de fusta, usat per posar les faixines al foc.\nEstri en forma arrodonida per polir l’interior de les cassoles.\nEstri de fusta per picar el cul de les cassoles.\nFustes planes per posar les peces a secar.\nTros de fusta rodona per fer els forats a les peces.\nFusta rodona que es posa damunt el plat de la roda per fer-hi peces.\nEstri de fusta per decorar els cercles dels cossis.\nEina metàl·lica amb pues com un rasclet que serveix per treure el caliu de dins el forn quan es descaliva el forn de negre.\nRoda molt baixa per fer peces molt grans. Normalment està col·locada a ran de terra.\n4. PECES TRADICIONALS\nLes principals característiques de les peces tradicionals elaborades pels terrissers són la seva senzillesa formal i la seva funció utilitària. Són objectes que, a diferència de la ceràmica, serveixen per ajudar als humans a realitzar tasques quotidianes. Aquest fet ha suposat que amb el pas del temps, i amb l’aparició de noves costums i materials, la terrissa sembli condemnada a la desaparició. I aquest és el motor que ha impulsat l’estudi i la valoració de la terrissa per part d’especialistes de tot el món, fins al punt de descobrir que en\nla seva senzillesa s’hi pot amagar certa bellesa. L’interès d’aquestes obres, a més, també recau en la informació sociològica que emanen, ja que ens parlen dels costums quotidians dels nostres avantpassats.\nRecipient per posar aigua calenta per escalfar el llit.\nEstri de cuina, se’n fabricaven de dues mides: si era petit s’anomenava murri i si era gran, ull de bou.\nRecipient que s’usava per fer fum quan s’anava a recollir eixams d’abelles.\nRecipient per donar beure a l’aviram; és fet de botxa, com a reserva d’aigua.\nRecipient per beure els animals domèstics i engabiats, sense reserva d’aigua.\nRecipient per donar menjar als porcs; és de parets molt gruixudes i és planer; mesura 60x25 cm.\nRecipient per a contenir líquids, preferentment vi; el de mida gran tenia un broc a la part de baix.\nRecipient per posar-hi caliu encès, s’usava com a sistema de calefacció en les èpoques de fred.\nRecipient en el que s’hi cremaven excrements d’animals per a fer fum per anar a brescar els ruscs de les abelles; tenen dos brocs i un mànec.\nRecipient per a transportar aigua, és fet de botxa, té una nansa a la part superior amb un galet i una tarot.\nRecipient per a transportar o guardar oli, només té un tarot, se’n feien de dues mides, d’un maial i de dues quartes.\nRecipient per a contenir i portar aigua dolça a la barca, és de base molt ample per tal de que no es tombi; té un reforç al galet i al tarot.\nRecipient que usaven els ferrers per regar les rodes de carro quan les ferraven.\nTé dos brocs i dues nanses. Un dels brocs és per omplir-lo d’aigua, i l’altre està ple de petits forats.\nRecipient per cuinar. Segons la forma s’anomenava plana o fonda.\nRecipient de cuina per rentar roba o plats, se’n fabricaven de 1 a 2 peces (35x20 i 45x24 cm).\nDe les mateixes característiques també trobem la conca de rojaler, que servia per remullar els motllos de fusta, i contenia una barreja de sorra fina i aigua.\nRecipient per a contenir líquids fabricat en vàries peces. La peça és la mida que tenen els cossis i correspon a la quantitat de fang. Per tant, a més nombre de peces més gran és el cossi. Les mides més usuals eren del número 1, del 2, del 3, del 6 i del 8.\nRecipient per fer la bugada, té un broc al mig, i els cercles eren decorats amb ditades. La seva alçada corresponia al número de peces, essent les més usuals del 10 i 12.\nRecipient per separar l’oli de l’aigua, té una canal al costat. Se’n fabricaven només de mides grosses sense cercles ni decorat.\nRecipient per emmagatzemar oli. No tenien cercles i es dibuixaven amb una pinta. Les mides més usuals eren del número 4, del 6 i del 8.\nRecipient per posar-hi caliu per escalfar el llit. Té forma de plat amb un mànec.\nRecipient per contenir líquids, preferentment vi selecte. Té un broc a la part de baix i les seves mides eren de 40x30 cm. La seva forma difereix totalment del doll de Cadaqués que s’usava preferentment per transportar aigua.\nEstri per posar vi a les botes, per dins tenien estries per tal que el vi no rodés; se’n fabricaven d’una sola mida.\nEstri de terrissa que servia per cremar-hi carbonet i cuinar. Tenia una graella de fang i un forat a la part de baix.\nEstri de terrissa per posar-hi caliu encès i que servia per mantenir el menjar calent.\nRecipient per salar olives. Se’n fabricaven de quatre mides: 2 peces (40x30); d’1,5 peces (30x25); d’una peça (25x15); i de 0,5 peces (20x15).\nRecipient per a guardar la mel; se’n fabricaven de varies mides.\nEstri que servia per coure greixons.\nRecipient per mesurar vi. Se’n fabricaven de varies mides: del número 2 i de mitja peça, i de 8 i 16 porrons respectivament (un porró, segons mesures catalanes corresponia a 0,941 litres). La de 4 porrons se’n deia mitxot.\nRecipient que s’usava com a braser portàtil, especialment les venedores se’l posaven sota les faldilles per no passar fred als mercats.\nEstri de cuita. A Quart no es fabricaven vaixelles, només es feien plats per a diferents usos.\nRecipient en forma de bol que es feia servir per posar-hi vi calent i pa torrat.\nEstri per tapar recipients de cuina. Podien ésser de dues formes, la plana i la fonda, que servia per tapar soperes.\nRecipient per anar a buscar aigua al pou i tenir-la a casa. La mida més corrent era de dues peces que corresponia a 30x20 i que hi cabien uns 10 litres.\nRecipient per a contenir líquids que servia per a regar el planter. Tenia dos brocs, un amb petits forats per fer de regadora.\nRecipient baix i ample, amb un reforç al galet i al tarot, que servia per a contenir líquids.\nAquesta peça s’usava per anar al camp i, generalment s’enterrava fins a la meitat per tenir l’aigua fresca.\nRecipient de terrissa que s’usava per cuinar.\nRecipient per cuinar que tenia una forma intermitja entre l’olla alta i l’olla xata.\nRecipient per cuinar, tenia forma recta i estreta del coll.\nRecipient per cuinar que s’usava preferentment per coure verdura. Tenia forma recta i estreta del coll i anava acompanyada d’una cobertora.\nRecipient amb tapa que tenia forma rodona i xata, i que servia per cuinar.\nRecipient amb tapa que servia per cuinar estofat. La seva forma era xata i de boca oberta.\nEstri que es col·locava a les parets de les cases per aniar pardals. La seva forma era alta i relativament estreta, amb un forat a la base.\nPeça que s’utilitzava per torrar castanyes.\nRecipient per a mesurar l’oli. Se’n fabricaven de dues mides: de 2 quarters i de 12 quarters (1 quarter equival, segons mesures catalanes, a 0,951 litres).\n5. QUART, CENTRE CATALÀ DE LA TERRISSA NEGRA\nLa terrissa negra és dins de la indústria artesanal de Quart la que gaudeix de més notorietat, esdevenint un dels tres centres . Els seus orígens els trobem a mitjans del S. XV, quan els terrissers de negra de St. Dalmai es van instal·lar a Quart per la idoneïtat de la seva terra argilosa.\nEl secret per fer terrissa negra està en la tècnica de cocció, per a la qual s’havia d’utilitzar un forn especial. Per aconseguir aquesta característica és necessari que un cop les peces estiguin cuites, s’introdueixi llenya a la fogaina i es tanqui el forn. La llenya consumeix tot l’oxigen de dins el forn, i al ser substituït per fum el ferro que porta el fang s’oxida, motiu pel qual les peces adquireixin el color fosc que les caracteritza.\nLes especials característiques que experimentava aquest fang un cop tractat permetia construir atuells de grans dimensions -impensables en altres centres terrissers-, ideals per contenir líquids. La terrissa negra de Quart és significativa per les formes panxudes dels atuells, d’una gran sobrietat i austeritat, que es limitaven a unes línies horitzontals que servien al terrisser de punt d’orientació a l’hora de col·locar les nanses a la peça. Un altre guarniment consistia en unes línies ondulades fetes amb la “pinta”, que a vegades anaven paral·leles o\ncreuades en la peça.