El Govern indulta parcialment una dona que va matar el seu exnòvio maltractador a Madrid - Empordà\nRebaixa la pena de sis anys de presó per una altra de quatre per raons de «justícia i equitat»\nEFE | MADRID 10.12.2018 | 19:56\nEl Govern ha concedit un indult parcial que implica una reducció de la condemna a una dona que el 2015 va matar a punyalades el seu exnòvio alterada per la por que li produïa el maltractament que patia des de feia tres anys. El BOE d'aquest dilluns recull la decisió del Consell de Ministres del passat 7 de desembre a la que es "commuta la pena privativa de llibertat imposada (de sis anys) per una altra de quatre anys de presó, a condició que no torni a cometre delicte dolós en el termini de quatre anys".\nL'Audiència Provincial de Madrid va condemnar a sis anys de presó Glòria C., una dona de nacionalitat guineana, per l'homicidi de Williams R. però, a petició del jurat, va proposar a l'Executiu el seu indult una vegada que la sentència fos ferma. I ara el Govern "considerant els informes del Tribunal sentenciador i del ministeri fiscal" rebaixa la condemna de sis a quatre anys a l'entendre que "atenent a les circumstàncies de la condemnada i d'acord amb la informació que obra en el citat expedient, concorren raons de justícia i equitat".\nLa sentència considera provat que el 20 de setembre de 2015, Williams R. va anar al domicili de Glòria i allà la va increpar i amenaçar, arribant a arrencar una malla metàl·lica que protegia les finestres. Ella va demanar ajuda al president de la comunitat de veïns, qui la va convèncer per trucar a la policia. No obstant això, Glòria "va fer cas omís" al consell dels agents que denunciés els fets.\nUna hora després, la víctima va tornar al domicili cridant i intimidant Glòria de nou a través de la finestra, moment en què ella va agafar un ganivet de cuina de 17 centímetres de fulla, va sortir de l'habitatge i va llançar una ganivetada a la seva víctima "causant-li la mort de manera pràcticament immediat ".\n"Llarga situació de maltractament"\nLa resolució exposa que l'acusada va actuar impulsada pel temor que sentia respecte la seva exparella amb la qual va viure una "llarga situació de maltractament sostingut", la qual cosa "li minvava de manera greu però sense arribar a anul·lar-la, la seva capacitat d'entendre la il·licitud de seus actes i la seva voluntat d'actuar d'acord amb això".\nAquests antecedents de maltractament van ser demostrats en l'informe dels psicòlegs ratificat durant el judici, en el qual quedava provat que Glòria havia refet la seva vida i estava en tràmits de recuperar la tutela del seu fill, el que la va fer actuar motivada "per la por de fer malbé tot el que havia aconseguit ".\nNo obstant això, l'Audiència rebutja aplicar l'exempció total de la responsabilitat de l'acusada com demanava la defensa perquè, tot i que Glòria patia una pertorbació mental indiscutible, va poder haver obrat de forma diferent, ja que va patir "una alteració greu, però no una pèrdua" de les seves facultats.


La fossa individual - Última Llar serveis funeraris per a animals\nUn espai personal i familiar\nUn nínxol personalitzable\nAl jardí-cementiri d'Última Llar, la fossa individual és la millor manera de disposar d'un espai personal i familiar per als teus animals difunts. Les fosses individuals poden ser de diferents mides, adaptades per a tot tipus d'animals. El manteniment de la fossa individual es fa mitjançant el pagament d'una quota anual.\nAl llarg de la nostra vida, malauradament podem veure com més d'una mascota ens deixa. En aquests casos, tenir una fossa individual al cementiri et permet enterrar-hi més d'un animal i tenir-los en la mateixa fossa, com un petit mausoleu familiar d'animals. Aquesta és una bona manera d'homenatjar-los conjuntament quan els vinguis a visitar.\nDiferents opcions d'acabats\nUn cop hi hem enterrat la teva mascota, la fossa individual es cobreix amb grava volcànica i a sobre hi posem una rajola amb el número de fossa. Opcionalment oferim també la possibilitat de posar-hi un monòlit de pedra amb una placa on podràs inscriure el text o epitafi que vulguis.\nFins i tot, si ens fas arribar una fotografia, podem imprimir-la sobre un suport ceràmic sobre el mateix monòlit. Són diferents opcions per al record del teu animal de companyia. També podràs deixar-hi pelutxos, petites escultures, flors o el que tu creguis convenient per decorar així el nínxol de la teva mascota.


Grifols guanya un 10% menys el primer semestre\nLa multinacional guanya 286 milions i incrementa la seva xifra de negoci un 14%\nVíctor Grífols (president de Grifols) i el seu germà Raimon (coconseller delegat de la companyia).\nBarcelonaLa multinacional d'hemoderivats Grifols va guanyar 286,9 milions d'euros els primers sis mesos de l'any, un 10% menys que durant el mateix període del 2018. La xifra de negoci va arribar als 2.423 milions, amb un increment del 14,3%. Segons ha informat la companyia, sense tenir en compte extraordinaris, el benefici ajustat del grup supera els 352 milions, un 1% menys que el mateix període del 2018.\nComparant-lo amb el 2018, el resultat financer inclou l'impacte per l'evolució dels tipus d'interès i el canvi de normativa comptable relacionada amb el nou tractament dels arrendaments, que puja a 16,6 milions durant el primer semestre. A més, també compta amb l'impacte positiu de la desinversió en TiGenix per 32 milions d'euros.\nEl benefici brut d'explotació o ebitda (beneficis abans d'interessos, impostos, depreciacions i amortitzacions) es va situar en 696 milions d'euros durant el primer semestre de l'any, amb un augment del 13,5%, i, per primera vegada des de feia anys, la divisió dedicada a la farmàcia hospitalària va tenir una xifra positiva en aquest àmbit.\nLa ràtio d'endeutament net ha millorat significativament i la seva gestió continua sent una prioritat per a la companyia, un cop les inversions estratègiques dels últims anys estan operatives.\nDurant el segon trimestre, Grifols ha executat l'opció de compra sobre el 51% del capital del grup nord-americà Interstate Blood Bank i les seves filials per uns 88 milions d'euros.\nLes accions de Grifols patien una lleu caiguda aquest matí del 0,9%.\nGrifols farmacèutica presentació de resultats primer semestre empresa


Com arribar a ser comandant de vol? en EAS t'expliquem com\nTotes aquelles persones que vulguin ser comandants de vol, han de saber que tenen un camí llarg per davant, no només és obtenir una llicència de pilot i haver conquistat el son. Molts es pregunten: Ja sóc pilot, ¿I ara com puc arribar a ser comandant de vol? Un cop obtens la llicència de pilot comercial (CPL), els pilots necessiten seguir formant-se per poder obtenir altres llicències i, finalment arribar a ser comandant de vol. Tots aquestes formacions que han de realitzar i els tràmits necessaris, te’ls expliquem en aquest bloc.\nArribar a la fi de la formació; obtenir una llicència de pilot, haver conquistat el somni, no és en absolut el final d’una història sinó el començament d’una molt més apassionant: Entra a formar part del món de l’aviació comercial.\nLa professió de pilot, com en totes aquelles en les que l’alta tecnologia juga un paper important, està en continu progrés. Els nous sistemes o procediments que s’incorporen a la rutina diària i el manteniment de la necessària perícia en vol, implica la realització de cursos o entrenaments diaris, tant per part de l’operador com de l‘Agència Estatal de Seguretat Aèria, per així poder mantenir a l’ dia les aptituds dels pilots.\nEls entrenaments diaris constitueixen un procés que els pilots compaginen amb l’activitat de vol, i que es realitza de manera obligatòria cada sis mesos. Són els anomenats “cursos de refresc” que contenen entrenament en simulador i un examen final que confirma l’aptitud dels pilots per poder seguir exercint. En aquests “refrescs” es posa especial èmfasi en els procediments d’emergència que, per l’extrema raresa en les ocasions en què es fan necessaris i per la seguretat que representa dur-los a terme en simulador, són revisats a fons en aquestes sessions.\nCertificats que s’han de tenir en vigor\nParal·lelament a la llicència de vol, i tal com va succeir al llarg de la formació, s’ha de tenir un certificat mèdic en vigor -en el cas dels pilots comercials de Classe I- que es realitza anualment, i un certificat de competència lingüística en anglès. Depenent de la nota aconseguida en l’examen -el mínim per aprovar és el nivell 4- hauràs renovar cada quatre anys o no haver de renovar-mai, si aconsegueixes nivell 6, és a dir “natiu”.\nPerò per poder arribar a volar com a pilot en un avió comercial, no es requereix només tenir una llicència per volar, sinó que hauràs d’obtenir el que es coneix com Habilitació de Tipus d’Aeronau (Type Rating).\nAleshores, si ets pilot, ¿ja pots portar qualsevol avió?\nNo. A l’acabar la teva formació com a pilot hauràs obtingut una llicència de pilot comercial (CPL) que és la que t’habilita legalment per exercir de manera professional; una habilitació multimotor (ME), una habilitació per volar sota procediments instrumentals (IR), un curs teòric ATPL “frozen” (després explicarem en què consisteix), un MCC (curs de coordinació de cabina múltiple) que t’ha capacitat per volar a un avió certificat per a dos pilots i t’habilita per al treball en equip que es realitza a la cabina de qualsevol avió comercial o de càrrega, però no estàs en condicions de volar qualsevol dels nombrosos models d’avió que hi ha al mercat. Per això hauràs d’obtenir la “habilitació” de tipus d’aeronau “. És a dir, realitzar el curs per a un model o concret.\nLa realització de el curs d’habilitació de tipus (o Type Rating) és un pas que s’ha de donar només en el moment de ser elegit per una companyia aèria i no abans, ja que abans de tenir un contracte sobre la taula, difícilment sabrem per què habilitació optar. El curs d’H.T. consta d’una part teòrica, on els pilots aprenen tots els sistemes i procediments específics per a cada tipus d’avió, i d’una part pràctica composta de vuit a deu sessions en un simulador “Full Motion”, on es practiquen els procediments estàndard i les operacions normals i les operacions d’emergència. La formació es completa amb el que es diu el “Base training”. L’operació amb l’avió real en maniobres d’aproximació, pren i enlairament. Finalment, l’alumne és sotmès a una avaluació abans d’inserir en la seva llicència la corresponent habilitació de Tipus i comenci a ser programat en la línia, inicialment sota supervisió.\nAl llarg de la seva vida professional …\nUn pilot obté habilitació per volar diversos models d’avió, ja sigui per interès propi o de la companyia a la qual està contractat. Això permet una major versatilitat a l’hora de poder triar les aerolínies o les destinacions en els que volen operar.\nAixò sí, el cost d’una habilitació per a un tipus específic d’avió, com l’A320 d’Airbus (vàlida per als models A319, A320, i A321) pot costar entre 25.000 i 30.000 euros. Una inversió que pot realitzar el pilot pel seu compte o, sovint i depenent de la situació de mercat, és l’aerolínia la qual costeja l’import de el tot o en part, a canvi que el pilot es quedi treballant un temps determinat en la companyia.\nA punt per a ser comandant\nHi ha dos tipus de convocatòries de selecció de pilots: Alta i baixa experiència. Els alumnes acabats de titular, per lògica, inicialment només podran optar a les convocatòries de baixa experiència generalment destinades a cobrir places de copilot, quedant les d’alta reservades a pilots amb un determinat nombre d’hores totals i en el tipus d’aeronau que es demana i que compleixen tots els requisits per volar com comandants.\nCenyint-nos al pilot novell, i una vegada que es contractat per una companyia, la formació segueix durant els primers vols com a copilot sota supervisió. Aquesta fase dura entre 100 i 120 hores de vol. Un cop superada, ja està a punt per volar com First Officer (copilot) sense cap tipus de restricció.\nPerò… per ser comandant?\nPer poder assumir el gran compromís que comporta ser el responsable final de l’aeronau durant el vol, i de les persones que porta a bord, cal haver acumulat un mínim de 1.500 hores de vol, i superar el curs per comandants que imparteixen les companyies als seus pilots quan arriben a aquest grau d’experiència. En aquest moment la part de llicència que a el principi estava congelada -aquest és el ATPL “frozen” a què fèiem referència una mica més amunt- s’activa, i es passa de tenir una llicència de pilot comercial amb les habilitacions IR i EM a tenir el títol de Pilot de Transport de Línia Aèria (ATPL) complet. Un cop arribat a aquest punt, ja pots exercir oficialment com a comandant de l’aeronau!\n24/05/2021 /0 Comments/Per Jorge Boreadas\nhttps://easbcn.com/wp-content/uploads/2021/05/EAS-Blog-1.png 317 843 Jorge Boreadas https://easbcn.com/wp-content/uploads/2018/01/EAS-Escuela-de-pilotos-en-Barcelona.png Jorge Boreadas2021-05-24 12:31:572021-05-24 12:31:57Ja tinc el títol de pilot, ¿I ara com puc arribar a ser comandant de vol?


