Compromís presenta una Proposició No de Llei a les Corts sobre les vivendes de l’IVVSA disposa a Albaida – Compromís\nCompromís presenta una Proposició No de Llei a les Corts sobre les vivendes de l’IVVSA disposa a Albaida\nEl Grup Parlamentari Compromís, de la mà del Diputat, Fran Ferri i del Síndic, Enric Morera, presentaren a les Corts Valencianes, ahir dimarts 4 de juny una Proposta de Llei que es va tractar a la Comissió de Governació, per buscar una solució a la problemàtica dels més de cinquanta habitatges de protecció oficial, que l´IVVSA disposa al municipi d´Albaida i que resten per vendre. Aquestes vivendes, de dos i tres habitacions, ubicades a la zona residencial dels “Camps de Betilla”, es troben distribuïdes entre blocs de pisos i cases unifamiliars, i van dels 60 metres quadrats fins als 90, incloent garatge i traster. Actualment presenten un seriós problema de seguretat ja que a l’estar en la seua majoria buides, estan sent objecte de nombrosos robatoris. Les conseqüències directes d’aquesta situació són el deteriorament de les cases, hi ha una creixent sensació d’inseguretat en les famílies de les vivendes que sí estan habitades, i a més, li generen a l’ajuntament un problema afegit pel que fa a la vigilància d’aquesta zona.\nA més, recentment l´Alcalde d´Albaida, Josep Albert es va reunir amb l´IVVSA per a transmetre-los la cada vegada més creixent, demanda de la població albaidina per a llogar les viviendes. Segons declaracions de l´ edil, “ Portem dos anys esperant a que l´IVVSA ens done una solució, i és per això que recentment van mantindre una reunió amb ells per sol-licitar la creació d´un conveni en règim de lloguer, ja que en l´actualitat no hi ha demanda de compra-venda, la gent prefereix llogar abans que comprar, i així ho vam transmetre a l´IVVSA”.\nLa Proposta amb 6 vots a favor, va estar recolzada pel grup parlamentari d´Esquerra Unida i el Grup Socialista; va votar en contra el Grup Popular amb 8 vots, argumentant que estan estudiant l´assumpte i que una de les alternatives que s´estan considerant, és destinar els habitatges que resten per vendre a usos socials per a les famílies més necessitades.


Arriba una nova edició de l'Estiu Jove d'Igualada\nLa Setmana Jove, propostes musicals, cursos formatius i altres activitats de lleure formen part del programa\nDilluns, 30 juny 2014. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nEl Departament de Joventut de l’Ajuntament d’Igualada i l’equipament juvenil la Kaserna han confeccionat novament un variat programa d’activitats per als mesos de vacances, l’Estiu Jove 2014. La participació juvenil, com destaca el regidor de Joventut, Joan Recasens, “continua sent una de les grans apostes de l’Ajuntament per aquest estiu i, per això, hem volgut mantenir i consolidar l’oferta”.\nEl programa inclou diferents propostes formatives, com ara cursos i tallers d’Adobe Photoshop, InDesign i Illustrator, de cuina sense pares o de teatre com a eina de resolució de conflictes.\nPel que fa a l’oci i el lleure, el Campi qui Pugui ofereix tota la informació per a poder viatjar alternativament a l’estiu i, enguany, incorpora, com a novetat, el concurs de fotografies a través de la xarxa social Instagram. El 10 de juliol, a més, els joves entre 15 i 20 anys es poden inscriure al Bus de Port Aventura i gaudir d’una jornada en aquest parc multitemàtic.\nEntre el 2 i el 6 de juliol tindrà lloc la Setmana Jove, amb una programació variada elaborada en col·laboració amb entitats de la ciutat, després que se’n decidís el contingut en una assemblea participativa. S’estrenen també nous vídeos amb testimonis i experiències personals de #actitudvital, on joves d’Igualada transmeten el seu caràcter emprenedor. Finalment, voluntaris de la Kaserna tornaran a oferir gratuïtament diferents activitats per als infants, amb els Tallers a la Plaça, del 16 al 18 de juliol, de 18 a 20h.\nSegons ha avançat el regidor Joan Recasens, al setembre s’obriran les portes perquè els joves que vulguin tirar endavant projectes facin les seves propostes. Una nova assemblea participativa decidirà quines d’aquestes es duen a terme amb els 9.000 euros de pressupost que hi preveu destinar el departament.\nL'Ajuntament de Jorba ja disposa d'un catàleg de masies i cases rurals\nNou empreses de l'Anoia s'acrediten com a punts d'informació turística\n3 Una jove biòloga igualadina descobreix un exemplar d'orquídia únic a l'Anoia 2670 lectures\n4 L'Anoia entra dilluns a Fase 2, en la que s'aboleixen les franges horàries i s'obre l'interior dels bars 2468 lectures\n6 La xifra de llars amb una persona sola a Igualada és del 28% 1948 lectures


Puigdemont designa Quim Torra « Plataforma de Veïns Afectats del Barri del Congrés\n« Rajoy acelera la moción de censura para cerrar la crisis cuanto antes\nERC se reivindica y reclama a Puigdemont que pacte los próximos pasos »\nQuim Torra serà el 131è president de la Generalitat. Des de Berlín, Carles Puigdemont va anunciar ahir que l’editor, advocat i escriptor el succeirà en el càrrec. Ell, però, continuarà defensant la seva “legitimitat” en totes les instàncies internacionals, va avisar. En un vídeo publicat a les xarxes socials, Puigdemont confirmava així la tria perquè un independent capitanegi el Palau de la Generalitat en el que considera un “període de provisionalitat”, condicionat per l’existència de presos polítics, exiliats i l’amenaça constant d’un nou 155. “Honorat per la confiança rebuda, accepto amb responsabilitat i voluntat de servei al país l’encàrrec del president legítim de Catalunya i de la resta dels meus companys de JxCat. Visca Catalunya!”, va exclamar Torra a Twitter.\nEl president del Parlament, Roger Torrent, farà avui la roda de consultes definitiva abans de posar data per al ple d’investidura, que es preveu que sigui els propers dilluns i dimecres. Com que JxCat i ERC no sumen majoria absoluta, podran investir el nou president en segona votació gràcies a l’abstenció de la CUP. Fonts de La Moncloa van recordar que el proper president té “l’obligació de respectar la llei” i va insistir en la necessitat que es formi un “govern legal i efectiu”.\nEls primers a saber-ho\nTorra va viatjar ahir a Berlín acompanyat de dues persones de confiança de Puigdemont: la portaveu de JxCat, Elsa Artadi, i el diputat i alcalde de Valls, Albert Batet. Abans de fer pública la designació, Puigdemont va comunicar la decisió al president del Parlament; a l’expresident de la Generalitat Artur Mas; als consellers a l’exili; a la coordinadora general del PDeCAT, Marta Pascal, que era a l’aeroport per reunir-se avui amb Puigdemont; al portaveu adjunt de JxCat, Eduard Pujol, i als caps de llista territorials del grup parlamentari. Després, Artadi en va informar el republicà Josep Maria Jové i el cupaire Albert Botran.Un govern, dos pilars\nJxCat sosté que el govern tindrà dos fronts: un a la Generalitat i l’altre a l’exili. Per això Puigdemont encarregava a Torra la “governació interior”. Això inclou, segons va precisar, la “defensa dels drets nacionals de Catalunya”, de les competències i els recursos “laminats sistemàticament” i la garantia del mandat de l’1-O. En paral·lel, preveu desplegar l’anomenat Espai Lliure d’Europa, amb el consell per la república i l’assemblea de representants, amb seu prevista a Brussel·les. Puigdemont va subratllar que el consell es podrà “expressar amb llibertat” i treballarà per desplegar el mandat del referèndum de l’octubre. A JxCat preveuen, tanmateix, que s’impulsi definitivament quan es resolgui el procés d’extradició del president de la Generalitat, que ara el reté a Berlín.\nAmb Torra, Puigdemont es decantava per un independentista de pedra picada capaç de bastir ponts amb altres partits. Des de l’inici de la legislatura, Torra va executar negociacions amb la CUP, i ha defensat l’excepcionalitat del moment, absolutament alineat amb Puigdemont. L’editor, de fet, ha estat un dels diputats que més van insistir a restituir el 130è president, i és un independent llunyà a l’aparell del PDeCAT. Pascal va rebre la trucada de Puigdemont camí de Berlín. No s’hi va poder reunir abans que es fes públic el nom com pretenien. I és que Puigdemont es trobarà aquest matí amb la cúpula del PDeCAT. A més de la coordinadora general de la formació, hi seran la presidenta, Neus Munté, i la presidenta del consell nacional, Mercè Conesa.\n“Sempre vam dir que respectaríem la decisió que prengués el president, perquè això és fruit d’un moment excepcional”, va declarar la portaveu del PDeCAT, Maria Senserrich. Fa més de dues setmanes, el partit va demanar que el nom que elegís Puigdemont fos de consens, mentre que el nucli de Puigdemont feia pinya amb la tria del president. Senserrich va avisar aleshores que l’haurien d’avalar els 34 diputats de JxCat, en una reivindicació del paper del partit en la confecció del pla D que va fer aflorar novament les tensions dins del mateix PDeCAT i entre la direcció de Pascal i una part de JxCat. El partit aspira ara a tenir consellers en el govern.\nRestitució i ball de noms\nEls plans de Puigdemont inclouen la restitució del màxim de consellers que es pugui per als departaments que gestionarà JxCat, mentre que ERC optarà per noms nous. Puigdemont preveu crear un comissionat per revertir l’aplicació de l’article 155 de la Constitució amb rang de secretaria general i adscrit al Departament de la Presidència, segons fonts de JxCat. A més, segons les mateixes fonts, s’oferirà la restitució als més de 250 càrrecs de l’anterior govern destituïts com a conseqüència de la intervenció de l’autonomia. En el discurs d’ahir, Puigdemont va referir-se a un “pla de xoc” per recuperar les “polítiques i inversions” i va advocar per reactivar “tot allò que l’ofensiva devastadora del 155 ha representat”.\nLa distribució de departaments del nou govern es mantindrà com en l’anterior executiu amb l’excepció d’Ensenyament, que passarà a mans d’ERC. El diputat al Congrés Joan Tardà va confirmar ahir als passadissos de la cambra estatal que Ester Capella i Teresa Jordà seran conselleres de Justícia i d’Agricultura, respectivament, en substitució de Carles Mundó (va deixar la política per raons personals) i de Meritxell Serret, que és a l’exili a Bèlgica. Oriol Junqueras tampoc seria al govern i al capdavant de la vicepresidència i d’Economia hi hauria Pere Aragonès, el nou home fort dels republicans al partit.\nEn la lògica de restitució de JxCat, Jordi Turull estaria al capdavant del Departament de Presidència; Josep Rull, del de Territori, i Lluís Puig, del de Cultura, tot i que per al càrrec també ha sonat Laura Borràs. El propòsit de JxCat seria situar-hi en tot cas secretaris generals forts que compensarien les dificultats materials dels empresonats o exiliats per exercir els càrrecs. Artadi podria ser la propera consellera d’Empresa, i l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, podria ocupar Governació. A Interior, hi podria anar Miquel Buch, exalcalde de Premià de Mar i expresident de l’ACM.\nEl pla D arriba després que el Tribunal Constitucional va suspendre, dimecres, la reforma de la llei de la presidència que havia de permetre una investidura a distància, i dels intents fallits previs per investir Puigdemont, Jordi Sànchez (dues vegades) i Jordi Turull, que va ser empresonat després de no aconseguir prou suports en la primera votació. Alguns membres de la mesa del Parlament van rebre ahir la notificació de la suspensió del Tribunal Constitucional. Però els dos membres de JxCat, Josep Costa i Eusebi Campdepadrós, vicepresident primer i secretari primer, es van negar a acceptar el document. També ho van fer amb l’anterior notificació de l’alt tribunal sobre la suspensió de la investidura de Puigdemont prevista per al 30 de gener.\nEl Punt Avui, divendres, 11 maig 2018\n11 maig 2018 | Paraules clau: Batet Torrent, Catalunya, España, Generalitat, la CUP, PRESIDENT | Tema: Cataluya, España, Parlament, Puigdemont