\nDe tots els atuells fets amb terrissa negra el més característic era el cossi. La seva principal característica era les seves grans dimensions, ja que podia emmagatzemar des de 50 l. fins a 1.000 l. Aquest fet la feia una peça difícil de modelar pel que únicament el podia aixecar un mestre terrisser. La magnitud del cossi, a més, impossibilitava l’ús d’un torn clàssic, pel que s’havia de fer servir un torn tot ell fet de fusta d’olivera, format per una gran base que li donava estabilitat sobre el qual puja un eix que aguanta quatre braços horitzontals, damunt dels quals hi havia un rodell. Per poder crear un cossi d’aquestes dimensions calien dos persones: l’aprenent , que feia rodar el torn; i el terrissaire, que dret l’anava modelant.\nA més del cossi, a Quart es feien altres peces amb terrissa negra, com per exemple atuells relacionats amb el camp (ansat fumer, els abeuradors d’aviram i de porcs, el catúfol,...), amb els hàbits domèstics (l’ampolla, l’escalfeta, el maridet,...), amb la mediació o conducció de líquids (el càntir, el mallal, la tramostera, l’embut,...), o amb la construcció (teules).\n6. LA TERRISSA ROJA\nTot i que la indústria terrissera de Quart és principalment coneguda per la creació d’obra negra, la terrissa roja també ha tingut una important producció.\nLa terrissa roja era idònia per a la fabricació d’atuells que havien de resistir al foc, com per exemple, les cassoles planes i fondes, la greixonera, l’olla vigatana, l’olla podrida, l’ansat o tupí, la torradora de castanyes o la xocolatera entre d’altres.\nLa majoria d’aquests atuells s’elaboraven en el torn, on el terrisser utilitzava una tècnica original de Quart que es va posar en pràctica a principis del segle XX a l’obrador de Can Marcó. Consistia en col·locar davant del torn un perfil fet amb cartró o fusta de la peça a elaborar. Aquest perfil es posava davant del torn i es collava en un ferro, molt a prop del rodell, per mantenir-lo ferm.\nAleshores el terrisser anava modelant la forma de la peça seguint el perfil, que servia de guia a l’operari. Aquesta tècnica facilitava la feina i permetia que les mides de les peces fossin molt més exactes, ja que en altres centres terrissers fabricaven aquestes peces a ull.\nL’obra roja, a diferència de la negra, es feia en els forns “moruns”, que es trobaven dins l’obrador. Aquest forn, de tradició àrab, estava fet de totxo massís fet a mà, lligat amb argila i sorra. Es caracteritzava per tenir a la seva part superior una volta circular amb petits forats que facilitaven l’evacuació dels fums i que dirigien el foc cap a les zones del forn més desassistides. Aquest fet permetia elevar i uniformitzar la temperatura de cocció i millorar la qualitat de la producció.\nLa substitució del carbó pel gas a les cuines va suposar la crisi d’aquest sector.\nActualment, l’obra roja representa el 80% de la producció terrissera de Quart, però ha quedat limitada als objectes de jardineria. Aquestes peces representen, al mateix temps, un canvi en la seva elaboració. El torn, que abans era la tècnica que s’utilitzava, ha estat substituït per la premsa, que permet fer una producció més ràpida, seriada i còmode. Aquest sistema es va introduir al municipi a principis del segle XX a través de la terrisseria de Can Marcó, i es va generalitzar entre tots els terrissers a partir del “boom” dels seixanta, vinculat a la jardineria.\n1. ELS ORÍGENS INCERTS\nEls orígens de l’activitat terrissera a Quart són força incerts pel que fa a les dates i al nombre de persones que un principi s’hi van dedicar. No obstant existeix un document de l’any 1312, el més antic que s’ha trobat fins ara, que fa referència a la fabricació d’olles a Quart. Aquest document -conservat a l’arxiu Històric de Protocols de Barcelona- ens aclareix la importància de la comunitat terrissera quartenca i, a més, ens permet datar l’activitat terrissera de la vila almenys fins a la Baixa Edat Mitjana.\nEl document fa referència a la lleuda de Girona, és a dir, l’impost que es cobrava a les persones per poder vendre els seus productes en una ciutat. Al text s’especifica qui tenia dret a cobrar la lleuda, quan, en quina proporció i sobre quines matèries. Dels trenta-quatre apartats que té el document n’hi ha dos que parlen de Quart i de l’actual terme municipal. En destaquem un, el novè, en el qual es deixa molt clar que a Girona es venien les olles elaborades a Quart:\nAquest text, a més, demostra la importància de les olles quartenques per sobre de les que es fabricaven a Cadaqués i Barcelona, i que els ollers, per poder vendre les seves obres havien de pagar la lleuda al castell de Gironella, que era l’entrada de la ciutat.\n2. L’ESPLENDOR ARTESANAL: LA CONFRARIA DELS OLLERS\nL’etapa d’esplendor artesanal de Quart correspon entre el segle XVI i XIX, època en que l’activitat terrissera es va desenvolupar sota l’ordre i la reglamentació establerts per la Confraria de Santa Justa i Santa Rufina o\nConfraria d’ollers de Quart. Aquesta institució, nascuda amb l’objectiu de regular l’ofici de terrisser i vetllar perquè el seu treball fos respectat arreu, es va constituir el 7 de maig de 1572, després de ser autoritzada per Felip II. En aquella època a Quart hi havia 12 cases d’ollers que venien gran part de la seva producció a Girona. Aquesta producció constava, bàsicament, de terrissa de servitud, per a usos domèstics, per cuinar, per rentar, per menjar o conservar líquids.\nLa creació d’aquesta confraria va permetre als terrissers disposar d’un fons de diners per poder afrontar les nombroses polèmiques, pugnes judicials i plets amb els terrissers de la ciutat de Girona, aplegats en la confraria de Sant Hipòlit i Sant Sebastià. En aquells anys Quart es trobava sota l’autoritat de l’Ajuntament de Girona, pel que els terrissers de Quart, que sempre van voler la seva independència, s’havien d’adaptar a les seves normes i reglaments. La confraria de Sant Hipòlit i Sant Sebastià, a més, s’oposava a l’entrada a la ciutat\nde terrissa d’altres centres artesanals de fora de la ciutat. A partir d’aquest fet es va iniciar una batalla judicial que va culminar amb una Sentència Reial de 15 de juny de 1676, segons la qual els ollers de Quart – inclosos en el privilegi real de 1572- aconseguien la seva independència.\nA finals del segle XVIII i principis del XIX la Confraria dels ollers va anar perdent protagonisme, tot i que la producció continuava essent important a jutjar pels 14 mestres confrares d’obra roja i els 9 d’obra negre que hi ha documentats.\nPerò a partir de 1850 i fins a inicis del segle XX la davallada s’anà accentuant fruit de les noves idees sorgides de la Revolució Francesa i la industrialització que, lentament, anaren penetrat en el panorama polític i social català.\n1. La regulació interna de l’ofici de terrisser, controlant l’accés a la professió i evitant l’intrusisme i la competència deslleial entre els confrares.\n2. Definir la política i les estratègies de venta dels productes que elaboraven.\n3. Actuar com a institució solidària entre els confrares, és a dir, com una associació gremial.\n4. Dur a terme activitats socials i religioses, festes en honor de les seves patrones, Santa Justa i Santa Rufina.\n5. Defensar la producció de Quart respecte altres confraries veïnes.\nCom a tots els oficis, assolir el grau de mestre no era una tasca senzilla. Si un jove pretenia entrar a la Confraria del ollers havia d’entrar a treballar en un obrador com a aprenent. L’aprenentatge durava tres anys, i durant aquest temps el jove no cobrava res.\nEls iniciats seguien procés molt estricte de coneixement: primer aprenien a posar guarniments a les peces: nanses, galets, etc; després ajudaven al mestre a aixecar cossis; i, finalment, havien de treballar al torn i aprendre a fer els cossos de les diverses peces tradicionals. Un cop l’aprenent havia superat aquesta fase es podia presentar a l’examen d’ingrés de la confraria. La prova consistia en fer unes peces tradicionals: un cossi de tres emals, un doll i una conca de mitja bota i, finalment, un olla. Si el jurat trobava que les peces eren bones l’aspirant era admès a la confraria sota la solemnitat d’un document notarial. Però, a més, per poder fer de terrisser, el nou confrare havia d’aportar una quantitat econòmica que podia pagar en terminis: 29 sous de moneda de plata i una atxa de cera blanca si era fill de mestre, i si no, 25 lliures barceloneses i dues atxes.