Les vaguistes de Movistar protesten contra la renovació del conveni del MWC | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nLes vaguistes de Movistar protesten contra la renovació del conveni del MWC\nLa signatura, que té lloc tres dies després d'haver marxat de la botiga, provoca crítiques cap a BeC, que hi dóna suport\nEscrit per Roger Sánchez BARCELONA Publicat el 05/06/2015\nTot just tres dies després que les vaguistes acordessin, no sense tensions ni discrepàncies, desocupar voluntàriament la botiga que és la seu permanent del Congrés Mundial de Mòbils (MWC, per les sigles en anglès), l’Ajuntament de Barcelona en renova l’oferta de conveni fins el 2023. Poc després, Telefónica fixa la data de la reunió per dijous 4 a les 12 h, al Col·legi d’Advocats de Barcelona.\nDimarts 2 de juny. Primer dia laborable després que les vaguistes marxessin de la botiga del MWC. Cinquant-setè dia de vaga indefinida. I tanmateix, les vaguistes hi tornen. La convocatòria és a les 8.30 h davant la botiga, protegida de plafons que en bloquegen la visió interior i rodejada d’agents de seguretat, alguns dels quals, hores després, parlaran tranquil·lament amb vaguistes, fins i tot interessant-se per l’estat de la qüestió. Fora de la botiga roman, això sí, els cartells superposats divendres passat durant la flashmob: Strike World Centre, Lluita i #ResistènciaMovistar.\nLa marea blava arrenca sorollosa cap a Sant Jaume. Entremig, solidàries, periodistes i les tres futures regidores de la CUP Capgirem Barcelona, camuflades i vestides de blau vaguista. Na Maria José Lecha, na Maria Rovira i en Josep Garganté es passaran l’estona xerrant amb vaguistes o atenent mitjans. En arribar a la plaça, es desplega la pancarta que duen les vaguistes: “MWC. Sense negociació no hi ha renovació”, vinculant la lluita de la vaga amb aquest emblema de la ‘marca’ i model Barcelona. A la pancarta s’hi afegeixen algunes etiquetes fetes servir en les xarxes socials.\n#ResistènciaMovistar, que fa referència a la lluita iniciada el 7 d’abril. #AplazaFirmaMWC, com a crida a tothom qui assistirà a l’acte. I #EnsComprometem??, amb interrogants, fent referència crítica a l’etiqueta que es va fer servir per difondre la signatura del Compromís de les Escales, tot just 15 dies abans, el dimarts 19 de maig. No debades, dels partits signants aquell dia i a posteriori, en la roda de premsa feta el dimecres 27 de maig a la botiga ocupada #OccupyMovistar, només la CUP Capgirem Barcelona ha expressat el seu compromís de no assistir a l’acte, al mateix temps que denunciava que li havia estat comunicat l’acte el diumenge 31 de maig. Per contra, Barcelona en Comú (BeC), Esquerra Republicana (ERC) i Ciudadanos (Cs), signants del compromís, han manifestat que assistiran i donaran suport a la signatura del conveni.\nA mesura que arriben persones o personatges que hom intueix o reconeix -com en Collboni, que arriba sol- que assistiran a l’acte, la concentració els xiula i crida. Poc abans de la signatura, a les 9.45 h, arriba la comitiva de BeC, encapçalada per Ada Colau i Gerard Pisarello, que fan declaracions a premsa. L’arribada i la seva presència a la plaça és alhora aplaudida i criticada. Mentre algunes vaguistes li reconeixen el suport a la lluita, d’altres li critiquen el posicionament actual. Fet i fet, és encara calent i recent tot el que va succeir les darreres hores a la botiga MWC, que les vaguistes van recollir críticament en aquesta crònica de la jornada. Mentre algú crida ‘visca l’alcaldessa’ i hi ha gent que el segueix i l’aplaudeix, les cares dels portaveus dels vaguistes són de cert escepticisme, i d’altres fan comentaris que mostren aquesta aquest recel respecte la coherència de la formació guanyadora de les eleccions. Colau, Pisarello i Mercedes Videl entren a l’Ajuntament, mentre que Jaume Asens i d’altres membres de la llista o de l’equip tècnic de BeC es queden a la plaça.\nQuè s’hi va signar i qui hi va fer què\nLa signatura transcorre normalment. A la mesa, les persones hi representen la ‘part barcelonina’ del congrés de mòbils: el propi Ajuntament -representat per l’alcalde sortint i tots els partits escollits el darrer 24M, a excepció ja dita de la CUP Capgirem Barcelona-, la Generalitat, l’Estat espanyol -representada per la Secretaría de Estado de Telecomunicaciones y para la Sociedad de la Información-, Turisme de Barcelona i la Fira de Barcelona.\nEl que allà s’hi signa és l’oferta que Barcelona adreça a GSMA, qui organitza el MWC, per tal que n’ampliï la concessió del 2018 actual fins al 2023. El digital VilaWeb en destaca aquí alguns dels punts; de moment no hem pogut tenir accés al document signat.\nTotes les mirades es van centrar en BeC, en tant que futur partit governant i signant del Compromís de les Escales, al mateix temps. En acabat del dia, la formació va fer pública aquesta nota, explicant el seu posicionament respecte el conveni, que, afirmen, no tindria relació amb el compromís de les escales.\nEl Compromís de les Escales assegurava un compromís de les forces signants a “suspendre, revertir i no renovar cap contractació pública de serveis amb Movistar ni qualsevol altra empresa que no garanteixi que TOTS els treballadors i treballadores (directes o subcontractats) que intervenen en la prestació de servei o subministre:\n2. se’ls retribueixi amb un salari digne i es garanteixi el mateix salari per un mateix tipus de feina”.\nCaldria veure fins a quin punt, les empreses participants i organitzadores del MWC ofereixen condicions laborals per aquests dies equiparables de les 40 hores setmanals i 2 dies de descans, així com un salari digne i equilibrat. En tot cas, però el paper de Telefónica-Movistar dins del MWC ja serviria per qüestionar de ple aquest model d’esdeveniment, denunciat des d’una perspectiva social en reiterades ocasions [només a La Directa, 1, 2, 3 exemples]. Sigui com sigui, però, el MWC és aplaudit per BeC, que l’ha defensat en campanya electoral, i no qüestionant d’arrel el model de ciutat que comporta. En la reunió amb Xavier Trias del 28/05, Colau li ho va deixar clar.\nPlana l’ombra de dubte sobre si BeC sabia de la signatura amb anterioritat a la resta de partits. Després que es denunciés que Trias havia signat contractes milionaris -que comprometrien l’ajuntament- abans de perdre les eleccions, el ja ex-alcalde va respondre que no signaria res sense l’acord de Colau. A preguntes d’aquest periòdic, el departament de premsa de BeC no ha pogut precisar quan es van assabentar de la convocatòria de la reunió. El dimarts 2, a plaça, però, un vaguista li ho va preguntar a un membre de la llista de BeC qui li va assegurar que se sabia “de feia dies”.\nPremsa de BeC ha destacat que van assistir a l’acte en un exercici “de responsabilitat política”, segons declaracions de Pisarello referides per premsa i recollides per La Directa. La signatura “no es podia estirar més en el temps”.\nQuedarien a l’aire dues preguntes que no es poden resoldre en tant que plantegen fets hipotètics. D’una banda, què hagués passat si BeC -pel motiu que fos- no hagués assistit a la signatura. De l’altra, com hagués influït en aquesta signatura que la botiga del MWC hagués estat encara ocupada per les vaguistes, el dimarts 2.\n#TicTacMovistar, la lluita continua al carrer\nAmb tot, la vaga i la lluita continuen. El mateix dimarts 2 de juny, una quinzena de persones, membres de diferents col·lectius de Ciutat Vella (Barcelona) i vaguistes van ocupar la botiga Movistar de Jaume I. L’acció va durar uns tres quarts d’hora, tot repartint fulls volants i folrant d’adhesius tant l’interior com l’exterior de la botiga, mentre una una patrulla de la Guàrdia Urbana s’ho mirava impassible. En acabat de l’acció, la botiga va haver de tancar més d’hora de l’horari previst.\nEl mateix dimarts a la tarda va tenir lloc una concentració solidària a València on hi havia baixat un autobús de vaguistes de Barcelona. Aquest diari ja en va fer una notícia i la va publicar aquí.\nDimecres 3 de juny, a partir de les 12 h, ha començat el #TicTacMovistar, és a dir, la crida que realitzen els i les vaguistes per fer accions solidàries durant 24 hores, fins les 12 h del dijous, hora en què està fixada la reunió. Seguint aquesta crida, la PAHC Bages ha empaperat dues seus del BBVA, màxim accionista de Telefónica-Movistar. S’espera que la crida i les accions s’estenguin i s’allarguin fins demà, quan ja hi ha convocada una concentració a les 12 h, davant del Col·legi d’Advocats de Barcelona.\nEtiquetes: resistència Movistar, Vaga Movistar Categoria: Economia Visualitzacions: 2372\nEntitats ecologistes celebren la marxa enrere en les prospeccions al Golf de València\nEl sindicalisme combatiu proposa unitat d’acció i avançar cap a una vaga general\nExpulsats de casa a cops de porra


Finalment la Generalitat abonarà la paga extra complerta als seus treballadors | Secció Sindical de la UGT del CSdM\n← El presidente del ICS lidera un gran ‘holding’ sanitario\ndiciembre 30, 2011 · 11:21 am\nFinalment la Generalitat abonarà la paga extra complerta als seus treballadors\nEl 28 de desembre, el conseller d’Economia, en compareixença pública, va admetre que s’havia equivocat, va demanar disculpes als empleats públics i va anunciar que tots cobraríem aquest mes la totalitat del sou de desembre.\nPer la UGT de Catalunya, el Govern no podia fer cap altra cosa; la seva darrera ocurrència ratllava ja la bretolada: cobrar una retenció d’IRPF abans d’haver abonat la nòmina! Des de la UGT ja teníem recollides milers de demandes de treballadors i treballadores pendents de ser presentades al registre a principi de l’any vinent; un cop s’hagués materialitzat l’incompliment legal.\nAhir, 28 de desembre, dia dels innocents, el conseller i el portaveu del Govern van anunciar la rectificació de la Generalitat; i es van comprometre a fer el pagament abans de final de mes. Semblava com si la seva “innocentada” ja hagués anat massa lluny…\nEl conseller d’economia va admetre la seva responsabilitat política i va posar a disposició del president de la Generalitat el seu càrrec. Ha quedat demostrat que el Govern dels millors s’equivoca.\nPerò on estava la consellera del Departament de Governació? I els responsables de Funció Pública? El departament d’economia ha fet el que ha volgut amb els treballadors de la Generalitat i ells com a responsables del personal no han fet res, han estat desapareguts.\nMentre es tractava de fer publi reportatges als mitjans de comunicació per facilitar les seves retallades els va faltar temps, però per defensar-nos davant mesures de dubtosa legalitat ja hem vist el que han fet. Aquí s’ha equivocat més d’un, potser algú més hauria d’assumir responsabilitats polítiques?\nDe ben segur aquests de Funció Pública tornaran a aparèixer aviat, com si no haguessin trencat un plat, a exigir-nos responsabilitat, a explicar pels medis de comunicació que som uns privilegiats, i tota la bateria propagandística que han fet anar per intentar imposar-nos unes retallades desproporcionades i injustes.\nPerò allà seguirem estant. Els treballadors i les treballadores de la Generalitat de Catalunya, la UGT i la resta de sindicats, seguirem plantant cara, defensant els drets aconseguits, les condicions de treball i l’ocupació.\nTotes les assemblees, concentracions, mobilitzacions i altres sistemes de protesta i rebuig han estat fonamentals i cal que tots seguim participant per demostrar la nostra força i compromís envers la defensa de la nostra administració, la de Catalunya, la de la ciutadania de Catalunya.\nNo ho dubteu, el paper de tots els empleats públics ha estat fonamental per aturar-los aquest cop!\nDes de la UGT de Catalunya, us agraïm a tots el vostre compromís i continuem a la vostra disposició per seguir treballant plegats.


