Els Mossos comencen a gestionar els avisos de les regions del Pirineu Occidental i de Ponent des del 112 de Reus — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Els Mossos comencen a gestionar els avisos de les regions del Pirineu Occidental i de Ponent des del 112 de Reus\nEls Mossos comencen a gestionar els avisos de les regions del Pirineu Occidental i de Ponent des del 112 de Reus\nEl cap de la sala de Reus explica la feina que fan al director general de la Policia (Foto: Mossos d'Esquadra)\nDes d'aquest dilluns al migdia els incidents policials de les regions del Pirineu Occidental i de Ponent dels Mossos d'Esquadra es gestionen des de la sala de comandament de l'edifici 112 de Reus, que ja atenia els de Camp de Tarragona i Terres de l'Ebre. La policia catalana dóna així el tret de sortida a la integració de les set sales regionals existents en un únic Centre de Comandament de la Prefectura amb subseus al 112 de Reus, al Complex Central de Sabadell -per a les regions metropolitanes nord i sud- i Barcelona ciutat.\nEl 24 de febrer el 112 de Reus també integrarà la regió Central i, a final d'any, la de Girona. A Reus hi treballaran 56 persones en diferents torns.\nEls Mossos eren un dels pocs cossos policials que encara tenien un sistema de funcionament descentralitzat fruit del desplegament progressiu arreu del territori, primer amb sales de comandament a les comissaries i, després, a les seus de les regions policials. "És un procés de maduració natural", ha valorat aquest dilluns el director general dels Mossos, Pere Ferrer, durant la visita a la sala de Reus. I ha afegit: "El nou model esdevé un pas endavant en la gestió dels incidents policials que els permetrà guanyar en eficiència, millorar la coordinació i, a partir de les millores tecnològiques que també s'estan preparant, oferir un millor servei a la ciutadania".\nEl cos ha fet un esforç en la formació i l'especialització dels agents destinats a les sales, i s'ha dotat d'eines de suport cartogràfic perquè "no hi hagi possibilitat que es cometi una errada pel desconeixement del territori". El fet que des de Reus es gestionin els incidents d'altres demarcacions no ha de suposar cap disfunció, segons han especificat els Mossos.\nEl darrer mes la sala de Reus ha estat treballant de forma solapada amb els equips de Ponent i el Pirineu Occidental per tal d'entrenar-se. A més, durant tota una setmana es mantindrà un solapament invers i, si bé els incidents ja s'estan rebent al Baix Camp, es disposarà d'una sala preparada a les regions lleidatanes per si sorgís alguna necessitat.\nEl 24 de febrer es farà un pas més a la sala de Reus amb la integració de la sala de la regió policial Central. A final d'any serà el torn de la de Girona. Les regions policials Metropolitana Nord i Metropolitana Sud, per la seva banda, es gestionaran des del complex d'Egara, a Sabadell, que en les properes setmanes també passarà a acollir la Sala Central de Comandament. Finalment, la regió policial de Barcelona -que aplega fins a deu ABP- es gestionarà íntegrament des de la capital catalana per tal d'atendre la singularitat de la ciutat.


Habitatge :: Activitat econòmica :: Ajuntament de Badalona\nQUÈ ÉS LA MULTIPROPIETAT?\nDe vegades, trobem a la bústia una carta en la qual ens comuniquen que hem rebut un premi important, i que per recollir-lo cal trucar a un número de telèfon, o bé anar a un lloc que ens indiquen, un dia i a una hora determinats, i generalment amb la parella (marit, esposa). I quan hi anem...\nSovint, durant moltes hores, uns professionals especialment ensinistrats ens expliquen els avantatges d'adquirir un apartament en règim de multipropietat o temps compartit. Això sí, cal signar el contracte immediatament per no perdre una oportunitat única i irrepetible... Fins i tot, de vegades hi ha persones que fan de "ganxos", signant contractes davant de tothom per trencar les resistències inicials. També ens parlen de la possibilitat de modificar el contracte sense compromís, i de tot tipus d'avantatges de tota mena. I tot això, repetim, durant una bona estona...\nI arriba el moment que ja n'estem tips i cansats de la sessió, i a més ens ho han pintat tot tant clar i bonic, que pensem que val la pena signar. Apa, signem, ja està, ja ens podem anar a casa, i a més amb un apartament per a tota la vida.\n• No hem llegit el que hem signat.\n• Si ho hem llegit, no ho hem entès.\n• Si diem que no disposem de diners en efectiu per pagar la paga i senyal, ens fan signar una lletra de canvi, o ens fan utilitzar la targeta de crèdit, o, fins i tot, ens acompanyen al caixer automàtic!\nÉs clar, després ens en penedim, quan ho comentem amb algun familiar, amic o persona que entengui una mica d'aquestes coses. I aleshores és quan, tot llegint el que hem signat, ens adonem que no podem fer-nos enrere sense penalització: o sigui, que hem llençat els diners perquè hem comprat una cosa que realment no volíem.\nAixò és una estafa? De vegades sí, de vegades no. Cal mirar cada cas. El problema és provar-ho, ja que moltes vegades els contractes signats inclouen una clàusula que diu que el comprador entén perfectament el que està signant. És veritat que de vegades no ens deixen llegir el contracte abans, però com podem provar-ho?\nALGUNS CONSELLS: EL QUE NO HEM DE FER MAI:\n• No ens podem refiar de les ofertes de premis o viatges meravellosos: generalment, ningú no dóna res a canvi de res.\n• Mai no hem de signar cap document sense llegir-lo completament. En el cas que tinguem qualsevol dubte, hem de demanar una còpia del document i portar-la al Departament de Defensa del Consumidor, on ens podran informar.\n• Demanem el telèfon de les persones que, com nosaltres, hi hagin assistit, i així podrem, en cas de problemes, tenir el testimoni de qui potser també ha patit el mateix problema.\nI per sobre de tot:\n• Mai no ens deixem acompanyar per ningú a casa a buscar diners, ni a un caixer automàtic.\n• Mai no utilitzem targetes de crèdit per pagar, ni tan sols com a paga i senyal, ni entrada, ni res semblant.\n• Mai no signem lletres de canvi ni cap document anàleg.\n• Consultem sempre abans, perquè no sigui massa tard.\n• No signem cap document sense estar ben assabentats del seu contingut.


Valery atrapa els 50 partits oficials amb la samarreta del Girona - Diari de Girona\nValery atrapa els 50 partits oficials amb la samarreta del Girona\ncarles rosell girona 05.05.2021 | 09:56\nValery, en un partit d'aquesta temporada. MARC MARTÍ\nValery, en un partit d'aquesta temporada.\nS'ha fet gran de cop Valery Fernández. Amb 21 anys ja ha atrapat els 50 partits oficials amb el Girona. Es ben fàcil dir-ho, però força complicat fer-ho. Sobretot si durant el viatge una greu lesió al genoll et fa veure la cara més amarga d'aquest esport. El mig centenar d'aparicions es confirmava dissabte. Només va ser un moment, sortint al descompte pel golejador Franquesa. Però suficient perquè el comptador no s'aturi. Va sumant i ho fa de mica en mica, sense queixar-se ni aixecant la veu. La recepta que el va dur a estrenar-se a Primera, a ser indiscutible a la Copa i a tenir una fitxa professional a Segona. Diverses dates estan marcades en vermell. Totes i cadascuna d'elles, importants en la seva progressió meteòrica des d'aquell 31 d'octubre de 2018. Poc abans de fer 19 anys, Eusebio Sacristán, llavors entrenador a Montilivi, el va convocar per l'anada dels setzens de final de la Copa. Amb el dorsal 34 a l'esquena, va debutar al camp de l'Alabès en un onze de circumstàncies. En edat encara juvenil, i amb fitxa per formar part del Peralada, llavors el segon equip del Girona, va complir el somni d'estrenar-se amb la primera plantilla. Va jugar els 90 minuts en el 2-2 final.\nNo va ser una aparició puntual. Les circumstàncies, sobretot en forma de lesió (Mojica i Aday van passar-se mesos fora de combat) van fer que passés a entrenar amb els «grans» i ben aviat va arribar el seu debut també a la Lliga, aquest cop a la Primera. El 2 de desembre d'aquell mateix any era titular contra l'Atlètic a casa (1-1). Precisament l'equip contra el qual faria el seu primer gol. Va ser el 16 de gener, ja del 2019. També a la Copa i al Wanda, amb una classificació històrica a la butxaca. Tot i les bones noves, el curs es tancava amb un descens i el següent, ja a Segona, amb una greu lesió al genoll. No va reaparèixer fins més d'un any després, el 13 de juny del passat 2020 a Las Palmas. Des de llavors, mai ha sigut indiscutible però amb Francisco ha anat fent i ha tingut alguna tarda per emmarcar, com la del dia que li va fer dos gols al Cadis a la Copa. O el passat dissabte, quan va atrapar els 50 partits amb el Girona. En vol més i temps en té per aconseguir-ho, perquè de moment el seu contracte no s'acaba fins al 30 de juny del 2023.