\n3. L’ETAPA ARTÍSTICA: MODERNISME I NOUCENTISME\nA finals del segle XIX i principis del XX la terrissa de Quart no passava pel seu millor moment. La pèrdua definitiva de les colònies espanyoles va suposar pels terrissers de Quart la pèrdua d’un mercat molt pròsper que havia donat bons eneficis al sector. En aquesta època, no obstant, es va produir un fet que deixarà empremta al futur de la terrissa del municipi: l’aparició de la ceràmica artística i decorativa. Aquesta etapa va coincidir amb dos corrents importantíssims de la cultura catalana, el modernisme i el noucentisme, i va estar lligada a Quart a través l’obrador de Can Marcó.\nTot va començar quan, a principis del segle XX, Frederic Marcó va anar a Prada de Conflent a treballar i a aprendre a casa de l’escultor modernista Gustau Violet. Allí, l’artesà i l’artista van dur a terme una investigació sobre motlles de guix i sobre pàtines fins a descobrir les argegates, peces artístiques i decoratives de terra cuita, fetes originàriament amb obra negra i cobertes d’una pàtina bronzina, que esdevindran bàsiques pel desenvolupament d’aquesta etapa.\nNo obstant, la culminació d’aquesta fusió entre art i artesania va venir de la mà de l’arquitecte Rafael Masó. Tot i estar format en el modernisme, Masó va ser un dels impulsors del noucentisme a Girona. Sota la seva visió personal de l’art i de l’estètica noucentista, Masó va acollir en el seu si un gran nombre d’artistes i artesans, esdevenint un dels períodes més importants de la cultura gironina.\nLa vinculació entre Masó i Can Marcó es va iniciar al 1919, i tot i que van arribar a la coneixença mútua de manera casual, l’empremta de la seva col·laboració va ser importantíssima. En tots els edificis que d’arquitectes va construir s’hi pot veure ceràmica de Can Marcó, tal i com ho demostren el Garatge Callicó\n(1919), la tanca del cementiri de Girona (1919), la Casa Colomer (1928), la Casa Cot (1927/28) o la Caixa de Banyoles, entre moltes altres obres.\nCan Marcó va adquirir un prestigi tant gran que alguns dels artistes i arquitectes més importants del moment, com per exemple Frederic Marés, Joan Carrera, Domènec Fita o Ignasi Bosch, hi anaren per realitzar alguna experiència. No obstant, l’artista que més empremta deixà a l’obrador de Can Marcó va ser Fidel Aguilar. Aquest escultor va crear una sèrie de figures -bustos femenins, figures de dones, un Sant Jordi,... - destinades a ser reproduïdes amb la tècnica de l'argerata a l'obrador de can Marcó. La seva mort prematura al 1917, quan tenia 21 anys, i la seva obra breu però amb molta força, han fet d'Aguilar un mite per a molts artistes gironins.\n4. LA FIRA DE TERRISSA\nPer tal d’adaptar-se a les circumstàncies actuals els terrissers de Quart han dut a terme una sèrie d’activitats per promoure i reactivar el seu producte. Una d’elles ha estat la declaració de Quart com a Zona d’Interès Artesanal de Ceràmica, que significa el seu reconeixement com a denominació d’origen.\nL’Ajuntament de Quart va vehicular aquesta iniciativa, però per donar-li més força es va constituir l’Associació de Terrissaires de Quart. Formada per diversos professionals del sector, aquesta associació ha impulsat durant els últims anys les iniciatives relacionades la terrissa de Quart.\nUna altre fita important en aquest sentit, ha estat l’organització, des del 1990, de la Fira de la Terrissa Catalana. Aquest esdeveniment, impulsat per l’associació de Terrissaires, ha reunit any rere any un gran nombre d’expositors de tot Catalunya i l’Estat Espanyol, i ha contribuït a la difusió de la terrissa de Quart en el mercat actual. També ha estat important el nombre de visitants que des dels 5.000 que va tenir a la primera edició s’ha anat multiplicant fins a l’actualitat.\nEn un principi la fira era coneguda amb el nom de Mostra de Terrissa Catalana però des de que al 1993 es va inscriure al Registre Oficial de Fires de Catalunya va passar a ser coneguda amb el nom que té actualment. Abans la fira es celebrava durant el mes de maig però des de l’any 2000 es realitza durant el pont de la Constitució, els dies 6, 7 i 8 de desembre. En el marc de la fira es desenvolupa una altre activitat promocional, el Concurs de Ceràmica. Aquest esdeveniment inclou diverses categories de premis valorats amb importants\ndotacions econòmiques i que, amb el pas dels anys, ha adquirit un gran prestigi entre els ceramistes. Abans el concurs tenia lloc durant els actes de la Festa Major de Quart, concretament el dia de 19 de juliol que és la festivitat de Santa Justa i Santa Rufina, patrones dels terrissers.\n5. EL FUTUR I LA CONSOLIDACIÓ: LA SALA D’EXPOSICIONS LA TERRISSA\nEl futur de l’activitat terrissera de Quart està marcat per un dels projectes més emblemàtics i de futur del municipi: la Sala d’Exposicions La Terrissa. Ubicada a la bòbila del carrer del Tren, al cantó de les escoles i davant el Local Social, la ala esdevindrà un reclam turístic i un centre indispensable per conèixer la història de la terrissa catalana. Actualment la primera fase de les obres ha estat aprovada amb un pressupost de 333.039 euros, dels quals 180.303 estan subvencionats per la Generalitat.\nEn total la sala disposarà de 609,63 metres quadrats de superfície construïda, distribuïts en 390,84 a la planta baixa i 218,39 a l’altell. El projecte de remodelació de l’edifici preveu la creació d’uns panells de vidre al sostre per possibilitar l’entrada de llum natural; l’habilitació de nous accessos, tant de portes com finestres; la restauració de la façana, que estarà feta d’obra vista; l’ampliació del sostre; així com la reobertura d’una de les voltes tapiades.\nAl complex museístic s’hi exposaran les peces del fons de l’Ajuntament de Quart, que inclou obres antigues que s’han anat adquirint i conservant, així com les obres vencedores de cada una de les edicions del Concurs de Ceràmica, algunes d’elles considerades obres mestres de la ceràmica catalana. A més, el visitant també hi trobarà informació sobre l’ofici de terrisser i sobre la seva evolució al llarg del temps. Amb la Sala d’Exposicions La Terrissa es senten les bases per l’estudi i la difusió d’una activitat artesanal amb més set-cents anys d’història, d’una activitat que mor però que volem que segueixi viva, d’una activitat que és l’essència d’un poble.\nPublicat per Fira Terrissa Quart a 0:54\nFira Terrissa Quart\nPlaça de la vila 2, 17242 Quart Telf. Ajuntament: 972469171


20M EPNOTICIA09.12.2019 - 17:09h\nLa secretària d'Estat de Seguretat en funcions, Ana Botella, i la consellera de Justícia, Interior i Administració Pública, Gabriela Bravo, han destacat els resultats "esperançadors" de l'oficina de denúncies especialitzada en violència de gènere de la Ciutat de la Justícia de València.\nVisita de la secretària d'Estat de Seguretat a l'oficina de violència masclista de València\nDes de la seua obertura el passat mes d'abril, aquest projecte "pioner" a Espanya ha atès 450 dones víctimes de violència de gènere i ha practicat la detenció de 39 presumptes agressors, detalla la Generalitat en un comunicat.\nL'oficina és fruit de la col·laboració entre la Conselleria de Justícia i el Ministeri de l'Interior. Està composta per un equip policial integrat per 11 agents de la unitat adscrita de la Generalitat del Cos Nacional de Policia amb el suport de sis equips psicosocials compostos per una psicòloga, una treballadora social i una metge forense.\nDurant aquests mesos, a més de les dos dones ateses de mitjana al dia, el departament ha propiciat que es presenten 242 denúncies davant les autoritats judicials. "La denúncia és el primer pas per a eixir de l'infern, i més en considerar que, de mitjana, una víctima de maltractament tarda set anys i quatre mesos en verbalitzar la seua situació", ha subratllat la titular de Justícia.\nEn la trobada han participat tant la secretària d'Estat com el cap superior del Policia Nacional de la Comunitat Valenciana, Jorge Zurita; la responsable de l'oficina, la sotsinspectora Leila Mohamed, i la directora de l'Institut de Medicina Legal, Elvira Garrido.