EL BLOG DE L'HOSPI | #2BG3 + Hospi + #FutboLH: de gener 2011\nBreus del 1r equip i resultats del futbol base (29 i 30 de gener)\nD'ocasió perduda. Així podem qualificar la 23a jornada pel que fa als interessos del CE L'Hospitalet, després que els de Miguel Álvarez no passessin de l'empat a l'Estadi davant el Teruel (1-1) i, tot i la clara superioritat, deixessin escapar dos punts vitals per fugir de la zona baixa de la lliga i mirar el futur amb més tranquil·litat. Mal dia per deixar de guanyar, ja que les victòries d'Ontinyent (1-0 al Santboià) i Atlètic Balears (2-1 al Badalona) comprimeixen la lluita per evitar la plaça de promoció de descens, que té el Benidorm com a nou habitant. Els de la Marina Baixa perdien a Sabadell amb un gol d'Hiroshi (2'), sumen 7 jornades sense guanyar i amb 27 punts marquen la referència de promoció de descens. A sota, Alzira i Mallorca B només aconseguien arrencar un punt en els seus compromisos davant el Gandia i l'Alacant, mentre el Santboià i la Gramenet, víctima de la primer victòria a domicili de l'Sporting Maonès (0-2) tenen ja un peu i part de l'altre a Tercera Divisió. A dalt, tot i la derrota, el Badalona segueix líder només un punt per sobre del Sabadell; els dos catalans encapçalen una classificació que segueix l'Orihuela: els de Pato han tornat a perdre de forma contundent davant l'Alcoyano (0-3) i són tercers, un punt per sobre de l'Alacant, quart. Esperant torn hi són l'Alcoyano, el Sant Andreu i el Lleida (empat a zero al Narcís Sala) i el Castelló, que ha destrossat el Dénia per un clar 4-0 i també presenta la seva candidatura per disputar el play-off d'ascens a la Lliga Adelante.\nAvui es tanca el mercat de fitxatges d'aquest hivern i l'Hospi ja ha tancat i fet oficial el fitxatge de Rafael Carlos Santacruz Aragonés, un defensa central nascut a Córdoba fa 28 anys i que arriba, lliure, després d'haver fitxat per l'Albacete de Lliga Adelante el passat estiu. La temporada, però, ha estat negativa des d'un punt de vista personal, ja que no ha pogut debutar amb l'equip i, de fet, només ha anat convocat en una ocasió, amb motiu del desplaçament que l'Albacete va fer al camp del Tenerife el passat 9 de gener (0-1). Inèdit, va estar a punt de marxar al Lucena (Segona B - Grup IV) cedit per l'Albacete, però finalment va aconseguir desvincular-se de l'entitat manxega i va rebutjar l'oferta del Lucena per acceptar la de l'Hospi. Podeu veure la fitxa del nou jugador de l'Hospi aquí\nSegueix el malefici de l'Hospi amb el CD Teruel. Pocs precedents però gens positius: de fet, l'empat aconseguit ahir significa el primer punt que els riberencs aconsegueixen a la història davant de l'equip aragonès, després de 4 partits disputats, amb un balanç d'un empat i tres derrotes. De fet, tampoc en l'altre equip històric de la província, l'Endesa Andorra, l'Hospi va tenir un rival fàcil, especialment al vell Municipal, on els nostres només van ser capaços de derrotar els blancs en dues ocasions de les sis visites que l'Endesa va fer a l'Hospitalet. L'empat significa trencar la ratxa de cinc victòries consecutives que l'Hospi tenia com a local aquesta temporada, però no evita que ja siguin 9 els partits que fa que l'Hospitalet no perd a l'Estadi. De fet, la derrota contra el Benidorm és l'única derrota dels riberencs a casa en gairebé un any (20 partits). Perquè l'Hospi ha aconseguit fer de l'Estadi un autèntic fortí en les darreres tres temporades, ja que només el Blanes (2008-2009), el Reus (2009-2010) i el Benidorm (2010-2011) han estat capaç de guanyar-hi en més de dues temporades i mitja i després de 53 partits entre lliga oficial, als quals hi podem afegir els encontres de Copa Catalunya davant Sant Andreu, Girona i Gramenet o el de Copa del Rei enfront el Dénia.\nDiumenge vinent (12:00 hores), l'Hospi tornarà a viatjar a la província d'Alacant, més concretament a la seva capital, per enfrontar-se a l'Alacant, actual quart classificat i que està fent una magnífica temporada. 8 partits sense perdre (5 victòries i 3 empats) han portat els de Vicente Borge a dormir per segona setmana consecutiva en posició de play-off d'ascens, una fita difícil d'imaginar després d'un nou (enèssim) estiu complicat en l'aspecte institucional. Més enllà del rival, que no podrà comptar amb el seu davanter Óscar Martín (va veure la cinquena groga de la temporada a Palma i es perdrà el partit per sanció), l'altra gran preocupació per als riberencs serà el terreny de joc de la Ciutat Esportiva del Palamó (o Villafranqueza, en castellà), de dimensions força més reduïdes que l'Estadi i amb una gespa en força mal estat, especialment al mig del camp. Factors, aquests, que han contribuït a fer d'aquest un dels camps més complicats de la lliga (només hi han guanyat Sabadell i Alcoyano). Per la seva banda, i a l'espera dels entrenaments setmanals, l'Hospi només comptaria amb la baixa de Toni Velamazán per aquest partit, que suposarà la cinquena visita dels riberencs a l'entitat 'celeste'. Balanç negatiu fins ara amb 1 empat i 3 derrotes (sempre al Rico Pérez) i amb un últim precedent per oblidar, el desembre de 2007, amb el 5-0 que va suposar la destitució de Jordi Roura i que va acabar amb l'Hospi a Tercera.\nPas enrere del Juvenil A el passat dissabte amb la derrota davant el Cornellà, cinquè classificat, per 0-2. Els de Dani Casado no van poder seguir amb la ratxa d'imbatilibitat i van perdre cinc jornades després per culpa dels gols de Cano (12') i de Luque (73') i d'un penal a favor dels hospitalencs que Pol Llonch va veure com li aturava el porter visitant Toni. Derrota complicada en una jornada en què rivals directes com el Huesca o el Sallista van guanyar i d'altres com Manlleu o San Francisco van sumar davant rivals a priori superiors; amb els marcadors de la 21a jornada, i abans de visitar el Girona el proper cap de setmana, els riberencs es col·loquen a 4 punts de la referència de salvació que marca el Sallista (19 punts). Imatge: Jorge Vázquez\nMal resultat també pel Juvenil B, que també rebia la visita d'un rival superior com és l'Espanyol B. Al final, triomf per la mínima dels periquitos per 1-2, una derrota que no fa entrar els riberencs en llocs de descens. Oliver (69') només va poder maquillar els dos gols visitants, obra de Pedro (50') i Rufo (52'), tot i el bon partit dels riberencs que són tretzens dos punts per sobre del Can Vidalet, que dissabte perdia de forma increïble davant del Prat per 2-5, quan guanyava per 2-0 al minut 70 i encaixant 4 gols en només 10 minuts. En total, 9 victòries de l'Hospi, 2 empats i 7 derrotes en aquest cap de setmana de futbol base. Destaquen positivament el triomf del Juvenil C per 2-0 sobre el San Cristóbal i les golejades de l'Infantil D (9-0 al Martinenc), de l'Aleví E (8-0 a la Unificación Llefià) i, sobretot, la del Benjamí C amb un impressionant 0-18 al camp del Sistrells badaloní.\n15è; 15 punts - 3 6 12 - 19 GF 42 GC - 21 PJ\nCE L'HOSPITALET 0-2 UE Cornellà\n13è; 22 punts - 6 4 10 - 30 GF 36 GC - 20 PJ\nCE L'HOSPITALET B 1-2 RCD Espanyol B\n4t; 26 punts - 8 2 5 - 26 GF 18 GC - 15 PJ\nCE L'HOSPITALET C 2-0 CP San Cristóbal B\n5è; 25 punts - 7 4 4 - 27 GF 17 GC - 15 PJ\nUE Cornellà C 1-1 CE L'HOSPITALET\n9è; 21 punts - 6 3 6 - 33 GF 27 GC - 15 PJ\nCE Europa C 2-2 CE L'HOSPITALET B\n10è; 19 punts - 5 4 6 - 29 GF 25 GC - 15 PJ\nCE L'HOSPITALET C 2-5 CE Europa D\n2n; 39 punts - 13 0 2 - 72 GF 16 GC - 15 PJ\nSistrells CF 1-4 CE L'HOSPITALET\n11è; 17 punts - 5 2 7 - 20 GF 19 GC - 14 PJ\nCE L'HOSPITALET B 5-2 UE Castellar\n13è; 13 punts - 3 4 8 - 27 GF 53 GC - 15 PJ\nUE Cornellà C 6-1 CE L'HOSPITALET C\n3r; 34 punts - 11 1 2 - 68 GF 13 GC - 14 PJ\nCE L'HOSPITALET D 9-0 FC Martinenc C\n10è; 31 punts - 4 2 11 - 31 GF 41 GC -17 PJ\nUE Cornellà 2-0 CE L'HOSPITALET\n13è; 32 punts - 5 0 12 - 29 GF 53 GC - 17 PJ\nCE L'HOSPITALET B 1-3 Vic Riuprimer REFO FC B\n13è; 24 punts - 3 1 11 - 30 GF 55 GC - 15 PJ\nUE Vilassar de Mar D 7-2 CE L'HOSPITALET C\n15è; 21 punts - 2 0 13 - 31 GF 64 GC - 15 PJ\nCE L'HOSPITALET D 5-3 Sant Andreu de la Barca\n12è; 33 punts - 5 3 7 - 43 GF 44 GC - 15 PJ\nCE L'HOSPITALET E 8-0 CF Unificación Llefià (5-0)\n13è; 31 punts - 4 2 11 - 40 GF 66 GC - 17 PJ\nCE L'HOSPITALET 3-2 EF Prat Blaugrana\n4t; 50 punts - 11 2 2 - 52 GF 33 GC - 15 PJ\nPB Villaverde-Penitents 1-6 CE L'HOSPITALET B\n1r; 58 punts - 14 1 0 - 75 GF 11 GC - 15 PJ\nSistrells CF 0-17 CE L'HOSPITALET C (0-5)\nEtiquetes: Fitxatges, Futbol Base, Notícies\nNom complet: Rafael Carlos Santacruz Aragonés\nData de naixement: 27-01-1983\nLloc de naixement: Còrdova\nProcedència: Albacete Balompié\n2003-2004 | Real Valladolid B [-/-] Segona Divisió A\n2004-2005 | València B [-/-] Tercera Divisió\n2004-2005 | València CF [1/0] Primera Divisió\n2005-2006 | Real Madrid C [-/-] Tercera Divisió\n2006-2007 | Real Madrid Castilla [17/0] Segona Divisió A\n2007-2008 | AD Ceuta [29/1] Segona Divisió B\n2008-2009 | CD Linares [32/4] Segona Divisió B\n2009-2010 | UB Conquense [28/3] Segona Divisió B\n2010-2011 | Albacete Balompié [-/-] Segona Divisió A\n2010-2011 | CE L'Hospitalet [11/0] Segona Divisió B\n2011-2012 | CD Puertollano [-/-] Segona Divisió B\nÉs la primera i única adquisició del CE L'Hospitalet en aquest mercat d'hivern 2011. És Rafael Carlos Santacruz Aragonés, Santacruz, un defensa central nascut a Còrdova fa tot just 28 anys i que arriba, lliure, després d'haver fitxat per l'Albacete de Lliga Adelante el passat estiu. La temporada, però, ha estat negativa des d'un punt de vista personal, ja que no ha pogut debutar amb l'equip i, de fet, només ha anat convocat en una ocasió, amb motiu del desplaçament que l'Albacete va fer al camp del Tenerife el passat 9 de gener (0-1). Inèdit, va estar a punt de marxar al Lucena (Segona B - Grup IV) cedit per l'Albacete, però finalment va aconseguir desvincular-se de l'entitat manxega i va rebutjar l'oferta del Lucena per acceptar la de l'Hospi.\nEl seu curriculum conté passos per equips de Segona A i Segona B del futbol espanyol però amb 22 anys Santacruz va tenir l'oportunitat d'estrenar-se a Primera Divisió amb la samarreta del València. Va ser el 10 d'abril de 2005, quan el defensa cordovès va debutar amb el primer equip 'che' (formava part del filial de Tercera Divisió) a causa de les nombroses baixes que arrossegava l'equip que dirigia Antonio López. Santacruz va jugar, com a lateral dret ocasional, els 90 minuts d'aquell València 2-2 Málaga i va veure una targeta groga (70'). L'any abans, Santacruz jugava al Valladolid B a Tercera Divisió, club des d'on va fitxar pel València.\nPodem considerar Santacruz un home play-off, ja que ha disputat fases d'ascens en tres ocasions (dues a Segona B i una altra, la darrera, per pujar a la Lliga Adelante). Va estrenar-se la temporada 2004-2005 amb el València B, equip amb el qual no va passar de la primera eliminatòria en caure davant d'un vell conegut de l'Hospi, el Mazarrón murcià (1-0 a Múrcia i insuficient 2-1 a Paterna). L'any següent va tornar a quedar primer de grup amb el Real Madrid C, però es va quedar a les portes de l'ascens: els merengues van eliminar l'Alondras gallec a la primera ronda (1-2 a Vigo i 0-0 a Madrid), però van poder superar el Guijuelo a la final (1-0 a Salamanca i 2-1 al partit de tornada). Finalment, la temporada 2007-2008 Santacruz tornaria a quedar-se a les portes de l'ascens, ara a Segona A, amb el Ceuta. La culpa va ser de Migue, el defensa del Girona que va anotar el gol de l'ascens pels homes de Raúl Agné (0-0 a Ceuta i 1-0 a Montilivi); abans, a semifinals, el Ceuta havia eliminat el Pontevedra (1-1 a l'Alfonso Murube i 1-2 a Pasarón).\nPublicat per Cristian Garcia a les 22:51 1 comentari: Enllaços a aquesta entrada\nEl partit que han disputat aquest matí el Centre d’Esports l’Hospitalet i el CD Teruel és d’aquells que, un cop finalitzat, fan reobrir el vell debat sobre la justícia al món del futbol. Des de la subjectivitat, l’aficionat de l’Hospi podrà dir que l’empat (1-1) és totalment injust pels mèrits que han fet els uns i els altres, que el Teruel ha marcat en el seu únic xut a porta (golàs) i que han tret un premi massa exagerat per la seva proposta futbolística, al contrari que l’Hospi. Des de l’objectivitat, podem valorar les accions de perill dels uns i dels altres, però també l’encert o l’efectivitat de cara a porta (100% d’encert del quadre aragonès) o el rol que juguen els porters al llarg dels 90 minuts (excels partit de Juan Carlos Caballero); tot plegat, factors que més enllà de judicis de valor són igual d’importants en el desenvolupament d’un partit de futbol. Un altre debat, que ara no obrirem, és sobre la manca de bellesa, de plàstica, en els plantejaments que fan cers equips d’aquest grup tercer, però no deixa de ser lícit (tant com proposar futbol atractiu) que els equips busquin el resultat i la practicitat, més encara quan la situació és complexa i sumar es converteix en la verdadera obligació. Per cert, pel que fa al tema del central, el serial del mes és a punt de tancar-se: l’Hospi signarà el defensa central de l’Albacete, Rafa Santacruz (28 anys), que a darrera hora ha fet marxa enrere quan havia de fitxar pel Lucena i en obtenir la carta de llibertat del club manxec, finalment recalarà a les files del CE L’Hospitalet.