La Nostra Revista | Temes d'Avui - Camp de treball a l'Àfrica. E.Puig\nCamp de treball a l'Àfrica. E.Puig\nAquest estiu, un grup d´estudiants universitaris, joves professionals metges i odontòlegs i dos seminaristes, acompanyats per un capellà, vàrem tenir l´oportunitat de participar en una experiència que va més enllà d´un camp de treball a la Costa d´Ivori.\nQuin podria ésser el meu paper en aquest viatge? Aquesta era la pregunta que em feia tot sovint abans d´anar cap a aquest continent tan fascinant. La resposta la vaig obtenir el primer dia que vaig arribar-hi. “L´únic que has de fer és observar i res més”, em vaig dir. Semblava\nfàcil, la veritat. El mateix m´havien dit temps enrere... Però això va canviar en el mateix moment que t´adones que hi ha tantes coses per fer...\nD´altra banda, nosaltres dos, els seminaristes, vàrem viure en un poblat a tres quilòmetres de l´altre, on s´allotjava la resta del grup de voluntaris. La raó principal era que així podríem conèixer de primera mà quin era el paper d´un missioner, com viu, què fa cada dia, com és la seva pastoral; en definitiva, descobrir que aquests capellans són herois de la pastoral i com Déu és darrere de cadascuna de les petites coses que fan per a Ell.\nEl que més em va cridar l´atenció, va ser el cas d´un missioner italià que s´havia entregat fins a tal punt, a la seva missió, que es va posar malalt, i va haver de tornar al seu país completament desgastat, però ¿per què? Abans, però, he de dir, que les diòcesis de Costa d´Ivori són molt extenses i això suposa que els desplaçaments són molt llargs i complicats, perquè l´estat de les carreteres és molt dolent, i durant l´època de pluges, encara es complica molt més. El fang es converteix en un excel·lent parany per a tots els vehicles inclosos els de tracció a les quatre rodes. Doncs bé, aquell capellà, dut per un zel apostòlic exemplar, anava per tota la diòcesi, encara que hagués d´estar una setmana o més, lluny de la seva parròquia. Si això passés aquí, no hi hauria cap problema, perquè sempre es podria allotjar, en alguna parròquia o fins i tot a casa d´algun conegut. Però a l´Africa això és completament diferent. Les condicions de vida són molt més dures: tant el menjar, que sempre és el mateix -bàsicament, una dieta basada en arròs, pollastre i tapioca, un tubercle-, com el clima, humit i plujós durant sis mesos, i la resta de l´any una calor molt rigorosa; les diverses malalties que assetgen la població en general, fan que l´esperança de vida sigui molt curta. Si, a més, hi afegeixes que les cases no són cases sinó que són cabanes fetes de fang amb sostre de fulles de palmera i, per descomptat, sense mosquitera, fan que les possibilitats d´agafar la malària siguin molt elevades. Això va fer que aquest bon capellà trobés la seva creu enmig de la selva, on segurament ja no podrà tornar mai més.\nLa resta del grup varen fer una tasca molt entregada, professional i molt agraïda per tota la gent del poblat de Manaboué, que es van esforçar de valent perquè ens sentíssim com a casa. Una part es va dedicar a curar la gent de les múltiples ferides i dolències que allà pateixen. Aquí nosaltres, els seminaristes, també fèiem d´infermers i ajudàvem en les curacions de les ferides menys importants. La malaltia que es fa més evident és la malària, que fa estralls en la població i que afecta especialment els nens, a part dels casos de sida, que no sabíem oficialment, però que, sovint, intuïem clarament.\nLes dones, generalment, pateixen dolors musculars, perquè sempre van molt carregades, i han de fer grans distàncies per traginar les petites pertinences que porten a sobre, normalment per dur-les al mercat i fer-hi les compres i vendes diàries, necessàries per viure. No tot es va acabar aquí, ja que també hi havia un grup que es va dedicar a construir uns lavabos per a l´escola del poblat. Uns altres a ensenyar espanyol, i en general tots participàvem de les activitats esportives, de les quals, a l´Àfrica, el futbol n´és el rei.\nCom deia al principi, després d´observar, no et pots quedar de braços plegats, i t´adones que hi ha gent, universitaris, que són capaços d´entregar les seves vacances a la Costa Brava, per anar a un lloc que ni tan sols surt al mapa i anar-hi a donar una part d´ellsmateixos. El que no sabien aquests voluntaris, era que a l´Àfrica un es pensa que anirà a donar i, al capdavall, el que passa és que no fa altra cosa que rebre. Jo, per exemple, si sóc seminarista, és perquè una vegada vaig ser un inconscient que va anar a Ghana a donar i a observar... Però no vaig ser pas l´únic, perquè el qui m´hi va acompanyar, ara és capellà, i crec que no seré l´últim. Però això ja seria el tema d´un altre article.\nL´activitat dels voluntaris a Manaboué i rodalies...\nL´Àngel, un dels voluntaris, relata la tasca feta durant aquestes setmanes a Costa d´Ivori.\nLa nostra feina abasta diversos àmbits; d´una banda, hi ha el mèdic i odontològic, que no es limita només a les persones de Manaboué sinó que s´estén per tota la comarca. Resseguim els poblets –un a un cada dia– per atendre a tots els malalts que requereixen els nostres serveis, que no són pas pocs. Cada any atenem uns 2.000 pacients en l´àmbit mèdic, i uns 700 en l´odontològic. Sens dubte, hi ha molta feina a fer.\nUn altre grup es dedica a treballar en el camp educatiu, donant classes als nens i nenes de Manaboué i rodalies, combinant la catequesi, amb classes de castellà, manualitats, etc. I a la tarda, no hi manca mai el complement esportiu i lúdic sota un perfil més educatiu que competitiu. Un altre grup dedica el seus millors esforços a la construcció d´edificis per a la millora bàsica de la formació humana dels seus habitants, especialment la mainada, com ha estat fins ara la construcció del menjador i els lavabos de l´escola, de manera que la seva qualitat de vida educativa disposi d´elements absolutament bàsics.\nEnmig d´aquests treballs, que ens semblen molt importants, hi hem anat afegint, amb la ajuda d´alguns seminaristes vinguts també amb nosaltres des de Catalunya i comptant amb algun altre seminarista ivorià, una petita col·laboració en la tasca de formació cristiana i catequètica que fan els missioners, que viuen a pocs quilòmetres del poble. La tasca és gran i els resultats també ho són, gràcies a Déu i al treball heroic i incansable d´aquest homes que hi viuen tot l´any. Força persones de Manaboué estan rebent formació cristiana i es preparen per al sagrament del baptisme. El darrer curs, cinc persones del poblet s´han incorporat a l´Església catòlica, i un altre grupet ha rebut la primera comunió. Entre els disset escolans que formaven part del grup de nois –entre 10 i 15 anys– que ajudaven amb gran serietat, cada matí, a les 7.30 a la Santa Missa (certament, algun d´ells de tant en tant s´adormia), només un havia fet ja la primera comunió, n´hi havia tres més que estaven batejats, i de la resta la gran majoria han començat ja la catequesi –després de demanar-ho amb insistència– perquè també volen ser batejats.\nTot i que la nostra estada no és gaire llarga, tots els que hi anem com a voluntaris tornem amb el cor tocat per la grandesa d´aquelles persones. Tenen a l´ànima un sentit molt profund de l´agraïment, un do constant que toca la transcendència i una delicadesa sublim pel diví i per les coses i persones sagrades.\nSeminarista de la diòcesi de Barcelona


Els emprenedors ja tenen disponibles nou locals públics de Ciutat Vella | betevé Web\nMerche ArtachoÀngels Molina@Angels_Molina dimarts 24 d'abril, 2018 , 21.37\nS’inclouen en el programa Baixos de protecció oficial, per promoure l’obertura de comerços de proximitat i negocis d’economia sostenible\nEl districte de Ciutat Vella i Barcelona Activa impulsen el projecte Baixos de protecció oficial. És una oferta de locals municipals disponibles per a emprenedors, perquè obrin al barri nous comerços de proximitat o altres negocis d'economia sostenible i plural. Una de les característiques de la iniciativa és que el lloguer d'aquests locals està per sota del preu de mercat.\nNou locals municipals del Raval i Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera reben aquests dies la visita d'emprenedors. Estan inclosos en el projecte Baixos de protecció oficial, que vol posar a l'abast d'emprenedors aquests espais perquè hi obrin comerços de proximitat o negocis d'economia sostenible.\nA aquests locals poden optar-hi entitats sense ànim de lucre, fundacions o cooperatives, així com persones i empresaris a títol individual. Una d'aquestes entitats és el Casal de Tucumán. Rita Levy, presidenta, explica que ha visitat tots els locals disponibles, i admet que té interès pels del carrer de Sant Ramon, número 6, al Raval, perquè "tenen les característiques necessàries que busquem". Avança que voldrien instal·lar-hi "una cafeteria ecològica, i si el lloc es presta, destinar un petit espai a portar artistes", en un projecte de "cafè literari com els que hi ha a l'Argentina".\nPresentació de sol·licituds fins al 18 de maig\nEls interessats en aquests locals poden presentar les sol·licituds fins al 18 de maig, tot especificant el projecte que voldrien desenvolupar-hi. Aquest projecte vol dinamitzar els locals públics buits i alhora promoure el comerç de proximitat i activitats econòmiques útils al districte de Ciutat Vella.\nEls locals tenen una superfície que oscil·la entre els 22 i els 79 metres quadrats, i en cas d'optar al lloguer públic, el temps de contracte serà de cinc anys, prorrogable als set en funció dels casos.\nEl Bizbarcelona reuneix durant dos dies emprenedors, autònoms i pime\nOfensiva de Barcelona Activa contra les desigualtats entre dones i homes\nEl programa de suport a joves creadors de moda a les Corts passa a ser anual\nRebobinART guanya el premi Emprenedor de Barcelona Activa\nBarcelona Activa ha atès 15.000 persones l’últim any, “una xifra rècord”\nBarcelona prepara un saló per afavorir la integració de la comunitat econòmica estrangera\nBarcelona Activa consolida el nou model de gestió\nEs destinen 45.000 € a microcrèdits per promoure l’ocupació al barri de la Trinitat Vella\nJoves emprenedors troben una oportunitat a Pedralbes Centre\nNo Somos Parados ofereix eines per al desenvolupament professional\nNomés set de cada 100 empresaris han notat la simplificació administrativa\n30 d'octubre 2013\nNou centre de suport a emprenedors al Poble-sec


Un passeig per la Batalla de Brunete.\nEscrito por orimiro78 30-11-2010 en General. Comentarios (0)\nEs juliol de 2007 i fa una calor que trenca les pedres, em trobo al Cerro del Mosquito. En plena zona de la Batalla de Brunete fent una ruta amb un grup de curiosos que ens han convidat a unir-nos a ella. Així comença un dels records més agradables que m’ha donat fins el moment la recreació.\nLa cosa es que jo estava amb els companys del Grup de Recreació Històrica Frente de Madrid que havien convidat a la commemoració del 70 aniversari de la Batalla de Brunete, i tot i que la recreació començava a la tarda, nosaltres ja ens havíem uniformat com tenim la sana costum de fer. Va ser allà on ens van veure i ens van oferir als que havíem baixat al poble madrileny de Quijorna a unir-nos a ells, invitació que bé vam aprofitar el meu amic Andrés i jo, que ens vam pujar a l’autocar sense pensar-hi massa.\nRealment, si ara em preguntéssiu com hi vam arribar, no us ho sabria dir. La cosa es que ens vam dirigir cap a l’anomenat Cerro del Mosquito, lloc de vital importància estratègica cap els últims dies de l’afamada Batalla de Brunete, ocorreguda el juliol del 1937. Molt sorprenent va ser per mi la visió de la Casa del Monje, ben be es podria dir que n’havia desaparegut la meitat i ben segur que part de la responsabilitat la tenien els que l’any 37 s’estaven esbatussant.\nD’allà i no massa llunyà, al Palacio de Rúspoli o Casa Jardín. Un edifici de caràcter senyorial arreglat en part en l’actualitat, però que encara ara mostra les cicatrius del conflicte en les parets que estan fora de la zona arreglada. I la veritat es que va rebre de valent segons vaig poder apreciar observant les seves parets, encara orgulloses de mostrar algunes de les decoracions pròpies d’una edificació que devia ser prou respectable. Tot i que el dissabte encara no havia acabat i encara faltava la recreació, aquell dia havia començat tan bé com acabaria, després d’una magnifica recreació que va fer les meravelles del públic assistent.\nEm disculpareu que no insisteixi massa en la recreació, que si bé mereix un article similar als que he fet per algunes d’elles en el passat, no es l’objectiu d’aquestes línies. Que busquen mostrar-vos el patrimoni que he pogut admirar i observar. I el cas es que el diumenge també el vaig aprofitar d’allò més bé anant a fotografiar un magnífic bunquer a la carretera de Quijorna, tot dominant un senzill pont.\nPocs n’he vist com aquell, en forma de creu i espitlleres per metralladora i fusell per tot el seu perímetre. Acompanyat d’una petita terrassa parapetada en un dels cantons des d’on es podien llençar granades. Un magnífic exemple d’arquitectura militar que sembla predominar certes zones de les rodalies de Madrid.\nDeixeu-me dir que amb posterioritat vaig poder saber que aquest bunquer pertanyia al bàndol nacional i va ser fet després de la Batalla, quan el front s’havia estabilitzat.\nDes d’allà, i després d’haver dinat em vaig dirigir a un parell de bunquers més petits que havia vist el dissabte de retorn de l’excursió. Aquests dos d’un tamany força més humil i molt diferents físicament a l’ anteriorment descrit. Es tracta de dos caputxons de ciment amb algunes espitlleres de fusell a l’entrada de Brunete, sembla ser que amb capacitat per una esquadra segons un llibre que corre per casa, també construït quan el front s’havia estabilitzat per els mateixos que l’anteriorment descrit.\nTot i ser menys espectaculars que altres que he pogut veure amb el pas del temps, encara ara resulten curiosos en la seva forma. Potser una prova més que les fortificacions s’adaptaven al terreny, donant com a resultat una varietat de fortificacions que sembla ser que ara comencen a ser valorades com el que són. Un viu testimoni d’una època convulsa, que tot i dolorosa no hauria de ser oblidada ni esborrada de l’historia del nostre país.\nEscrito por orimiro78 21-07-2010 en General. Comentarios (0)


L’Ajuntament de la Seu fa una crida als urgellencs a desplaçar-se a peu durant els dies de la Festa Major — Ajuntament de la Seu d'Urgell\nSou a: Inici Notícies L’Ajuntament de la Seu fa una crida als urgellencs a desplaçar-se a peu durant els dies de la Festa Major\nL’Ajuntament de la Seu fa una crida als urgellencs a desplaçar-se a peu durant els dies de la Festa Major\nAmb aquesta mesura es vol limitar la circulació de vehicles als visitants, i així evitar problemes de circulació.\nL’Ajuntament de la Seu d’Urgell fa una crida als urgellencs i urgellenques perquè durant el dies de la Festa Major deixin el cotxe a casa i es desplacin a peu per accedir als diferents espais de celebració dels actes festius.\nAmb aquesta mesura, l’Ajuntament urgellenc vol que la mobilitat de vehicles quedi limitada als visitants, i així evitar problemes de circulació.\nPel que fa a les zones d’aparcament, es podran estacionar els cotxes a l’aparcament del cementiri, concretament la part que dóna a la carretera, mentre que l’aparcament lateral queda reservat per als camions dels firaires.\nVal a dir també que el Camí Ral de Cerdanya -arteria que connecta el centre històric de la ciutat amb l’espai de les ‘firetes’ i de les ‘casetes’- no s’hi podrà circular entre les onze de la nit i les set del matí, excepte dimarts 28, que s’hi podrà circular a partir de les 3 de la matinada.\nD’altra banda, tothom que vingui de fora de la Seu d’Urgell per gaudir de la nostra Festa Major també podran aparcar els seus vehicles al nou aparcament de l’Horta del Valira, situat a ponent de la ciutat.\nRecordem que durant els dies de Festa Major, el passeig Joan Brudieu, el carrer Major, el carrer Canonges, plaça Catalunya, Pati Palau, Camí Sota Palau i Camí Clos queden tancats al trànsit de vehicles.\nTal i com s’explica a l’interior del programa demà de Festa Major, es recomana que no s’aparqui als llocs amb prohibició explícita d’arcar, ni a les cantonades, ni als passos de vianants, ni davant de les tanques habituades per a organitzar la circulació.\nPel que fa a l’accés als pàrquings dels carrers afectats, en la mesura del possible, es trauran els vehicles abans de les 9 del matí i es tancaran a partir de les 9 de la nit. En casos d’urgència es podrà sortir sempre.\nSi per accedir a un pàrquing cal enretirar alguna tanca o senyal, caldrà tornar-les a col·locar en la seva posició inicial.