Animals – Geobotanica Pityusa\nadmin Posted in\tAnimals\tNo comments\nAnimals, fongs i bacteris: Eliomys quercinus Eliomys quercinus (Liridae) Català: Rata cua blanca Aquest roedor té una subespècie endèmica a Formentera: Eliomys quercinus ophiusae. Abans l’hi havia també a Eivissa però allí hi és extincta per raons desconegudes. És la subespècie dels individus més grossos de tota l’espècie. La rata cua blanca és omnívora, s’alimentaRead more about Eliomys quercinus[…]\nAnimals, fongs i bacteris: Plagiotrochus quercusilicis Plagiotrochus quercusilicis (Cynipidae)Català Aquest cinípid indueix les agalles que a vegades es troben damunt les fulles del coscoll (Quercus coccifera). Dins les agalles es desenvolupen els ous i les larves. Castellano Este cinípido induce les agallas que a veces se encuentran en las hojas de la coscoja (Quercus coccifera).Read more about Plagiotrochus quercusilicis[…]\nAnimals, fongs i bacteris: Serpentes Català: Serps Durant segles Eivissa era coneguda com a illa sense serps. A vegades algú introduïa una serp i mai no vivia gaire temps. L’explicació popular era que el deu Bes protegia l’illa de serps. Una altra explicació és que els eriçons (Erinaceus algirus) mataven les serps. Des de principisRead more about Serpentes[…]\nAnimals, fongs i bacteris: Sus scrofa domestica Sus scrofa domesticus (Suidae) Català: Porc domèstic El porc té suma importància per als pagesos eivissencs. Com que viu en recints relativament petits, la seua influència a la vegetació no és tan gran com la de la cabra i l’ovella. Els porcs aprofiten els rebuigs orgànics, inclòs elRead more about Sus scrofa domesticus[…]\nAnimals, fongs i bacteris: Famílies d’insectes Famílies d’insectes / Familias de insectos / Insektenfamilien / Insect families Cicadoidea (cicades / chicharras / Zikaden / cicadas) Aphrophoridae: Philaenus Coleoptera (escarabats /escarabajos / Käfer / beetles) Chrysomelidae: Chrysolina, Lachnaia Coccinellidae Curculionidae: Rhynchophorus Staphylinidae: Neuraphe Diptera (dípters / dípteros / Zweiflügler / dipters) Tephritidae: Bactrocera Hemiptera (hemípters /Read more about Famílies d’insectes[…]\nAnimals, fongs i bacteris: Macroglossum stellatarum Macroglossum stellatarum (Sphingidae) Català: Papallona colibrí Aquesta papallona, també anomenada bufaforats o borinot carter, és diürna bé que segons la sistemàtica pertany a les papallones nocturnes. Xucla nèctar d’una gran varietat de plantes com que en necessita molt. Es pot observar sovint davant una flor, parada a l’aire comRead more about Macroglossum stellatarum[…]\nAnimals, fongs i bacteris: Spilostethus pandurus Spilostethus pandurus (Lygaeinae) Català Aquesta xinxa menja flors i llavors de moltes plantes. Menja de certes plantes tòxiques per esdevenir tòxica ella per a molts depredadors, per exemple d’Asclepiadaceae, Nerium oleander i Datura. Castellano Esta chinche come flores y semillas de muchas plantas. Come de ciertas plantas tóxicas paraRead more about Spilostethus pandurus[…]\nAnimals, fongs i bacteris: Agrius convolvuli Agrius convolvuli (Sphingidae) Català: Borinot de les corretjoles L’eruga d’aquesta papallona nocturna, també anomenada borinot gris, menja sobretot de Convolvulus i altres espècies de les convolvulàcies. L’imago és migratori i visita flors de moltes espècies. L’espècie té dues generacions a l’any. Castellano: Esfinge de la correhuela La oruga deRead more about Agrius convolvuli[…]\nAnimals, fongs i bacteris: Ovis orientalis aries Ovis orientalis aries (Bovidae) Català: Ovella domèstica Juntes amb la cabra, l’ovella (en altres llocs també anomenada be, en mallorquí me, sobretot per als joves) és una de les dues espècies de bestiar més important a les Pitiüses. N’hi ha una raça autòctona, l’ovella eivissenca. És sulla enRead more about Ovis orientalis aries[…]\nAnimals, fongs i bacteris: Paracentrotus lividus Paracentrotus lividus (Parechinidae) Català: Garota Aquesta espècie és l’eriçó de mar -o, com es diu en eivissenc: es bogamarí- més freqüent a les costes pitiüses. Viu damunt algues i altres plantes i s’alimenta d’elles. Sovint es camufla amb plantes damunt. Castellano: Castaña de mar Esta especie es el erizoRead more about Paracentrotus lividus[…]


STEPV proposa la paralització de l’oferta pública d’ocupació per a 2016 | STEPV\ndimarts 02 febrer 2016 16:52 h\nLa Mesa Sectorial d’avui ha tractar l’oferta pública d’ocupació, les normatives sobre seleccions de direccions i les adjudicacions contínues.\nLa Conselleria s’ha compromés a estudiar les propostes dels sindicats i a donar una resposta el més prompte possible\nQuant a l’oferta, STEPV ha plantejat la paralització de les oposicions en 2016 fins que no s’aborde primer la recuperació de les plantilles retallades i la dotació de detins definitius per al professorat provisional o en expectativa de destí. També ha plantejat que cal partlar prèviament de quin model d’ensenyament volem en les diferents etapes educatives, especialment dels ensenyaments artístics, però també d’EOI, SPES, Formació de Persones Adultes, etc., i després parlar de la dotació de personal.\nTambé ha insistit en la necessitat de plans d’estabilitat per al professorat interí i d’un debat sobre el model d’accés a la funció pública.\nPer a STEPV, si no es tracten prèviament aquestes qüestions abans de parlar d’una oferta pública d’ocupació, estarem construint la casa per la teulada i no pels fonaments. Sense conéixer i debatre el model d’educació infantil, arran de la implantació del programa de 2 anys en els CEIPs, o el futur dels ensenyaments artístics superiors, per posar només dos exemples, no té massa sentit parlar d’oferta per a enguany.\nAquesta qüestió s’agreuja en l’oferta d’ensenyaments artístics, tant en els conservatoris superiors de música i dansa, com en les escoles d’art i disseny. La proposta d’oferta que ha presentat la Conselleria pot condemnar a desenes de docents interins a l’atur si no obtenen plaça en les oposicions de 2016, ja que les places ofertades en alguns casos arriben a cobrir la totalitat de places ocupades actualment per docents interins.\nD’altra banda, quant a la normativa de selecció de direccions, s’ha negociat la que afecta els centres integrats de formació professional, d’una banda, i la que afecta la resta d’etapes educatives, que tenen condicions diferents. STEPV ha mantingut la mateixa postura que en la negociació de la renovació de direccions, i és que ha de ser la comunitat educativa la que seleccione la direcció del centre i no unes comissions en què l’administració té un pes considerable qui ho decidisca.\nFinalment s’ha tractat la nova normativa d’adjudicacions contínues, que s’adapta a l’acord de professorat interí després de la sentència guanyada per STEPV contra l’acord de 2010, i també s’adapta a l’addenda a l’acord signada en el mes de desembre per a cobrir els llocs de difícil provisió.\nLa Conselleria s’ha compromés a estudiar les propostes dels sindicats en totes les normatives tractades i a donar una resposta el més prompte possible.\noferta pública d'ocupació mesa sectorial direccions\n02 febrer 2016 / 20:05 h\nPor fin alguien que ha visto el desastre de organización que hemos arrastrado durante tantos años donde antes de que personas que hace años no han obtenido aun destino y tenemos que ver como se siguen ofertando plazas sin saber donde tendrán cabida los aspirantes aprobados, alguien que ha visto que primero tenemos que ver que queremos y como lo queremos y después ya lo dotaremos del capital humano necesario\nArtur Cortina Marti\n02 febrer 2016 / 23:44 h\nHe llegir la vostra proposta d’ajornar les oposicions, igual esteu encertats i tot però, sé d’ opositors què porten més de quatre mesos preparant el què voleu posposar.\nS’ha de dónar una resposta ràpida i més quan tots estem sabedors de l’esforç que realitzen els aspirants.\nAnna Micó Tormos\n03 febrer 2016 / 08:46 h\nAleshores a STEPV, què defensem? Pensava que l’estabilitat de les plantilles, però de cop i volta resulta que una oferta pública de places mínimament decent, suposa un problema per a l’estabilitat del professorat? Acas centres educatius amb plantilles del 40% de professorat interí suposen estabilitat per al propi centre o pels propis interins?\nSóc interina, i per la meua posició en borsa, tinc garantida la feina pràcticament a l’inici de cada curs. Però cada curs a un centre diferent. Açò és donar-nos estabilitat als interins? No és més estable poder tindre una plaça de funcionariat a un centre en el que ja no t’has de moure més?\nA banda, a una oposició no compta solament la prova, sinó els mèrits (concurs-oposició). Un aprovat d’un funcionari interí amb serveis prestats és superior a un 10 d’un opositor que no te serveis (pura matemàtica). No és açò suficient garantia per a que els interins traguem una plaça?\nEn aquest aspecte sóc totalment contrària a les raons que dóna STEPV per a no treure places a les oposicions.\n03 febrer 2016 / 20:18 h\nI que passa amb els interins que no aproven?, que seran la majoria. Jo crec que quan parlem de l’estabilitat dels interins no té molt sentit parlar dels que aprovaran l’oposició, perquè després simplement deixaren de ser interins. Si no es garantix una estabilitat per als que estem en borssa, si no s’establixen prèviament les necessitats reals de places…,continuarem veient com s’oferixen unes poques places a l’any i persones que tenen destí pràcticament assegurat en la borsa de treball encara que aproven l’oposició (si no obtenen plaça) veuen com eixe destí pot veure’s en perill. Organitzem tot i després a opositar, i els que ja han començat a estudiar perquè més hauran fort per a l’any que ve\n13 febrer 2016 / 19:37 h\nEn la següent notícia trobareu què proposa STEPV, perquè considera que l’oferta pública d’ocupació de la conselleria suposa començar la casa per la teulada:\n16 febrer 2016 / 14:13 h\nNo és lògic deixar a profes, com els de EOI d’anglés sense destí definitiu i convocar oposicions. Estic d’acord amb l’STPV en demanar prudència.


"Diàlegs oberts a la ciutadania", per saber més sobre els candidats al consell rector de l'IMPD | Asem Catalunya\n“Diàlegs oberts a la ciutadania”, per saber més sobre els candidats al consell rector de l’IMPD\nA continuació publiquem una informació que ens ha arribat de l’Ajuntament de Barcelona, sobre les eleccions al Consell Rector de l’IMPD, al qual com ja sabeu dos socis de la nostra entitat es presenten com a candidats. Es tracta d’una sèrie de “Diàlegs oberts”, on line, que se celebren en les pròximes setmanes i que ens permetran conèixer més sobre les propostes que es presenten. En el nostre cas, s’ha de tenir molt al cap la data del proper 26 d’abril.\n(Al final també hi ha un link per saber si estem o no inclosos en el cens electoral i els passos a seguir per ser-hi).\nVols conèixer els candidats i les candidates que es presenten a les eleccions 2021 del Consell Rector de l’Institut Municipal de Persones amb Discapacitat (IMPD)?\nVols tenir més clar a qui votar a partir de l’1 de juny?\nVine als ‘Diàlegs oberts amb la ciutadania’! Són espais de trobada en els que podràs escoltar el programa electoral de les candidatures i preguntar el què vulguis saber.\nEls diàlegs amb els candidats i les candidates, es faran:\n– En línia i no presencialment, com a mesura per contenir la propagació de la Covid-19\n– De les 16.30 hores a les 18.00 hores\n– N’hi haurà un per cada sector de la discapacitat, els dies-\n-Dilluns 26 abril, amb les candidatures del sector de les persones discapacitat física u orgànica. Enllaç per connectar-se en directe: https://youtu.be/zQoIUhRVOQA\n-Dimarts 27 abril, amb les candidatures del sector de les persones en situació de trastorn de salut mental. Enllaç per connectar-se en directe: https://youtu.be/2Qh8zrh4tYs\n-Dimecres 28 abril, amb les candidatures del sector de les persones amb discapacitat intel·lectual. Enllaç per connectar-se en directe: https://youtu.be/Uq0ywFWlv50\n-Dilluns 3 maig, amb les candidatures del sector de les persones amb discapacitat visual. Enllaç per connectar-se en directe: https://youtu.be/ZriY8MryAdc\n-Dimecres 5 de maig,amb les candidatures del sector de les persones amb discapacitat auditiva. Enllaç per connectar-se en directe: https://youtu.be/rR9ZE_-laq8 \nEls diàlegs oberts comptaran amb servei de subtitulació i interpretació en llengua de signes.\nPots consultar informació de cada candidat i candidata clicant a l’enllaç Coneix els candidats i les candidates a les eleccions 2021 del Consell Rector de l’IMPD.\nI pots comprovar si estàs al cens electoral per poder votar o inscriure-t’hi si no hi ets, en aquest enllaç.