Manresa es proposa ampliar el carril bus i mancomunar el servei de transport públic urbà - amtu\nEl fet que hi hagi diverses administracions implicades en el servei de transport públic significa una major dificultat de gestió del servei de transport públic amb una visió metropolitana. Per una banda el servei públic urbà de Manresa no pot sortir dels límits del terme municipal de la capital al tractar-se d’un servei urbà, i per altra bada els serveis interurbans que comuniquen amb els municipis veïns estan dissenyats amb criteris diferents al transport públic urbà i no necessàriament coordinats amb els serveis urbans.\nEn el cas d’Igualada i els municipis de la Conca d’Òdena van crear una xarxa de transport públic mancomunat que integra els municipis de Santa Margarida de Montbui i de Vilanova del Camí i que va entrar en funcionament l’any 2010. Tots tres municipis es troben integrats a la mateixa trama urbana metropolitana, per tant, era difícil de concebre una xarxa de transport públic que no respongués a aquesta realitat territorial. La xarxa de bus integrada està gestionada per la Mancomunitat d’Òdena, ens que integra set municipis de l’entorn d’Igualada i que gestiona, a part del transport públic, d’altres serveis com la promoció econòmica, turisme i lleure, comunicació i igualtat de gènere.\nEl bus de la Vall de Tenes és un servei interurbà que s’ha dissenyat gràcies a la col•laboració entre els diversos ajuntaments de la Mancomunitat i la Generalitat de Catalunya com a titular de les línies interurbanes de transport públic. En el projecte també hi ha participat la Diputació de Barcelona com a titular de la xarxa de carreteres pel qual circula la línia de bus. En aquest cas no es tracta d’un servei mancomunat, ja que la gestió de la línia recau sobre la Generalitat de Catalunya, però si que el fet que s’hagi dissenyat el servei de manera conjunta per part de tots els municipis fa que el servei respongui millor a les necessitat de la ciutadania d’aquest territori.\nInformació extreta de la web Xarxamobal.diba.cat\nPublicat el 03 Mai 2012\nDarrera actualització el 28 Mai 2012


Església parroquial de Santa Eulàlia | Mapes de Patrimoni Cultural\nEsglésia parroquial de Santa Eulàlia El Papiol\nCarrer de Mossèn Rull, 8\n08158 - 11\nJosep Ros i Ros i Joan Montero Pazos. Intervingué en els plans Josep Maria Pericas\nBPU. D14-Catàleg de Patrimoni Arquitectònic del Papiol\nBisbat de Sant Feliu,Carrer d'Armenteres, 35, 08980 Sant Feliu de Llobregat, Barcelona\nCasa Rectoral/La Rectoria\nEdifici de tres naus, les laterals són molt estretes i capçades per absidioles poligonals, mentre que la central té l'absis de planta semicircular. Al campanar hi ha dues campanes que són accionades mecànicament, una d'elles es diu Teresa, en honor a una de les germanes propietàries del castell. A l'interior, els pilars de comunicació tenen capitells ornamentals amb fullatges i fauna selvàtica. A l'exterior, destaca la façana principal, que està coberta amb teulada a dues vessants, interrompuda per la banda esquerra per la torre de planta quadrada i gran esveltesa, en la qual sembla recolçar-se. Els buits, es resolen en finestres d'arcs de mig punt dobles, tant a la façana principal com als orientats cap a migdia. Destaquen els óculs amb vitralls al lateral de migdia i un de major dimensions a la façana princial, orientada a est, a manera de rosassa. Les finestres d'arc de mig punt presenten a l'intradós, arquacions de maons, i estan aparellades, llevat de les del campanar, que són simples i disposades unitàriament, obertes als quatre vents. Per sota del campanar, a la torre, hi ha dos rellotges, a les façanes de sud i est. La portalada, a la qual s'accedeix mitjançant un tram de graons, està formada per columnes que sustenten sengles capitells, els quals presenten decoració floral, i aguanten arcs trilobulats, amb arquivolta exterior també de decoració floral i elements selvàtics. La façana es remata per un timpà llis, al qual s'obre l'anteriorment dit, ócul amb vitralls, que està inscrit en diverses arquacions: al vèrtex hi ha una creu que remata el conjunt.\nL'escultura d'alabastre de Santa Eulàlia de Mèrida que precideix l'altar central, és obra de M. Vilorbina, i va ser donada pel Dr. Joaquim Roig i Campderrós (Faura i Casanovas: 1999: 161).\nPel que fa a l'arquitectura dels grans edificis del Papiol, es produeix un tàndem interessant entre l'arquitecte municipal Salvador Valeri i Pupurull i l'arquitecte que sembla que més treballava en El Papiol en la dècada de 1920 (José Ros i Ros).\nL'església parroquial de Santa Eulàlia del Papiol fou reconstruïda a la segona meitat del segle XVI.\nEncara existeix una part del tresor parroquial que es relaciona en una altra fitxa.\nD'aquesta església, que fou destruïda en la guerra civil de 1936-1939, es conserven dos contractes entre els obrers de la parròquia i el mestre d'obres Bernat Bosc de Vilafranca, el qual el 1565 havia d'aixecar les parets laterals i construir la volta de l'altar major de cinc claus, com dues arcades més d'una clau cadascuna; el 1568 havia de construir el cor. Així, se sap que l'església aleshores, era encara de tradició gòtica.\nEl 1751, el temple fou ampliat per la banda de ponent, alhora que hom en capgirava l'orientació i obria una porta al lloc on hi havia hagut l'altar major. El campanar, quadrat, duia la data del 1752.\nL'església tenia vuit retaules, dels quals els de més mèrit eren segons Martí Albanell, el del Remei, que era gòtic, i el del Sagrat Cor, del 1586, que antigament devia ser dedicata a la patrona, ja que s'hi representaven escenes de la vida de santa Eulàlia. Tots van ser cremats el 1936. Els objectes litúrgics de la parròquia es van perdre també en aquella guerra. L'església parroquial actual fou inaugurada el 1950.\nA la plaça, al davant de l'església, hi havia el primitiu cementiri parroquial, documentat ja com a fossar el 1564, fins a l'any 1808 que es trasllada al carrer de la Salut, 2 (Faura i Casanovas: 1999: 64).