\nTornant al partit, l’Hospi ha fet una primera mitja hora de partit excel•lent, amb un ritme de joc alt, amb rapidesa, profunditat, arribada i rematada; només faltava el gol. Ja als 40 segons de joc i en la segona incursió dels riberencs per banda dreta, Eloi Fontanella engegava una jugada amb una exquisida passada d’esperó cap a Cristian Alfonso, que arribava a la línia de fons i feia la passada de la mort cap a Corominas que, sol davant Caballero, enviava la pilota als núvols. El porter del Teruel, en canvi, va ser vital pel seu equip en dues accions gairebé consecutives al pas pel primer quart d’hora de l’encontre: al minut 13, David Corominas era més espavilat que ningú en botar ràpidament una falta propera a l’àrea i connectava amb el cap d’Eloi Fontanella, que es trobava amb la primera gran intervenció de Caballero, que desviava a l’esquerra abans que Negral enviés la pilota a córner per no complicar-se la vida. D’aquest servei de cantonada en sortiria la següent acció de perill local, en una segona jugada que va acabar amb Manel Viale fent una centrada ben poc ortodoxa directa al cap d’Eloi Fontanella que, una altra vegada, tornava a creuar-se amb el porter saragossà del Teruel (14’).\nAls 15 minuts de partit va aturar-se provisionalment la maquinària riberenca pel que fa a les ocasions però no pel que fa al domini aclaparador davant d’un Teruel que amb prou feines creuava el mig del camp si no era amb una pilotada llarga buscant Salva o amb alguna incursió esporàdica d’Omar (el millor jugador de camp dels de Terol). L’alegria en el joc de l’Hospi va durar el que va trigar el Teruel en treure un rèdit increïble del seu únic xut a porta en tot el partit, quan només ho havien intentat amb un xut de Jael després de l’assistència d’Omar que gairebé acabava a Cornellà (24’). I és que quatre minuts després, l’omnipresent Omar Sampedro es treia de la màniga un batzac impressionant des de fora de l’àrea que es colava per tot l’escaire esquerre de la porteria de Craviotto (28’). Imparable? Sí. Evitable? També. De nou, segona jugada que l’Hospi no sap evitar i encert de l’extrem asturià en l’enèsim golàs que encaixa Craviotto aquesta temporada. Com diem, imparables en l’execució però evitables en la seva gestació.\nEl gol ha fet mal, molt de mal, a un Hospi que deambulava pel terreny de joc en els instants seguits al gol del Teruel, que amb ben poc tenia el partit on mai s’hauria imaginat tenir-lo. De fet, Negral hauria pogut fer el segon gol a la sortida d’una falta lateral, però el seu xut picava a les cames d’Iván Hammouch, que enviava la pilota a córner (39’). No va reaccionar l’Hospi fins les acaballes de la primera part amb un xut de falta de David Corominas, en posició similar a la del seu gol al Narcís Sala que va marxa fregant, acariciant el pal dret de la porteria de Caballero (45’). El conformisme, la passa enrere que havia fet el Teruel havia convidat l’Hospi a entrar de nou en el partit i, sens dubte, calia aprofitar-ho de cara a la segona meitat.\nUna segona part que començaria sense canvis a cap dels dos equips i amb un avís (l’últim en tot el partit) del Teruel, quan Cristian no arribava per ben poc a una passada llarga des de la defensa i es trobava amb un Craviotto més ràpid que evitava un possible 0-2. A partir d’aquest punt i amb l’entrada al camp de Cirio i de Pitu en el lloc d’Andrés Barón i de Cristian Gómez, amb la reconversió puntual de Lobato com a lateral dret i amb l’Hospi bolcat a l’atac el decorat va canviar radicalment i els homes de Miguel Álvarez van tornar a activar la seva maquinària, tocant, buscant espais, entrant per bandes aprofitant les incorporacions de Hammouch i de Lobato a l’atac i tancant el Teruel al seu camp. Necessitàvem celeritat però també paciència per anar madurant el gol i el primer a provar-ho va ser el mateix Pitu, amb un altre llançament de falta que en aquest cas es perdria per sobre del travesser de la meta visitant (59’).\nDe nou, domini sense massa ocasions clares i l’Hospi que cremava totes les naus amb l’entrada al camp de Jordi Martínez en substitució d’Eloi (68’). És aquí que les ocasions van començar a sovintejar i que Caballero va començar a intervenir de nou, a volar per erigir-se en el (semi)-salvador del seu equip. Volava al minut 70 per evitar de manera increïble una gardela de Pitu des de la frontal en recollir un rebuig a la sortida del córner. Tercera mà miraculosa del porter aragonès que, en canvi, no podria fer res dos minuts més tard en la jugada del gol de l’empat, originada en una jugada de Corominas en banda dreta, continuada amb una passada interior del vilassanenc cap a Sergio Cirio i culminada amb la resolució, no sense una certa dosi d’intriga del davanter barceloní, que resolia posant la punta de peu enmig de la maranya defensiva del Teruel per enviar la pilota al fons de la xarxa (72’). Almenys, l’Hospi havia aconseguit obrir la llauna i ja tenia salvat un punt; consol menys dolent.\nI és que els riberencs es creixen davant de les adversitats, se senten còmodes quan el partit embogeix i el ritme frenètic contagia l’afició creant una comunió difícil de superar tot i ser família i el gat com cada partit a l’Estadi. Immersos en aquesta dinàmica, els riberencs van tornar a xocar amb Caballero, després d’una altra falta botada ràpidament, ara per Cirio que obligava el porter turolenc a posar la mà in extremis per evitar la remuntada riberenca (75’). No va aturar-se aquí l’Hospi, que si bé durant uns minuts va treure una marxa al partit, va seguir controlant absolutament l’encontre. Hi van tornar a 5 minuts del final, en dues ocasions claríssimes a les botes de Cristian Alfonso (partidàs del 10 de l’Hospi). Al 84’, una centrada seva es passejava per tota l’àrea petita visitant sense que ningú, ni defenses ni atacants, encertés a rematar-la; la segona, al 85’, en rebre una passada en profunditat i superar per alt Caballero en un intent de vaselina que marxaria, plorant, fregant el pal esquerre de la porteria del Teruel.\nProu feina tenien els homes de Calderé a aguantar la tempesta de l’Hospitalet com per avançar línies a la recerca d’un hipotètic 1-2; al contrari, les constants pèrdues de temps, simulacions de lesions i un parell de canvis per acabar-ho d’adobar van aconseguir trencar el ritme de creixement que havia portat l’Hospi fins aleshores i va deixar els de Miguel Álvarez sense massa idees de cara al rush final del partit, descompte de quatre minuts inclòs. Un final de partit en que, també cal dir-ho, a l’Hospi li va faltar un xic de decisió en algunes jugades per anar de cara a barraca i no marejar tant la perdiu com diríem col•loquialment. Tot plegat, sensacions confuses després d’un molt bon partit de l’Hospitalet, d’un joc atractiu davant d’un rival que tampoc no ha ofert res de l’altre món i regust agredolç per un empat que suposa una oportunitat desaprofitada de fer un salt de qualitat a la classificació. Un puntet que converteix el partit del proper diumenge al Palamó davant l’Alacant en una nova revàlida, a més, contra un equip de play-off.\nCE L'HOSPITALET: Craviotto, Hammouch, Barón (Cirio, 54'), Manel Viale, Lucas Viale, Rubén García, Corominas, Cristian Gómez (Pitu, 54'), Eloi Fontanella (Jordi Martínez, 68'), Cristian Alfonso i Lobato.\nCD TERUEL: Caballero, Jael, Aimar, Negral, Javi González, Monforte (Pérez Rubio, 86'), Cristian (Enric Pi, 59'), Omar (Jaime, 92'), Valleros, Borja i Salva.\nGols: 0-1 Omar (28'); 1-1 Cirio (72').\nÀrbitre: Juan Acosta Lorenzo (Tenerife). Regular, no ha influït en el resultat però no ha sabut interpretar ni el partit ni les constants pèrdues de temps del Teruel. Ha ensenyat targeta groga als locals Corominas (37') i Manel Viale (90') i als visitants Salva (46'), Borja (58') i Jaime (93').\nIncidències: partit disputat a l'Estadi de Futbol de l'Hospitalet davant d'uns 400 espectadors. Matí frescot. Dani Planchería i Manel Gómez han completat la convocatòria de l'Hospi. És la primera vegada que l'Hospi puntua en un partit de lliga davant el Teruel, tant a casa com a terres aragoneses (1 empat i 3 derrotes). Manel Viale (9 grogues) i David Corominas (amb 4), s'afegeixen a la llista de jugadors apercebuts que formaven Barón, Rubén García i Eloi Fontanella.\nPublicat per Cristian Garcia a les 14:08 5 comentaris: Enllaços a aquesta entrada\nA per la tercera! | CE L'Hospitalet - CD Teruel (diumenge, 12:00 hores)\nAmb la tranquil·litat que dóna haver enllaçat dos triomfs consecutius (per primer cop a la lliga), el Centre d'Esports l'Hospitalet rebrà el Teruel demà al migdia en un partit per a l'esperança, per continuar sumant, per compta amb l'opció d'avançar com a mínim un rival (els aragonesos estan just per davant) i per seguir distanciant els equips que ocupen la zona calenta de la classificació. En resum, un partit per seguir amb la línia de bons resultats que l'Hospi de Miguel Álvarez ha aconseguit a l'Estadi i que, de moment, ha condimentat amb la primera victòria a domicili des que el tècnic de Jaén es va fer càrrec de l'equip. Diu la dita que on n'hi caben dos, també n'hi caben tres (victories riberenques, s'entén); n'hi ha una altra que diu que a la tercera va la vençuda (dolent per a l'Hospi). Serem positius, seguirem creient en aquest equip i ens els jugadors per aconseguir el 9 de 9. I després, ja veurem...\nEl CD Teruel\nSona a tòpic (de fet, segurament ho sigui), però per molt que els aragonesos (com el Benidorm) tampoc estiguin visquent el seu millor moment de la temporada -més aviat al contrari-, els homes de Ramon Maria Calderé no seran precisament un rival fàcil per aquest Hospi. Els 6 partits que fa que no guanya és la pitjor ratxa del Teruel en el que portem de campionat, en aquesta la seva cinquena temporada a Segona B després de la seva primera etapa a finals de la dècada dels 80 i a principis dels 90. 6 partits que han deixat el Teruel més a prop del descens que no pas de la zona de play-off; els de Calderé eren sisens quan van guanyar a Benidorm (0-1) el seu darrer partit. Ara són 12ens, en posició còmoda però puntuació complicada, només cinc punts per sobre del 16è, l'Atlètic Balears. 3 punts dels últims 18 possibles en tenen la culpa, 6 partits sense vèncer tot i haver-ne jugat 4 a casa; el "factor Pinilla" al qual feia referència Calderé l'estiu passat sembla haver perdut el seu efecte: L'Alzira va endur-se'n els 3 punts (0-1), mentre que l'Sporting Mahonés (1-1), l'Alacant (2-2) i el Mallorca B (1-1), també hi van sucar. A fora, encara pitjor: derrota polèmica a Oriola amb un gol de penal al tram final del partit (1-0) i mateix marcador en un fluix partit a Gandia. En cap dels sis partits el Teruel va ser capaç d'avançar-se en el marcador.\nI és que tot i la ratxa dolenta de l'equip mudèjar, hi ha dades que han d'alertar l'Hospi de la capacitat i possibilitat del conjunt aragonès, que sempre que ha guanyat a la lliga (7 victòries), ha deixat la porteria a zero, tant a Pinilla com a domicili, on ha derrotat el Sabadell (0-2), el Santboià (0-1) i el Benidorm (0-1). En aquesta línia, també se'l pot considerar un equip que treu una altra rendibilitat dels gols que anota: sempre ha sumat punts quan ha marcat, excepte en el partit que va perdre a Alcoi (2-1). En total, 19 gols en 22 jornades, xifra aparentment pobra si no fos perquè s'ha convertit en la dinàmica predominant d'aquest grup tercer. 6 d'aquests 19 gols els ha marcat un migcampista, Javi Monforte, que és el màxim golejador de l'equip i que de retruc posa de relleu la manca de gol dels davanters del Teruel. Un d'ells, Salva, és el segon màxim artiller de l'equip amb 4 gols, seguit de Cristian i Valleros, amb 2 gols cadascú i d'Aimar, Javi González i Enric Pi amb 1 gol per banda. Els dos gols restants van ser obra d'Ador, baixa en aquest mercat d'hivern (juntament amb Joselu) per culpa del seu baix rendiment. Per cert, dada curiosa: el Teruel fa dos partits que no rep cap targeta groga. De fet, amb 52 amonestacions és un dels equips menys sancionats juntament amb el Badalona i el Castelló.