1918: fi de festa independentista | Cultura | EL PAÍS Catalunya\n28 JUN 2018 - 10:16\tCEST\nEl cartell mostra que Catalunya va donar suport material als aliats.\nEn aquest moment solemne i únic en la Història del món, un poble abans lliure i independent, sotmès durant molts anys a un règim sistemàtic d’opressió, té plena confiança en l’augusta funció de la redempció de les races oprimides que us és confiada. Catalunya, honorables delegats, vol ser completament independent”.\nÉs un fragment, traduït del francès, del document que Josep Castanyer, d’encara no trenta anys, va lliurar el 17 d’abril de 1919 al ministeri d’Afers Exteriors de França a París, on els vencedors de la Primera Guerra Mundial —el president nord-americà Woodrow Wilson, i els primers ministres britànic, Lloyd George, francès, Georges Clemenceau, i italià, Vittorio Emanuele Orlando— redibuixaven les fronteres mundials en la Conferència de Pau. El secretari que el va rebre el mirà indulgent, però acomplí la comesa. El document i un plec de pamflets i fulls volants que l’acompanyaven, lloant Wilson i demanant la revisió del Tractat d’Utrecht de 1713, es troben als National Archives britànics i als arxius del Départament de l’Armée de Terre francès.\nEn l’aventura parisenca, la figura de més rang a qui Castanyer aconseguí visitar va ser l’ambaixador serbi, Milenko Vesnic. Una vegada comprovat que ni aquest ni la premsa tenien predisposició per la seva causa, va retornar a Barcelona. Va deixar constància de la missió de manera anònima “per no tenir problemes amb la justícia espanyola” en el quadern Comitè Pro-Catalunya: Impressions d’un nacionalista català per terres de França que es guarda a l’Arxiu Nacional de Catalunya. El va lliurar a qui l’hi havia enviat, el seu mentor, d’aleshores gairebé cinquanta anys, Joan Solé i Pla, impossibilitat d’anar-hi ell per una flebitis. Aquest, metge, era íntim del dramaturg Àngel Guimerà i del seu editor i amic de l’ànima Pere Aldavert.\nEl viatge de Castanyer no va ser res excepcional. En aquell primer mig any de 1919 París quedà infestada de figures com la seva. Com recull l’historiador de Harvard Erez Manela a The Wilsonian Moment. Self-determination and the International Origins of Anticolonial Nationalism (2007), fins i tot delegacions nacionalistes vingudes de Pèrsia, de Sibèria, de Geòrgia, d’Armènia o de Síria hi van anar per tal que les seves demandes d’autonomia o d’independència fossin ateses.\nQuan l’11 de novembre de 1918 es va signar l’armistici, l’expectativa generada sobre la pau era màxima: la fi de la conflagració havia d’acabar amb totes les conteses i dur un món nou. “L’acabament de la guerra produí una fondíssima crisi en l’opinió mundial i concretament en la d’aquest país: produí una de les més fortes crisis d’il·lusionisme que probablement l’espècie humana ha sofert”, expressà una dècada després l’escriptor Josep Pla en la biografia política de Francesc Cambó.\nLa guerra, al Museu d’Història\nFàbrica tèxtil a Girona.\n“Acabar de situar Catalunya, com un actor més, en el relat general de la Primera Guerra Mundial, perquè els països neutrals com Espanya formaven també part de la contesa”. Aquest és, en síntesi, el leitmotiv de l’exposició Flames a la frontera. Catalunya i la Gran Guerra, que avui s’inaugura al Museu d’Història de Catalunya (MHC) i que es podrà veure fins al 18 de novembre. Per aconseguir-ho, els seus comissaris, Maximiliano Fuentes i Francesc Montero, recorren no només els quatre anys bèl·lics, 1914-1918, sinó que, en gairebé mil metres quadrats expositius, inclouen les interpretacions que s’han fet de la guerra en el darrer segle.\n“L’impacte de la conflagració —diu Fuentes— no se cenyeix a un debat ideològic en tertúlies d’intel·lectuals i limitat a la premsa, sinó que la gent corrent està molt al cas del que passa”. El motiu: “Les derivades de la guerra impacten en tots els ordres de la vida, en el social, polític i econòmic”, rebla Montero. Per palesar-ho l’exposició mostra els efectes del conflicte en la vida quotidiana per mitjà de pel·lícules i noticiaris d’època, cromos, joguines i fullets satírics, entre altres peces. La mostra és un diàleg constant amb el front. Un túnel que simula una trinxera permet fer un tast de les condicions dels soldats, sense el perill, però, de ser gasejat.\nJunt amb Barcelona. Zona neutral 1914-1918, que organitzà la Fundació Miró la tardor de 2014, la que ara presenta el MHC és l’exposició més ambiciosa que s’haurà vist a Catalunya sobre la Gran Guerra des de l’inici del centenari. A partir de la propera tardor, Mig Europa cau, que va produir i allotjar fins a la primavera la Fundació Josep Pla i de la qual Montero també és comissari, viatjarà per les comarques de Girona i Barcelona.\nEl que succeí va ser que, en l’inici de la Gran Guerra, “els diversos sectors ideològics, entre els quals el republicanisme i el separatisme català, hi van voler veure un camp adobat per resoldre les seves demandes polítiques i l’aparell propagandístic respectiu es va posar en marxa”, explica a QUADERN David Martínez Fiol, professor a la Universitat Oberta de Catalunya i reconegut especialista del període.\nUna homogeneïtat fictícia\nLa propaganda separatista —que reclamava una solució independentista o federal/confederal en el marc espanyol/ibèric— va situar-se de seguida al costat dels aliats, per afinitat amb França com a model de democràcia, llibertat i modernitat i, en menor mesura, de l’Imperi britànic. S’establí i assumí el següent sil·logisme: Espanya era un tot germanòfil i Catalunya, un tot aliadòfil. Per tant, després de la seva victòria, els aliats haurien de satisfer les demandes catalanes.\nDes de les pàgines de la seva precària premsa, en setmanaris com La Nació o L’Intransigent, i mitjans aliadòfils com Iberia (finançat per la diplomàcia francesa, amb un impressionant estol de col·laboradors), s’assimilà Catalunya a països petits com Bèlgica i Sèrbia, que feien front a les invasions respectives d’Alemanya i d’Austrohongria. Catalunya, en aquest joc, s’havia de deslliurar del jou de l’Imperi espanyol i assimilava la seva lluita a la d’aquests.\nEspanya, però, era neutral. Els partits dinàstics que s’intercanviaven el torn al capdavant del govern de la Restauració, el liberal i el conservador, havien convingut l’estiu de 1914 que ni l’economia, ni l’endarreriment bèl·lic no permetien altra opció. Els fets, doncs, entrebancaven la publicística del republicanisme i del separatisme catalanista. Caldria demostrar que la neutralitat era un subterfugi i desfer el pretès engany: Espanya era germanòfila, en especial la classe dirigent i el rei Alfons XIII.\nAixò, però, no era així, tal com va explicar el professor de la Universitat de Bristol, Francisco J. Romero Salvadó a España 1914-1918. Entre la guerra y la revolución (2002). L’orientació política del govern espanyol va virar segons qui manava, i en el balanç global, com ha assenyalat l’historiador de la Universitat de Las Palmas de Gran Canaria Francisco Javier Ponce Marrero, Espanya afavorí les potències aliades des de la neutralitat.\nL’ideòleg de l’estratègia d’internacionalització del separatisme va ser l’historiador i periodista Antoni Rovira i Virgili. Inspirat en les oficines de propaganda polonesa i txeca de París, va animar a la creació d’una estructura catalana similar. La manca de recursos, però, ho va impedir. La Lliga, al capdavant de la Mancomunitat amb Enric Prat de la Riba des de l’abril de 1914, recelava d’entrada de la via de l’agitació internacional.\nCatalunya, però, no era homogènia internament. Com ha documentat l’historiador Andreu Navarra a Aliadòfils i germanòfils a Catalunya durant la Primera Guerra Mundial (2016), a la política catalana hi havia multiplicitat d’afinitats no sempre coherents ni diàfanes. A la Lliga Regionalista coexistien diverses tendències, des del neutralisme de Francesc Cambó a la filogermanofília de Prat de la Riba o l’aliadofília de l’escriptor Jaume Bofill i Mates. La posició del partit fou la neutralitat. Inclús el centreesquerra catalanista, la Unió Federal Nacionalista Republicana, fou d’entrada neutral.\nUna escissió d’aquesta, l’Esquerra Catalanista de Rovira i Virgili, juntament amb la Unió Catalanista presidida pel psiquiatre Domènec Martí i Julià i unes incipients joventuts nacionalistes, conformaven el minoritari sector separatista aliadòfil. Però la casuística era molt diversa, amb figures com l’intel·lectual Eugeni d’Ors exercint de neutral, carlins aliadòfils i germanòfils, i fins un Partit Republicà Radical (els lerrouxistes), aliadòfil.\nEs van crear entitats en suport dels voluntaris catalans que van anar a la Gran Guerra. MHC\nInventar la unió sagrada\nPer superar la contradicció interna de Catalunya i del catalanisme es volgué imitar la union sacrée que aplegava els francesos al marge de tendències polítiques en pro de la defensa de la pàtria. Com que a Catalunya (dins l’Espanya neutral) això no era cap necessitat, es van cercar subterfugis per projectar-la. La unió sagrada va fer-se per mitjà de múltiples comitès, per exemple per ajudar els orfes de Sèrbia, per reconstruir Lituània o per ajudar les víctimes de Bèlgica. Tots ells amb la participació, a títol individual, de figures d’adscripció vària que creaven un miratge de transversalitat.\nEl mascaró de proa d’aquesta estratègia va ser el Comitè de Germanor dels Voluntaris Catalans, encapçalat per Joan Solé i Pla i format per una junta molt poc activa, excepte aquest i la seva mà dreta, Castanyer. La quantitat de propaganda que generà el duet entre la primavera de 1916 i la fi de 1918, amb cartes al front, articles a la premsa i campanyes de patronatge, no tingué parangó i es troba en els fonaments d’accions propagandístiques del separatisme posteriors.\nEl diputat rossellonès a l’Assemblea Nacional francesa, Emmanuel Brousse, digué que els voluntaris eren 12.000. Martínez Fiol ja va aclarir el 1991, a Els ‘voluntaris catalans’ a la Gran Guerra (1914-1918), que van ser un miler i que no combatien “per Catalunya”, sinó per situacions personals diverses, com bé sabia Solé i Pla. La imatge que eren molts més, com va suggerir l’historiador Enric Ucelay-Da Cal en el pròleg d’aquell llibre, podria deure’s al forat causat per la grip aquell 1918 a Catalunya.\n‘À la recherche de l’ami’\nCom no podia ser d’altra manera, la campanya separatista xocà contra la realpolitik. Idealitzar la Gran Bretanya tenia un problema: era una monarquia. Es podia presentar com una república coronada, sí, però a partir de la primavera de 1916 la repressió contra els independentistes irlandesos i l’execució dels principals líders del moviment de l’Alçament de Pasqua va invalidar aquesta via.\nA la República francesa tampoc li interessava donar ales a unes aspiracions que podien fomentar les del Rosselló, en un moment en què la identificació de la població amb el projecte nacional francès allí encara no s’havia completat. En diverses ocasions, les trobades impulsades pels catalanistes van esdevenir, a més, agermanaments francoespanyols, davant l’enuig d’aquests.\nL’Imperi rus no era una opció: ni el tsar, per motius evidents, ni el resultant de les Revolucions russes de 1917. El separatisme, sorgit en classes mitjanes, encara que baixes, no podia tenir com a referent la revolta bolxevic d’octubre. Aviat es va veure, a més, que Lenin i després Stalin i Trotski tenien una concepció sui generis del significat de l’autodeterminació, com va comprovar Macià una dècada després.\nAleshores va aparèixer ell, Wilson. Un advocat, politòleg i historiador, exrector de la Universitat de Princeton, demòcrata, que des de la presidència dels Estats Units l’abril de 1917 havia fet entrar el país a la Gran Guerra al costat dels aliats. El 8 de gener de 1918 Wilson va presentar davant del Congrés un pla, molt ambiciós, per aconseguir una pau duradora a la fi del conflicte. El seu parlament —a partir de dos mil informes i mil mapes sintetitzats pel seu equip— es va conèixer com els Catorze punts perquè detallava aquest nombre de propostes.\nEntre elles hi havia, encara que no de manera explícita, la idea de l’autodeterminació. Allò que el de Virgínia proposava era que es poguessin reorganitzar les fronteres a través de línies nacionals i lingüístiques. També que es creés un organisme internacional, la Societat de Nacions, on es resolguessin els conflictes abans de fer-ho a garrotades. El separatisme català no podia esperar un paladí millor. A partir d’aquell moment es desfermà en aquest nucli, però no només, un wilsonisme cec.\nMaterial gràfic en suport dels voluntaris.\nEl wilsonisme lligaire\nEn veure l’exaltació que duien la fi de la Gran Guerra i la proposta de Wilson, la Lliga —l’aparell de propaganda política més exitós dels primers vint anys del segle passat a Catalunya— va maldar per evitar que la prompta victòria aliadòfila no fos capitalitzada per separatistes i republicans. Els lligaires van voler aprofitar, ara sí, la conjuntura internacional per consolidar i ampliar els poders de la Mancomunitat, encara fràgil. D’aquí l’impuls d’una campanya per l’autonomia. A la primavera de 1918, el govern d’Espanya va rebre un centenar de cartes tipus d’ajuntaments reclamant “el reconeixement de l’autonomia de Catalunya i de les regions d’Espanya que ho sol·licitin”. Les missives es conserven a l’Arxiu del Ministeri de la Presidència.\nEl pas següent fou l’organització d’una consulta sense valor legal —anomenada “plebiscit”— impulsada per l’Escola de Funcionaris d’Administració Local sota l’auspici de la Mancomunitat i l’Ajuntament de Barcelona. Els consistoris havien de retornar signat un document que se’ls enviava en què s’hi deia, entre altres, que Catalunya “necessita l’autonomia”. El 98% dels batlles van fer el tràmit. A mitjan novembre, de manera solemne, es van lliurar les signatures al llavors president de la Mancomunitat, Josep Puig i Cadafalch, després de la mort de Prat de la Riba l’agost de 1917.\nTot seguit es va elaborar un projecte estatutari. El govern espanyol l’admeté a tràmit, amb fredor, però el rebombori contrari va fer caure l’executiu d’Eduardo Dato. Com va explicar Borja de Riquer a Alfonso XIII y Cambó (2013), aquest darrer estava convençut que el rei veia bé la campanya autonomista contemporitzadora de la revolució del separatisme. Després va descobrir que només havia estat borbonejat. En paral·lel, el nou president del consell de ministres, el comte de Romanones, s’assegurà a París que Wilson i Clemenceau no intervinguessin en els afers espanyols.\nL’efervescència wilsonista, però, era tal que l’Ajuntament de Barcelona va nomenar-lo ciutadà honorari. No va ser un fet aïllat. Els professors de la Universitat de Girona Maximiliano Fuentes i Francesc Montero, en l’exposició que s’inaugura avui al Museu d’Història de Catalunya, Flames a la frontera, constaten que la Gran Guerra va impactar en el nomenclàtor municipal. “Wilson, vinculat a l’ideal de la pau —diuen a QUADERN—, fou la figura més popular d’aquesta cursa per rebatejar carrers”.\nAllò que ignoraven els nacionalistes catalans era que quan una delegació irlandesa cercà el suport de Wilson, aquest —que considerava la qüestió d’Irlanda un afer intern britànic— va mossegar-se la llengua “per no enviar-los al carall”, com explicà a The Drafting of the Covenant (1928) el jurista David Hunter Miller, membre de la delegació americana que confeccionà el tractat de la Societat de Nacions.\nA l’hora de la veritat, les potències vencedores en la Conferència de Pau van limitar l’autodeterminació, sobretot, als territoris dels perdedors, els imperis austrohongarès i otomà, i a les colònies d’Alemanya, però la van refusar per les seves. A la primavera de 1919, la vaga de La Canadenca tallà la campanya autonomista i els somnis separatistes. Començava el pistolerisme al carrer i la frustració. El viatge de Castanyer, un acte entre desesperat i autojustificatiu, se silencià i quedà com un assumpte entre dos. Als anys trenta, Solé i Pla va donar suport al sector independentista d’ERC i Castanyer s’enquadraria en les Joventuts d’Esquerra Republicana-Estat Català.\nA finals de 1919, Wilson va entonar al Congrés un mea culpa. Havia parlat d’autodeterminació, va dir, “sense saber que existien les nacionalitats que ens venen a veure dia rere dia”, com recull a París, 1919. Seis meses que cambiaron el mundo (2005) la catedràtica d’Oxford Margaret MacMillan. El món fora de Virgínia era molt complex. Catalunya, a pesar de les simplificacions propagandístiques, les tones de paper i els rius de tinta, també.\nLa Gran Guerra comportà una notable sacsejada en àmbits de la vida a Catalunya. En destaquem alguns.\nPropicia guanys considerables, sobretot en sectors com el tèxtil, el metal·lúrgic i les arts gràfiques. N’esperona d’altres, com el químic, l’elèctric i el cinematogràfic. Josep Maria de Sagarra parla a les Memòriesde “mamella pròdiga”.\nIncrement notable de l’exportació.\nModernització de la premsa, en especial les revistes il·lustrades i el fotoperiodisme, i pren volada la novel·la policíaca.\nMés intercanvis culturals, en particular amb França.\nProliferen cafès, music-halls i cabarets en convertir-se la ciutat en refugi cosmopolita.\nEs revoluciona la moda (calçotets curts per a ells, abolició de cotilles per a elles).\nEls industrials no reinverteixen de manera adequada els guanys i la modernització posterior a la fi de la guerra se’n ressentirà.\nCrisi de subsistències i inflació de preus dels aliments.\nEncariment de l’habitatge: Barcelona passa de 533.000 habitants en començar el segle a 710.000 el 1920.\nCreix la conflictivitat laboral.\nLa guerra al mar, amb submarins alemanys torpedinant vaixells espanyols, perjudica el comerç.\nAugmenta el diner fàcil, les cases de joc, el consum de whisky, de xampany francès, o de cocaïna, i la prostitució.