Espai Isidor: de setembre 2004\nDandy Warhols, Super furry animals, Franz Ferdinand i Primal Scream… i altres que no conec. Tots aquests filmats en concerts en directe i també amb un gloriós saturat digital molt del gust contemporani… Ah, també surt en Michael Nyman, que com que és amic d’en Winterbottom ja queda bé. De fet surt tantes vegades que arriba a fer-se pesadet. Primer sona un dels temes a piano que Nyman va fer per Wonderland (la millor, repeteixo LA MILLOR pel·lícula de Michael Winterbottom). Després torna a sonar el tema de Wonderland, més endavant. I al final surt en Nyman en directe en un concert. I si encara no ens havia quedat clar que era en Michael Nyman, el narrador va i ho explica: “vam anar al concert de Michael Nyman”. I després encara torna a sonar el tema de Wonderland, però la versió orquestral…\nEl director de la peli és el de 24 Hour Party People, no?\nDues de les pel·lícules que he vist al Festival de Sant Sebastià giraven al voltant del tema de la immigració, però des d'òptiques i amb estils ben diferents. Inguélézi (que aquí s'estrenarà amb el títol de Clandestino) és la nova pel·lícula de François Dupeyron, que ja va guanyar la Concha de Oro fa uns anys amb C'est quoi la vie? i que ara us pot sonar perquè acaba d'estrenar comercialment Monsieur Ibrahim y las flores del Corán . Permeteu-me un incís per recomanar-vos de Dupeyron la pel·lícula que queda entre aquestes dues, titulada La cámara de los oficiales . Totes aquestes pel·lícules tenen en comú un nom, el d'Eric Caravaca, l'actor fetitx de Dupeyron i que potser també recordareu a Son frère .\nA Inguélézi, Caravaca interpreta, amb no massa credibilitat (tot s'ha de dir!) a un kurd que resulta ser l'únic supervivent de l'accident del camió que transporta, de manera il·legal, un grup d'immigrants. Per no ser descobert, el kurd s'amaga al maleter del cotxe de la protagonista femenina del film, una francesa que acaba d'enterrar al seu company sentimental i que es troba en ple procés de dol. Excusa, aquesta, que li serveix al director del film per reflexionar sobre l'efecte que el dolor d'una pèrdua pot causar en les persones i com els humans ens podem obrir als altres en situacions difícils i traumàtiques.\nAixí, la protagonista decideix en primer lloc acollir a l'immigrant a casa seva i, després, davant la seva insistència, acompanyar-lo fins a Anglaterra (Inguélézi, en kurd) assumint el risc que aquesta acció comporta. La problemàtica dels immigrants queda en un segon terme perquè Dupeyron prefereix parlar de la solidaritat i de l'empatia entre les persones, però tot i això aporta algunes pinzellades de la situació dels que es veuen obligats a posar la seva vida en perill en la recerca d'una vida millor. Se li poden agrair a Inguélézi les seves bones intencions tot i que el resultat és irregular, principalment per l'actitut de François Dupeyron que, en alguns moments, sembla més preocupat per filmar imatges poètiques que sentiments reals.\nEl principal problema d'aquest film, que ha dirigit Daoud Aoulad-Syad, és que s'entreté massa en les històries costumistes del poble i en les subtrames sentimentals, però que tot i això no amaguen el cru rerefons d'aquesta gent: així, Tarfaya mostra les dificultats d'aconseguir pujar a una patera per arribar a Espanya i els enganys, les estafes i els abusos dels que molts immigrants són víctimes abans fins i tot de sortir de casa seva, per part dels seus propis veïns. La pel·lícula, que durant tot el metratge té un to divertit i entranyable, no se n'està tampoc de retratar les misèries dels marroquís que volen fugir del país i la part de culpa que tots tenim en aquesta problemàtica. L'últim i demoledor pla final és, en aquest sentit, el més revelador de tota la pel·lícula.\nNo importa conciencia\nque hagas maletas\nsiguen subiendo o bajando\ncon su alma a cuestas.\nNo tinc res en contra d’Alejandro Amenábar. Ben al contrari. Però tinc la impresió que amb Mar Adentro s’està cometent l’error de confondre els propis mèrits cinematogràfics de la pel·lícula –que en té molts- amb l’interès que suscita socialment el seu delicat tema principal. Com que Mar Adentro parla de l’eutanàsia, sembla que Amenábar hagi estat molt valent. Però si us pareu a reflexionar realment què aporta de nou aquest director al debat sobre aquest tema us adonareu que en realitat, només ens diu el que ja sabíem: que Ramon Sampedro ho tenia molt clar. Sampedro si que va ser valent, i Amenábar, molt i molt espavilat.\nEm fa l’efecte que en el fons, Mar Adentro només és una altra “vida de santo”, un biòpic a la americana dissenyat fins al darrer detall per emocionar i fer creure que amaga una gran reflexió quan, en realitat, aporta poca cosa nova… O es que ja no us enrecordeu que la mort del Sampedro la vam veure tots en directe? No vau reflexionar en aquell moment sobre l’eutanàsia? Es que Amenàbar té alguna cosa més a dir?\nDesprés de veure Mar Adentro em ve al cap el cinema de John Sayles, un director que sempre ha estat capaç de partir d’una situació concreta –com en el cas del film d'Amenàbar seria la situació personal de Ramon Sampedro- i extendre’s en mil branques diferents fins a teixir una gran xarxa de repercussions i conseqüències. Penso en Lone Star i en Casa de los babys i la forma que té Sayles de fer derivar els arguments fins a canviar-te completament les idees preconcebudes que podies tenir abans d’entrar a veure la pel·lícula. Vaja, que t’obliga a pensar. Quan entres a veure Mar Adentro ja portes una idea sobre l’eutanàsia –ja sigui a favor o en contrai, malauradament després de veure la pel·lícula, crec que acabes conservant la mateixa idea.\nAmenábar és molt llest i sap fer cinema, això no es pot negar. Mar Adentro és una pel·lícula molt ben feta i sobretot, molt ben interpretada (les secundàries Lola Dueñas i Mabel Rivera destaquen molt per sobre fins i tot de Javier Bardem). Però també és una pel•lícula mil vegades vista. Obra mestra, afirmen algunes crítiques poc aprofundides. Jo diria més aviat “obra alumna”. Alumna d’Spielberg i de Cameron, dels mestres de la llàgrima fàcil i el melodrama dolcet, que sap tocar la fibra amb una certa elegància i sense recórrer al recurs simplon dels telefilms de dissabte per la tarda. És molt respectable que Amenábar opti per aquest tipus de cinema que indubtablement li reportarà molts espectadors, molts premis oscar i molts titulars a la premsa… Però, que haurà aportat Amenábar als que, a banda d’emoció, al cinema taabé hi busquen compromís i reflexió?


2 de gener de 1907: Entra en servei l’Hospital Clínic de Barcelona | Zona Sec\nAvui abasta a més de mig milió d’habitants\nDes de 1401, el principal centre mèdic de la ciutat era l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau, entre els carrers de l’Hospital i del Carme. Des de llavors, els estudis de medicina estigueren vinculats amb aquest recinte, fins i tot quan la Universitat de Barcelona fou tancada durant gairebé cent anys. A mitjans del segle XIX, el metge Francesc Salvà creà la càtedra de cirurgia i el doctor Pere Mata propicià la creació d’una nova facultat de Medicina. Així, al tombant del segle XX, la recerca mèdica catalana estava en ple apogeu al voltant de la Facultat de Medicina de l’Hospital de la Santa Creu. El metge Jaume Pi i Sunyer havia creat el primer laboratori de la Facultat; també es fundà el Laboratori Municipal, especialitzat en la recerca bacteriològica; i Santiago Ramón y Cajal va fer la seva productiva estada a Barcelona. La ciutat esdevingué un centre neuràlgic en la investigació mèdica en ginecologia, bacteriologia i fisiologia.\nA més, amb l’enderroc de les muralles de la ciutat, es feu sanitàriament necessària la construcció de nous centres hospitalaris a les noves zones d’expansió. El 1879, el claustre de la Facultat demanà a l’Estat la construcció d’un nou hospital universitari; la primera pedra es posà el 1888; però el projecte, de Josep Domènech i Estapà, s’aturà durant un any; i les obres no conclogueren fins el 1901. Per problemes econòmics, l’Hospital Clínic no començà a funcionar fins a inicis de 1907.\nEls pacients provenien de classes populars: gent sense recursos que no podia anar a una consulta privada. Al principi, els metges no cobraven, les infermeres eren monges i els primers directors sovint havien de pagar part de les despeses per mantenir-lo en funcionament. De mica en mica, però, el centre anà atraient facultatius prestigiosos. Això es deu al fet que el Clínic era l’hospital de la Facultat de Medicina i s’hi feien les pràctiques.\nEl 1902 es posà la primera pedra del nou hospital de la Santa Creu i Sant Pau, però no entrà en funcionament fins el 1930, amb les instal·lacions modernistes de Domènech i Montaner, al capdamunt de l’avinguda de Gaudí. Mentrestant, el 1914 s’havia obert l’Hospital Municipal d’Infecciosos, a la Barceloneta, actual Hospital del Mar.\nEl 1955 s’inaugurà la Residencia Sanitaria Francisco Franco, l’actual Hospital Universitari de la Vall d’Hebron. El 1966 s’amplià amb la construcció dels edificis dels nous hospitals: general, traumatologia i maternoinfantil.\nAmb els Jocs Olímpics de 1992, l’Hospital del Mar es modernitzà intensivament. I el 2000 l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau inaugurà els seus equipaments nous, al carrer de Sant Quintí en la zona superior a la ubicació anterior. De l’obertura de l’Hospital Clínic de Barcelona, ara fa 115 anys.