\nLa setmana ha estat moguda a Terol després de "l'intent" d'espantada de Calderé després de les crítiques rebudes en el partit contra el Mallorca B i per la no contractació d'Edu Espada, davanter sevillà que havia de convertir-se en la segona incorporació dels aragonesos en aquest mercat d'hivern i que finalment no vestirà de vermell per problemes amb el seu trànsfer internacional, que dies després encara no ha arribat des de terres romaneses. Per si no n'hi hagués prou, amb això, també en l'aspecte esportiu Calderé comptarà amb una baixa molt sensible després de la greu lesió de Juli, l'únic jugador de l'equip juntament amb Ador que havia participat dels 22 partits disputats. L'ex del Leganés pateix un trencament del tendó rotulià i podria estar apartat dels terrenys de joc uns dos mesos i que podria unir-se a les baixes de Pérez Rubio i de l'argentí Facundo Bailó, que diumenge passat no van estar disponibles pel tècnic de Vila-rodona.\nPossible alineació CD Teruel: Caballero, Aimar, Jaime Hernández, Negral, Javi González, Cristian, Monforte, Valleros, Borja Abenia, Omar i Salva.\nLa setmana a l'Hospi ha viscut marcada d'una banda per la peculiaritat que suposava arrencar els entrenaments el dimecres i no pas el dilluns, ja que Miguel Álvarez va donar a tots els jugadors dos dies de festa després del treballat i agraït triomf del passat diumenge al Guillermo Amor de Benidorm. Dos gols, els de Manel Viale i Eloi Fontanella que van donar un més que merescut premi a un Hospi que ja havia fet oposicions per a un millor resultat a Badalona i que la setmana passada va saber vèncer un rival a dia d'avui inferior com és el Benidorm. L'altra novetat ha estat la presència d'Óscar Reyes als entrenaments del primer equip riberenc; el central andalús, ex de l'Espanyol B o del Real Madrid C entre d'altres equips s'està a prova amb l'Hospi i abans de dilluns caldrà tenir la confirmació de si es queda a la plantilla. L'arribada d'Óscar Reyes permetria afrontar amb més tranquil·litat les hipotètiques baixes a l'eix de la defensa, que a hores d'ara només compta amb els germans Viale com a centrals naturals.\nLa setmana ha transcorregut amb normalitat pel que respecta a les lesions i les males notícies no han fet acte d'aparició per l'Estadi, pel que només Toni Velamazán formarà part de la llista de baixes de cara al partit de demà davant el Teruel: el capità riberenc encarà s'estarà 3 o 4 setmanes fora del terreny de joc per culpa de la seva lesió, tot i que el bon moment d'homes com Rubén García, Pitu o Cristian Gómez fan menys sentida la seva baixa. Sense cap altra baixa per sanció (Eloi, Rubén i Barón són els tres aperecebuts pel partit de diumenge vinent al camp de l'Alacant), Miguel Álvarez podrà comptar amb la resta de jugadors per configurar la convocatòria i l'onze inicial per un partit, el de demà, que pot convertir-se el de la tranquil·litat per als riberencs.\nPossible alineació CE L'Hospitalet: Craviotto, Hammouch, Barón, Manel Viale, Lucas Viale, Rubén García, Cristian Gómez, Corominas, Cirio, Jordi Martínez i Eloi Fontanella.\nPer segona vegada a la temporada un col·legiat de Tenerife xiularà un partit a l'Hospi, el segon a l'Estadi. Es tracta de Juan Acosta Lorenzo, àrbitre de 33 anys que viu tot just la seva cinquena temporada a Segona Divisió B i que dirigirà l'Hospi per segona ocasió, després del partit que va enfrontar els riberencs amb l'Alacant a la 37a jornada de la temporada 2007-2008, partit que l'Hospi afrontava matemàticament a Tercera i que va concloure amb l'empat a zero inicial. Diumenge, Acosta Lorenzo estarà acompanyat a les bandes pels assistents Juan Carlos Hijano Márquez i Ramón Tanausú de la Rosa, del mateix comitè territorial. Aquesta temporada, Acosta Lorenzo ha dirigit els partits Betis B 2-0 Jaén (7 grogues), Atlètic Balears 4-0 Mallorca B (3 grogues), Sabadell 2-0 Sant Andreu (5 grogues), CD Alcalá 2-0 Jumilla (4 grogues i 1 vermella) i Atlético de Madrid B 3-2 Getafe B (4 grogues). En total, 5 partits dirigits i 4,6 grogues de mitjana per encontre; 5 partits, 5 victòries locals. Que segueixi la ratxa, no? Imatge: futbolbalear.com\nSerà tot just la segona vegada que el CD Teruel visiti la nostra ciutat. L'únic precedent a data d'avui fa que ens haguem de remuntar al 9 d'octubre de 1988 per veure un Hospi 1-2 Teruel, partit en què els aragonesos van avançar-se amb un gol de Mario (22'), que l'Hospitalet va empatar mitjançant Carreño (31') i que el visitant Charly (42') va rematar en establir l'1-2 definitiu. En aquell CE L'Hospitalet, que va cloure la lliga en desena posició, hi havia mítics jugadors com ara Ángel Luís, Santi Pou, Xavi Escaich o "Màgic" Díaz. Més precedents hi ha amb l'altre equip de la província al qual s'han enfrontat els riberencs a la lliga, l'Endesa Andorra. De les sis visites dels andorrans a l'Hospitalet, però, només dues han acabat amb victòria local.\nPublicat per Cristian Garcia a les 04:00 1 comentari: Enllaços a aquesta entrada\nBreus del 1r equip i resultats del futbol base (22 i 23 de gener)\nJornada força productiva per al Centre d'Esports l'Hospitalet la que va disputar-se el passat cap de setmana. Més enllà de la resta de resultats, però, allò important va ser la victòria dels homes de Miguel Álvarez a Benidorm (0-2), tres punts que serveixen per trencar la ratxa negativa a domicili, encadenar dos triomfs consecutius per primer cop a la temporada i, de pas, passar el quadre alacantí (fan mala pinta) a la classificació. A això, òbviament, hi hem de sumar l'enèssima derrota de Santboià i Gramenet, que a cada setmana que passa s'enfonsen més i més a la classificació. Els de Paco Clos perdien a casa amb el Sant Andreu (1-2 i golassos de Miguélez i Aday), mentre la Grama perdia 4-1 a Badalona davant del nou líder. I és que els escapulats li treien el lideratge a un Orihuela que perdia clarament a Alzira (4-2). El triomf dels alzirenys és l'únic d'entre els cinc darrers classificats, ja que Mallorca B i Atlètic Balears van empatar a domicili: els d'Engonga empataven a un a Terol i els de Gustavo Siviero repetien guarisme a Lleida. Els qui prenen distància amb la zona calenta són l'Sporting Maonès i l'Ontinyent; els menorquins trencaven la ratxa del Sabadell gràcies a un gol de Trujillo (1-0) i els de Toni Aparicio derrotaven el Dénia a domicili amb un gol d'Arturo a onze minuts del final (0-1). Els altres resultats: Alacant 3-0 Gandia i Alcoyano 1-2 Castelló: els homes de Borge entren en zona de play-off.\nUn altre golejador a la llista. Manel Viale es convertia diumenge en el 14è golejador de l'Hospi 2010-2011; només queden sis jugadors de camp (Hammouch, Moussa, Peque, Barón, Manel i Marc Pedraza per estrenar-se en aquesta faceta. Feia 1 any i 6 dies que el central riberencs no 'mullava': va ser el 17 de gener de 2010 al camp del Cassà, on l'Hospi de Vinyals havia aconseguit una sonada victòria per 0-6. Un mes abans, Viale havia marcat el gol d'una soferta victòria al camp del Blanes (0-1). I és que el defensa de Córdoba és un especialista en marcar gols a domicili, ja que els seus últims quatre gols han estat lluny de l'Hospitalet i de Dénia, club del qual procedia quan va fitxar per l'Hospi. És, a més, el seu segon gol davant el Benidorm; anteriorment Manel Viale havia obert el marcador en el triomf per 3-0 que el Dénia va sumar davant el quadre blanc-i-blau la temporada 2007-2008 (12a jornada). Sí que era la primera vegada que Eloi Fontanella li feia un gol al Benidorm: el Matador tornava a marcar lluny de l'Estadi d'ença que ho fes el passat mes d'abril a Premià de Mar (0-4). És el tercer gol a la lliga del davanter de Breda, que empata amb Cirio i Cristian Alfonso.\nEl Guillermo Amor (és a dir, Foietes) seguirà sent un camp talismà per l'Hospi (tot i el mal estat del terreny de joc) després del triomf de diumenge passat. Dada curiosa la dels Hospi-Benidorm (i viceversa), ja que als alacantins se'ls hi dóna millor jugar a l'Hospitalet (5 victòries) que rebre els riberencs (només dues). L'Hospi, tres quarts del mateix, ha guanyat els mateixos cops (cinc) a casa que a Benidorm. És el quart desplaçament consecutiu a Benidorm en què l'Hospi surt imbatut i amb un marcador, 0-2, que suposa repetir el mateix guarisme que el de l'altra victòria a domicili aquesta temporada (al camp del Mallorca B). Per cert, el 0-2 és el marcador més repetit (pel que fa a victòries a domicili) de l'Hospi en les darreres tres temporades. La darrera dada: segona victòria consecutiva de l'Hospitalet, que no enllaçava dues victòries consecutives des del final de la lliga regular 2009-2010 (4 victòries seguides davant Blanes, Premià, Rapitenca i Castelldefels).\nDiumenge arriba a l'Hospitalet el CD Teruel, 12è classificat amb 1 punt més que l'Hospi. Les aigües baixen tèrboles a la ciutat mudèjar després que Calderé posés el seu càrrec a disposició de la Junta Directiva després dels xiulets que es van escoltar en el transcurs del partit contra el Mallorca B. I és que després d'un bon inici, els aragonesos ja sumen sis jornades sense guanyar i s'acosten perillosament a la zona baixa de la classificació. Per diumenge, Calderé no compta amb cap baixa sensible ni per lesió ni per sanció (cal estar pendents, però, de l'evolució de Pérez Rubio i de l'argentí Facundo Bailó, habituals suplents) i, fins i tot, podria fer debutar la darrera adquisició, el davanter sevillà Edu Espadas. Per la seva banda, Miguel Álvarez preparà el duel contra els roig-i-blaus amb la pràctica totalitat de la plantilla disponible, llevat de Toni Velamazán, que segueix lesionat. Tot i això, si no hi ha cap imprevist, no es preveuen massa convocatòries respecte la convocatòria de diumenge passat a Benidorm. Barón, Rubén García i Eloi Fontanella són els tres homes apercebuts que es podrien perdre el següent partit, al camp de l'Alacant, si veiessin cap targeta groga. Serà tot just la segona visita del Teruel a la nostra Ciutat; en l'únic precedent, els aragonesos van imposar-se per 1-2 (temporada 2009-2010).\nEl Juvenil A va sumar diumenge a Mallorca un empat que li permet allargar a cinc les jornades d'imbatibilitat en una segona volta impressionant, ja que els homes de Dani Casado han sumat 11 dels 15 punts en joc, una ratxa que ha fet renéixer les opcions d'una permanència que, després dels resultats del cap de setmana, se situa a dos punts. És precisament el San Francisco, el darrer rival, qui marca la referència de salvació; un conjunt, el balear, que s'avançava al minut 29 de partit gràcies a un gol de Xisco en aprofitar una mala sortida de Roberto Aguado. Per sort, els riberencs va poder posar ordre abans del descans i un altre gol d'Èric Reverter al temps de descompte de la primera meitat, en una de les poques ocasions de l'Hospi, va establir l'empat a un definitiu. Dissabte a les 6, l'Hospitalet rebrà el Cornellà en un partit de la màxima; els verds han perdut en les seves darreres 3 visites a l'Hospitalet, al qual només han derrotat en una ocasió quan s'han enfrontat a Divisió d'Honor. Imatge: futbolbalear.com\nPer la seva banda, el Juvenil B perdia de manera contundent dissabte al Nou Sardenya davant l'Europa, amb Márquez com a estrella, ja que va anotar dos gols psicològics (44' i 50') que van encarrilar el partit pels graciencs. La sentència va arribar al minut 79 amb el tercer i definitiu gol, obra de Mario. Tot i la derrota, l'Hospi es manté fora dels llocs de descens a Preferent. Fora dels dos primers equips del futbol base, no podem considerar que la jornada fos excessivament lluïda per la resta de conjunts, amb un balanç de cinc victòries hospitalenques, quatre empats i nou derrotes. En aquest aspecte, una de les desfetes més difícils de païr va ser la de l'Aleví D, que perdia per 3-2 a Sant Pere de Ribes davant d'un cuer que, fins aquest cap de setmana, comptava per derrotes tots els seus partits; dura també va ser la derrota del Cadet B, tot i l'entitat del rival: el 0-2 davant el segon classificat, el Catalònia, despenja de forma gairebé definitiva els riberencs de la zona noble de la lliga. En l'aspecte positiu, el Benjamí C va golejar el Sants per 7-2 i va tornar a guanyar després