El Vilanova del Camí BC Endavant perd el primer partit de lliga contra un reforçat Bàsquet Piera - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nEl Vilanova del Camí Bàsquet Club Endavant torna a tenir equip a la categoria sènior masculí. Aquest cap de setmana ha disputat la seva primera jornada de lliga a la difícil pista d’un reforçat Bàsquet Piera contra el qual han perdut 66 a 42\nEl vilanovins es presentaven a casa del Piera després d’un ple de victòries durant la pretemporada: contra el CB Igualada “C”, l’Òdena BC “B” i el CB Abrera sots25.\nDes de bon inici, però, els nervis i l’estrena de temporada van estar presents. Mals percentatges, errades i pèrdues de pilota marcaven el primer període.\nNo va ser ben entrat el segon, quan els locals, a un ritme més elevat i major intensitat aconseguiren les primeres avantatges, amb un parcial de 8-2 just abans d’anar a vestidors (27-14).\nEl errors en el tirs lliures condemnaven als joves vilanovins a no apropar-se en cap moment als locals que iniciaven la segona meitat amb el mateix encert del final de la primera. Tot i així, després d’un temps mort, el Vilanova del Camí BC Endavant va tenir els millors moments i va retallar la diferència fins a només 13 punts (40-27).\nLa retallada en el marcador hauria estat més evident amb més encert dels vilanovins des de la línia de lliures, però van tenir un baix percentatge del 36% (9 de 25 en tot el matx).\nEn el darrer període van tornar els errors per les dues parts, fins que tres triples gairebé consecutius van trencar merescudament per part pierenca que va continuar amb intensitat fins al final, davant d’un equip vilanoví molt desgastat als darrers minuts.\nVan jugar per part del Vilanova del Camí BC Endavant: D. Cobos (7), R. Marsà (4), J. Torrens, M. Badal (1), E. Fustagueras (3), L. Claramunt (5), O. Delgado (6), O. Llopart (4) i A. Moreno (12). No va jugar per lesió S. Rodríguez.


Guanyem Girona qualifica d'''opaca'' la rescissió del contracte del servei d’aigües - El Gerió Digital\nEl grup denuncia que no ha rebut cap informació sobre el futur de les aigües des de principis de juliol\nGuanyem Girona ha denunciat aquest matí que dilluns el Ple votarà la rescissió del contracte del servei d’aigua amb AGISSA sense que hi hagi hagut encara un debat sobre quin serà el model de gestió que s’assumirà a partir d’ara.\nLa principal força a l’oposició ha explicat que el govern no els ha facilitat cap informació des del mes de juliol i que el govern "té amagat" des de l’agost l’informe encarregat a una empresa externa per saber quina era la millor forma de gestió del servei en un futur ja que "no l’ha compartit ni amb els grups municipals ni amb les entitats que conformen la Taula de l’Aigua", assenyalen.\nEn aquest sentit, Guanyem ha recordat que el govern municipal està "incomplint els compromisos adquirits" ja que hi havia un acord per convocar la Taula de l’Aigua a principis de setembre i, un mes després, "encara no se sap ni quan serà". Per Lluc Salellas, portaveu de Guanyem Girona, “el més preocupant és que en aquest mentrestant en què votem que s’acaba el contracte no hi ha garanties que el model que tindrem abans de finals d’any serà públic ni tampoc si en el cas que ho sigui tindrem unes noves tarifes d’acord amb les necessitats existents i un model de governança obert i democràtic”.\nAixí mateix, la formació municipalista ha recordat que l’equip de govern de JxCat i ERC està "perdent una oportunitat d’exercir la transparència amb la ciutadania i explicar la corrupció i la gestió nefasta que hi hagut en l’empresa mixta d’AGISSA". Igualment, Salellas ha volgut mostrar la seva preocupació per "l’opacitat amb què es gestiona la venda d’aigua" i les tarifes corresponents a la planta potabilitzadora de Montfullà. Per això, ha reclamat un canvi de rumb en el lideratge del canvi de model de gestió de l’aigua cap a la "inevitable municipalització del servei".\nActe telemàtic per demà sobre l'aigua\nGuanyem organitza demà a les set de la tarda un acte telemàtic per debatre públicament sobre com estructurar un model públic de servei d’aigües amb Pilar Castillejo, tinent d’alcalde de Ripollet, Lluís Basteiro, de l’Associació de Municipis i Entitats per l’Aigua Pública i Cristina Barberà, d’Enginyeria Sense Fronteres.\nL’acte, que serà moderat per la regidora Laia Pèlach, pretén abordar dos dels temes claus en la municipalització d’un servei com és l’aigua, les tarifes que assumeix el ciutadà així com la transparència i la cogovernança que ofereix la gestió directa d’un servei com aquest. L’acte es podrà seguir pel canal de youtube de Guanyem Girona “Municipalitzar l'aigua: com ho fem?”