3ª Caminada solidària Càritas 2019. Camineu pel 75è aniversari de Càritas Diocesana de Barcelona | La Clau -Revista gratuïta del Maresme 3ª Caminada solidària Càritas 2019. Camineu pel 75è aniversari de Càritas Diocesana de Barcelona. recorregut solidari a través del Parc de la Serralada de la Marina\n3ª Caminada solidària Càritas 2019. Camineu pel 75è aniversari de Càritas Diocesana de Barcelona\nPodeu gaudir d’un recorregut solidàri de 5.34km a través del Parc de la Serralada de la Marina (desnivell acumulat de 531m)\nLa Feec recolza aquesta iniciativa solidària a favor de Càritas en els seu 75è aniversari amb la col·laboració del Centre Excursionista de Catalunya.\nAbans d’iniciar el camí, tots els inscrits recolliran una motxilla que contindrà l’esmorzar, una samarreta i una gorra per difondre la campanya solidària mentre es fa esport.\nL’activitat de l’esmorzar anirà a càrrec dels voluntaris de l’Associació Grup Cavall Bernat, als quals agraïm molt la seva tasca col·laborativa.\nEls diners de la recaptació es destinaran al programa d’inserció laboral “Feina amb cor” de Càritas Diocesana de Barcelona.\nLes inscripcions (8 €) ja estan obertes al web http://inscripcions.feec.cat/, i es destinaran íntegrament al programa de formació i inserció laboral “Feina amb cor”, un servei de Càritas amb el que moltes persones han aconseguit trobar feina. I és que encara que no ho creieu… tots tenim un àngel!\n3ª Caminada solidària Càritas 2019\nPunt de trobada i inici: Complex Esportiu Torribera (pàrquing Carrer Castella, s/n Santa Coloma de Gramenet)\nPunt de finalització: Complex Esportiu Torribera (pàrquing).\nDistància: 5,34 quilòmetres.\nDurada aproximada: entre 2 i 2,5 hores.\nDesnivell positiu: 265 m.\nDesnivell negatiu: 265 m.\nDesnivell acumulat: 531 m.\nAltitud màxima: 262 m.\nRecorregut circular que ens aproxima des del barri de Singuerlín fins a les restes del poblat ibèric de Puig Castellar. L’itinerari recorre el vessant sud-oriental i el flanc de ponent del Puig Castellar. Al cim trobarem les restes del poblat ibèric, un dels jaciments arqueològics més importants de Catalunya. La major part de l’itinerari transcorre per una pista ampla, de trànsit fàcil i a mesura que guanyem alçada, s’amplien les vistes sobre el Barcelonès, el Vallès i els vessants orientals de la muntanya de Collserola.\nS’han fet algunes variacions del recorregut per tal de facilitar la caminada a tothom.\nEl preu de la Inscripció és de 8€. Si voleu, podeu fer un donatiu pel projecte “Feina amb cor”\nCotxe: cal prendre la sortida de la B-20 de Santa Coloma de Gramenet i dirigir-se cap a l’aparcament del complex esportiu de Torribera, punt d’inici de l’itinerari.\nMetro: Estació de Singuerlín (línia 9). A peu, hi ha uns 10 o 15 minuts. Estació de Santa Coloma (línia 1). Baixar en direcció al pont de Santa Coloma i al cap de poc tus trobareu l’avinguda Francesc Macià, per on passa l’autobús B-30; cal baixar a la parada més propera al parc de bombers.


ELS ANIMALS MÉS MORTS A AMÈRICA, CLASSIFICATS - ANIMALS - 2020\nQuin és l’animal més terrorífic d’Amèrica?\nOh, les possibilitats. Potser heu triat l'ós gris, que pot carregar a les seves preses fins a 30 quilòmetres per hora. O l’aranya vídua negra, que el verí de la femella és més perillós que la d’una serp de cascaval. Hi ha moltes maneres de matar-los un animal a Amèrica i moltes espècies espantoses per escollir. Però els crítics més perillosos potser no són els que estigueu preparats per fer boc expiatori.\nEls investigadors de la Universitat de Stanford van actualitzar recentment una important anàlisi de les morts relacionades amb animals als Estats Units. Els seus resultats, que van ser publicats el març del 2018 a la revista Wilderness and Environmental Medicine utilitzen dades d’una base de dades Centers for Disease Control per cavar en cada mort registrada. per un animal, ja sigui per mossegada, atac, o simplement "envenenem la paraula fantasiós per al que passa quan surtes a punt d'un crític verinós.\nDesprés d'haver obtingut una informació detallada, els investigadors van desglossar-la en algunes categories realitzades de pèl. Contacte amb escorpins? Comproveu. Ser mossegat o aixafat per un rèptil? Segur. (Tot i això, les persones que van morir per menjar animals verinosos van ser excloses de l'anàlisi, no és culpa de l'animal.)\nDesprés, després d'haver ordenat les dades, era hora de conèixer la freqüència de morts. I depenent de com ho veieu, els números eren terrorífics o esgarrifants.\nUn total de 1.610 persones —4, 8 persones per 10 milions— van morir cada any per causes relacionades amb els animals entre el 2008 i el 2015. Es tracta d’una fracció adolescent dels 2, 7 milions de persones que van morir el 2015, és a dir, un nombre total de 84.400 morts per cada 10. milions de persones. Està bé, de manera que són rares les morts relacionades amb animals. Tot plegat es deu a desafortunats atacs humans amb animals perillosos i exòtics, oi?\nMal. Resulta que "altres mamífers de categoria de galleda que abastava des de vaques fins a cavalls fins a racons, eren els més perillosos de la llista, causant 1, 7 morts per cada 10 milions de persones cada any." (Altres investigacions han demostrat que la majoria de les morts d'aquesta categoria. es tracta d’animals de granja com les vaques i els cavalls.) Les banyes, les vespes i les abelles eren lleugerament menys mortals (1, 4), i els gossos van arribar a 0, 8.\nI els animals "més escarpats" de la llista, com els taurons i els óssos, no eren realment tan mortals: els animals marins causaven menys d'una fatalitat a l'any i els cocodrils menys d'una. Les morts per aranya es van reduir en realitat van disminuir del 14 per cent de les morts relacionades amb animals el 1950 al 7 per cent el 2015. I els animals no venosos eren més perillosos que els venenosos; van representar el 57 per cent de totes les morts a crits verinosos 43.\nvespes i abelles 30 per cent 17 per cent aranyes 3 per cent serps i llangardaixos 3% i milipedes venenosos 0 per cent 0 per cent 0 per cent 0 per cent\nEl 72 per cent de les persones que van morir a les mans d'una vaca, o eren peücs, eren homes. Si ets femella, potser voldries mirar al teu voltant abans de somriure. El 67 per cent de les tres morts atribuïdes a centípedes i mil·lípedes verinosos eren dones.\nEl sexe no és l’únic factor quan es tracta d’atacs amb animals i accidents. La meitat de les persones que van morir tenien entre 35 i 64 anys, i el 66 per cent de les morts es van produir a causa de vespes i cornetes. Com més jove o més gran sigui, més probabilitats siguin assassinats per un animal que no sigui venós. I els nens de quatre anys i més joves tenien quatre vegades més probabilitats de morir per un atac de gossos que qualsevol altre grup d’edat excepte els 65 anys.\nLa notícia esbojarrada no s’atura: la vostra raça i la vostra regió poden augmentar la probabilitat de morir. Les persones que viuen al sud representaven gairebé la meitat dels altres mamífers morts, i gairebé el 60% de les morts per animals verinosos. En total, al 49% es va produir un total de 49 morts relacionades amb animals. I els natius nord-americans o indígenes d'Alaska van morir desproporcionadament per picades de gossos i altres mamífers " gairebé el doble de la taxa de persones d'altres races.\nAquestes disparitats es podrien relacionar amb coses com l’accés a hospitals una falta documentada en comunitats rurals com les del sud. Però també reflecteixen tendències nacionals més grans. Els indígenes nord-americans, per exemple, viuen 4, 4 anys menys que la mitjana dels Estats Units i tenen un historial d’accés a la salut, pobresa i discriminació inadequats.\nL’informe tracta sobre la tragèdia és una comptabilitat de la mort, al cap i a la fi. Però potser encara és més tràgic el fet de prevenir tantes de les morts. Els dispositius de lliurament d'eefephrine com EpiPens, per exemple, són el patró d'or quan es tracta d'anafilaxi causada per picades d'abelles. Tot i això, EpiPens és car, i alguns pacients denuncien càrrecs fins a 12.000 dòlars per una visita d’urgències única per a una picada d’abella.\nAtès que les dades de l’estudi provenen de certificats de defunció, notòriament inexactes, és impossible dir quant reflecteixen les dades de la realitat. I com que l’estudi només té en compte les víctimes mortals, no les ferides, no està clar quanta gent s’acosta a la mort, sinó que la fa viva. Però, en general, el missatge de l'estudi és sorprenentment emotiu per a una anàlisi de la mort. Potser teniu por d’escorpins i óssos, però les interaccions d’animals rarament resulten mortals. I a més: donada la capacitat dels humans d’esborrar plantes, animals i mútues, encara som una de les espècies més perilloses d’Amèrica ... i de la Terra.\nAquesta història es va actualitzar el 7 de juny de 2019.\nBodyByDarwincom : Els animals més morts a Amèrica, classificats © 2019. All Rights Reserved.