del primer empat a la lliga fa set dies, mentre que l'Infantil D aconseguia la golejada del cap de setmana en vèncer l'Arrabal-Calaf per un clar 0-8. Imatge: ceeuropa.com\n15è; 15 punts - 3 6 11 - 19 GF 40 GC - 20 PJ\nSan Francisco 1-1 CE L'HOSPITALET\n13è; 22 punts - 6 4 9 - 29 GF 34 GC - 19 PJ\nCE Europa 3-0 CE L'HOSPITALET B\n7è; 23 punts - 7 2 5 - 24 GF 18 GC - 14 PJ\nLa Salut Pere Gol 1-0 CE L'HOSPITALET C\n4t; 24 punts - 7 3 4 - 26 GF 16 GC - 14 PJ\nCE L'HOSPITALET 2-1 FP CE Júpìter\n8è; 20 punts - 6 2 6 - 31 GF 25 GC - 14 PJ\nCE L'HOSPITALET B 0-2 UB Catalònia B\n9è; 19 punts - 5 4 5 - 27 GF 20 GC - 14 PJ\nFP CE Júpiter 2-2 CE L'HOSPITALET C\n2n; 36 punts - 12 0 2 - 68 GF 15 GC - 14 PJ\nCE L'HOSPITALET 4-1 FP CE Júpiter\n12è; 14 punts - 4 2 7 - 15 GF 17 GC - 13 PJ\nCP San Cristóbal 0-2 CE L'HOSPITALET B\n13è; 10 punts - 2 4 7 - 25 GF 47 GC - 13 PJ\nCE L'HOSPITALET C 1-1 CF Ciudad Cooperativa\n3r; 31 punts - 10 1 2 - 59 GF 13 GC - 13 PJ\nArrabal-Calaf B 0-8 CE L'HOSPITALET D\n10è; 30 punts - 4 2 10 - 31 GF 39 GC -16 PJ\nCE L'HOSPITALET 1-2 UE Vilassar de Mar B\n12è; 31 punts - 5 0 11 - 28 GF 50 GC - 16 PJ\nUE Sant Andreu 5-1 CE L'HOSPITALET B\n13è; 23 punts - 3 1 10 - 28 GF 48 GC - 14 PJ\nCE L'HOSPITALET C 2-3 CE Europa B\n15è; 17 punts - 1 0 13 - 26 GF 61 GC - 14 PJ\nCD Ribes 3-2 CE L'HOSPITALET D\n12è; 29 punts - 4 3 7 - 38 GF 44 GC - 14 PJ\nUE Cornellà C 3-2 CE L'HOSPITALET E\n13è; 27 punts - 3 2 11 - 37 GF 64 GC - 16 PJ\nEF Gavà 6-2 CE L'HOSPITALET\n4t; 46 punts - 10 2 2 - 46 GF 32 GC - 14 PJ\nCE L'HOSPITALET B 2-2 CE Vila Olímpica B\n1r; 54 punts - 13 1 0 - 70 GF 11 GC - 14 PJ\nCE L'HOSPITALET C 7-2 UE Sants D\nPublicat per Cristian Garcia a les 14:28 Cap comentari: Enllaços a aquesta entrada\nJa (ens) tocava. Després de 3 mesos i escaig el Centre d'Esports l'Hospitalet ha tornat a guanyar lluny de l’Estadi. Ho ha fet a Benidorm, a l’estadi Guillermo Amor, un indret que va camí de convertir-se en tota una assegurança d’èxit per als riberencs (Dues úniques derrotes en 12 visites!). En certa manera, el 0-2 d’ahir manté certs paral•lelismes amb el triomf al camp del Mallorca B: d’una banda, hi havia al davant un rival amb una aparent sensació d’apatia, certament inofensiu, i un Hospi ordenat, conscient que el partit dura 90 minuts i que ha tingut la paciència suficient fins a obtenir el premi en forma de dos gols gairebé seguits que han acabat de sentenciar un Benidorm que mai no ha donat la sensació de ni tan sols posar en problemes els homes de Miguel Álvarez, que moltes setmanes després aconsegueixen guanyar un lloc a la classificació en detriment, precisament, del rival d’ahir. Ara, a tocar, hi ha el Teruel (proper rival), l’Sporting Mahonés, el Dénia o el Gandia, però ja hi haurà temps per pensar-hi: toca gaudir d’aquesta gran victòria.\nEn farem amb dos paràgrafs per resumir una primera meitat que ha resultat ser una oda a l’ecologia per la manca d’accions destacades (i destacables) que hem hagut d’anotar. No ho feia presagiar, però, la fulgurant arrencada del partit, amb una bona ocasió de l’Hospi als 40 segons, després d’una centrada en banda dreta d’Eloi Fontanella i la posterior rematada des de la frontal de Cristian Gómez, el xut del qual marxava llepant el pal dret de la porteria defensada per Óscar Fornós, l’heroi del partit d’anada. L’absència de control al mig del camp per part dels dos equips va propiciar uns 10 primers minuts frenètics, amb arribades de tots dos costats però sense acabar de culminar-les; només amb una excepció: un altre xut des de la frontal, ara de Cristian Lobato, que es perdia a l’esquerra de la meta local.\nA partir d’aquí, el (gairebé) no res: manca de criteri (i d’ambició) del Benidorm a l’hora de jugar la pilota, buscant sempre la pilotada llarga amb Emilio Guerra com a única referència i amb l’esquena dels germans Viale com a principal objectiu. D’altra banda, l’Hospi controlava tant la posessió de la bola com la territorialitat del partit, però veia diluïda la seva superioritat a la línia de tres quarts del seu atac, just quan entrava en combat amb l’expeditiva rereguarda blanc-i-blava. Així va transcórrer tota la primera part fins que a les acaballes del període (44’ i 45’) Jordi Martínez ens despertava de la letargia tractant de sorprendre Óscar des de mitjana distància, trobant en totes dues accions la resposta segura i convincent de l’exporter de Gavà i Vila-joiosa, contribuïnt a confirmar el ‘doble donut’ en temps de descans. I no, el Benidorm no va tenir cap ocasió en aquest primer acte.\nL’inici de la segona part feia presagiar canvis en la dinàmica del matx, si més no amb un córner ràpid a favor del conjunt de Roberto Granero i la posterior rematada d’esperó de Guerra que marxava fora (46’). Va ser, de fet, un miratge, ja que l’Hospi va tornar a fer-se amb el control del partit (una mica com va fer a Badalona fa tot just 15 dies) i va començar a crear seriós perill, tot i que amb major encert i efectivitat que en d’altres ocasions. Abans, Andrés Barón ja avisava amb un xut des de la frontal en recollir un rebuig provinent d’un servei de cantonada, però desviava en excés el seu xut (48’). L’ocasió del lateral aragonès va resultar l’antesala del primer gol del partit, que arribaria just quan Miguel Álvarez preparava un doble canvi a les files riberenques.\nEl de Jaén no va canviar els seus plans, però sí que ho va fer el marcador gràcies al primer gol de Manel Viale a la lliga aquesta temporada, un gol que arribava després que David Corominas piqués un servei de cantaonada a la dreta de l’atac de l’Hospitalet i Manel Viale, gairebé lliure de marca al segon pal, s’elevés per sobre de la defensa alacantina per rematar amb el cap al fons de la xarxa, situant la pilota ben lluny de l’abast d’Óscar, que res no podia fer per evitar el 0-1 (53’). Amb l’entrada al camp de Pitu i de Manel per Jordi Martínez i Cristian Gómez, a l’Hospi va estar a punt de durar-li ben poc l’alegria del gol després que en una acció posterior al 0-1 Barón rellisqués en una zona compromesa i habilités el lateral dret del Benidorm, Víctor Albalat, que amb tota la innocència del món desaprofitava el regal i creuava en excés el seu xut (56’). Va perdonar el Benidorm... però aquest cop no ho va fer l’Hospi, que per segon cop en 5 minuts demostrava el seu instint assassí. I qui millor que el ‘Matador’ Eloi Fontanella per sentenciar el partit? El bredenc afusellava Óscar després d’aprofitar el rebuig del porter del Benidorm a un potentíssim llançament de falta de Lucas Viale, ‘l’instigador’ d’aquest definitiu 0-2 (58’).\nI just en aquest punt, a 32 minuts del final (reglamentari), es va acabar el partit. 32 minuts en què l’Hospi va donar la sensació de no voler fer sang d’un rival venut, desmotivat, d’un Benidorm que va fer gala de les seves ‘millors’ misèries futbolístiques, fent encara més difícil de creure el 0-1 que els de la Marina Baixa van aconseguir a l’Estadi el passat setembre. Ni l’entrada d’homes d’atac com Cubillas o Pablo García van capgirar el decorat d’un partit que va estar a punt de viure el 0-3 si Eloi no hagués malaguanyat una centrada de Pitu en banda dreta i l’ahgués rematat massa desviada quan el més fàcil era enviar-la cap a dins (69’). Abans, el ‘9’ de l’Hospi ja havia gaudit d’una altra bona oportunitat amb un altre xut llunyà que Óscar acabaria refusant (66’). Mentrestant, calia ser extremadament generós amb el Benidorm per anotar alguna acció atacant amb cara i ulls. En aquest sentit, ens quedem amb dues accions consecutives a la sortida de dos córners en què primer Tito rematava de cap al segon pal i es trobava amb Lucas Viale traient la pilota gairebé sobre la línia (75’) i amb una posterior rematada de Gil que es perdia a la dreta de Carlos Craviotto (76’). L’Hospi, concentrat únicament en deixar passar els minuts sense patir més del compte, no tornaria a apropar-se amb cert perill a la porteria del Benidorm fins al temps de descompte, quan Pitu deixava anar un xut llunyà amb tota la mala baba del món que acabava marxant per sobre del travesser (91’).\nAmb aquesta ocasió i amb la indiferència del poc públic reunit a Foietes, assenyalava la fi del partit el “talismà” Vallejo Aznar (3 victòries i 2 empats amb l’Hospi). Un xiulet final que desfermava l’alegria i donava pas a la pinya dels jugadors de l’Hospitalet, consecients de la importància dels 3 punts i d’haver guanyat dos partits consecutius per primera vegada aquesta temporada. Amb els fantasmes més lluny que fa set dies i amb l’equip enlairat, ara toca seguir, i no aturar-nos. Propera estació: CD Teruel.\nBENIDORM CF: Óscar, Valero. Víctor Albalat, Carrasco, Gil, Tito, Agulló (Pablo García, 60'), Ocaña, Guerra (Luís Domènech, 69'), Chupe (Cubillas, 59') i Yahvé.\nCE L'HOSPITALET: Craviotto, Hammouch, Barón, Manel Viale, Lucas Viale, Rubén García, Corominas (Cristian Alfonso, 77'), Cristian Gómez (Manel Gómez, 55'), Jordi Martínez (Pitu, 55'), Eloi Fontanella i Lobato.\nGols: 0-1 Manel Viale (53'); 0-2 Eloi Fontanella (58').\nÀrbitre: Luís Miguel Vallejo Aznar (Aragó). Bé. Ha mostrat targeta groga als locals Gil (57'), Ocaña (65') i Yahvé (68') i als visitants Cristian Gómez (23'), Hammouch (34') i Manel Gómez (74').\nIncidències: matí frescot a l'estadi Guillermo Amor de Benidorm. Pobra entrada: uns 150 espectadors. Gespa en mal estat, amb moltes clapes. Ha estat la segona victòria a domicili de l'Hospi aquesta temporada (no ho feia des del passat mes d'octubre). Han completat la convocatòria Dani Planchería i Sergio Cirio.\nPublicat per Cristian Garcia a les 01:32 3 comentaris: Enllaços a aquesta entrada\nToca guanyar lluny de casa | Benidorm CF - CE L'Hospitalet (diumenge 11:45)\nRepetim discurs des del mes d'octubre, d'ençà que el desè dia del desè mes del desè any del mil·leni (és a dir, el 10 d'octubre de 2010) l'Hospitalet guanyés per 0-2 a la Ciutat Esportiva del Mallorca B i sumés la seva única victòria a domicili en el que portem de lliga. Des d'aleshores el Centre d'Esports l'Hospitalet s'ha desplaçat a Los Arcos, a Can Peixauet, al Narcís Sala, a Castàlia, al Nou Camp de Dénia, al Camp d'Esports i al Camp del Centenari. És a dir, set desplaçaments, set visites als camps de set rivals i botí pobre, difícil de digerir per un equip amb qualitat i capacitat com l'Hospi: dos punts fruit de dos empats a Santa Coloma i a Sant Andreu. Des d'aleshores, quatre derrotes seguides que han impedit que els riberencs facin un salt posicional a la classificació per poder mirar la zona tèrbola de la lliga amb distància, amb major tranquil·litat. Però per aquesta capacitat que té l'equip ens veiem obligats a tornar-hi a confiar, a creure que l'Hospi, aquest diumenge sí, serà capaç de tornar de Benidorm amb els tres punts al guardamaletes de l'autocar. I no perquè el Benidorm estigui en hores baixes, perquè el Guillermo Amor (antic Foietes) sigui un camp històricament propici per als riberencs o perquè, com el partit de Mallorca, el partit es jugui pel matí. No. Hi confiem perquè, al cap i a la fi, l'Hospi té prou futbol com per guanyar aquest partit i, d'una vegada per totes, enlairar-se a la classificació. La crònica del partit, en principi, no estarà disponible fins dilluns al matí.\nCinc partits sense guanyar. Aquesta es la rèmora amb la qual el conjunt de la Marina Baixa arriba a la cita de demà al matí. Són les cinc les jornades que el Benidorm acumula sense conèixer la victòria, després de ser capaç, únicament, de sumar un empat (1-1) a casa davant del Gandia i de perdre els 4 partits restants: dos a casa contra el Teruel (0-1) i l'Alzira (0-3) i dos a fora, per la mínima, davant l'Alacant (1-0) i el Mallorca B (1-0). Tota una garantia d'oxigen per als equips amb l'aigua al coll com l'Alzira (que va aconseguir en aquell partit la seva segona victòria a la lliga) o pel Mallorca B (que feia 8 partits que no guanyava). Mal moment per a l'equip de Roberto Granero que ha arribat, justament (curiosament) en el moment que va sortir a la llum la crítica situació econòmica / institucional que travessa l'entitat alacantina, que no havia pogut satisfer les nòmines dels jugadors des de gairebé principis de temporada, que estava immersa (i hi segueix) en un procés electoral a la recerca d'un president (d'un valent) que pugui salvar la nau benidormera. Al bell mig del no res, un forat per a l'esperança: l'Ajuntament de Benidorm, després de girar l'esquena unes quantes setmanes al problema, va accedir a avançar 100.000 euros al club per poder pagar part de les nòmines pendents. Curiosament (justament) el Benidorm travessa pel seu moment més baix en l'aspecte esportiu quan, econòmicament, semblava haver agafat aire. Futbol.