El Món | Plebiscit sobre el plebiscit\n"Perquè si l'única oportunitat de jugar aquesta partida es perd entre la banalitat, l’enveja, les misèries humanes i la incapacitat de transcendir, és que no val la pena ni jugar-hi"\nDiu David Fernàndez (amb aquesta veu que em recorda els dolents de les pel·lis abans de començar a fer mal) que el debat sobre les llistes per concórrer a les eleccions del 27-S no es pot convertir en un plebiscit sobre Artur Mas. Amarga ironia fora un plebiscit sobre el plebiscit, però el cert és que la discussió no va d’això; és molt més trist i miserable. La proposta que ha fet la CUP sobre una llista “de país” sense polítics obre tantes incògnites de present i de futur que el millor fora no comentar-la. Tanmateix no ens hi cap altra: la discussió sobre el perfil de les persones que no generarien anticossos a uns o a altres se sembla al que sempre han produït les llistes tancades i bloquejades dels partits: “aquest!!???”; “jo no voto una llista on surti aquesta”; “però com és que no han posat a...?”. I no parlem de l’eventualitat de perdre les eleccions, amb una llista de “no polítics” fent política pedestre al costat de Miquel Iceta, Sánchez-Camacho y Albert Rivera.. fenomen viral cada sessió de diàleg de sords. Tot aquest debat, que a aquestes alçades del mes de juliol ja hauria de ser tancat, resulta que es posposa al sorprenent de discutir si qui ha fet totes les accions necessàries per arribar fins aquí ha de ser o no a la llista que ell mateix ha proposat a la vista de la desfeta que s’albira en la desunió electoral dels partits independentistes.\nJa fa temps que vaig dir que si jo fos el president no convocaria eleccions el 27-S, recolzant la decisió en una màxima jurídica: rebus sic stantibus, que significa que les promeses s’han de complir sempre i quan les condicions es mantinguin. I aquí res és ja com era; més encara perquè la qüestió que està en joc és d’una rellevància política inusitada. Més aviat fora bo, com s’ha començat a plantejar, esperar a veure el resultat de les eleccions generals i comprovar si al menys per anar a les Corts, hi ha possibilitat d’un front (frontissa) català unitari (i per unitari ja s’entén que no de tots, però si d’un bon grapat dels partits)


Benvinguts i benvingudes | La Fageda.\nTreballem per millorar la qualitat de vida i promoure la integració social de persones en risc d’exclusió social de la Garrotxa, mitjançant un treball real i digne.\nConeixeu el model\nFes-te Arrelat i gaudeix en exclusiva de La Fageda!\nArrelats és la nova comunitat que uneix a totes les persones que comparteixen el sentit i els valors del nostre projecte.\nEntra i fes-te Arrelat!\n40 anys de compromís social\nDe la bona llet, els millors iogurts\nSabeu per què tots els nostres productes lactis són tan bons i naturals?\nPerquè els elaborem amb llet fresca de les nostres vaques frisones, que criem amb la màxima cura assegurant el seu benestar físic i emocional.\nVoleu viure una experiència Fageda?\nOferim diferents modalitats de visita perquè grans i petits pugueu conèixer de prop el projecte, la granja, el procés d’elaboració i el model empresarial de La Fageda.\nNovetats a La Fageda\nLa Fageda, un projecte socioempresarial\nSom un projecte social amb la missió de millorar la qualitat de vida de persones en situació de vulnerabilitat de la Garrotxa. Per assolir aquest objectiu, hem creat una estructura empresarial potent que concep el treball com una eina que ens dignifica, i també oferim diversos serveis assistencials. A La Fageda, acompanyem cada persona perquè desenvolupi al màxim les seves capacitats.\nConeixeu el nostre projecte\nIogurts i bífidus, postres làcties, gelats i melmelades. Són les famílies de productes de La Fageda, que fem a la nostra finca de Santa Pau, al cor del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa. Elaborem els lactis amb la llet fresca de les nostres granges i les melmelades amb ingredients curosament seleccionats. Controlem tots els processos de producció sota estrictes requisits de qualitat per oferir uns productes bons i saludables. I caminem cap al futur amb la clara voluntat de crear nous gustos i formats per adaptar-nos al dia a dia dels nostres consumidors.\nCompromesos amb la sostenibilitat des del primer dia\nEl nostre compromís amb la sostenibilitat és a l’origen del projecte, que va néixer per contribuir a resoldre una problemàtica social. La voluntat de dignificar la vida de les persones és inseparable del respecte al nostre entorn. Per això, treballar per a un món més sostenible forma part de la nostra raó de ser, i cada dia ens esforcem per desenvolupar i implantar bones pràctiques en aquesta direcció.\nVoleu visitar La Fageda?\nViviu una experiència Fageda gaudint de la màgia de l’entorn i coneixeu de prop el projecte, la nostra filosofia, la granja i els processos d’elaboració dels productes, que també podreu tastar. Des del Servei d’Atenció al Visitant us oferim diverses modalitats de visita: per a centres educatius, grups i entitats, famílies i infants. També organitzem jornades de formació per a emprenedors socials.


CANELONS GRATINATS - Artencuina\n750 g de carn magra de porc\n1/2 pollastre desossat\nEn una cassola amb un raig d'oli d'oliva hi rostim, a foc viu, les carns tallades a daus no gire petits i salpebrades. Quan es comencin a enrossir hi afegim les cebes, les pastangues, els tomàquets (tot tallat a trossos), els alls, el llorer i la farigola. Tot seguit, hi tirem un raig de conyac i un gotet de vi ranci i ho deixem coure una bona estona a foc suau, fins que la carn estigui ben tendra. De tant en tant hi afegim un raget d'aigua, si cal.\nRetirem totes les carns, les verdures i el suc del rostit i ho passem tot per la picadora de carn. Barregem la pasta resultant amb una mica de beixamel.\nBullim la pasta dels canelons amb aigua abundant. Quan estigui al dente la treiem i l'estirem sobre un drap. Farcim els canelons amb la pasta del rostit i els cargolem. Els posem en una safata per anar al forn.\nHo cobrim amb la beixamel, hi escampem per sobre el formatge ratllat i una mica de mantega i ho posem a gratinar.\nCada familia té la seva manera de fer els canelons: hi ha qui hi afegeix cervellets, fetge d'ànec, rovells d'ou o diferents tipus de carn. Aquesta recepta és molt senzilla i la podeu adaptar al vostre gust. Si voleu anar més lluny, hi podeu incorporar foie gras fesc i una mica de tòfona negra.


Protecció Civil aprova el pla d'emergències de 3 municipis de la Catalunya Central - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nProtecció Civil aprova el pla d'emergències de 3 municipis de la Catalunya Central\nEs tracta de Callús, el Bruc i Sant Esteve Sesrovires\nLa comissió permanent de Protecció Civil de Catalunya va aprovar aquest dipjous els plans d'emergències de tres municipis de la Catalunya Central. En concret, a la reunió d'aquesta comissió es van aprovar els plans d'emergències de Callús, el Bruc i Sant Esteve Sesrovires.\nEn el cas de Callús, el pla aprovat inclou les actuacions a fer en cas d'incendis, inundacions, nevades i sismes. Pel que fa a Sant Esteve Sesrovires, el pla d'emergències aprovat inclou les actuacions a portar a terme en cas d'incendis, inundacions, nevades, el de transport de mercaderies perilloses, el químic i el de ventades. En la mateixa reunió també es va aprovar per al Bruc, que inclou els mateixos supòsits que en el cas de Sant Esteve Sesrovires, a més del de sismes.\nEn la sessió, a la qual van participar representants de tots els organismes vinculats a la planificació i gestió d'emergències, es van aprovar els plans de protecció civil per a un total de 37 municipis de tot Catalunya i se'n va actualitzar un d'existent.\nA més a més, es va fer l'aprovació de 74 plans d'autoprotecció per a equipaments o esdeveniments concrets. Dels plans d'autoprotecció, 42 corresponen a la demarcació de Barcelona, 12 a la de Tarragona, 10 a Girona, 5 a la Catalunya Central i 5 a les comarques de Lleida. D'aquests plans destaquen el del Carnaval de Sitges, el de l'aeroport de Sabadell, el de l'estadi municipal de Badalona, el del Mobile World Congress i el de la Volta Ciclista de Catalunya, entre d'altres.


Arxius de passaport covid | Diari La República Checa\nBrussel·les demana que el passaport covid caduqui als 9 mesos\nEs preten reforçar les terceres dosis en la població\nBrussel·les proposa limitar a nou mesos la validesa del certificat de vacunació contra la covid-19 per viatjar. La Comissió Europea ha demanat que aquest salconduit tingui “un període d’acceptació estàndard de 9 mesos” i insta els estats a garantir l’accés a dosis de reforç abans que expiri. “Més enllà dels 9 mesos (el certificat) no es reconeixerà”, ha dit l’eurocomissari de Justícia, Didier Reynders.\nL’executiu europeu posa aquest límit perquè el Centre Europeu per a la Prevenció i el Control de Malalties estableix que la protecció davant d’infeccions disminueix a partir dels sis mesos des de la segona injecció. La proposta de la CE preveu tres mesos addicionals per tal que les campanyes de vacunació es puguin “ajustar”.\nBrussel·les espera que els 27 donin llum verda a aquesta proposta i que entri en vigor a partir del 10 de gener. Si finalment s’aprova, els ciutadans que vulguin viatjar i tinguin caducat el passaport de vacunació hauran de rebre una tercera dosi de la vacuna o tornar a fer-se tests per demostrar que no estan contagiats de covid-19.\nAquesta proposta arriba un dia després que el Centre Europeu per a la Prevenció i el Control de Malalties recomanés posar una dosi de reforç per “reduir la transmissió del virus”.\nLa justícia avala l’ampliació del passaport covid\nEl Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ha autoritzat l’ampliació del passaport covid per accedir a l’interior de bars i restaurants, gimnasos i instal·lacions esportives i residències de gent gran. Per tant, la mesura entrarà en vigor a partir d’aquesta mitjanit i tindrà una durada inicial de 14 dies.\nTots aquests establiments se sumen a l’oci nocturn i als banquets amb ball, on ja era vigent l’obligatorietat d’ensenyar el passi covid. Caldrà veure si aquesta mesura s’amplia a més establiments en els propers dies després que el comitè assessor del Departament de Salut el recomanés per a cinemes i teatres.\nExigir el certificat Covid per entrar als bars pot violar drets\nL’Agència Espanyola de Protecció de Dades (AEPD) ha advertit a les comunitats autònomes a exigir el certificat Covid per entrar en establiments pot vulnerar drets fonamentals.\nL’organisme ha enviat un requeriment d’informació a Galícia i Canàries – les dues comunitats que per ara han implantat la mesura – per estudiar si s’ajusta a l’ordenament jurídic nacional.\nDesprés de tenir coneixement de diverses iniciatives públiques que generalitzen “la utilització del certificat de vacunació”, ha decidit analitzar si aquesta mesura respecta el dret fonamental de la ciutadania a la protecció de les seves dades personals.\nLa normativa europea recull que la informació relativa a la salut dels ciutadans són dades especialment sensibles, per la qual cosa el seu tractament requereix majors exigències.\n“Les autoritats europees de protecció de dades hem expressat la nostra preocupació per la utilització de certificats dins dels Estats per a finalitats com ara l’accés a botigues, restaurants o gimnasos, així com el seu ús en altres contextos com el laboral”, indica l’AEPD en la nota, que també afirma que s’ha de comptar amb una base legal apropiada i ajustada als principis d'”eficàcia, necessitat i proporcionalitat” i tenint en compte l’existència d’altres mesures de protecció menys invasives.


L'oposició a Uganda pren les armes per l'arrest del seu líder\nMARC CATALÁN Actualitzada el 30/04/2011 00:00\nLa detenció del líder de l'oposició a Uganda, Kizza Besigye, va desembocar ahir a Kampala, la capital, en un aixecament armat dels seus partidaris que va acabar amb dos morts i noranta ferits, després que les forces de seguretat disparessin contra els revoltats. Besigye, que va ser derrotat al febrer en unes eleccions per l'actual president, va ser detingut dimecres per quarta vegada en una protesta pels alts preus del combustible. La indignació entre els opositors va créixer quan l'advocat del líder opositor va assegurar que la policia va colpejar-lo i li va tirar gas picant als ulls abans d'arrestar-lo. Hores després va ser alliberat, tot i que el seu entorn va dir que encara no podia veure-hi.\nLa ira per la detenció va fer que la població es llancés ahir als carrers de Kampala, unes marxes que la policia va sufocar disparant contra els milers de manifestants, que van incendiar pneumàtics i van muntar barricades per tota la ciutat. "Kampala serà així fins que Besigye no estigui segur", cridava ahir un jove a la capital ugandesa.\nEl ministre defensa la policia\nEl ministre d'Interior ugandès, Kirunda Kivejinja, va confirmar les dues morts entre els opositors i va informar que la policia havia detingut 360 persones. A més, va justificar la detenció de Besigye amb l'argument que el líder opositor i "els seus homes" van amenaçar la policia "amb un martell", i va dir que per això va ser arrestat "immediatament". "Ell i el seu grup tenien la intenció d'atacar la policia", va dir Kivejinja.\nTot i les contínues detencions, Kizza Besigya va assegurar que continuarà amb la campanya per denunciar la situació de pobresa al país. El president Museveni culpa la sequera de l'escassetat d'aliments i els "creixents costos" de l'alt preu dels combustibles. El líder ugandès va advertir Besigya que no tolerarà les protestes. Els manifestants, però, no ho entenen: "Com poden utilitzar gasos lacrimògens contra un home que diu la veritat, que és pobre?", va dir un jove.