L'animal que parla :: Libelista\nL'animal que parla és la rara descoberta d'una veu que s'estrena en la poesia des de la plenitud de la maduresa vital, intel·lectual i literària. El llibre, estructurat en sis parts, enfronta el lector a un ventall d'experiències que van des del més íntim estremiment emotiu fins a la vibració més genuïna del pensament, i ho fa posant en joc mecanismes poètics d'alt voltatge i de gran precisió. Per l'interès sostingut al llarg de tota l'obra i per les qualitats indiscutibles que demostra, L'animal que parla ha merescut el LVIII premi de poesia Ausiàs March de Gandia. En el desglaç retrobo un rostre: veu, record, fantasma. Els mots s'escolen, fuig la meva sang podrida que es desfà, la putrefacta por, la culpa: neu mesclada amb fang, amb sorra, amb fulles mortes, que es fon i deixa al descobert, per fi, el teu cadàver, pare, en els meus mots. I en la ferida oberta, en les paraules, exhumo una pregunta contumaç, l'enigma persistent que em deslloriga.


La comissió del 700 aniversari de La Font convoca una nova reunió - Portal de Xàtiva\nLa comissió del 700 aniversari de La Font convoca una nova reunió\nEs van coordinar les primeres activitats de la commemoració\nLa Font de la Figuera ja està immersa en els actes de preparació del 700 aniversari del naixement de la població. I com un dels objectius principals és aconseguir una gran afluència participativa per part dels veïns i veïnes, el dijous va tenir lloc una reunió participativa al Centre Social Polivalent. Aquest esdeveniment va convocar els representants de totes les associacions locals i als portaveus dels grups polítics.\nEntre els punts que es van tractar estava la presentació del comissionat pel 700 aniversari, per al qual van nombrar l’assessor del president de la Generalitat Valenciana, Alfons Llorenç. Llorenç exercirà com a delegat i l’acompanyarà en la posada en escena d’aquest aniversari la presidenta de la comissió organitzadora del 700 aniversari, Irene Vila Lorente. D’altra banda, des de l’ajuntament també es pretenen fixar les dates que marcaran l’efemèride del 700 aniversari. Una celebració que començarà la nit del 18 al 19 de març amb l’inici de la commemoració amb un acte emotiu. A més, la festivitat del 700 aniversari es desenvoluparà fins a l’any 2014.\nPer la seua banda, Alfons Llorenç ja va mostrar en el seu moment el seu orgull per haver estat escollit comissionat. «L’únic protagonista absolut d’aquesta celebració ha estat i serà el poble de la Font de la Figuera». El que va ser en el seu dia comissionat pel 750 aniversari del naixement del Poble Valencià també va afegir, «pretenem fer partícips els habitants perquè totes i tots se senten implicats i la millor manera de fer això possible és mantenir un diàleg constant amb tots els sectors», ha indicat Llorenç.\nLa presidenta de la comissió organitzadora del 700 aniversari de la Carta Pobla, Irene Vila està satisfeta amb el rumb que està prenent la planificació dels actes i més ara que «comptem amb el suport d’Alfons Llorenç». «Llorenç contribuirà a plasmar el treball de col·laboració que s’ha estat portant amb totes les associacions de la localitat per coordinar les activitats lúdiques, socials, culturals i festives d’aquest 700 aniversari de La Font de la Figuera», ha assenyalat Vila.\nTal com ha manifestat el portaveu de l’ajuntament, Vicent Muñoz Jordà, «la importància del primer acte de la celebració estarà relacionat amb els tres elements bàsics de les festes valencianes: la música, el foc i les persones”.\nPublicado el febrero 4, 2013 Autor Portal de XàtivaCategorías Com. Valenciana, Eventos, La Costera, XàtivaEtiquetas 700, activitats, aniversari, celebracio, figuera, font, reunio\nAnterior Entrada anterior: Cofradías y hermandades de Semana Santa de la Comunidad Valenciana celebran un encuentro interdiocesano\nSiguiente Entrada siguiente: La Tesorería


CCC09 | Sonabé.cat\nTag Archives: CCC09\nProgramació dels Dimecres Populars del Xefla 2009\nDimecres Populars: Havaneres, cantautors de l’Empordà, grups locals o balls folklòrics de Sud-Amèrica, entre altres, ocuparan la plaça Josep Pla en les jornades més “populars” del Xefla’09.\n8 de juliol: Ankai\n15 de juliol: Cantautors de l’Empordà\n22 de juliol: Terra Endins\n29 de juliol: Dolça Tardor\n5 d’agost: Pere Macau\n12 d’agost: Conya en bicicleta\n19 d’agost: Aires de mi Tierra\nEtiquetes: 2009, Aires de mi Tierra, Alt Empordà, Ankai, CCC09, Figueres, Jaume Cristau, música, Terra Endins, Xefla\nCategories Actes i activitats, Concert, Havanera, Tradicional\nPrèvia Festival Tramuntana a Figueres\nEl divendres 10 de juliol de 2009, Figueres acollirà la prèvia del Festival Tramuntana, amb una presentació d’aquest esdeveniment, la projecció d’una selecció de vídeo experimental internacional que inclourà la pre-estrena d’algunes de les peces de l’edició d’aquest any i l’actuació audiovisual en directe del col·lectiu experimental Sonom.org. Després de l’estrena a París, aquest grup artístic de Barcelona presenta a Figueres una actuació que fusiona la narració sonora i visual. La composició està basada en l’instrument “Faròphon” (desenvolupat pel grup al centre de producció artística Hangar.org), sistemes de sincronia, bases sonores digitals i imatges pròpies produïdes amb sistemes generatius. TRAMUNTANA’09 tindrà lloc en la seva tercera edició els dies 16, 17, 18 de juliol a Cadaqués. El festival inclou instal·lacions multimèdia, actuacions audiovisuals experimentals i la projecció de la selecció de peces de vídeo experimental presentades aquest any. Les activitats són gratuïtes. El festival s’emmarca dins les seccions de MIAC’09 (6ª Marató Internacional d’Artistes a Cadaqués) i està organitzat per l’ACVEC (Associació Cultural de Vídeo-art i Electrònica de Cadaqués).\nEtiquetes: 2009, Alt Empordà, Cadaqués, CCC09, Farophon, Figueres, Hangar.org, música, Sonom, Tramuntana\nCategories Actes i activitats, Experimental\nLa Carrau i Fel·la’m que jo no puc en concert al Molí de l’Anguila de Figueres\nConcert de La Carrau i Fel·la’m que jo no puc en concert el 30 de maig de 2009 al Molí de l’Anguila de Figueres.\nSi algú ha sabut unir la música folk, amb la rumba, els ritmes balcànics, i en aquest darrer disc amb l’electrònica, aquests son La Carrau. No és d’extranyar doncs, que els seus directes siguin festius, originals i trencadors. Amb quasi bé una decada de vida, i tres discs a la butxaca, presentaran el seu darrer treball. La Carrau ha esdevingut un dels grans de la musica catalana per mèrits propis, i ho demostraran, amb la seva millor carta, el directe.\nOrganitza: Promo Arts Music i Ajuntament de Figueres\nFont: Figueres 2009, Capital de la Cultura Catalana\nEtiquetes: Alt Empordà, CCC09, Fel·lam que jo no puc, Figueres, La Carrau, música, Molí de l'Anguila\nCategories Concert, Folk, Rock\nIx! i Hot Penguins al Molí de l’Anguila\nIx! i Hot Penguins en concert el proper 29 de maig de 2009, al Molí de l’Anguila de Figueres.