\nNomés dos equips han marcat menys gols que el Benidorm. Són l'Alzira (amb 13) i la Gramenet (amb 16) els únics equips que es mostren més negats de cara a porta que el quadre alacantí, que comparteix peculiar posició de bronze amb el Gandia. En total 17 gols, 11 dels quals els ha marcat jugant com a local. L'estrella indiscutible en aquest aspecte és Yahvé Prieto, que amb 6 gols és el màxim golejador de l'equip i suma més d'un terç dels gols de l'equip; la dada de l'ex de la Cultural, però, té trampa si observem que la meitat dels seus gols han arribat des del punt de penal (ha transformat els tres penals que li han assenyalat a favor al Benidorm). La resta dels gols se'ls reparteixen Cubillas (3), Guerra i Obelé -que ha marxat al Toledo- (2) i Carrasco, Gil, Chupe i Luís Domènech amb un gol per barba. Una dada per pensar-hi: el Benidorm només ha marcat 4 dels seus 17 gols a la primera part dels partits, 3 a casa i només 1 a fora; sabeu on va marcar l'únic gol a domicili a la primera meitat del partit, oi? Exacte, a l'Hospitalet. Pel que fa a l'aspecte defensiu, també caldri agafar amb pinces la dada dels 21 gols encaixats del conjunt que dirigeix Roberto Granero (14 a l'antic Foietes). I és que 8 d'aquests 14 gols els ha encaixat en només dos partits: en les golejades que el Mallorca B (0-5) i l'Alzira (0-3) van aconseguir al camp d'un Benidorm que es caracteritza per una extrema seriositat defensiva fora del Guillermo Amor. A banda de Mallorca i Alzira, només l'Alcoyano (de penal) i el Teruel (0-1) han sumat els tres punts a Benidorm, un estadi que tradicionalment no se'ls hi ha donat massa bé als equips catalans (aquest any hi han empatat el Sabadell i el Santboià i hi ha perdut el Badalona).\nPel partit contra l'Hospi, Roberto Granero recupera dos homes que no van poder viatjar a Mallorca en haver de complir sanció per haver vist la cinquena groga de la temporada com són Víctor Albalat i un dels titulars de l'equip: Jaime Agulló. Per contra, a la baixa de François Obelé, que ha marxat al Toledo en aquest mercat d'hivern s'hi ha d'afegir la d'Ayala, un dels fixos a les alineacions de Granero i que va lesionar-se de gravetat en el partit d'anada dels 1/8 de final de la Copa Federació davant l'Ontinyent. En aquest sentit, dijous el Benidorm perdia també el partit de tornada al Clariano (1-0) i quedava eliminat d'aquesta, si més no, peculiar competició. Amb el dubte de l'estat físic de Cubillas, golejador en el partit d'anada disputat a l'Estadi, Granero podrà comptar amb la resta de jugadors pel partit de demà.\nPossible alineació Benidorm CF: Óscar, Carrasco, Gil, Navarro, Óscar Valero, Jaime Agulló, Tito, Yahvé, Chupe, Guerra i Pablo García.\nA les files de l'Hospi l'únic objectiu, com apuntàvem a la introducció, és trencar el malefici, la mala ratxa que l'equip arrossega lluny de l'Estadi, fora del qual ha sumat 2 dels darrers 21 possibles i, únicament, ha conseguit 6 punts de 33 en tot el campionat. En el cantó positiu, sens dubte, les bones sensacions que l'equip va transmetre en el desplaçament al Badalona, on no només va plantar cara a tot un senyor equip com el Badalona, sinó que va aspirar seriosament a guanyar un partit que va dominar gairebé a plaer durant bona part de la segona meitat. El final, amb el penal transformat per David Prats, ja el coneixem. El partit a Benidorm es presenta com una bona oportunitat per, almenys, tornar a sumar lluny de l'Hospitalet, davant un equip que no arriba en el seu millor moment. De fet, els alacantins es troben només dos punts per sobre dels riberencs, pel que un triomf de l'Hospi faria avançar una posició com a mínim als riberencs. Una de les incògnites serà l'estat de la gespa natural del Guillermo Amor, que no presentava el millor aspecte en els darrers partits i que, òbviament, podria tenir la seva incidència en el desenvolupament d'un partit.\nBones notícies són també les que han arribat des de la infermeria de l'Hospi, que s'ha buidat gairebé i que només compta amb Toni Velamazán com a ocupant. Al llarg d'aquesta setmana, però, Manel Viale i Manel Gómez s'han entrenat a ritme diferent de la resta del grup per culpa de les seves molèsties tot i que estarien en condicions pel partit de demà. L'altra incorporació sonada ha estat la de Marc Pedraza, que dilluns es reincorporava als entrenaments després de la mort del seu pare. Sense més baixes ni per lesió ni per sanció, Miguel Álvarez tornarà a tenir jugadors suficients com per triar i remenar, un cop que Moussa i Pitu també han complert el seu partit de sanció. Tot i la disponibilitat, tampoc és d'esperar que hi pugui haver massa canvis respecte l'onze que va enfrontar-se a l'Sporting Mahonés.\nPossible alineació de l'Hospi: Craviotto, Hammouch, Barón, Manel Viale, Lucas Viale, Rubén García, Pitu, Corominas, Lobato, Jordi Martínez i Eloi Fontanella.\nPer primer cop a la temporada, l'Hospi repetirà àrbitre. L'aragonès Luís Miguel Vallejo Aznar (7a temporada a Segona B) xiularà aquest Benidorm-Hospi, el segon partit que xiularà als riberencs després de la golejada per 5-0 a l'Atlètic Balears el passat mes de novembre a l'Estadi. Vallejo Aznar, que demà estarà assistit pels també aragonesos Adrián Martínez Miguel i Marta Frías Acedo, havia xiulat amb anterioritat un Hospi-Sabadell (0-0, 2007-2008) i un Hospi-Levante B (0-0, 2005-2006). A més, l'estiu de 2005, Vallejo Aznar també va dirigir el partit d'anada de la 1a ronda de la Copa del Rei entre el Calahorra i l'Hospitalet (1-3). Aquesta temporada, l'àrbitre aragonès s'ha encarregat dels partits Sant Andreu 2-0 Alcoyano (6 grogues), Real Sociedad B 0-3 Lemona (3 grogues i 1 vermella), Gandia 1-1 Mallorca B (4 grogues i 1 expulsió), Eibar 2-0 Peña Sport (5 grogues i 1 expulsió), Hospi 5-0 Atlètic Balears (6 grogues i 1 expulsió), Dénia 2-1 Gandia (11 grogues i 1 expulsió), Gramenet 0-2 Ontinyent (7 grogues) i Real Unión 0-2 Oviedo (8 grogues). En total, 8 partits xiulats amb un balanç de 4 victòries locals, 1 empat i 3 triomfs visitants i una mitjana de 6,25 grogues per partit i, atenció, 0,625 expulsions per encontre.\nParlar del Guillermo Amor, l'antic Foietes, és fer-ho d'un dels camps més propicis des d'una perspectiva història per al Centre d'Esports l'Hospitalet, si tenim en compte que hi ha uns quants precedents que justifiquen aquesta afirmació. No és habitual veure que un equip, després d'onze visites a un camp, només hagi perdut en dues ocasions. És el cas de l'Hospi, que fa tot just 10 temporades perdia per última vegada a Benidorm (21 de gener de 2001). Des d'aleshores, l'Hospi ha tornat de la Marina Baixa amb algun punt sota el braç i, en cap d'aquests tres partits ha vist perforada la porteria; no és menys cert, però, que l'únic gol que ha marcat en aquests 10 anys ha estat de penal i gràcies a Felipe Sanchón (2006-2007), un gol que li va valer un gran triomf a l'Hospi d'Oliva, que aquella tarda de diumenge feia debutar Vemund Brekke amb la samarreta de l'Hospitalet.\n2007-2008 - Segona Divisió B - Benidorm 0-0 L'Hospitalet\n2006-2007 - Segona Divisió B - Benidorm 0-1 L'Hospitalet\n2005-2006 - Segona Divisió B - Benidorm 0-0 L'Hospitalet\n2000-2001 - Segona Divisió B - Benidorm 2-1 L'Hospitalet\n1998-1999 - Segona Divisió B - Benidorm 1-2 L'Hospitalet\n1996-1997 - Segona Divisió B - Benidorm 0-1 L'Hospitalet\n1994-1995 - Segona Divisió B - Benidorm 1-1 L'Hospitalet\n1993-1994 - Segona Divisió B - Benidorm 0-0 L'Hospitalet\n1992-1993 - Segona Divisió B - Benidorm 1-5 L'Hospitalet\n1990-1991 - Segona Divisió B - Benidorm 0-0 L'Hospitalet\n1989-1990 - Segona Divisió B - Benidorm 2-1 L'Hospitalet


bosses Archives - Idees - Publicitat, regal d'empresa, marxandatge.\nAids World Cycling 2016 -12 HORES PEDALANT CONTRA LA SIDA – Una experiencia solidària única\nidees.cat • 09/11/2016\nEl proper 12 de novembre de 2016 hi ha un esdeveniment solidari i lúdic a Barcelona. En el qual els participants gaudiràn una experiència inoblidable. L’objectiu? Doncs donar una volta virtual al món en bicicleta: Pedalar per lluitar contra la sida. És una marató de 12 hores d’indoor cycling. Aquí hi trobareu més informació.\nA dia d’avui ja porten assolit gairebé el 50% del repte econòmic global. Hi ha 29 equips i 314 participants inscrits.\nEl destí del fons són projectes de recerca de la Fundació Lluita contra la Sida, enfocats a trobar una solución definitiva a aquesta malaltia en el menor temps posible. Comptaràn, també, amb la participación de cares conegudes que animaràn les sessions des de l’escenari.\nDes d’Idees hem volgut aportar el nostre granet de sorra i patrocinar el marxandatge de l’esdeveniment.\nVoleu col·laborar-hi? Encara sou a temps d’inscriure-us.\nPosted in bosses, patrocini, publicitat. Tags: aids-world-cycling-2016, bosses, patrocini, samarretes on 09/11/2016 by idees.cat.\nEL RUNNING ESTÀ DE MODA!\nidees.cat • 31/03/2015\nNo cal que ens ho digui ningú : “Fer esport està de moda”. Abans qui es cuidava anava al gimnàs, jugava a futbol, a tenis o a bàsquet. Qui no havia jugat a l’equip del barri o de l’escola ...\nAra s’ha posat de moda el running, vaja, el que tota la vida hem dit anar a córrer. Però ja se sap, si es diu en anglès, sona millor : més fashion, més trendy, no? I ja si pugem una mica el nivell de resistència, ens trobem amb les duatlons, les triatlons... i com no, en Kilian Jornet. Que es un crack en tot això.\nEsports com el trekking, el ciclisme, el golf també han guanyat adeptes els darrers anys. Cada vegada s’hi dedica més temps.\nParal·lelament, ha augmentat la necessitat de cuidar-nos. Sobretot, pel que fa a l’alimentació.\nSembla que comencem a mirar d’on venen els productes. Si són o no ecològics. O si més no, si són una mica més naturals. Hem après noms de llavors i cereals que fa uns anys no sabíem ni que existien com la quinoa, el chi, les llavors de rosella.... ara sabem que les llavors de sèsam no serveixen només per a posar sobre el pa d’hamburguesa.\nLes activitats de running, les curses, les maratons, els cros, trekking ... en grup o en solitari. Cada vegada són més les persones que s’hi animen. I, diuen, que un cop ho proves... enganxa. Què deu tenir això de cuidar-se, de millorar les nostres marques personals.. que a tots ens agrada.\nTambé, per altra banda, hem après noms com batuka, zumba, cycling,.. integren sport, diversió, música i moda. Cada cop agraden més.\nAquestes noves tendències, han fet que les empreses del màrqueting promocional es posin les piles, i desenvolupin productes d’acord amb les noves tendències. Tot tipus d’empreses tenen l’oportunitat de promocionar-se en l’esport. Des dels ajuntaments o les grans empreses fins a les botigues de barri. Són poques les campanyes que uneixin totes les característiques que l’actual esport vincula : salut, bellesa, moda, cura de la imatge personal i l’estat físic... Han augmentat els patrocinadors esportius. Molta gent vol esponzoritzar la samarreta de la marató de moda o del cros del barri.\nS’han obert un ventall de possibilitats en aquest sector. Hem sabut agafar el tren de la nova tendència. Hi ha molts nous productes. La clàssica ronyonera que va passar de moda als 90 s’ha reinventat ara es diu cinturó de fitness o Sport bumbag, són més fines i lleugeres. I tenen un disseny més actual. La moda d’utilitzar en tot moment el mòbil, sigui per parlar, rebre whattsapps o escoltar música... fa que si el volem prendre quan anem a fer running: o ens l’emportem a la ma (cosa força incòmoda) o portem un Armband, és a dir, un braçalet ajustable on guardar-lo. Amb pantalla touchscreen i butxaca elàstica per a les claus. Hi pot haver res més pràctic?\nDoncs si ens molesta, també podem portar la cartera portaclaus que es posa sobre la vamba, com si fos el xip de les curses. I per a que us vegin bé ... la llanterna que es posa al tormell.\nSi necessiteu que us aconsellem sobre quin pot ser el millor suport promocional per a vosaltres, només ens heu d'enviar un mail o entrar al catàleg.\nPosted in bosses, publicitat on 31/03/2015 by idees.cat.