El CN Olot decidirà conjuntament amb els socis si els deixa de cobrar alguna quota mentre duri la crisi del coronavirus - Ràdio Olot\nEl CN Olot decidirà conjuntament amb els socis si els deixa de cobrar alguna quota mentre duri la crisi del coronavirus\nLa propera assemblea de socis està prevista pel 24 d’abril, i si no es pot fer, s’anirà endarrerint setmana a setmana. Mentrestant, el club ha començat a fer per Youtube i Instagram les classes dirigides que habitualment fa al gimnàs. Ho farà cada dilluns, dimecres i divendres.\nLes instal·lacions del CN Olot, buides aquests dies (Pau Masó)\n#Fitness #ActivitatsDirigides 🤸 Demà comencem les classes dirigides online a través de les xarxes socials d’Instagram i YouTube. Ens ho explica la Glòria, la nostra coordinadora!#Olot #LaGarrotxa #Esport #JoEmQuedoACasa #JoEntrenoACasa #CNOlotACasa pic.twitter.com/sM4GNdFG7L\n— Club Natació Olot (@CNOlot) March 17, 2020\nTres dies a la setmana (dilluns, dimecres i divendres), al matí i a la tarda (a les 11 i a les 6), l’equip de fitness del Club Natació Olot mantindrà en forma tota aquella gent que ja participava a les activitats dirigides. La diferència és que ara no es faran presencialment al gimnàs del club, sinó a distància, a través de Youtube i Instagram. D’aquesta manera, diu la presidenta, Gemma Soy, el CN Olot vol demostrar que no es queda de braços plegats. Soy hi afegeix que decidiran conjuntament amb els socis si se’ls deixa de cobrar alguna quota mentre duri el tancament de les instal·lacions.\nEls socis del CN Olot tindran la paraula en la propera assemblea general. Està prevista inicialment pel 24 d’abril, però, a hores d’ara, res és segur.\nLa crisi del coronavirus no només ha afectat el dia a dia del Club Natació Olot. També ha obligat el club a cancel·lar la Mitja Marató de la Garrotxa i la cursa popular de 10 quilòmetres, que estaven programades pel 19 d’abril. L’entitat tornarà als participants que ja s’hi havien apuntat l’import de les inscripcions. Aquest 2020, la Mitja ja no es farà a causa dels pocs forats que hi ha al calendari.


Escrit per Dixie Edith.Semlac / La Independent\tdimarts, 9 de juny de 2020 13:57\nUn tauler d'estadístiques realitzat en temps record, a partir de l'aliança entre la premsa i l'acadèmia.\nAquest tema ha acaparat l'atenció informativa en els últims dos mesos a Cuba, després dels primers casos positius de la Covid-19."Pres de Covid-19 Cuba Data" o "amb dades de Covid-19 Cuba Data", són referències freqüents en aquests temps, tant en la premsa, com en el butlletí de notícies d'un centre científic o una informació publicada per organitzacions internacionals.\nPerò moltes persones potser no sàpiguen que darrere de tot aquest processament estadístic, que actualitza pràcticament en temps real les xifres de la pandèmia a Cuba, s'amaguen també els quefers d'una dona periodista, apassionada per la ciència i les possibilitats que brinden les noves tecnologies de la informació i les comunicacions.\nIramis Alonso Porro, des de 2007 directora de la revista Joventut Tècnica (JT) de la Casa Editora Abril, va conversar amb SEMlac sobre aquest projecte que, insisteix, "està fet per moltes mans".\nDes de l'inici, un interrogant va cridar l'atenció de no poques col·legues. Per què fer tot el treball de crear una aplicació d'estadístiques, si el Ministerio de Salud Pública (MINSAP) divulga, diàriament, les dades de l'avanç de la malaltia ?\nPer a Alonso Porro, el motiu inicial va ser bàsicament organitzatiu: "Des de l'inici de la Covid-19, a partir del seguiment de la seva evolució al món, a la revista vam comprendre que un dels punts més complexos per a la cobertura periodística serien dades i estadístiques, pel volum que podria generar-se i la capacitat real per seguir-les", va relatar.\nSegons el parer de la també professora de la Facultat de Comunicació de la Universitat de l'Havana, el repte no només estava en el processament numèric pròpiament, sinó també en la possibilitat per derivar anàlisi o previsions de les xifres.\n"No és el mateix extreure dades dels comunicats diaris, que tenir-los organitzats de manera que et permeti filtrar i mostrar gràfics interactius", va precisar a SEMLac la periodista de 51 anys.\nEn aquest afany de comptar amb bases d'informació per poder fer un periodisme més interpretatiu, Alonso Porro va comptar amb el suport d'un altre col·lega, Ernesto Guerra, cap de redacció de JT i amb experiència en el treball del periodisme de dades.\nJunts es van acostar al doctor Yudivián Almeida, de la Facultad de Matemática y Computación de la Universidad de la Habana, qui va organitzar el procés i va permetre generar el que ell mateix en diu un "ecosistema de desenvolupament", que inclou un lloc web, una aplicació per a mòbils amb sistema Android i un bot de Telegram (@ Covid19cubadata_bot).\n"Així podem tenir, en paral·lel, una visió global de la pandèmia al món i a Cuba, també a nivell municipal. Les dades desagregades poden ser útils a col·legues i personal investigador. A més, el format JSON en què està construïda la base de dades permet compartir-ho de forma oberta, ja que es pot descarregar i usar-se lliurement per a altres projectes", va valorar Alonso Porro.\nSegons el parer d'aquesta col·lega, un dels valors fonamentals del projecte és el treball en equip, compartit per programadores, periodistes i estudiantat, que constantment suggereixen nous encreuaments d'informació, també a partir de suggeriments i de les recerques de la ciutadania.\n"Som al voltant de 17 persones vinculades a JT, al projecte infocomunicatiu Postdata.club i a la Facultad de Matemática y Computación, de la Universidad de la Habana. Però també hi treballa un noi de la Universitad de Oriente i els equips Cusobu y Daxlab (dues microempreses que desenvolupen sistemes informàtics). D'ells, quatre som dones: tres periodistes i una dissenyadora", ha precisat Alonso Porro.\n"En el projecte no hi ha jerarquies. Es treballa de manera horitzontal, encara que Yudivián Almeida funciona com a coordinador, per la seva experiència com a programador i professor ", ha afegit.\nLa rutina és àrdua. Periodistes de JT i Postdata alimenten manualment les dades de sistema cada dia, al matí, quan el MINSAP allibera la seva part. Aquestes dades es comproven perquè no hi hagi errors, cosa que a l'inici feien de manera manual, però a poc a poc també es va anar automatitzant.\nDesprés li toca el torn a la programació i més tard s'actualitzen tots els canals i es comparteix el resultat en xarxes socials.\n"A més, el bot de Telegram inclou missatges de bé públic i altres materials. La dissenyadora, per descomptat, és clau, perquè va generar tota la proposta gràfica, la paleta de colors, els banners i ideogrames per als diferents formats i segueix generant, dia a dia, a comanda, segons les necessitats de l'equip", detalla Iramis Alonso.\nHan identificat claus i bones pràctiques per a la comunicació d'una contingència sanitària?\n"Primer de tot, des de la meva experiència, és comprendre que estem davant d'un procés, que vivim en una circumstància envoltada d'incertesa i que això implica ser molt transparent i rigorosa, contrastar la informació tot el que es pugui, sobretot amb fonts especialitzades, científiques, per evitar les notícies falses.\n"Però també implica donar un marge a l'error, perquè estem construint en la mesura en què succeeixen els fets i s'està generant nou coneixement sobre la malaltia de manera accelerada. En aquest sentit, l'honestedat i rectificar quan sigui procedent són claus per no perdre la credibilitat.\n"Després, és important ser coherent amb el perfil editorial i escoltar el públic: què li inquieta, quins són els buits informatius; no menystenir cap reflexió o pregunta i comprendre també que els lectors, aclaparats per la mateixa circumstància que viuen, en algun moment ho estaran per la informació constant que s'emet.\n"Per tant, ens toca diversificar els formats en què es presenta la informació, les propostes de contingut i esforçar-nos per seguir abordant altres temàtiques. I no oblidar-nos de mirar amb lupa als grups que estan en major vulnerabilitat: dones o gent gran, entre d'altres, que solen passar inadvertits davant de situacions d'emergència com aquesta".\nEl desafiament de el temps\nAbans d'arribar a JT, Alonso Porro va formar part dels equips de recerca del diari Joventud Rebelde, en la passada dècada dels noranta i, a inicis dels 2000, a la revista Bohèmia.\nEn aquestes publicacions es va especialitzar en les cobertures científic tècniques i de desastres, experiències que va portar els llibres A mal tiempo, Periodismo. Cobertura de huracanes en Cuba (2010), al costat de col·legues, Bàrbara Avendaño i Mario Antonio Pradas, i Mujeres Científicas en las Américas. Les seves històries inspiradores (2012), també com a part d'un col·lectiu d'autors i autores, entre altres publicacions.\nAmb vocació feminista, Alonso Porro també ha treballat temes de gènere com la violència, l'assetjament i la salut sexual i reproductiva.\nEntrenada per les rutines d'una professió com el periodisme, que no té horaris, aquesta col·lega reconeix, però, que en temps de pandèmia la conciliació entre el seu treball i les responsabilitats domèstiques "és el veritable desafiament quotidià, perquè han desaparegut els horaris" .\n"Encara que sembli increïble, ara reposo menys que abans i tinc menys temps per distreure'm. El meu dia acaba gairebé sempre sobre les dues de la matinada", ha afirmat a aquest servei.\nEl treball en JT implica organitzar un equip per al teletreball, tenint en compte que no totes les persones tenen condicions adequades per a connectar-se i les dificultats per accedir a fonts d'informació en una circumstància tan complexa com l'actual, on moltes persones treballen a casa seva o dediquen molt de temps a l'enfrontament a la malaltia.\n"Tot això cal fer-ho sense oblidar el perfil de la publicació, tractant d'innovar en un context on som molts professionals reportant sobre un mateix assumpte, en un període de temps que s'allarga", ha detallat la periodista.\nA banda, Alonso Porro dirigeix la revista, i a la seva tasca habitual de planificació i edició hi ha sumat una part de la gestió de xarxes socials. "El ritme és intens i a temps complet. La major part del meu dia la passo darrere de l'ordinador o amb el mòbil a la mà", ha precisat.\nSegons aquesta periodista, les tasques domèstiques "entren" en els intervals entre la conferència de premsa i la Taula Rodona, dos espais informatius clau que transmet la televisió en aquests dies de pandèmia. Mare dues vegades -d' un estudiant universitari i una de "pre" (batxillerat) -, explica que les tasques, per sort, són compartides amb la resta de la família.\n"A cadascú li toca una part, si bé la cuina és el meu regne, ja que la gaudeixo i em relaxa", confessa.\nEt consideres una dona emprenedora?\n"Tot el temps. No hi ha un minut de la meva vida que no estigui cuinant una idea nova, gairebé sempre a la revista, però també buscant oportunitats per desenvolupar altres projectes relacionats amb la gestió inclusiva de riscos de desastres, un assumpte que m'apassiona.\n"D'aquí al periodisme científic especialitzat, que és el que més he fet, vaig transitar per diferents mitjans de premsa fins a trobar aquell on podia concretar la idea que tenia de com havia de ser una revista afiliada a aquest concepte. Per fer-ho, he hagut de prendre alguns riscos i ser flexible també. Més enllà d'això, difícilment deixo escapar oportunitats per al meu creixement personal i professional, sobretot aquelles que impliquen un desafiament. La vida és un aprenentatge permanent i m'agrada experimentar i formar equip ".\nmario antonio pradas\nTenim 1233 persones visitants en línia\nVisites del contingut : 22817821