Bauzá, desautoritzat al PP, no debatrà amb Armengol | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nBauzá, desautoritzat al PP, no debatrà amb Armengol\nEl que va ser president de les Balears ja “no està al capdavant” del PP, però se n'anirà formalment al juliol\nPalma de Mallorca 26 JUN 2015 - 00:22\tCEST\nEl president en funcions de les Balears, José Ramón Bauzá, ja “no està al capdavant” del PP, però se n'anirà formalment a principis de juliol, d'aquí uns dies. Ahir l'antic líder i mandatari hegemònic va ser desautoritzat –en una reunió de dues hores llargues– pels seus antics col·laboradors i seguidors, que el culpen de la derrota del 24-M i d'obrar al marge dels òrgans de debat i decisió.\nBauzá va pactar la seva sortida per evitar que continués en els mitjans locals l'espectacle públic de diatribes contra ell. Vol ser senador –depèn dels seus companys, va reconèixer– i no serà la veu i la imatge del nou PP que es vol crear. Així, en el debat d'investidura de la nova presidenta de les Balears, Francina Armengol, del PSOE (amb pacte amb MÉS i Podem), els dies 29 i 30, serà substituït per una principiant i diputada de l'ala dreta, Marga Prohens, amb quatre anys d'experiència al Parlament. Bauzá no defensarà per última vegada la seva gestió (2011-2015).\nEl comitè de direcció del PP va acordar un alto el foc a la guerra interna i pública. Es buscarà un president provisional i de transició. Ha de ser, segons Bauzá, una persona “sense màcula de corrupció”, sense ambicions de lideratge; ha d'exercir de tutor neutral del procés electoral intern fins que celebri el congrés extraordinari del PP de Balears després de les futures eleccions generals.\nSense control real sobre la malla de càrrecs i organitzacions locals, Bauzá va buscar desactivar una revolta pública de càrrecs i exautoritats del PP, fins ara fidels subordinats que tenien previst escenificar la seva revolta amb un acte públic i la signatura d'un manifest. Bauzá va reconèixer “alguna decepció personal” entre els seus exfidels. L'encara conseller d'Agricultura, Biel Company, líder de la dreta rural, i l'exalcalde de Palma, Mateo Isern, són dues de les persones més actives en les maniobres contra el dirigent derrotat. Aspiren a formar un tàndem dirigent de futur.


PABLO SARASATE. FANTASIA SOBRE CARMEN | La Bellesa Blog Cultural PABLO SARASATE. FANTASIA SOBRE CARMEN – La Bellesa Blog Cultural\nPABLO SARASATE. FANTASIA SOBRE CARMEN\nEl navarrès Martín Melitón Pablo de Sarasate y Navascues, conegut simplement com Pablo Sarasate (1844 – 1908) és un dels violinistes més importants de la música espanyola.\nEra fill d’un músic militar i com que ja es veia que era un nen precoç, els seus pares van fer que anés a classes de violí des de ben petit, tant, que va debutar amb només set anys.\nQuan tenia tretze va obtenir el Premi de Violí del Conservatori de París i només dos anys després comença la seva carrera com concertista que el portarà per Europa i Amèrica.\nPels diaris d’quella segona meitat del segle XIX sabem que va obtenir en gran èxit en els seus concerts i que va ser posseïdor de dos Stradivarius, un d’ells regalat per la reina d’Espanya Isabel II.\nPer fer-se una idea de quina era la seva fama internacional, es pot explicar que Arthur Conan Doyle el cita a la seva obra “La liga de los pelirrojos” fent que el seu protagonista, Sherlock Holmes, posposi les seves investigacions perquè volia anar a veure una actuació d’en Sarasate (recordem que Holmes era aficionat al violí).\nUn element important per calibrar quin era el nivell del músic navarrès és la dificultat tècnica de les peces que componia perquè òbviament el primer en interpretar-les era ell.\nLes seves obres tenen forta presència de folcklore espanyol.\nLa Fantasía sobre Carmen no és una excepció encara que en aquest cas es tracti d’una versió que va fer de temes de l’òpera Carmen de George Bizet.\nAquesta fantasia per violí conté una adaptació de l’aragonesa, habanera, un interludi, la seguidilla i la dansa de gitanos.\nLa interpretació del violí corre a càrrec d’Anne-Sophie Mutter, una prestigiosa violinista alemanya que ha rebut nombrosos premis i ha actuat amb les orquestres mundials més importants.\nMutter pertany a aquells músics que, com Sarasate, van ser nens prodigi. En el seu cas, amb només cinc anys ja tocava el piano i, atenció, amb només catorze anys va ser convidada pel director Herbert von Karajan per tocar (ja el violí, no el piano) amb l’Orquestra Filharmònica de Berlín al Festival de Salzburg.\nNo cal dir que amb un currículum tan prematur, a Anne-Sophie Mutter li han plogut contractes per interpretar el violí, ja sigui com solista o com a músic de cambra.\nUnes dades més sobre ella: amb només quinze anys va ser nomenada Artista de l’Any, i al 1985, amb vint-i-dos, ja era membre honorífica de la Royal Academy of Music de Londres.\nAl vídeo, Mutter és acompanyada per la Tanglewood Youth Orchestra dirigida pel letó Andris Nelsons, músic que va començar com trompetista i ha acabat sent un reputat director d’orquestra.\nNo cal dir que l’actuació d’Anne-Sophie Mutter és formidable amb un tram final extraordinari.\nPablo Sarasate, va ser un nen prodigi i un gran violinista i compositor.\nAnne-Sophie Mutter també va ser una nena prodigi. Ha creat una fundació a través de la qual dona suport als joves que volen obrir-se un camí en el món de música clàssica.\nEl seu web és https://www.anne-sophie-mutter.de/en/\nAndris Nelsons és un músic de Riga que ha aconseguit bona fama com director d’0rquestra. Titular de la Boston Symphony Orchestra, ha estat guardonat amb diversos premis.\nEl seu web és: http://www.andrisnelsons.com/


LA COMPILACIÓ 17134 DE WINDOWS 10 REDSTONE 4 JA ESTÀ DISPONIBLE PER ALS USUARIS DE PREVISUALITZACIÓ LENTA I DE LLANÇAMENT\nDesprés de desplegar el Windows 10 Redstone 4 build 17134 per Fast Ring Insiders A principis d'aquesta setmana, aquesta mateixa versió ja està disponible per a Insiders als anells de previsualització lenta i de llançament. Aquesta compilació no inclou funcions noves, però soluciona alguns problemes de fiabilitat que s'han descobert a la compilació 17133.\nHola #WindowsInsiders hem llançat la compilació 17134 a l'anell Slow! https://t.co/WzGoWBSy3k\n- Dona Sarkar (ondonasarkar) 20 d'abril de 2018\nTambé hem llançat la compilació 17134 a l'anell de previsualització de llançament. https://t.co/uNSl9s8ov7\nCom vam assenyalar ahir, hi ha un problema amb aquesta compilació en què la selecció dels valors predeterminats de l'aplicació bloqueja l'aplicació Configuració UWP. L'equip de Windows Insider ha dit des d'aleshores que no estava molt estès segons la quantitat de dades disponibles, però encara serà interessant veure com l'equip abordarà aquesta situació.\nEncara no està clar si la versió 1803 de Windows 10 començarà a llançar-se al públic en general abans de finals de mes, però l'equip de Windows Insider encara té temps per escoltar els comentaris d'Insider i solucionar els problemes restants. Feu-nos saber als comentaris si teniu cap problema després d'instal·lar la compilació 17134.\nfunda tipus surface pro 4 nfl\non són les eines a Microsoft Edge


Aprenentatge d'idiomes - Ajuntament de Terrassa\nCom a mesura preventiva per a la contenció del brot epidèmic de la pandèmia de COVID-19 al territori de Catalunya es suspenen totes les activitats amb assistència de públic.\nProperament us tornarem a oferir els grups de conversa per practicar idiomes que organitzem conjuntament amb entitats ciutadanes i voluntariat. Aquests grups us permetran millorar la vostra fluïdesa en català, castellà, anglès, francès, alemany, italià. Cada curs s'ofereixen llengües diferents en funció de la demanda.\nEspai de conversa de català per a persones sense cap coneixement de la llengua.\nDocument amb una àmplia selecció de recursos per a l'aprenentatge del castellà. Hi trobareu una bibliografia, aplicacions per a dispositius mòbils, una recopilació d'adreces d'interès a Internet i una llista d'entitats de la ciutat. Última actualització: estiu 2019.\nTria la biblioteca que t'interessa i omple les dades. Ens posarem en contacte amb tu per concretar dia i hora.


Concert solidari de l’Orquestra Acadèmica de València per a les persones refugiades - Fundacio General - FGUV\nEstás en: Inicio > News File > Concert solidari de l’Orquestra Acadèmica de València per a les persones refugiades\nConcert solidari de l’Orquestra Acadèmica de València per a les persones refugiades\nOrquestra Acadèmica de València\nL’Institut per al Desenvolupament Musical (IDM) var organitzar un concert solidari a càrrec de l´Orquestra Acadèmica de València, el passat 14 de març, a les 19:30 hores, al Palau de la Música de València i part d’allò recaptat ho destinarà a la lluita contra la fam en els camps de refugiats d’ACNUR a Àfrica.\nL’Institut per al Desenvolupament Musical organitza un nou concert en el Palau de la Música de València, aquesta vegada col·laborant amb les persones refugiades i desplaçades. En aquesta ocasió comptarà amb la participació de l’Orquestra Acadèmica de València, dirigida per David Eres Brun, la Coral Divisi i Xiquets Cantors Divisi, al costat del ballet espanyol d’Estudi Dansa María Carbonell i Estudi 21.\nEl repertori de caràcter espanyol inclou ‘Cantos de España’ d’Albéniz, ‘Danzas Españolas’ de Granados i ‘Fantasía Valenciana’ d’Eres Brun. Són obres de gran reconeixement en el repertori espanyol al costat d’una estrena absoluta que comptarà amb la interpretació del guitarrista argentí Damián Valent.\nL’Institut per al Desenvolupament Musical (IDM), seguint els seus principis institucionals, destina una part de la recaptació del concert a la campanya ‘Amb la teua ajuda, la fam té els dies comptats’ del Comité espanyol d’ACNUR.\nConcert solidari: Orquestra Acadèmica de València, dirigida per David Eres Brun, la Coral Divisi i Xiquets Cantors Divisi, el guitarrista Damián Valent, al costat del ballet espanyol d’Estudi Dansa María Carbonell i Estudi 21.\nDia: Dissabte, 14 de març de 2015\nOrganitza: IDM, Palau de la Música de València i Orquestra Acadèmica de València\nCol·laboren: Coral Divisi, Xiquets Cantors Divisi, Estudi Dansa María Carbonell i Estudi 21\nVenda d’entrades: Palau de la Música i entradas.com\nEl Comité espanyol d’ACNUR és una organització no governamental, creada en 1993, declarada d’Utilitat Pública, que compta amb més de 241.000 socis i donants. Realitza activitats de sensibilització i d’Educació per al Desenvolupament sobre la realitat de la població refugiada. També recapta fons per a atendre les necessitats de les persones refugiades i desplaçades més vulnerables, recolzant els programes d’ACNUR (nutrició, atenció mèdica, aigua potable i sanejament, educació, refugi i infraestructures bàsiques, assistència legal i protecció internacional, etcètera). En l’actualitat, 43 milions de persones reben protecció i/o assistència d’ACNUR en més de 120 països.\nL’Institut per al Desenvolupament Musical (IDM) és una institució cultural que fomenta la música en cooperació, al servei del Bé, la Veritat i la Bellesa. El treball d’IDM promou iniciatives musicals inspirades en el repertori de tradició hispànica. Una labor que es fonamenta en la qualitat artística de cada projecte.\nL’Orquestra Acadèmica de València és una formació orquestral promoguda per l’Institut per al Desenvolupament Musical (IDM). Suposa una decidida aposta d’IDM per a la formació de joves talents en l’àmbit simfònic. D’aquesta manera, l’activitat d’aquesta orquestra amb seu a València continua la fructífera tradició de les Orquestres Acadèmiques.\nFecha de actualización: 23 de Marzo de 2015\nPublished in: Cooperación y solidaridad, Agenda, Agenda, Cooperación, Agenda, Noticias