COMUNITAT D'APRENENTATGE: 10/01/2008 - 11/01/2008\nL'alumnat d'ara i el professorat novell\nSis de cada 10 professors creuen que l'alumnat d'ara són pitjors que abans.\nL'informe, basat en un estudi, "La situació dels professors novells 2008", elaborat per la fundació SM, en col·laboració amb l'Organització d'Estudis Iberoamericans, l'OEI, afirma que el professorat d'ara no sap imposar la disciplina a l'aula.\nUn punt en el qual coincideixen la majoria d'enquestats és l'empitjorament de l'alumnat ja que un 55,5% dels quals opinen que són pitjors que els de fa uns anys, mentre que només el 26,3% creu que són semblants. En aquest sentit, Álvaro Marchesi, Secretari General de l'OEI, ha precisat que per al professorat no és fàcil adaptar-se a les noves demandes generacionals ja que “la societat és més exigent amb els docents, no només se'ls demana que eduquen en coneixements, sinó que a més s'adapten als nous problemes en matèria d'educació sexual, violència, integració, i ells senten que les famílies no col·laboren prou”\nAixí mateix, l'estudi dóna a conèixer l'opinió del professorat veterà sobre la realitat dels recents incorporats a la docència i sobre les iniciatives que es consideren més idònies per a millorar la seua situació professional.\n- Més de la meitat del professorat considera que els discents actuals són pitjors que els de fa uns anys.\n- Al 55,9% no li sembla bé el sistema d'oposicions actual, considerant el 62,7% que hauria de canviar per a tenir en compte les noves funcions que s'exigeix al professorat.\n- El 74% considera que el seu esforç és el principal motor per a progressar i en cap cas semblen trobar recolzament en professors i professores d'altres centres o en l'Administració educativa.\n- El percentatge de mestres que considera que els nous professors no tenen la vocació d'abans, augmenta amb els anys d'experiència.\nEscrit per Manel Collado i Vergara a 10:22 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: alumnat, OEI, professorat, SM


Catàleg de desficis: Això ho fa un nen!\nAixò ho fa un nen!\nEls que ‘no entenen’ l’art abstracte encara al•leguen en contra una altra objecció: veuen, en una pintura que prescindeix de la reproducció del natural –i això ho fan també extensiu a tota la pintura no realista, sigui o no abstracta-, l’escapada cap a la facilitat. ‘Això ho faig jo’, s’exclamen. ‘Això ho fa un nen!’, asseguren, per tal d’afegir al blasme un subratllat irrisori.\nÉs prou coneguda l’anècdota (…) que refereix Roland Dorgelès en les seves memòries, i que ve a dir: ‘Això ho fa un ase.’ Conta Dorgelès que uns quants escriptors francesos, per burla, van lligar un pinzell a la cua d’un ruc i mullant-lo en diversos colors –mullaren el pinzell, sembla, no el ruc- feren que els moviments de l’animal, convenientment fustigat, imprimissin unes taques bigarrades sobre un llenç: el resultat van presentar-lo com l’obra d’un pintor ‘avantguardista’ italià en una exposició de París. Els crítics i els panegiristes de l’art viu acceptaren el quadre de l’ase com si fos de qualitat excepcional, i elaboraren al seu entorn la corresponent retòrica literària. Quan es descobrí l’engany, l’escàndol fou sorollós –diuen. Sorprèn bastant veure com encara avui hi ha qui, en citar aquesta bufonada anodina, creu que en ella es consumà el desprestigi de la –aleshores, temps de l’avantguarda- nova pintura. En veritat, els escarafalls dels bromistes, en aquella ocasió, com els dels qui avui exhumen la història, eren ben gratuïts.\nEls crítics de l’ase s’equivocaren: la seva equivocació, això no obstant, no afecta ni afectà la neta ambició de la pintura moderna. Perquè el quadre pintat per l’ase ‘podia’ tenir el seu valor. No sé si el va tenir, no és el cas concret el que compta, sinó la hipòtesi, però desproveïda de la malignitat de l’astúcia. I és que no hi ha cap impossibilitat, ni física ni metafísica, perquè l’atzar, que guiava la cua de l’ase i el pinzell que li havien enganxat, pogués donar un resultat tant bell i tan apreciable, des del punt de mira plàstic, com el d’una petxina multicolor o el de qualsevol altre atzar de la natura. Una conquilla, una rocam uns cristalls naturals vistos a través del microscopi, poden revelar-nos un espectacle bell: el realista més empedreït no sabria negar-los bellesa, si en tenien; no la podria negar tampoc, si tal bellesa existís, al quadre que pintava l’ase. Al capdavall, l’art abstracte –vulguin o no els mateixos abstractistes- està en la mateixa situació que un atzar de la natura. Allò que ens impulsa a qualificar de bell un objet trouvé, és el que ens serveix per apreciar la pintura abstracta.”\nEl descrèdit de la realitat (9a edició)\nEtiquetes de comentaris: A (m) Arte, Joan Fuster, Un hombre que lee con un lápiz en la mano


Lleida pels refugiats, quan la solidaritat trenca fronteres\nParlem amb Pilar Sierra, la presidenta de l’associació ponentina dedicada a dignificar la vida de les persones refugiades i migrades\nsocial reportatge migrats Lleida Lleida pels refugiats\n'Lleida pels refugiats' als campaments sahrauís. Fotografia: Lleida pels refugiats.\nEn un moment tan sensible com el que vivim, en plena crisi sanitària i climàtica, encara defugeix més de les nostres ments un tema importantíssim a abordar per la societat -i pels Governs d'Europa-: la crisi dels refugiats. És inconcebible que perdem el cap en dinàmiques supèrflues, consumistes i buides d’esperit –de l'estil del Black Friday–, que ens generen necessitats il·lusòries, i desenfoquem l'atenció vers la urgent actuació humanitària que hem de resoldre dins i a tocar de les nostres fronteres.\nPer aquest motiu, parlem amb la Pilar Sierra, la presidenta de l'associació de persones voluntàries 'Lleida pels refugiats', que posa en el punt de mira la solidaritat i la cooperació reals que som capaços de desenvolupar.\nPilar Sierra, presidenta de 'Lleida pels refugiats', durant la nostra entrevista. Fotografia: Cristina Mongay.\n- Ets docent i véns del camp de la Història, com t’interesses pels refugiats del segle XXI?\n- L’any 2015 vaig seguir força de prop la crisi de refugiats, sobretot a l’illa de Lesbos. A mesura que anava coneixent més detalls del cas, em vaig anar indignant moltíssim. Al·lucinava que l’Europa dels Drets Humans permetés les condicions infrahumanes que patien tantíssimes persones. La crisi dels refugiats és un drama, un genocidi en majúscules, i la història ho recollirà.\n- Amb aquest sentiment a flor de pell, decideixes marxar i aterrar als campaments grecs de refugiats.\n- Jo volia anar a veure amb els meus propis ulls el que passava Moria (a l’illa de Lesbos), però llavors (l’any 2016) el Govern grec va tancar l’accés als voluntaris independents. Llavors vaig anar al camp de Katsikas, al nord-oest de Grècia, amb unes amigues. De fet, al principi de la crisi de refugiats a Grècia, gran part de voluntaris eren catalans i espanyols. L’impacte va ser bestial! En aquell moment la majoria de refugiats eren sirians, afganesos i yasiris, els quals practiquen una religió preislàmica. El que et trobes als camps són famílies d’un nivell mitjà –com podríem ser nosaltres mateixos– que t’expliquen històries terribles. Vaig conèixer, per exemple, propietaris de supermercats, estudiants universitaris d’enginyeria informàtica o una presentadora de la TV de Damasc. En aquell moment, la teva escala de valor es trenca totalment.\n- Creus que actuem d’una manera paternalista amb els desplaçats? És a dir, com si ‘els haguéssim de perdonar la vida’, o com si fossin persones inferiors a nosaltres?\n- Quan els veus vivint en unes tendes de campanya de l’exèrcit, de lona, sense terra, que hi entren tots els bitxos, que s’inunden cada vegada que plou... se’t trenca l’ànima. I així viuen nens petits, dones embarassades, gent ferida de la guerra. Et preguntes: què està passant aquí? En aquella època, els refugiats creien que en arribar a Europa ja havia acabat el seu calvari, però el temps ha fet que es donin compte que no és així. Han passat els mesos, fins i tot els anys, i ningú els ha donat cap solució. Per tenir una primera cita per demanar asil polític, han de fer la tramitació per mòbil, i en grec. Unes coses increïbles! Gent que ha marxat amb una mà davant i una altra al darrere, i que procedeix d’un altre país. Com la burocràcia pot exigir-los aquests tràmits? La sensació del camp era de no futur. De fet una senyora em va preguntar: “Vosaltres, els espanyols, ens voleu als refugiats oi?”, i jo no sabia que contestar, perquè el poble potser sí, però el Govern no.\n- Què va passar quan vas tornar a casa teva, després d’aquest primer viatge?\n- Al camp de Katsikas hi vaig estar tres setmanes, on vaig escriure un quadern de camp. I quan vaig tornar a Lleida, no podia ni obrir-lo. Sentia massa emocions. Vaig deixar passar una mica de temps, un mes i mig aproximadament, i llavors vaig començar a parlar de l’experiència. Sense cap dubte, la meva perspectiva va canviar. Al tornar a Ponent, vam crear finalment l’associació. El 2017 vaig tornar a Grècia, a Tessalònica, i allí vaig fer tasques de logística (repartint roba, fruita i verdura, etc.) i vam fer algunes tasques amb menors no acompanyats.\n- I així va arrencar el projecte ‘Lleida pels refugiats’.\n- Exactament. La meva filla em va animar que, juntes, podíem fer alguna cosa més per totes aquelles persones i per explicar tot el que havia vist i sentit als camps de refugiats. Vam crear una pàgina al Facebook l'any 2016 i vam anar coent la plataforma. La gent, de mica en mica, va anar contactant amb nosaltres, gent també que havien anat a un camp, o que els hi interessava el tema. Això passava entre finals del 2016 i inicis del 2017. Llavors ens vam reunir, érem unes sis persones, i a poc a poc ha anat venint més gent. Val a dir que avui el 99% de l’associació la formem dones. Amb el temps vam aconseguir disposar d’un local, d’una de les persones associades, i també veure algun miracle! Com ara que la donació d’una ambulància i un 4x4 dels bombers de Pont de Suert, i de 5 camions de l’empresa Plusfresc, que ens va regalar al renovava la seva flota logística.\n- Quin va ser el vostre primer projecte?\n- ‘Com tu i com jo’, adreçat a sensibilitzar als infants i joves de les escoles de Lleida. De fet, encara està en actiu i ens ha permès posar damunt de la taula i parlar obertament de la injusta situació dels refugiats avui en dia. A més, vam començar a col·laborar amb altres projectes ja actius, com ara amb un centre educatiu d’adolescents annex al camp de Katsikas.\nAmb una ONG que hi teníem relació, compràvem fruita i verdura per aquestes persones, perquè l’alimentació que dóna l’exèrcit als camps deixa molt a desitjar. Tant llavors, com encara ara, només es basa en patata, arròs i pasta, i aquest és el menú per a tothom.\nHi ha un sistema pervers que està matant a la gent literalment al Mediterrani i al desert del Sàhara\nActivitat a l'Elna Maternity Center (Atenes). Fotografia: Lleida pels refugiats.\n- ‘Lleida pels refugiats’ també heu pres partit als campaments del Sàhara.\n- Sí, donant suport als seus projectes educatius. Així, diversos membres de l’associació vam anar als campaments sahrauís de Tindouf. A mi em va impressionar la societat que tenen muntada allí, amb un matriarcat molt potent al darrere, però, és clar, els hi manca tota mena de recursos! És brutal que els sahrauís portin cinquanta anys deixats al desert i cap Govern mogui un dit per ells. És una vergonya! L’Estat espanyol és el responsable directe d’aquesta situació, ja que era una província espanyola, i els van deixar tirats i sense mitjans. En aquest viatja al Sàhara vam visitar el mur de la vergonya, de 1.500 km (el més llarg després de la muralla Xina), construït pel Marroc i amb milions de mines antipersones a banda i banda. De fet, mentre el recorríem, els soldats marroquins ens apuntaven amb les metralladores i vam veure unes protestes encapçalades per joves sahrauís on teniem la sensació que en qualsevol moment agafarien les armes. Els joves del Sàhara no tenen cap perspectiva de futur en aquestes condicions!