L'elecció de KVM | socaqui.cat\nLa virtualització, en les seves diferents opcions, permet executar en una mateixa màquina diferents sistemes operatius al mateix temps. Això si, sempre i quan la màquina física disposi de prou recursos per a fer-ho.\nÉs una opció molt recomanable en entorns empresarials per diferents motius. En primer lloc perquè permeten disposar de noves màquines en pocs minuts. Milloren la capacitat de gestió de maquinari. Faciliten el disseny d'una estructura tolerant a falles, la inversió és clarament inferior, etc.\nSi bé a nivell de popularitat VMWare és el més important, en el món del programari lliure hi ha dos sistemes de virtualització que dominen per sobre els altres. Es tracta de XEN (actualment Citrix en comercialitza una versió i en patrocina el desenvolupament) i KVM (Kernel Virtual Machine). Hi ha altres opcions com VirtualBox (més encarada a Desktop i actualment en mans d'Oracle), o OpenVZ ( basat en contenidors), etc.\nActualment el més instal·lat, i amb diferència, és XEN. De fet moltes empreses que es dediquen a comercialitzar serveis de CloudComputing o VPS (Virtual Private Server) basen la seva infraestructura en aquest sistema de virtualització.\nÉs cert que hi ha moltes característiques que diferencien Xen de KVM, però la principal és la que es deriva del nom del segon (kernel). KVM, que utilitza qemu, és un mòdul del Kernel de Linux, mentre que Xen és un sistema de paravirtualització, és a dir una capa per sobre del nucli del sistema. Això vol dir que per a utilitzar Xen es necessita un kernel especial, mentre que amb KVM només cal carregar un mòdul.\nHi ha infinitats de comparacions entre els dos sistemes, i depenent de qui les faci els resultats són més favorables a un o a l'altre. El que cal dir, però, és que els dos sistemes estan prou madurs i tenen la qualitat suficient com per ser utilitzats en entorns de producció.\nFa més d'un any, i després de llegir força documents i articles per internet, em vaig decantar per KVM i la veritat és que n'estic molt satisfet. No només per tots els avantatges que m'ha donat a mi, i per tant a l'empresa per la que treballo, sinó dos motius molt importants. El primer és que no m'ha donat problemes d'estabilitat i això sol ja és important. I el segon és que vaig encertar amb l'elecció.\nKVM s'ha convertit en el sistema de virtualització per defecte de RedHat en les seves versions empresarials. Això vol dir que el principal distribuidor comercial de GNU/Linux aposta decididament per KVM. Recentment Novell SuSE Enterprise Linux també ha decidit optar per KVM, i hi ha hagut moviments semblants de IBM i altres. En el futur és possible esperar moviments de Oracle, que disposa de Oracle VM i Oracle Enterprise Linux (Basat en RedHat) que basen el sistema de virtualització en Xen. A tots aquests moviments cal afegir el fet que Ubuntu també aposta per KVM com a solució de virtualització. Això no vol dir que totes aquestes versions de GNU/Linux abandonin la possibilitat d'utilitzar Xen en les seves instal·lacions.\nCaldrà veure què passa amb DELL ja que s'ha comentat que oferirà com a opció de virtualització en els seus servidors a Oracle VM.\nMoltes vegades he parlat de virtualització amb proveïdors de l'empresa on treballo i utilitzar KVM era per ser tractat de boig. En primer lloc perquè era (i encara és) força desconegut, i segon perquè hi ha solucions que van de marevella amb Windows!\nDoncs més d'un any amb Debian Lenny i KVM i molt satisfet, no només per l'any sinó també pel futur.\nllegit 2458 vegades


Els governants estan definitivament compromesos deliberadament intencionada contra la minoria musulmana a la ciutat de Mollet per enganyar als ciutadans i aconseguir el seu suport en les properes eleccions municipals acusant als musulmans de radicalisme i fer xantatge.\nHan sentit la possible pèrdua dels nostres vots, que hem estat sempre socialistes, en les pròximes eleccions municipals pel tracte racial i desigual. Amb aquestes acusacions volen legitimar, augmentar el rebuig i fer créixer la discriminació cap al col•lectiu musulmà a la ciutat com si estiguéssim en uns camps de concentració alemanys.\nLes dones musulmanes són el sector més castigat per aquesta discriminació, especialment les que porten el mocador al cap (l'hijab), provocant que la dona musulmana amb mocador no formi part de les dones que acaben de celebrar el dia de la dona.\nEl que demanem són drets constitucionals reconeguts i establerts a Espanya com qualsevol minoria religiosa dins de la comunitat espanyola i catalana, ni més ni menys.\nAl mateix temps permeten i autoritzen a l'Església Evangèlica obrir un nou centre religiós i ens demanen a nosaltres sortir de la ciutat. No entenem el per què d'aquestes injustícies, la discriminació i la marginació de la minoria musulmana de Mollet. Qui recollirà darrere de tota aquesta criminalitat? l'única resposta veritable és:\n«Expulseu de la ciutat! Són gent que es tenen per purs! »7:82 Qur'an


Casa Molines - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Antón Maestre)\nLa Casa Molines és una família andorrana i el nom que rep popularment l'empresa familiar Molines Patrimonis. Actualment un dels projectes més ambiciosos que duu a terme és el desenvolupament urbanístic sostenible de la Margineda a la parròquia d'Andorra la Vella.\nLes germanes Molines, Carmen Maestre i Maria Maestre es van encarregar del patrimoni familiar després de la mort del seu pare a la dècada de 1950. L'any 2001, Carmen Maestre va constituir Molines Patrimonis, empresa dedicada a la gestió del patrimoni de la família Cardelús-Maestre.\nEls orígens més antics documentats de la família es remunten al cavaller portugués Martín de Moles que es va establir al segle xiv al Principat d'Andorra i al Comtat d'Urgell. Els Moles van adquirir entre el segle XVI i el xix molt patrimoni, sobretot a Andorra la Vella, les Escaldes i Canillo. Incloent la finca de la Margineda, "que constitueix el domini territorial privat més antic del Principat".\nAl segle xix és quan es va produir l'enllaç entre Maria Núria Moles i Antoni Maestre, aquest últim dit ja Molines.\nMartín de Moles, cavaller del segle xiv.\nJoan Moles o Joan Margarit, cardenal del segle xv.\nAntoni Moles (segle XVIII), va encarregar l'anomenat Quadre de les Ànimes al pintor barroc Joan Casanovas.\nPere Mateu Moles, Veguer Episcopal al segle xviii.\nBonaventura Maestre Moles, síndic general al segle xix.\n↑ «Mor Maria Maestre, autora de grans actes de beneficència» (PDF). Viure als Pirineus, 2010. [Consulta: 21 novembre 2010].\n↑ 2,0 2,1 «Història». Patrimoni Molines. [Consulta: 21 novembre 2010].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Casa_Molines&oldid=24967056»\nDarrera modificació: 19 set 2020 a les 12:58\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 set 2020 a les 12:58.


Com podar les plantes de marihuana- Alchimia Grow Shop\nQuina exposició solar rebran les nostres plantes de cànnabis?\nQuin tipus de substrat utilitzar?\nMicroclima de la zona on es cultivi\nPoda apical en el cànnabis\nPoda FIM a les plantes de marihuana\nSuper Scrooping en el cànnabis\nPoda de branques baixes a la marihuana\nAbans de començar a realitzar les podes a les plantes hem de saber quin tipus de plantes volem cultivar, depenent de la seva grandària; petit, mitjà o gran haurem de tenir en compte l'espai del qual disposem juntament amb les limitacions externes al cultiu que se'ns puguin presentar tant en el cultiu d'interior com en el d'exterior. Així doncs explicarem els diferents tipus de podes que podem aplicar a les plantes segons es cultivi en interior o exterior tenint en compte les possibles limitacions que ens puguem trobar en els diferents tipus de cultiu.\nPlanta de marihuana gran\nEn el cultiu d'exterior haurem de tenir en compte diversos factors que poden ajudar-nos a escollir entre les diferents tècniques de control d'altura que procedirem a exposar.\nDepenent de les hores de sol directe que disposem per al cultiu del cànnabis posarem en primer lloc decidir en quin mes de l'any plantar; si plantar abans, a l'inici de la primavera, o després, a finals de primavera-inicis d'estiu. Si ho fem abans les plantes creixeran més, i més atencions requeriran. Del contrari, com més tard es plantin, més petites queden i menys cures rebran.\nÉs possible que a les terrasses i jardins les hores de sol canviïn molt segons l'època de l'any, de manera que haurem de controlar el nombre d'hores de sol que hi ha en cada període de l'any en què cultivem per adequar-nos millor al tipus de cultiu o poda a realitzar. Cal destacar que en aquells països que es trobin prop dels tròpics les condicions ambientals solen ser força diferents, així que també cal tenir en compte la latitud en el cultiu de marihuana.\nAquest factor és important perquè si tenim poques hores de sol durant la primavera/estiu i aquestes augmenten a mesura que avança l'estiu/tardor podrem tenir unes plantes d'una grandària mitjana però amb una gran producció de gran qualitat. Val a dir que com més hores de sol directe tinguin les plantes millor més grans, compactes i saborosos quedaran els cabdells.\nHaurem de tenir en compte on estaran plantades les plantes i el substrat utilitzat. Haurem de saber que si la planta de marihuana no té limitacions d'espai com en el cas de cultivar-se en ple sòl i aquesta disposa d'un substrat oxigenat, una alimentació equilibrada i uns regs adequats durant el seu creixement les plantes creixeran espantades i sense control podent-se convertir en un arbre i acabar aconseguint altures de més 5m segons la varietat cultivada.\nEn el cultiu en test ens podem ajudar d'aquesta limitació radicular per evitar un creixement sense control com en el cas d'estar plantades en ple sòl. Els testos ideals variaran segons la producció i grandària de la planta que vulguem tenir. Per a unes produccions de mitjanes a altes haurem d'utilitzar uns testos d'uns 50-70L de capacitat fent diversos trasplantaments, començant per un test petit i acabant a la final de 70L. Hem de destacar que a més trasplantaments les plantes tindran unes distàncies internodals més curtes quedant una planta més compacta i sent, a la vegada, més productiva.\nCaldrà conèixer el micro-clima que tinguem en el lloc en què s'hagin de plantar i cultivar les llavors de marihuana, haurem de saber si l'ambient de cultiu en el nostre jardí, terrassa o balcó és un medi humit o sec, amb clima assolellat, amb més o menys calor, exposició al vent, pluges, etc\nCamp de cànnabis\nSi sabem que llocs de les nostres terrasses, balcons i jardins pequen d'excés d'humitat o on hi ha més exposició solar, etc, tindrem més coneixements dels possibles problemes de cultiu que poden derivar durant el transcurs del cultiu.\nCom a exemple podem posar un emplaçament molt sec, amb molta exposició solar on la humitat relativa és molt baixa durant l'estiu i tardor. En aquest lloc de cultiu estem exposats a plagues d'àcars, tipus aranya roja, micro-àcars, etc.\nPer contra en un emplaçament de cultiu amb molta humitat, poca ventilació, baixes temperatures i pluges de tardor segur que tindrem plagues de fongs com la botritis, l'oïdi, el Phytium, la podridura radicular, etc.\nEn els casos en què hi hagi aquests factors ambientals extrems podem podar les parts baixes més febles amb més facilitat de ser atacades per bestioles o infectades per fongs. A banda ens podem ajudar fent prevencions amb oli de neem o Propolix i evitar d'aquesta manera les possibles infeccions o atacs de bestioles.\nAixí doncs per tenir èxit en el cultiu del cànnabis, serà tan important escollir correctament el tipus de llavor de marihuana feminitzada o regular com l'emplaçament on es realitzi el cultiu i les preferències de cada cultivador.\nLa poda apical és de les més conegudes per la gran majoria de cultivadors de cànnabis ja sigui en exterior o interior. Permet controlar l'alçada de les plantes d'una manera senzilla i eficaç.\nAquesta poda consisteix a tallar l'àpex de la planta mitjançant unes tisores, ganivet, full de tall, cúter, navalla etc, prèviament esterilitzada per evitar infeccions durant la cirurgia apical. Com més nets siguin els talls realitzats a les plantes menys estrès patiran, recuperant abans de l'aturada en el creixement produït en les plantes pel tall.\n2a poda apical doble\nAbans de tallar l'àpex hem de tenir en compte que a la planta no creixerà res per sobre del tall, només les parts que hagin quedat per sota del mateix seran les que es desenvolupin volent ser les noves puntes principals sent necessari tenir una mida mínima de planta per poder podar amb certa lògica.\nLa mida de la planta pot variar segons necessitat i època de l'any en què ens trobem. Si les plantes es germinen a l'inici de la primavera es farà necessària la poda per controlar la seva altura en el cas de requerir com en el cas d'evitar ser detectades per transeünts. Per contra, si plantem més tard a prop de la tardor quan les plantes es posen a florir i en tenir una mida més reduïda no serà necessària realitzar cap poda ja que la producció de cabdells podria veure's seriosament minvada.\nCom més branques tingui la planta més puntes principals tindrà per poder produir una major quantitat de cabdells augmentant la producció final. Quan puguem la punta principal les auxines de les plantes s'escampen per la resta de branques que queden a la planta centrant-se en les copes de les puntes principals augmentant la seva vigorositat i competint a la vegada per convertir-se en la nova punta principal. És una poda adequada per realitzar plantes mare de marihuana.\nLa poda FIM a les plantes de cànnabis va ser descoberta per error realitzant la poda apical. És un procés semblant a la poda apical tot i que el tall és diferent. En anglès es coneix com Fuck, I Missed.\nAquest tipus de poda es realitza per multiplicar els brots principals i laterals sense haver de renunciar als brots superiors com en el cas de la poda apical. Aquesta tècnica de poda la podem utilitzar tant en el cultiu d'interior com en el d'exterior i també en el cas de voler realitzar plantes mare.\nEs tracta bàsicament de fer un tall en els rovells de les puntes però evitant tallar el brot sencer de manera que quedi un tros del brot\nPoda després d'uns dies\nsense tallar. Podem tenir com a referència per al tall una mesura de 2/3 parts dels nous brots. Si fem bé el tall ens haurien d'aparèixer després d'uns dies d'aturada un mínim d'un parell de noves puntes i un màxim no establert encara que no acostuma a ser superior a 5 puntes.\nEn el pitjor dels casos poden no sortir cap punta convertint-se en una poda apical de manera que no hi ha perill si fallem.\nPot no ser considerada com una poda al 100% ja que no implica cap tall per a la planta.\nRight I burn it\nAquesta poda es basa en cremar els pistils dels cabdells creant una mitosi o càncer en les parets cel·lulars fent al mateix temps que es multipliquin les cèl·lules. Es creen nous brots florals exempts de fulles, obtenint uns resultats excepcionals amb molta més producció que la que s'hagués tingut sense tocar les plantes.\nPer a aquest tipus de poda o crema es fa necessària que la planta porti cabdellant com a mínim uns 20 dies. La planta ha de tenir suficient flor com per poder reproduir novament, si ho fem abans d'hora el resultat pot no ser el desitjat.\nLa manera més coneguda de fer ramificar les plantes de marihuana és realitzant la poda apical, encara que existeixen altres opcions que no passen per tallar cap part de la planta.\nAquest és el cas de la tècnica coneguda com Super Scrooping la qual es basa en redirigir les branques cruixint-les per guiar les puntes principals en horitzontal fent que les altres branques més properes a la tija principal adquireixin protagonisme amb un creixement vertical.\nPer realitzar bé aquesta tècnica s'ha de trencar la branca, cruixint-la de manera que quedi mig trencada, desfilada però sense que arribi a trencar-se del tot. Al cap d'uns pocs dies les plantes s'hauran recuperat creant un call en el lloc on es va produir el trencament acabant per recuperar del tot i sense cap contratemps. Les branques queden obertes en horitzontal per aconseguir una major producció de cabdells.\nArribat aquest moment podem lligar les puntes per guiar la planta i que segueixi creixent a l'ample en comptes de dalt. Aquesta tècnica es pot anar repetint quan sigui necessària, fins i tot en floració, com per exemple quan la tija principal ha crescut en excés i la punta del cabdell es pugui cremar per estar massa a prop del focus sense opció a pujar-lo per falta d'altura a l'armari. En aquest cas cal dir que seria adequat lligar la planta al sostre de l'armari de cultiu amb fils perquè la planta no hagi de gastar molta energia en intentar recuperar i aixecar la part danyada.\nLa poda de baixos és una de les més conegudes i útils tant per als cultivadors d'interior com per a les d'exterior. Es realitza amb la finalitat de centrar totes les energies en les parts superiors de les plantes per aconseguir la màxima producció i concentració de cabdells.\nSi no es realitza la poda de baixos les plantes aquestes divideixen la seva producció de cabdells per tota la planta creant cabdells "morralla" que no solen compactar ni madurar al mateix temps que ho fa la part més alta de la planta per una falta de llum en les parts més baixes.\nAbans d'acabar el post hem de destacar que l'ús de les podes en les plantes de marihuana s'han d'aplicar en aquells casos que siguin necessàries. És possible realitzar una barreja de diferents podes per obtenir els millors resultats, però hem de tenir clar el moment ideal per realitzar el tall ja que com més control de la planta tinguem més producció i millor qualitat de cabdell ens aportarà al costat d'una major facilitat en el cultiu.\n18-08-2014 Autocultiu de marihuana en exterior\nComentaris a “Com podar les plantes de marihuana” (0)\nVols donar la teva opinió sobre "Com podar les plantes de marihuana" o preguntar sobre aquest post?