\nUna ferma revolució a l’escena pop independent catalana és la que ofereixen els Ix! amb el seu àlbum debut Autòmat Infinit —hexatylic records 2008—. Un disc sorpresa d’onze talls farcits de detall, de capes musicals i producció acurada\nde sonoritat internacional, cantats en llengua catalana. De vegades són alegres amb toc acústic, i d’altres foscos amb descàrrega de potència. En ambdós casos, Ix! té sempre èpica, narrant històries emocionals o socials fent servir imatges a mode fotogràfic en temps present, i amb jocs de fonètica. La fomació The Hot Penguins actuaran com a teloners.\nEtiquetes: Alt Empordà, CCC09, Figueres, Hot Penguins, Ix, música, Molí de l'Anguila\nDekrèpits amb Jaume Arnella al Molí de l’Anguila de Figueres\nTramuntana TV ens presenta el vídeo de “Ja n’hi ha prou”, el concert conjunt dels Dekrèpits i Jaume Arnella que s”ha preestrenat al Molí de l’Anguila de Figueres el 15 de maig de 2009.\nEtiquetes: 2009, Alt Empordà, Carles Pujol, CCC09, Dekrèpits, Figueres, Jaume Arnella, música, Molí de l'Anguila, Tramuntana TV\nCategories Concert, Rock, Ska\nLes sardanes proscrites de Pep Ventura\nAnna Costal, llicenciada en història i ciències de la música, ens ofereix una curiosa i interessant conferència sobre un aspecte força inèdit de Pep Ventura. El títol de la proposta és Les sardanes proscrites de Pep Ventura. Moda italiana, crítica a l’antic règim i propaganda revolucionària.\nDia i lloc: 8 de maig, Casino Menestral Figuerenc\nEtiquetes: Alt Empordà, Ana Costal, CCC09, Figueres, música, Pep Ventura, Sardana, Sardanes\nConcert de Mariona Sagarra\nTEMPORADA DE MÚSICA 2009\nDijous 19 de març – 22.00h\nMolí de l’Anguila (C/ Via Làctia s/n de Figueres)\nMARIONA SAGARRA presenta MAPES\nMariona Sagarra, veu i pedal d’efectes\nRaul Costafreda, guitarra i pedal d’efectes\nLes noves músiques, els sons tradicionals, la melodia popular, temes propis, la improvisació vocal són presents a MAPES. MAPES us convida a fer un recorregut musical per textos, narracions autobiogràfiques i poemes de MERCÈ RODOREDA a més d’altres poetes contemporanis d’ella: Montserrat Abelló, (la degana de la poesia catalana), Pere Quart, Vicent A. Estellés, Jaime Gil de Biedma, Joan Vinyoli, d’anteriors i admirats per l’autora com Jacint Verdaguer o Josep Maria de Sagarra o de més actuals com Miquel Desclot i Carles Duarte.\nLa cantant Mariona Sagarra coneguda ja per les seves arriscades iniciatives artístiques, estableix una complicitat entre aquests estils, dibuixa un mosaic ampli d’històries i d’emocions, els recrea i els combina en una interpretació\nnova i molt personal.\nConcert programat dins la setmana de la poesia juntament amb la CCC’09\nPer a més informació visiteu la web de l’associació: www.jmfigueres.cat\nLa Biblioteca de Figueres posa al teu abast el cd de Mariona Sagarra Dies diferents. Consulta la seva disponibilitat des del nostre catàleg.\nEtiquetes: Alt Empordà, CCC09, Figueres, JJMM, Marc Vila, Mariona Sagarra, música, Mercè Rodoreda, Raul Costafreda\nCategories Cantautor, Concert, Tradicional\nConcert d’Albert Pla a Figueres\nAlbert Pla és l’encarregat d’obrir el cicle Fila Nou d’enguany amb La diferencia, el seu darrer espectacle, una proposta a mig camí entre el concert i l’obra de teatre. L’originalitat i una trajectòria de més de quinze anys avalen la música d’aquest polifacètic artista, que camina entre la cançó d’autor, el flamenc i l’experimentació amb un valor afegit, la sàtira. Pla prepara un còctel a dalt de l’escenari que arriba al públic a través d’una interpretació única que no deixa indiferent a ningú.\nLa cita amb Albert Pla a Figueres és el proper 13 de març de 2009, a les 21 h, al Teatre Jardí de Figueres.\nVenda d’entrades anticipades: Telentrada.\nTramuntana.TV sorteja 3 invitacions dobles per al concert d’Albert Pla, participa enviat un correu a tramuntanatv@gmail.com.\nEtiquetes: Albert Pla, Alt Empordà, CCC09, Figueres, Fila nou, música, Tramuntana TV, Tramuntana.tv\nCategories Acústica, Actes i activitats, Cantautor, Concert, Experimental, Flamenc, Performance\nAplec de sardanes amb la cobla Foment del Montgrí\nAplec de sardanes a Figueres amb la cobla Foment del Montgrí . Organitzat pel Foment de la Sardana Pep Ventura de Figueres. Serà el proper 25 de gener de 2009, a les 11.30 a Sant Pau de la Calçada.\nEtiquetes: Alt Empordà, CCC09, Figueres, Foment de la sardana Pep Ventura, Foment del Montgrí, música\nTramuntana.Tv entrevista a Ix!\nIx! és un grup que porta el segell de Cadaqués. Han gravat l’àlbum “Autòmat infinit” que presentaran a Figueres el 4 d’abril dins la programació de la Capital de la Cultura Catalana 09.\nEtiquetes: Alt Empordà, Cadaqués, Carles Pujol, CCC09, Figueres, Ix, música, Tramuntana.tv\nCategories Electrònica, Indie, Pop\nConcert inaugural CCC’09 amb la Simfònica de Cobla i Corda de Catalunya\nTramuntana.TV ens ofereix aquest tast del concert inagural del CCC’09 amb la Simfònica de Cobla i Corda de Catalunya.\nEtiquetes: Alt Empordà, Carles Coll, Carles Pujol, CCC09, Figueres, Francesc Cassú, Jaume Cristau, Marc Timon, música, OCE, Orquestra de Cambra de l'Empordà, Principal de la Bisbal, Simfònica de Cobla i Corda de Catalunya, Tramuntana TV, Tramuntana.tv\nCategories Cobla, Concert, Sardana, Tradicional


El centre de càncer infantil més gran d’Europa es començarà a construir el 2018\nL’Hospital Sant Joan de Déu ha aconseguit aquesta quantitat mitjançant la campanya #ParaLosValientes , que es va llançar al febrer en col·laboració amb la Fundació Barça. Necessiten arribar als 30 milions per acabar el projecte.\nL’Hospital Sant Joan de Déu ha aconseguit reunir en nou mesos 14.457.927 euros, gairebé la meitat dels 30 milions d’euros que necessita per crear a Barcelona el centre d’oncologia pediàtrica més gran d’Europa. Amb aquesta quantitat garantida, l’hospital ha decidit iniciar les obres de construcció del SJD Pediatric Cancer Center Barcelona durant el primer quadrimestre del 2018.\nSant Joan de Déu ha aconseguit recaptar aquesta quantitat mitjançant la campanya #ParaLosValientes, realitzada amb estreta col·laboració amb la Fundació Barça i la Fundación Leo Messi. La campanya es va llançar al febrer per fer una crida a la societat civil perquè contribuís a fer realitat el projecte mitjançant microdonacions i grans donacions.\nPer a aquesta campanya hi ha hagut la col·laboració de jugadors dels primers equips de futbol i bàsquet del Barça com ara Messi, Piqué, Luis Suárez i Pau Ribas, entre d’altres.\nRellançament de la campanya\nAra els impulsors del SJD Pediatric Cancer Center Barcelona i la Fundació del Barça fan una nova crida per tal de recaptar els diners que falten per poder acabar el projecte. El director de cinema i guanyador d’un Goya Carlos Marqués-Marcet ha enregistrat un curt que serà projectat durant el mes de gener a 90 sales de cinema, per sensibilitzar la població sobre la necessitat de crear un gran centre sobre el càncer infantil que permeti avançar en la cura d’aquesta malaltia i en la recerca de nous tractaments menys agressius que els actuals.\n8 càmeres per al trasplantament de progenitors hematopoètics\nCom es pot fer una donació al SJD Pediatric Cancer Center Barcelona?