\n- En què consisteix el projecte ‘Taun Sàhara’?\n- ‘Taun’ vol dir ‘cooperació’ en la llengua hassania. Als campaments vam treballar colze a colze amb el Ministeri d’Educació del Front Polisari i els vam donar eines i materials per motivar-los, ja que ni el professorat ni l’alumnat n’està. Cal donar una volta a l’educació del Sàhara! Pensa que treballen amb material docent de fa setanta anys! Al tornar, vam parlar amb el Departament de Cooperació de la UdL, i vam signar un conveni per tal d’engegar un projecte de formació dels mestres sahrauís de dues escoles bressol, dues de primària i una de secundària. Mestres d’aquí van anar als campaments per formar els mestres d’allà i, a més, preparem materials pedagògics actualitzats, amb perspectiva de gènere, amb la situació actual del Sàhara, etc.\nTambé des de l’associació ens vam unir al projecte de ‘Vacances en pau’, d’acolliment d’infants durant el període d’estiu. Actuem a la comarca de les Garrigues i el Pla d’Urgell, acollint 20 nenes i nens. L’acolliment l’hem fet durant dos anys, fins a l’arribada de la pandèmia. I ara esperem poder tornar aviat a reprendre l’activitat.\n‘Lleida pels refugiats’ també forma part del programa de mentoria de la Generalitat de Catalunya i dona suport a refugiats que viuen actualment a les terres de Ponent\nCelebració del 8 de març a l'Elna Maternity Center (Atenes). Fotografia: Lleida pels refugiats.\n- Explica’m com us vinculeu amb el projecte ‘Elna Maternity Center’\n- L’any 2018 em truquen de l’ONG de bombers gallecs Aire i m’expliquen l’existència d’una maternitat de dones refugiades a Atenes. Amb ells i alguns voluntaris més que havien estat a Elna, vam decidir fer-nos càrrec del projecte i, de seguida, vam enviar persones voluntàries i recollir menjar, roba, medicaments, etc.\nLa Maternitat és un edifici llogat al centre d’Atenes que acull un centenar de persones refugiades que viuen una situació molt vulnerables. Aquest espai s’ha compartimentat, fent habitacions, i s’ha posat una dutxa i un lavabo a cada planta. A la part de baix tenim una cuina col·lectiva molt gran en la qual cada dia dues famílies cuinen per a tothom. Amb la nostra arribada al projecte, vam començar a treballar activitats per als menors i també amb les dones.\nLa meitat de persones que viuen a la Maternitat d’Elna són nens i moltes de les dones estan soles amb les criatures, ja que el marit ha marxat o està a la guerra. De fet, moltes estan embarassades, tenen nens molt petits i estan malalts, moltes altres han estat violades en el trajecte fins al centre, i altres que acaben de parir o de tenir una cesària i dormen al carrer. La situació a Atenes és un drama absolut, ja que a les seves places hi dormen milers de famílies refugiades cada nit. I allí són una ‘presa fàcil’ de la violència dels grups d’ultradreta que es dediquen a martiritzar-los.\nInauguració d'una exposició fotogràfica de les seves campanyes. Fotografia: Lleida pels refugiats.\n- Quines accions concretes heu engegat exactament a la Maternitat d’Elna?\n- Vam muntar una escoleta, que funciona molt bé, ja que fins als 6 anys no s’escolaritzen de manera obligatòria a Grècia. Allí els infants aprenen grec i anglès, treballen la psicomotricitat i, sobretot, els hàbits. Pensa que els nens refugiats que arriben a la Maternitat arriben cridant, donant cops de puny, no s’han relacionat mai amb altres infants i només han vist violència al seu voltant. I, a poquet a poquet, van canviant, comencen a somriure i es van relacionant.\nTambé hem tirat endavant el ‘Women Space’, on fem tallers d’educació sexual, empoderament femení, cultura europea, parlem sobre violència de gènere, algun dia anem d’excursió i ballem en un parc, etc. Hem de preparar a les dones refugiades per un futur a Europa. A l’estiu vam fer ‘la reconciliació amb el mar’, ja que moltes han viatjat en pastera i tenen molta por de tornar al mar. A més, fem un munt de celebracions! I llavors les mireu i dius: “Uau! Li ha passat tal drama i, tot i això, continua aquí i té forces per riure i per celebrar la vida”. I et donen una lliçó. Elna no només els dona un sostre, els dona una família, una llar després de perdre-ho tot.\nLes dones refugiades es mereixen recuperar la seva pròpia confiança i autoestima\n- Imagino que tocant tan de prop la realitat dels refugiats a Europa, quan veus l’ascens a l’esfera política i social de discursos obertament xenòfobs i racistes, et bull la sang, i se t’encongeix el cor.\n- No sé quin adjectiu escollir per descriure la sensació que sento al respecte. Ja no és indignant, és una vergonya! Fa uns anys vam sortir 500.000 persones amb pancartes a Barcelona dient que ‘Volem acollir’ refugiats, però no ho hem fet. ‘Welcome’ de quina manera l’hem fet? Estem deixant que mori ofegada gent cada dia a les aigües del Mediterrani i, a més, es criminalitza als qui intenten salvar les vides d’aquestes persones. Ara es diu que al Desert del Sàhara hi ha més gent morta que al fons del Mediterrani. És molt retorçut tot plegat! L’Europa dels Drets Humans no existeix, és un paper mullat. La nostra societat, i els governants, ens mirem el melic i no sabem anar més enllà.\n- Què podem fer per contribuir amb ‘Lleida pels refugiats’ i per les persones desplaçades?\n- La societat cal que s’informi molt bé abans de criticar, i no creure les fake news i altres rumors. També cal denunciar i plantar-se davant del racisme i la xenofòbia. Cadascú pot tenir el seu nivell de compromís, dins de les seves possibilitats i el moment vital. Però sempre es poden donar passes (donar roba, material sanitari, aportacions econòmiques, fer voluntariat, etc.) Els refugiats seguiran venint en els propers anys, és inevitable, i aviat s’hi sumaran els refugiats climàtics. El futur és la multiculturalitat i és necessari actuar amb cap davant d’aquesta realitat.\nAcció sensibilitzadora a la Plaça de Sant Joan. Fotografia: Lleida pels refugiats


El Grup Caliu presenta avui el documental 'Diferents'\nRedacció Catalunyapress | dimarts, 1 de març de 2011\nCatalunyaPress.- La Fundació Orfeó Gracienc acollirà aquest dimecres la presentació del documental 'Diferents', que pretén recuperar la memòria històrica de dos col·lectius oblidats: les persones amb discapacitat intel?lectual i les persones amb problemes de salut mental.\n'Diferents', impulsat pel Grup Caliu, farà aquest dimecres la seva primera presentació, destinada a entitats, professionals i estudiants de l'àmbit social, que en principi s'havia de realitzar a la seu del Memorial Democràtic, però que finalment s'haurà de celebrar a la seu de la Fundació Orfeó Gracienc, al carrer Asturies.\nEl proper 10 de març farà una altra presentació destinada al públic general i els membres o socis de l'associació Grup Caliu, al mateix lloc.\nSegons el bloc del documental, aquest es remunta a dos moments històrics del passat, l'Alemanya nazi i l'Espanya franquista, que conjuntament amb les aportacions i reflexions d'experts i testimonis, ens ajuden a entendre el present, com aquests fets silenciats han condicionat la discriminació que continuen patint aquestes persones ? les persones amb discapacitat intel?lectual i les persones amb problemes de salut mental- en l'actualitat, i esdevé a la vegada un document de denúncia i sensibilització per la societat, per trencar mites, prejudicis, estereotips, per canviar actituds que promoguin un canvi social, cap a un nou futur, una societat inclusiva i igualitària.


Pel camí del nord. GR 83: de juny 2010\nQuinzena i última jornada: el Canigó\nPer motius molt diversos, però sobretot a causa del mal temps i de les nevades, la darrera etapa d’aquesta ruta s’ha anat retardant i finalment ha quedat com una sortida de final de temporada.\nTot i que el GR 83 continua des de Prats de Molló, el darrer punt on vam arribar, fins al refugi de Marialles i d’aquí puja al Canigó per acabar a Prada, la nostra intenció, des d’un principi, i tenint en compte que les nostres sortides només acostumen a ocupar-nos el matí del dissabte, encara que alguna vegada hem retornat a casa a mitja tarda, era pujar al Canigó per la seva cara més fàcil, és a dir, des del refugi de Cortalets.\nCatorze caminaires habituals d’aquest GR ens hem desplaçat a la Catalunya Nord. L’aproximació al refugi ja és complicada, sobretot venint de tant lluny. Entre l’autopista i la carretera que ens ha dut a Vilafranca de Conflent hem esmerçat unes quantes hores que s’han fet pesades. A l’aparcament del tren groc ens esperaven un parell de taxis tot terreny per pujar a la base del Canigó, juntament amb un dels nostres vehicles també preparat per a l’aventura. Perquè la pujada (una hora i quart) per la pista, en molt mal estat i estreta, ho ha estat una aventura que ha posat a prova els nervis de la majoria.\nDalt, molta gent. Uns que celebraven una festa, altres que estaven acampats, altres que pujaven en direcció al cim, els que ja hi eren, els que baixaven...\nSense perdre massa temps ens hem posat en marxa. Hem creuat un rierol, pujat a un pla on hi ha un petit llac i remuntat un caminoi durant una estona fins a trobar un lloc adient per esmorzar. Molts estaven en dejuni hi calia omplir el dipòsit.\nA la represa, malgrat que el grup s’ha anat estirant una mica, s’ha procurat mantenir-lo el màxim unit possible.\nEl camí és senzill de seguir i va remuntant poc a poc, tanmateix, algun tram més pedregós pot posar una mica de dificultat. Alguna llenca de neu blanquejava encara les parts més obagues.\nFinalment, la major part de la gent ha arribat al cim, un cim ple a vessar i on fins i tot, feia poc, uns músics francesos havien ofert un petit concert. S’ha notat que la muntanya ha estat impracticable durant molts mesos aquest hivern i la gent li tenia ganes.\nFotografia de rigor amb la senyera, i poc a poc cap avall.\nDinar ràpid al refugi, més peripècies per la pista de baixada i cap a casa.


Crèdit Andorrà va tancar 2019 amb un benefici de 46,24 milions, un 28,45% més\nPublicat 14/5/2020 20:46:32 +02:00CET\nBanc Alcalá, entitat pertanyent al grup, va registrar un benefici consolidat de 231.000 euros\nEl grup Crèdit Andorrà va tancar l'exercici 2019 amb uns beneficis de 46,24 milions d'euros, un 28,45% més que en l'anterior, ha informat aquest dijous en un comunicat.\nEl volum de negoci es va situar en els 17.064 milions d'euros, un 10,51% més que el 2018, amb un volum d'inversió creditícia que va superar els 2.417 milions d'euros i uns recursos de clients que es van situar en els 14.647 milions d'euros, un 13,2% més.\nCrèdit Andorrà ha ressaltat que "manté una estratègia focalitzada en la cerca d'aliances estratègiques que garanteixin el creixement futur, en la capacitat de servei, i en l'eficiència i la rendibilitat de les diferents àrees de negoci".\nTambé ha assenyalat que "segueix apostant per la digitalització de serveis i processos, posant el focus en l'eficiència operativa, basada en criteris d'eficàcia en la presa de decisions, amb una estructura que implica a tota l'organització per oferir les millors solucions als clients".\nBanc Alcalá, entitat especialitzada en banca privada pertanyent a Crèdit Andorrà, va registrar un benefici consolidat de 231.000 euros durant l'any passat.\nL'entitat va tancar l'exercici de 2019 amb un patrimoni sota gestió de 2.204 milions d'euros, un 12,4% més respecte a l'exercici anterior.\nTé oficines a Madrid, Barcelona i València, on ja gestiona més de 250 milions d'euros des de la seva obertura en 2017, i compta amb 22 banquers i una plantilla de 80 empleats.