Rana Plaza: Resposta de la CRN a l'insuficient aportació d'1.1 milió de Benetton - Campanya Roba Neta - Campanya Roba Neta\nRana Plaza: Resposta de la CRN a l’insuficient aportació d’1.1 milió de Benetton\n| 20 abril 2015\nEl passat divendres quedava només una setmana per a la commemoració del segon aniversari del pitjor accident que mai ha patit la indústria tèxtil, arrel de l’enfonsament de l’edifici Rana Plaza a Bangladesh.\nEn motiu d’aquest trist aniversari, des de la Campanya Roba Neta (CRN) en cooperació amb les aliances sindicals fem una crida mundial a l’acció per exigir que les persones supervivents i les famílies de les víctimes del Rana Plaza rebin immediatament la indemnització completa a la qual tenen dret i que totes les marques de roba i minoristes que fan negocis a Bangladesh signin l’Acord contra Incendis i la Seguretat a Bangladesh.\nTot i l’actual urgència, les marques segueixen posposant els pagaments al Fons Fiduciari de Donants o fan pagaments que són clarament insuficients per omplir-lo. Actualment es necessiten pagaments addicionals per omplir el dèficit de $ 8.5 milions del Fons per poder assegurar que supervivents i famílies de les víctimes de la tragèdia Rana Plaza rebin una indemnització completa. Fins ara, els demandants només han rebut el 70% del que se’ls deu, amb una postergació indefinida dels pagaments com a conseqüència del dèficit actual.\nEl passat divendres Benetton va anunciar el pagament d’1,1 milions de dòlars al Fons, després d’una campanya global perquè pagués 5 milions. “Benetton tenia una oportunitat real per emergir com a líder i demostrar que les seves promeses d’empatia, comprensió i cura pel benestar de les víctimes no van ser només una estratègia de relacions públiques. Per desgràcia, els veritables colors de Benetton es revelen un cop més”, diu Ineke Zeldenrust, de la Campanya Roba Neta.\nAl febrer Benetton va anunciar que pagaria “en poques setmanes” i que buscaria un “agent independent” per determinar quant havia de pagar. El divendres, Benetton finalment va revelar que el seu soci independent era l’empresa d’assessorament empresarial PricewaterhouseCoopers (PwC).\nPer a Benetton l’empresa World Wide Responsible Apparel Program (WRAP) és una ‘ONG que treballa pel compliment social amb l’assessorament de PwC’. WRAP és, de fet, una empresa d’auditories socials i certificació amb un dels pitjors historials en la indústria. La fàbrica Garib i Garib, per exemple -que es va incendiar i va matar més de vint de persones a Dhaka el 2010- va ser certificat per WRAP en el seu moment.\n“Benetton perd el temps de nou, gastant diners per tal de legitimar la insuficiència del seu pagament. És molt greu que Benetton encarregués dirigir el seu cas a una empresa sense historial en matèria de drets humans. Els senyals d’advertència salten quan l’avaluació de PwC només està avalada per una de les empreses d’auditoria amb menys credibilitat al sector. Siguem clars, el cas de Benetton no ha sigut transparent. El procés va excloure tots els sindicats i organitzacions de drets laborals directament involucrades en els esforços de compensació a Bangladesh”, diu Zeldenrust.\nL’OIT va crear el Fons Fiduciari de Donants Rana Plaza el gener de 2014 per cobrar la indemnització de les víctimes de la catàstrofe. El Comitè de Coordinació Rana Plaza (RPCC), creat l’octubre de 2013, va ser l’encarregat de desenvolupar i supervisar el procés de compensació, conegut com l’Acord. El RPCC inclou representants del govern i de la indústria de Bangladesh, les marques globals i minoristes, sindicats i Organitzacions No Governamentals (ONG) amb l’OIT actuant com a president neutral. En el desenvolupament de l’Acord els representants de les marques es van negar a fixar les sumes de pagament específiques per a cada empresa.\nDes de l’obertura del Fons el gener de 2014 els activistes han argumentat que les donacions han de reflectir la capacitat econòmica d’una empresa, la mida de la seva relació amb Bangladesh i l’extensió de la seva relació amb Rana Plaza. Sobre aquesta base, la CRN ha exigit sistemàticament a Benetton que pagués $ 5 milions al Fons.\nGairebé totes les marques vinculades a l’edifici Rana Plaza han fet donacions insuficients, deixant així de complir amb les seves responsabilitats envers les víctimes. Algunes marques, com ara Mango, Matalan i Inditex s’han negat a revelar la seva donació. D’altres, com Walmart i The Childrens Place han fet publicitat de la seva donació però només han aportat una quantitat mínima.\n“Benetton i les altres marques ens van fer perdre els nostres estimats i patir tot aquest dolor, i ara ens venen amb aquest $ 1,1 milions. Això és tremendament irrespectuós amb nosaltres i totes les víctimes Rana Plaza”, diu Latif Sheifh, qui va perdre la seva dona en l’ensorrament. Latif i les famílies de les altres víctimes seguiran pressionant Benetton perquè ompli el dèficit del Fons.


Gemma Peramiquel: Lumox - Teatre Barcelona\nLumox és una proposta coreogràfica de Gemma Peramiquel. Es tracta de una peça de performance en moviment, so, text i imatge. L’espectador pot percebre el moviment atòmic del cos total, amb tot el físic i el tangible, l’emocional i el psíquic. Està interpretada per tres ballarines, un baixista, vídeo projeccions i amb la veu en off d’en Sergi Torres.\nLumox és un projecte que obre la porta a poder arribar als conceptes científics de la coreografia. És un camí construït dia després de dia per entendre les connexions interpersonals que no són recognoscibles a simple vista. Una peça que obre canals per arribar al públic que no està acostumat a veure dansa i els convida a formar part de l’experiència, apta per un públic a partir de 12 anys, parla del tracte humà tan cap a un mateix com cap als altres, desenvolupant l’emoció per arribar al moviment tangible.\nLa coreografia de la peça proposa una hipòtesis: Si ens observéssim els uns als altres com a organismes atòmics, el tracte humà seria més equitatiu. El títol Lumox, prové de la barreja dels mots “llum” i “moviment” en llatí.\nUna performance en moviment\nLUMOX, un espectacle de dansa que vàrem poder veure a la sala del Badabadoc Teatre; es tracta d’una proposta de Gemma Peramiquel que ha definit com una performance en moviment. Es tracta d’una peça coreogràfica que combina performance, so, text, música en directe i imatge. La primera versió d’aquesta proposta, anomenada “Lumox Movitux” va ser seleccionada per al projecte RE-MOU-TE 2016 organitzat per l’Associació de Professionals de Dansa de Catalunya i la SGAE. Centrada en la recreació de “La carn, el món […]\nSergi Torres (texto)\nJosep Manresa (baix)


EL PROJECTE DEL CICLE MITJÀ: Viatgem pels continents\nEls dies 13, 14 i 15 de febrer els nens i nenes de cicle mitjà hem treballat el nostre projecte de curs, viatgem pels continents.\nAmb grups barrejats entre alumnes del cicle, hem fet 5 tallers per a conèixer alguns aspectes d’altres cultures com la gastronomia, la fauna, les llengües, els monuments, les banderes i esports del món. També hem realitzat un taller plàstic de vestits típics.\nAquest treball ha donat als nostres alumnes l’oportunitat de treballar d’una manera relativament autònoma durant tres dies, que ha culminat en la realització d’un lapbook com a recull del treballat i en la decoració dels passadissos del cicle amb treballs del projecte.\nAquesta metodologia té una concepció́ de l’aprenentatge diferent, on hi ha un canvi en el rol dels mestres i en les relacions entre els infants. Ha estat una gran experiència on docents i alumnes hem pogut gaudir d’aprendre junts!!!