Badalona es mou: LIAR-LA DE COLORS\nLIAR-LA DE COLORS\nA través de la Plataforma Badalona es mou, volem crear un espai de trobada de tots els sectors implicats en l’Educació. Aquest espai neix amb l’intenció de donar força a les reivindicacions dels mestres que son els cridats a portar la veu d’aquests moviment.\nLa Federació d'Ampes de Centres Públics de Badalona està treballant per una resposta unitària del sector educatiu a Badalona, atenent d’aquesta manera, la petició de recolzament que diversos claustres han fet a les famílies dels Alumnes.\nCreiem que davant d’una problemàtica d’aquestes característiques es totalment necessari ser capaços de reunir a tota la comunitat educativa, enfortint els vincles que ens uneixen, mostrant una postura comuna fruit dels consens i el diàleg que tant trobem a faltar al Departament d’Educació.\nDes de les plataformes de mestres de Castedefells es mou i el Baix " Llobregat" es mou ens arriba la proposta anomenada "dimarts GROC" que consisteix en que els mestres portin cada dimarts la samarreta amb el lema:\n"SOS. ENSENYAMENT PÚBLIC DE QUALITAT"\nper tal de mostrar la seva disconformitat amb les mesures preses pel Departament d'Ensenyament.\nA Badalona tenim la intenció de afegir-nos a aquesta iniciativa, però englobant dins de la mateixa plataforma a famílies, mestres i alumnes. Es per això que convidem a totes les AMPAs i Claustres de Centres Públics de Badalona a fer pinya per poder fer visible una postura unitària enfront de les retallades en ensenyament.\nRecollida de signatures: Conjuntament encetarem un procés de recollida de signatures.\nManifest: Tindríem que consensuar un manifest on quedin clarament exposades les reivindicacions del mestres i la unitat entre famílies i mestres.\nSamarretes: La Federació d’Ampes de Badalona assumeix la gestió de les comandes de les samarretes, que cada centre tindrà que canalitzar a través d’una persona, el preu de cada samarreta no serà superior a 2,5€.\nPer tal de coordinar aquesta acció us podeu adreçar a :\nA liar-la de Colors!!!!\nEnviat per badalonaesmou a 9:37\nEl Baix Llobregat es mou!! 14 d’octubre de 2010, a les 20:22\nDes de la zona de Castelldefels iniciem el treball en un document/manifest que ens serveixi de punt d'unió a mestres i AMPA's. Quan el tinguem us el passem!!\nAnònim 27 d’octubre de 2010, a les 13:43\n"tots els sectors implicats en l’Educació"\n"una resposta unitària del sector educatiu a Badalona"\nS'ha parlat també amb els centres concertats?, s'ha parlat amb els seus mestres que també són víctimes del sistema educatiu?\nO tots són només uns quants?\nReunió amb els Directors d'Escola de Badalona


Méteo K. Terratrèmols | Curriki\nMéteo K. Terratrèmols\nCom es formen els terratrèmols? Quines zones del món i de Catalunya són les més afectades per aquests moviments de terra? Com es mesuren? Què són els tsunamis? El programa "Méteo K" dedica el capítol a respondre a totes aquestes preguntes. Sara Figueras, tècnica de sismologia de l'ICC, explica que la Terra està formada per un conjunt de plaques, anomenades plaques tectòniques, que estan encaixades entre si com un trencaclosques. En els punts de contacte entre aquestes plaques s'hi van produint deformacions fins que arriba un moment en què es trenquen. Quan té lloc aquest trencament, hi ha un terratrèmol o sisme. El punt on té lloc aquest moviment, normalment se situa entre els quinze i els quaranta-cinc quilòmetres sota terra i es diu focus. El punt de l'escorça terrestre que es troba sobre aquest focus s'anomena epicentre i és el lloc on es nota més el terratrèmol. Un terratrèmol es mesura amb uns aparells que es diuen sismògrafs. Els simògrafs detecten les ones produïdes per la tremolor de la Terra. El document on es recullen els terratrèmols s'anomena sismograma. Els experts en terratrèmols són els sismòlegs. En poden classificar la força i la intensitat de dues maneres. Per mesurar-ne la magnitud es fa servir l'escala de Richter, que dóna una idea de la força que ha tingut el terratrèmol. Per mesurar-ne la intensitat es fa servir l'escala de Mercalli, que dóna una idea dels danys que ha produït. A Catalunya, les zones amb més possibilitats de patir un terratrèmol són els Pirineus i l'àrea mediterrània, amb l'excepció del delta de l'Ebre. Els terratrèmols més importants van tenir lloc l'any 1923 a la Vall d'Aran i, quatre anys més tard, a la zona de Sant Celoni. Els tsunamis són terratrèmols submarins que provoquen onades gegants. A alta mar, l'alçària de l'onada és petita i no supera el metre, però quan arriba a la costa pot fer fins a trenta metres.\nEUN,LOM,LRE4,hdl:10494/37667,work-cmr-id:37667,MERLI:merli/5453,ilox,learning resource exchange,LRE metadata application profile,LRE


Manresa descarta l'ús hoteler al parc tecnològic a petició de Sant Fruitós - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nManresa descarta l'ús hoteler al parc tecnològic a petició de Sant Fruitós\nEl PSC acusa ERC i JxM de mesells, i esclata contra l'alcalde Batanés per forçar la modificació\n30.04.2020 | 23:33\nL'alcalde Valentí Junyent al ple de l'Ajuntament de Manresa, ahir oscar bayona\nL'alcalde Valentí Junyent al ple de l'Ajuntament de Manresa, ahir\nEl ple de l'Ajuntament de Manresa, el segon celebrat telemàticament, va aprovar ahir una modificació puntual del Pla d'Ordenació Urbanística Municipal (POUM) que descarta l'ús hoteler al sector del parc tecnològic a petició de l'Ajuntament de Sant Fruitós de Bages.\nAquest fet va fer esclatar el portaveu del grup municipal del PSC de Manresa, Felip González, que va acusar el govern de Manresa de sotmetre's al de Sant Fruitós i va apuntar directament contra l'alcalde Joan Carles Batanés, de Gent Fent Poble.\nLa modificació del POUM era, en part, a causa de les al·legacions presentades per Sant Fruitós el 3 de maig del 2019.\nFruit d'aquestes al·legacions s'incorpora ara una nova regulació que descarta l'ús hoteler. També es realitzen altres ajustos.\nEl regidor d'Urbanisme, David Aaron López, sense esmentar la renúncia d'ús hoteler, va argumentar l'aprovació per la necessitat de «cercar consens per assolir la finalització» d'una operació «malauradament inacabada».\nCap dels grups municipals d'oposició va votar a favor de la modificació.\nAndrés Rojo, de Ciutadans, va considerar «un error» renunciar a la implantació hotelera que podria ser beneficiosa per al desenvolupament del sector.\nJordi Trapé, de Fem Manresa, va repetir les crítiques al conjunt de l'operació del parc tecnològic que des del primer moment consideren «fruit de l'especulació amb conxorxes público-privades» per convertir «espai de l'Anella Verda en polígon comercial».\nPer part del PSC, Felip González va carregar contra l'equip de govern d'ERC i Junts per Manresa per descartar poder fer un hotel al parc tecnològic «que sens dubte el faria un polígon més viable» perquè «l'alcalde de les mones de pasqua a la televisió pugui fer el fatxenda dient que continua guanyant batalles i que la darrera que va perdre Sant Fruitós amb Manresa va ser la dels Cossos Sants».\nPer al socialista suposava «novament» cedir «a les pressions de l'alcalde enrabiat perquè no li vam deixar fer la tupinada de posar un pàrquing de camions amb gasolinera a tocar de l'Agulla».\nPer a González, l'aprovació és «una cessió. Un sacrifici de Manresa en la nostra relació amb el veí ric de Sant Fruitós. Aquest municipi tan proper i en què la seva alcaldia s'esforça tant a estar tan lluny de nosaltres com pot». Va advertir que la cessió no aturarà «l'avidesa rancuniosa de l'alcalde d'aquí al costat» i va lamentar que Batanés es dediqui «a regalar roses de Sant Jordi i mones de pasqua en plena crisi mentre altres ajuntaments busquem i rebusquem per poder donar més aliments al triple de famílies desvalgudes que teníem fa unes quantes setmanes».


Mustang a "La festa de l'espectador" dels Verdi - Cines Verdi Barcelona\npublicado 27-01-2017 en Esdeveniments, Esdeveniments socis, Notícies Verdi, Premis de cinema, Promocions, Sessió especial, Sin categoría\nMustang a “La festa de l’espectador” dels Verdi\nDimarts 31 de gener a les 20:15 h, recuperem a “La festa de l’espectador” l’aclamada pel·lícula turca Mustang.\nÒpera prima de la directora franco-turca Deniz Gamze Ergüven. Una joia presentada al Festival de Cannes 2015, on va ser premiada amb el premi Europa Cinemas Label, elegit pels exhibidors a la Quinzena de Realitzadors.\nEl film va ser nominat posteriorment als Oscar com a Millor Pel·lícula de Parla no Anglesa (França), als Globus d’Or com a Millor Pel·lícula Estrangera i als Independent Spirit Awards com a Millor Pel·lícula Internacional.\nEn un remot poble de Turquia, cinc germanes creixen en una família obsessionada amb la tradició, i concretament, amb la virtut de les noies. La seva lluita per la llibertat esdevé un magnífic i commovedor pols entre el passat i el present en la Turquia actual.


Madam Resort Rayong Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 446 allotjaments a Rayong.\n130 Moo 6, Tambon Phlong Ta Iam, Amphoe Wangchan, Klaeng, Rayong, Tailàndia, 21210 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Madam Resort?\nVil·la estàndard - 2 adults (Standard Villa - 2 Adults)\nExcel·lent 8,5 (1197 comentaris)\nBarri Klaeng Klaeng Klaeng Centre de Rayong Klaeng Klaeng\nMés informació sobre Madam Resort\nAl visitar Rayong, vosté es sentirà com a casa a Madam Resort, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 4 km. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Madam Resort és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, habitació familiar, conserge.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, cafè instantani inclòs, mirall, tovalloles, armari per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Madam Resort és una elecció inteligents per a viatgers a Rayong, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (42)Viatger de Negocis (6)Parelles (21)Viatgers en solitari (4)Famílies amb infants petits (5)Famílies amb infants grans (1)Grups (5)\nVil·la estàndard - 2 adults


Avís legal - La Sandvitxeria de Lleida\nLA SANDWICHERÍA DE LLEIDA SL, Responsable del lloc web, d’ara endavant RESPONSABLE, posa a disposició dels usuaris el present document, amb el qual pretén donar compliment a les obligacions disposades a la Llei 34/2002, de 11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSICE), BOE Nº 166, així com informar a tots els usuaris del lloc web respecte a quines són les condicions d’ús.\nLA SANDWICHERÍA DE LLEIDA SL es reserva el dret de modificar qualsevol tipus d’informació que pogués aparèixer al lloc web, sense que hi hagi obligació de preavisar o posar en coneixement dels usuaris aquestes obligacions, entenent-se com suficient amb la publicació al lloc web de LA SANDWICHERIA DE LLEÍDA SL\nNom de domini: LASANDVITXERIA.COM\nNom comercial: LA SANDVITXERIA DE LLEIDA\nDenominació social: LA SANDWICHERÍA DE LLEIDA SL\nDomicili social: C. ALCALDE PUJOL, 11-13, 25006 – LLEIDA\nCorreu electrònic: info@lasandvitxeria.com\nInscrita al Registre de Lleida.\nEls dissenys, logotips, text i / o gràfics aliens al RESPONSABLE i que poguessin aparèixer en el lloc web, pertanyen als seus respectius propietaris, sent ells mateixos responsables de qualsevol possible controvèrsia que pogués suscitar-se respecte als mateixos. El RESPONSABLE autoritza expressament a que tercers puguin redirigir directament als continguts concrets del lloc web, i en tot cas redirigir al lloc web principal de http://www.lasandvitxeria.com\nPer realitzar qualsevol tipus d’observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, pot fer-ho a través del correu electrònic info@lasandvitxeria.com.\nl’ordinador de qui accedeix a la pàgina) per dur a terme determinades funcions que són considerades imprescindibles per al correcte funcionament i visualització del lloc. Les cookies utilitzades tenen, en tot cas, caràcter temporal, amb l’única finalitat de fer més eficaç la navegació, i desapareixen en acabar la sessió de l’usuari. En cap cas, aquestes cookies proporcionen per si mateixes dades de caràcter personal i no s’utilitzaran per a la recollida de les mateixes.