territoris.cat 15:17 07/04/21\nLa Universitat demana a Salut que es vacuni la comunitat universitària\nmés persones primer dia voluntaris udl\nLa UdL és la primera a encetar les proves\nMés de 400 persones, entre estudiantat, professorat i personal d'administració i serveis de la Universitat de Lleida (UdL) faran avui els cribratges voluntaris de COVID-19 que el departament de Salut de la Generalitat de Catalunya ha organitzat a les universitats catalanes.\nLa UdL és la primera a encetar les proves que consisteixen en un PCRs mitjançant automostra de frotis nasal i un test serològic ràpid amb sang capil·lar. L'objectiu és detectar persones asimptomàtiques o amb símptomes lleus, sobretot en les franges d'edat amb més incidència que són els menors de 30 anys, ha explicat la gerent de la Regió Sanitària Lleida, Divina Farreny.\nFins ara, hi ha més d'un miler de membres de la UdL que ja s'han inscrit als cribratges que es duran a terme demà i els propers dies 14, 15, 21 i 22 d'abril en els diferents campus, ha anunciat la vicerectora d'estudiants i ocupabilitat, Montse Rue, que ha insistit en l'interès de la Universitat a recuperar la presencialitat el proper curs acadèmic.\nEn aquest sentit, Rue, ha agraït la iniciativa dels cribratges per seguir avançant en la contenció de la pandèmia, però ha reclamat a Salut la necessitat que es vacuni el més aviat possible els universitàries i les universitàries, ja que "també som comunitat educativa"\nLa vicerectora ha explicat que des d'inici de curs la UdL ha tingut 250 casos declarats de COVID-19, 700 persones han hagut de ser confinades, així com un 10% dels grups de classe. Quant a la incidència de la malaltia entre l'estudiantat de UdL, la vicerectora ha afirmat que està sent lleugerament més baixa que la de la regió sanitària de Lleida. "Això demostra que la Universitat és segura i que les mesures que s'han pres estan funcionant".\nD'altra banda, Rue ha agraït als estudiants de la UdL la seua implicació en aquesta campanya de cribratges tant en l'organització com en la difusió de la mateixa. "Tenim un estudiantat modèlic, que ha estat al peu de canó durant la Setmana santa, i que al cap i la fi són el motiu de ser de la Universitat", ha dit.\nPer la seua part, Maria Navarro, vicecoordinadora del Consell de l'Estudiantat de l'Escola Politècnica Superior, ha volgut fer una crida als seus companys i companyes perquè es facin les proves durant aquests dies\nA la UdL, prop d'11.000 persones podrien inscriure's al cribratge: més de 9.000 estudiants de grau i màster, 700 de doctorat, 1.200 membres del personal docent i investigador i uns 500 del d'administració i serveis. Cada dia de cribatge es poden fer fins a 540 PCR's. La condició per apuntar-se és no haver passat la COVID-19 ni tenir símptomes de la malaltia. Tampoc poden fer les proves aquelles persones que ja n'estan vacunades, encara que només hagin rebut la primera dosi. També cal tenir en compte l'alumnat d'altres universitats.\nEn el cas de l'estudiantat que per la seua programació acadèmica no hagi de ser a Lleida en aquestes dates, podrà fer les proves en altres campus universitaris. De la mateixa manera, alumnat lleidatà d'altres universitats es podrà inscriure i fer-les a la UdL.


"La lluna en un cove", revista literària en català: Excés de feina, Anna M. Villalonga (dins del núm. 31 de La Lluna en un Cove)\nExcés de feina, Anna M. Villalonga (dins del núm. 31 de La Lluna en un Cove)\nUn relat que ens parla sobre la rebel·lia contra allò que no acabem d’entendre i que considerem injust. Ens parla també, però, sobre el bon cor, sobre el sentit del deure, i sobre el descobriment que, potser, hi ha coses injustes que tenen la seva lògica i la seva raó de ser.\nExcés de feina, d'Anna M. Villalonga, forma part del número 31 de La Lluna en un Cove. Si voleu llegir el relat sencer, compreu aquest número i us l'enviem a casa. Comprar aquest número


Home Esports ATENCIÓ: Drets fa aquest important anunci als socis del Barça que han signat la moció de censura contra Bartomeu\nEl President del Barça ha cridat als Piolins perquè li afinin el problema\n11 de octubre de 2020 (14:28 CET)\nTots coneixereu l'associació drets. Ells mateixos es defineixen com una associació de professionals del món del dret que neix per defensar la societat catalana dels atacs sistemàtics que pateix en forma d'odi i insults. Fins ara han fet molt bona feina davant dels atacs de l'espanyolisme contra ciutadans del nostre país.\nLa indefensió que la gent del carrer pateix davant d'unes estructures estatals molt potents és menor gràcies a la intervenció d'aquesta associació i cada vegada arriben a més ambits.\nDavant la darrera injústicia de la junta del F.C.Barcelona, presidida pel nefast Josep Maria Bartomeu, Drets ha reaccionat ràpidament oferint-se als afectats. El President del Barça ha denunciat davant dels Piolins unes presumptes irregularitats en les signatures de la moció de censura.\nEs poden comptar amb els dits de la mà les signatures dubtoses. Literalment només n'hi ha 5 - de més de 20.000 - que són dubtoses.\nLa possibilitat que els Piolins accedeixen a dades personals de socis del Barça ha encès totes les alarmes i Drets hi vol plantar cara:\n.@DretsCat emprendrà les accions legals necessàries en nom dels socis de l'@FCBarcelona_cat als quals se'ls pugui vulnerar la seva privacitat, donant les seves dades a la Guàrdia Civil o a qualsevol altre cos policial. Sempre en defensa dels drets dels catalans! https://t.co/KOxhQE5x1Q


Ínclita Llucieta Canyà | Actualidad | EL PAÍS Catalunya\nÍnclita Llucieta Canyà\nEn la seva obra és fàcil distingir el dogma del pur sentit comú: avui, en el debat del feminisme, això costa de trobar\n8 JUN 2021 - 08:46\tCEST\nEl feminisme de Llucieta Canyà barrejava punts cursis amb idees molt modernes.\nLa consideració sobre les dones ha estat, al llarg de la història, tenyida adés de teologia, adés de filosofia, adés d’ideologia, molt sovint de mitologia, i poques vegades de sentit comú. La idea que els trobadors, els stilnovisti del XIII, Dante o Petrarca tenien de les dones, per exemple, és conseqüència de la devoció mariana i de la construcció d’un tòpic, força aliè a la realitat. La que en tenien els humanistes tardans, com Erasme, Lluís Vives o Fray Luis (La perfecta casada), ho té tot de pensament cristià, segons el qual la dona ha de ser exemple de virtuts i sotmesa al marit. Stendhal i Balzac en van parlar a bastament; Flaubert només la va presentar ja com a personatge de gran voluptuositat (Salambó), ja com a mestressa de casa amb el braç més llarg que la màniga (la senyora Bovary). Més tard van venir els decadentistes (des de Baudelaire fins a Emilio Carrere), que la van presentar com la figura exacta del mal i del dimoni. Després es va produir el moviment sufragista; i al cap d’uns quants anys, en aquesta mateixa tradició, es va forjar el feminisme tal com el coneixem avui. Potser darrerament la cosa ha fet un altre tomb, que ens estarem de considerar.\nEn aquest panorama, l’obra de Llucieta Canyà ocupa el lloc que va escaure a les “feministes conservadores”, segons les enciclopèdies. Era una dona molt espavilada, nascuda a la Bisbal d’Empordà, gran oradora i millor conversadora, i molt amiga d’homes de lletres, com ara Josep Maria de Sagarra. El 1934 va publicar un llibre, L’etern femení, que va tenir, en el pensament català (femení i masculí), tanta influència, mutatis mutandis, com al seu temps La imitació de Crist, de Kempis, o The Pilgrim’s Progress, de Bunyan. El llibre es va reeditar fins a mitjans dels anys 1950, sempre amb bones tirades.\nLlucieta era una dona estupenda, carregada d’un sentit comú més empordanès que feminista, i va escriure aquest llibre (com els d’Erasme, els de Vives o el de Fénelon sobre L’educació de les noies) per guiar el comportament de les joves, les mares i totes les dones en un moment de progressiva transformació de la societat pel que fa a la consideració d’aquesta branca del gènere humà: o el tronc? Oferim ara un seguit de citacions d’aquell llibre, al peu de la lletra, perquè en treguin les conclusions que els semblin bé. Déu ens guardés de fer ideologia o dogmatisme sobre una qüestió que ha oscil·lat tant al llarg de la història, i més que pot variar.\nQuè pensava Llucieta de les noies que fan esport? “D’aquesta noia que es passa hores i més hores dins l’aigua fent la competència als peixos jo no en vull saber res. D’aquesta altra, joveneta, que juga al futbol amb la mateixa fúria que un minyó i que s’exposa a caure tan llarga com és, tampoc no vull saber-ne res. La dona és un esser distint de l’home. No és que sigui ni superior ni inferior; és simplement diferent. També és fer esport, cuinar, escombrar, rentar la roba, cavar les plantes del jardí, fer els llits, estendre la bugada”.\nPerò també deia que no es podia imaginar una adolescent que no s’apassionés per la literatura: “[una noia que no llegeix] és una enza en tota l’extensió de la paraula. Res de femme savante, amb aires d’homenot; però tampoc res de dona que passa per aquest món com un fantasma”. I sobre l’amor? “Creuen molts que l’amor és l’instint animal, l’exaltació dels sentits. Dissortats dels qui creuen això; dels que ho fien tot a la sexualitat. Els matrimonis que es celebren sota aquesta advocació estan predestinats al fracàs. Una vegada marcits els desigs físics no resta entre ambdós més que un abisme esparverador”. La Canyà era una mica cursi quan parlava del matrimoni, però aquest extrem, com d’altres que ara poden desplaure (i d’aquí tres segles potser no), només es devia al toc de catolicisme que impregna bona part de les seves reflexions.\nTambé presenta un títol que avui resulta, almenys, enigmàtic. “Si el marit té amants és perquè la muller vol”. I, quant al divorci, expressa: “És per totes aquestes raons de pes que jo no puc admetre el divorci, i tantes vegades com calgui aixecaré la veu per dir el mateix, convençuda que compleixo amb el meu deure de dona cristiana”. Per contra, Llucieta té idees molt modernes sobre la higiene i l’alletament de les criatures: “Una de les coses de les que cal que la dona es preocupi és de la higiene i de la preparació del pit i, d’una manera especial, del mugró”. I, assenyadament: “Cada dia es demostra d’una manera més clara els grans benifets que devem a les vacunes. Amb tot, encara existeix aquell tipus de dones que no creu més que a mitges en l’eficàcia de les vacunacions”.\nEn fi: diu al seu llibre coses que agradaran als uns i unes, i disgustaran als altres i les altres. Però es tracta d’una obra en què resulta molt fàcil distingir la ideologia o el dogma, de les coses de pur sentit comú: és una distinció que avui costa molt de trobar en el debat sobre el feminisme.