El Teatret del Serrallo acull la 7a edició del Premi Lluís Martí al Valor Social - Autoritat Portuària de Tarragona\nPortSolidari lliura el premi a la construcció de la millor comunitat local socialment responsable tarragonina a APRODISCA de Montblanc\nEn el marc de la celebració del Dia Internacional del Voluntariat de Tarragona, el Teatret del Serrallo ha acollit avui dijous l’acte de lliurament de premis en la 7a edició del Premi Lluís Martí al Valor Social que convoca la Federació Catalana de Voluntariat, amb l'objectiu de reconèixer les bones pràctiques de responsabilitat social de les entitats. El premi va néixer l’any 2015 i promou el coneixement i la pràctica de la responsabilitat social (RS) entre les entitats que en formen part i les apropem a la cultura i a l’activitat empresarial.\nUns premis que, a més a més, han sabut adaptar-se a la nova situació provocada per la pandèmia reconeixent programes específics d'actuació davant l'emergència sanitària que han dut a terme les entitats del tercer sector, la tasca de les quals s'ha volgut reconèixer i donar-li suport.\nLa Federació Catalana de Voluntariat Social és la plataforma de referència del voluntariat social a Catalunya, conforma una xarxa d’entitats sense afany de lucre que treballa pel foment, la promoció i el reconeixement del voluntariat social, al nostre país i aplega prop de 340 entitats amb les quals s’impulsen recursos i serveis per afavorir l’acció voluntària, una acció que impacta sobre un total d’unes vuit-centes mil persones a Catalunya.\nAmb motiu del Dia Internacional del Voluntariat, la Federació Catalana de Voluntariat torna a celebrar les actes de reconeixement en format presencial als quatre territoris: Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona. I a Tarragona s’ha fet en un espai que, des del seu origen, ha estat vinculat a projectes solidaris: el Teatret del Serrallo.\nEnguany, amb el lema “l’ADN que ens uneix” des del Teatret s’ha reconegut el compromís i la implicació de les persones voluntàries de les entitats i organitzacions. L’acte de reconeixement ha estat conduït per la directora de Port Ciutat, Montse Adan, en representació del president del Port de Tarragona, Josep M Cruset, tot desitjant que aquesta iniciativa tingui continuïtat i oferint les instal·lacions portuàries per a les activitats solidàries, com en cas de l’edició d’enguany que ha impulsat PortSolidari com a entitat local.\nL’acte s’ha iniciat amb una actuació de la companyia de teatre Improacatomba juntament amb testimonis de voluntariat. I, seguidament, s’ha donat a conèixer l’entitat guanyadora del Premi Lluís Martí al valor social en la categoria catalana, patrocinat per l’Associació de Voluntaris de CaixaBank i dotat amb 4.000 euros, que s’ha atorgat a CPS Francesc Palau en reconeixement a la millor pràctica d’RS atès que ha impulsat un espai que ofereix noves possibilitats d’ocupació a persones en risc d’exclusió social.\nEls premis es lliuren als quatre territoris i a Tarragona s’han atorgat els de la categoria catalana i local, i com a jurat han participat representants experts d'empresa i responsabilitat social, del tercer sector i de voluntariat que han valorat els projectes presentats.\nEn el mateix acte, s’ha concedit el premi en categoria local al millor projecte de construcció de comunitat local socialment responsable de les comarques de Tarragona, patrocinat per Port de Tarragona i PortSolidari i dotat amb 1.500 euros, a l’entitat APRODISCA (Associació Pro-Persones amb disminució psíquica de la Conca de Barberà) de Montblanc. APRODISCA és una entitat social sense finalitat de lucre especialitzada en la prestació de serveis per a persones amb discapacitat, que va ser creada l’any 1983 i compta amb una llarga trajectòria en promoure i gestionar, recursos i programes en l’àmbit de la integració social i laboral.\nPortSolidari col·labora amb Stella Maris-Apostolat de Mar\nCom cada any, PortSolidari, en col·laboració amb l'entitat Stella Maris-Apostolat del Mar, impulsa la campanya de recollida de gorres de llana per als mariners que arriben al Port de Tarragona. L'entitat treballa per donar suport a aquests mariners que es troben lluny de casa, moltes vegades en condicions precàries.\nLes gorres poden ser noves o usades sempre que estiguin en bones condicions, de qualsevol color; l'únic requisit és que no tinguin borla al capdamunt perquè dificulta posar-se el casc que, per seguretat, s'ha de portar obligatòriament. La campanya estarà activa fins al 12 de desembre i les gorres es poden dipositar al contenidor de Port Solidari del vestíbul de l'edifici administratiu del Port de Tarragona, al passeig de l’Escullera, s/n.


Un conegut del rei Joan Carles compra el 'palauet' d'Urdangarin a Pedralbes\nEs tracta de l'empresari àrab Laith Pharaon, amb diverses societat actives a l'Estat\n2 min. Barcelona 16/04/2018 16:08\n651x366 El xalet dels Urdangarin a Pedralbes / ARXIU El xalet dels Urdangarin a Pedralbes / ARXIU\nLa casa de Pedralbes que van comprar la infanta Cristina i Iñaki Urdangarin ha tornat a ser venuda. El xalet, de 622 metres quadrats edificats i un terreny de 2.145, ha sigut adquirida per Laith Pharaon, un magnat hoteler d'origen àrab. Els Urdangarin de Borbó primer van vendre la casa a una empresa de Liechtenstein, anomenada Southbury Holding SARL, després de traslladar-se a finals de l'agost del 2013 a Ginebra, on encara resideixen.\nL'immoble, conegut com el 'palauet', està sent totalment reformat pel seu nou propietari, tal com expliquen diversos mitjans, que han comprovat la transacció al Registre de la Propietat. A banda de l'interior, també estan canviant l'aparença externa de la casa.\nEl febrer del 2015, el jutge José Castro va dictar una interlocutòria en la qual aixecava l'embargament i autoritzava a Urdangarin i a de Borbó la venda de l'habitatge. La casa havia sigut embargada per garantir en part la fiança civil de 6,2 milions que pesava sobre Urdangarin. Entre la compra i la posterior reforma, els exducs de Palma s'havien gastat uns deu milions d'euros.\n540x306 Iñaki Urdangarin i la infanta Cristina / PHOTOVAT Iñaki Urdangarin i la infanta Cristina / PHOTOVAT\nEl nou comprador és un empresari que posseeix diverses societats mercantils que operen a Espanya. De fet, és amo del hòlding empresarial Orca Holding, propietari a Barcelona del Soho House i del restaurant italià Cecconi's. Nascut a Londres el 8 de setembre del 1968, Pharaon és fill de Gaith Pharaon, un magnat àrab que ha estat vinculat en moltes ocasions amb la família del rei Abdulaziz de l'Aràbia Saudita. De fet, tal com publica 'Vanitatis', la família Pharaon va rivalitzar durant una època amb Joan Carles per obtenir contractes milionaris de la monarquia saudita. Una rivalitat que més tard s'hauria convertit en proximitat.\nEncara que no ha transcendit el preu de la compra, sí que se sap que la societat que primer la va comprar la va intentar vendre durant un temps en un portal rus per 9,8 milions d'euros.


Eradiquen del tram final de l'Ebre diversos focus de jacint d'aigua, una planta invasora | Aguaita.cat\nEradiquen del tram final de l'Ebre diversos focus de jacint d'aigua, una planta invasora\nEs tracta d'una espècie originària d'Amèrica del Sud i detectada fa més de 20 anys al delta de l'Ebre, on a diferència d'altres indrets no ha causat grans problemes\nper Redacció , Amposta, 25 de setembre de 2019 a les 20:46 |\nAgents Rurals i operaris de l'Institut per al Desenvolupament de les Comarques de l'Ebre (Idece) prospecten i retiren de la llera de l'Ebre diversos focus de jacint d'aigua, una planta invasora originària d'Amèrica del Sud que prolifera intermitentment des de fa 20 anys al tram final del riu en situacions de baix cabal. Aquest estiu s'ha tornat a detectar la seva presència en el tram de 20 quilòmetres riu avall d'Amposta, especialment, als braços que formen les illes de Gràcia i Sapinya, on la baixa velocitat de l'aigua ajuda a fer créixer aquestes plantes invasores per sobre del que és habitual. Considerada una de les 100 espècies invasores més agressiva, els responsables del parc natural del delta de l'Ebre matisen que el corrent i, sobretot, la salinitat de l'aigua ajuden a limitar la seva presència a la zona, on no ha generat afectacions importants. Reiteren, però, que cal retirar-la per evitar la seva expansió.\nAgrupacions d'entre 70 i 80 exemplars han aparegut aigües avall d'Amposta en punts on l'aigua es canalitza i redueix considerablement la seva velocitat, com és el cas de les esmentades illes fluvials deltaiques de Gràcia i Sapinya. De moment, s'està prospectant i retirant els exemplars més localitzats. En el cas de les catifes més àmplies s'estudiarà la seva extracció de forma eficaç i segura al llarg d'aquesta tardor.\nInclòs dins de les cent espècies invasores més problemàtiques del món, el jacint d'aigua (Eichlornia crassipes) arriba a formar catifes sobre l'aigua poden arribar a provocar seriosos problemes obturant les canalitzacions de regadiu o dificultant la navegació. Al delta de l'Ebre no és, en absolut, una espècie desconeguda. Fa dues dècades que se'n troben exemplars de forma aïllada. Puntualment, van aparèixer també als ullals de Baltasar, d'on es va eliminar. De fet, és als espais aquàtics tancats on es sol comportar com una invasora.\nA la llera del riu, en canvi, "no es donen les condicions perquè es comporti com un invasor", segons precisa el director del parc natural, Francesc Vidal. Això és degut, especialment, al corrent i la salinitat de l'aigua. De fet, explica, en alguns casos que es va detectar focus puntuals, aquests van desaparèixer mesos després fruit de les riuades que s'emportaven les plantes al mar.- "En les circumstàncies del delta de l'Ebre ens fa pensar que no serà problema", conclou el mateix Vidal.\nUn grup de tècnics de la Confederació Hidrogràfica del Guadiana va donar l'alarma aquest passat setembre mentre navegaven per l'Ebre ha posat en alerta les diferents administracions competents, com la Confederació Hidrogràfica de l'Ebre (CHE) i l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA). És per això que el Departament de Territori i Sostenibilitat ha elaborat i desplegat un pla d'eradicació en el qual participen també, a banda del parc natural, Agents Rurals i l'Idece, Forestal Catalana i el Servei de Fauna i Flora del Departament. "És bo que la traguem per evitar que es pugui expandir a altres zones i pugui donar més problemes que els que produeix aquí al delta de l'Ebre", certifica Vidal.\nMés enllà d'això, el fet, però, que hagin aparegut de forma puntual i esporàdica, especialment al tram entre Amposta i la desembocadura, planteja incògnites importants sobre el seu origen. És el que ara estan investigant els Agents Rurals. Vidal no descarta que, ateses aquestes circumstàncies, el jacint d'aigua hagi pogut arribar al riu des d'un jardí o una instal·lació particular situada prop de la llera.\nA banda del delta de l'Ebre, el jacint d'aigua també s’ha trobat puntualment a Girona, i al delta del riu Llobregat, i sempre s’ha controlat, segons la Generalitat. Prové de la conca del riu Amazones. Habita medis aquàtics amb temperatures càlides (15-30ºC) i provoca canvis en el medi, pel seu creixement i per la descomposició de la seva biomassa. Això afecta greument les espècies que hi habiten. A més, el seu caràcter invasor i colonitzador de nous espais provoca problemes a l’activitat humana, augmenta la població de mosquits o disminueix la pesca.\nGeneral, riu ebre, ebre espècie invasora, tram final ebre


Top Xef - Planadevic.cat\n- 1/2 meló\n- 1/4 litre de llet fresca sencera Plana de Vic\n- Pernil salat centro reserva Plana de Vic\nTallar el meló a trossos i posar-lo en un bol.\nTriturar el meló amb la batedora.\nAfegir-hi una mica de llet.\nDeixar-ho refredar a la nevera.\nTallar el pernil a trossos ben petits.\nPer a la decoració, podeu fer boles de meló i servir-les com un pinxo.\nServir la crema en un got transparent un cop sigui ben fred.