Riell Bulevard: Bebelplatz\nGalderich 9 de maig de 2011, a les 17:50\nHi ha una contradicció en dir que les masses van assaltar la Biblioteca Universitària i van cremar 20.000 llibres. Algú prèviament ja els ho havia preparat perquè entressin a recollir els llibres "com si fos espontani". Aquesta gent dintre d'una biblioteca s'haguessin perdut i no haguessin trobat mai a Freud entre altres...\nI si, cremar és el més fàcil abans que construir. Tenim tradicions seculars i força actuals de tot plegat, no cal anar a la Bebelplatz...\nUnknown 9 de maig de 2011, a les 18:14\nGalderich, és cert que tot plegat té un aire "preparat". Més, venint d'unes ments planificadores i meticuloses, responsables d'un escrupulós extermini com és el que va venir. La improvisació no sembla possible.\nLlop Estepari 9 de maig de 2011, a les 19:51\nM’has fet venir a la memòria “El Nom de la Rosa” i el llibre prohibit causant de totes les desgràcies: El segon llibre de la Poètica d’Aristòtil, que segons sembla parlava de la Comèdia. Ah! la comèdia! Les rialles, l’escarni, l’allunyament de la moral! L’Església sempre n’ha tingut por. Les seves armes són la prohibició i una altra de terrorífica: mostrar sempre al dimoni rient! Ja,ja,ja!\nMr. Aris 9 de maig de 2011, a les 21:24\nEt recomano "Los libros arden mal" de Manuel Rivas...es un llibre que m'encanta sobre aquest tema...\nMarta 9 de maig de 2011, a les 21:33\nOstres, he escrit un comentari llarguíssim sobre el post i me l'ha esborrat: maleït!!!\nPer a mi destruir un llibre és físicament repulsiu, no en sóc capaç. Hi ha una edició terrible de Jane Eyre a casa meva que em mira amb ulls burletes des de l'estanteria perquè sap que no sóc capaç de llençar-la ni de donar-la (no puc regalar un llibre on a la Jane li diuen Juana i retallen segments sencers de la novel·la!)\nEls teus comentaris m'han fet pensar en els EUA on encara és una practica habitual això de prohibir llibre a les biblioteques, aquesta llista demostra l'horror:\nMolts dels llibres que hi apareixen m'encanten com Huckleberry Finn (un dels meus llibres favorits) que sempre ocupa els primers llocs!\nFerran Porta 9 de maig de 2011, a les 23:58\nGoebbels i companyia van fer "bona" feina. "Bona" pels seus estàndards, naturalment. Van alliçonar els estudiants a la veïna Humboldt Universität i de pet cap a la biblioteca estatal, quan no feia encara quatre mesos que Hitler havia pujat al poder.\nDemà va ser un dia horrible, un de tants, fa 78 anys...\nUnknown 10 de maig de 2011, a les 9:51\nLlop, més que un udol ens cal una bona riallada! M'has recordat una antiga feina. Jo treballava a una àrea on hi havia molt bon ambient i a més de treballar com a bojos, rèiem pels descosits. Una altra àrea de la casa regida per algú més pervers i malalt no deixava de dir a la direcció que "rèiem massa". Com si riure i treballar fos incompatible.\nUnknown 10 de maig de 2011, a les 9:54\nAris, doncs res, gràcies per la recomanació.\nAnònim 10 de maig de 2011, a les 10:58\nAixò de la Büchernverbrennung enconegix el cor. Les fogueres per Sant Joan i només amb andròmines.\nQuant a l'Església, van començar cremant persones i després una colla van cremar esglésies uns segles més tard.\nQuina desgràcia tot plegat.\nUnknown 10 de maig de 2011, a les 12:57\nMarta, gràcies pel comentari i també per l'enllaç a la llista de llibres prohibits. Sembla mentida que uns grups de pressió puguin influir en què hi ha i què no hi ha a les biblioteques. És clar que parlem d'un país tan integrista com els Estats Units... però resulta impressionant veure la llista. M'ha interessat la distinció entre llibres "challenged" (posats en dubte) i "banned" (prohibits: retirats de les biblioteques). Per sort intenten lluitar contra aquesta pràctica: dóna ganes de llegir tots els llibres de la llista tot i que alguns siguin infumables...\nI ara li recomanaré ala meva neboda ia la meva filla que llegeixin les aventures de Huckleberry Finn!\nUnknown 10 de maig de 2011, a les 13:28\nFerran (suposo que imagines que ets "responsable" que hagi recuperat aquest post...).\nM'has fet pensar en la pel·lícula la Ola, que recrea uns experiment real d'un professor. En pocs dies tenia una colla d'exaltats. Perquè costa tant construir i poc destruir? Els professors a les escoles i als isntituts ho deuen veure cada dia...\nUnknown 10 de maig de 2011, a les 13:32\ntirantlobloc, com tots tenim les nostres febleses.... haig de reconèixer la meva simpatia pels que cremaven esglésies. No està bé, ja ho sé, però malgrat tot...\nAra bé, tot el que m'arriba de l'església catòlica m'esgarrifa: van ser uns mestres de ta tortura i la crema de persones...\nUnknown 17 de maig de 2011, a les 14:00\nSaps, hi ha una cosa que em produeix més pànic que les ideologies, les prohibicions i totes le fogueres de la història: els grups humans anònims participant de la mort i la destrucció i el públic assistint impàvit a una execució.\nUnknown 17 de maig de 2011, a les 16:47\nEnric, per desgràcia la televisió ens dóna ara molts moments on sesne voler-ho ens vconvertim en espectadors d'aquesta mena. Però també sofrim una lienació: si veiem una pallisa gratuïta pel carrer hi intervindrem? Jo fujo de la violència, em temo que covarda tan sols buscaria com més aviat millor un policia o un guàrdia municipal. I si no n'hi ha cap a prop, qupè faria?\nUnknown 18 de maig de 2011, a les 2:48\nNo em referia tant a la violència fruit d'un enfrontament sinó a la que es genera en la massa de forma espontània davant d'un conflicte. Que les SA cremessin llibres de la biblioteca universitària té sentit dins del programa de destrucció de la pròpia ideologia nazi. Que la massa s'hi afegeixi és fruit d'alguna cosa que se m'escapa.


Missió Cap d’Any: tot preparat per vetllar per la seguretat a Barcelona | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nLa Guàrdia Urbana farà controls per a l'espectacle de l'avinguda de Maria Cristina. El metro obrirà 43 hores sense interrupció\nEstat de la plaça de Catalunya, després d'una celebració espontània de Cap d'Any. M. Minocri\nLa Guàrdia Urbana de Barcelona i els Mossos d'Esquadra han dissenyat un dispositiu conjunt per garantir la seguretat a la ciutat durant la nit de Cap d'Any. Tot i que la política de seguretat a la ciutat i el nombre d'efectius es manté en secret, l'Ajuntament de Barcelona ha marcat unes directrius que indiquen on es reforçarà la presència d'efectius per prevenir qualsevol tipus d'activitat delictiva.\nUn dels punts especialment estratègics per als cossos policials és l'avinguda de Maria Cristina, on tindrà lloc l'espectacle organitzat per l'Institut de Cultura de Barcelona (Icub) que donarà la benvinguda al 2017. Els Bombers de Barcelona han preparat un dispositiu per garantir la seguretat de l'espectacle pirotècnic. La Guàrdia Urbana i els Mossos reforçaran la seva presència a la zona, on es col·locaran elements de protecció que permetin la circulació de vehicles d'emergències. Els agents, a més, distribuiran el públic a la calçada central i la vorera del costat Besòs. La vorera del costat Llobregat serà exclusiva per als cossos de seguretat.\nEls ciutadans que vagin a veure l'espectacle només hi podran accedir per la plaça d'Espanya, ja que la resta d'accessos, el de Rius i Taulet i el de l'avinguda de Francesc Ferrer i Guàrdia, es destinaran a les evacuacions d'emergència. A més, els agents faran controls amb filtres dinàmics als accessos per detectar eventuals actes incívics.\nLa preparació de l'espectacle està donant lloc a diversos talls de trànsit. Avui divendres, amb motiu de l'assaig general, a les 20.30 es preveu tallar la circulació a l'avinguda de Maria Cristina i es deixarà lliure l'avinguda de Rius i Taulet perquè hi puguin transitar els cotxes. El dia 31, a les 17.00, es tancaran tots els accessos al voltant de la zona en què s'instal·larà la pirotècnia.\nL'Ajuntament destinarà 61 operaris a la neteja de la plaça d'Espanya i l'avinguda de Maria Cristina. El Consistori hi col·locarà un centenar de papereres de cartró i vint contenidors de recollida selectiva específics. També s'hi instal·laran 40 lavabos químics, tres d'adaptats per a persones amb discapacitat.\nLa Guàrdia Urbana vetllarà perquè no s'introdueixen gots de vidre a la zona del públic i per facilitar-ho s'instal·laran uns contenidors on els assistents podran canviar els envasos de vidre per plàstic. En total, es distribuiran a la zona un centenar de papereres de cartró i vint contenidors de vidre i de plàstic.\nEl Consistori sap que a la plaça de Catalunya i, en general, al centre de la ciutat, la nit de Cap d'Any solen concentrar-se, sense que hi hagi cap festa programada, centenars de persones per celebrar l'arribada del 2017. L'Ajuntament destinarà a Ciutat Vella un altre dispositiu de neteja que s'encarregarà de la zona de plaça de Catalunya i la Rambla. A més, la Guàrdia Urbana i els Mossos d'Esquadra establiran un dispositiu especial de prevenció de conductes delictives.\nDurant els dies previs a Cap d'Any, els agents municipals han inspeccionat diversos locals per supervisar infraccions relacionades per sorolls molestos, excés d'aforament i consum de begudes alcohòliques per a menors o a la via pública. Els guàrdies urbans, juntament amb el Servei de Prevenció i Extinció d'Incendis i Salvament (SPEIS), han inspeccionat desenes d'establiments per comprovar que compleixen les condicions de seguretat.\nA més, s'està controlant el compliment de les ordenances de publicitat fent especial atenció en els cartells que inciten al consum indiscriminat de begudes alcohòliques.\nEls agents també actuaran en la detecció de festes no autoritzades en locals o a la via pública. Durant la nit de Cap d'Any també s'establiran controls d'alcoholèmia i drogotests a diferents punts de la capital catalana amb l'objectiu de reduir el nombre d'accidents.\nEl metro funcionarà durant tota la nit de Cap d'Any de forma ininterrompuda, de manera que les nou línies i les 154 estacions de la xarxa de metro romandran obertes des de les 5 de la matinada del dissabte 31 de desembre fins a l'1 de gener a les 12 de la nit. En total, 43 hores sense interrupció.\nPer arribar a l'espectacle de l'avinguda de Maria Cristina es recomana agafar el metro com a mitjà de transport. Concretament, fins a l'estació d'Espanya (L1 i L3) i Hostafrancs (L1), Tarragona (L3), Rocafort (L1) i Poble Sec (L3).\nA causa dels preparatius de la festa hi haurà desviaments a les línies d'autobús 13, 23 i 150, que es podran ampliar a altres línies al seu pas per la plaça d'Espanya.


febrer 2019 - Museu del Ter\nCONSULTA AQUÍ EL PROGRAMA DE TOTES LES SORTIDES El Centre d'Estudis dels Rius Mediterranis - UVic - UCC, el Museu del Ter - Ajuntament de Manlleu i el Grup de Naturalistes d'Osona - ICHN, organitzen, per sisè any consecutiu, un conjunt d'activitats i sortides naturalistes gratuïtes i obertes a tothom. El programa també compta amb la col·laboració del Grup d’Anellament de Calldetenes-Osona, l’Espai Natural Guilleries-Savassona, el Parc del Castell de Montesquiu, l’Associació Flora Catalana i l’Ajuntament de Vic. El programa busca unir esforços entre totes aquestes entitats i elaborar\nDESCARREGUEU-VOS D'AQUÍ LA MEMÒRIA 2018 Com cada any us presentem la memòria de l’exercici anterior, l’any 2018. Fer la memòria i fer-la accessible a tothom és un esforç important. Tot i això creiem que és necessari i útil. Volem que sigui un document comprensible i accessible. Una eina de transparència. De les xifres que sempre ens demanen als museus (visitants i usuaris), però també del conjunt d’activitats i funcions de educatives, socials, d’acció territorial i és clar, de la posada en valor dels nostres patrimonis cultural i natural. Hi\nExposició temporal sobre el concurs fotogràfic de la festa dels Tonis de Manlleu\nFins al 10 de març el Museu del Ter acull l’exposició sobre el XXXVIII Concurs Fotogràfic Tonis de Manlleu, organitzada pel Grup Fotogràfic Manlleu. Entre la selecció d’imatges es troben les guanyadores i finalistes de les diferents categories d’aquesta edició. El passat 20 de gener es va fer el passant dels Tres Tombs a Manlleu en el marc de les Festes dels Tonis de la població. Entre les activitats anuals que fa el Grup Fotogràfic Manlleu, una de les destacades, és la celebració del Concurs Fotogràfic Tonis de\nAquest any l’Agrupació Sardanista Manlleuenca celebra els 90 anys. Des del seu naixement, l’any 1929, ha desenvolupat una gran tasca per la sardana a Manlleu i és una de les entitats més actives de la població. Manlleu ha tingut sempre una gran tradició sardanista, com ho demostren les nombroses colles de competició, les diferents cobles de sardanes i un bon nombre de compositors manlleuencs o molt vinculats amb Manlleu. L’any 1999, fruit d’aquesta llarga tradició, Manlleu va ser proclamada Ciutat Pubilla de la Sardana. En la vida