Carilles de composite – Institut Odontologic Ronçana\nCom esposen i en quins casos es recomanen.\nEl tractament amb carilles dentals és el més conegut dins de l’especialitat odontológica d’Estètica. Ofereix molts avantatges en quant a rapidesa i resultats del disseny del somriure. El pacient que es sotmet a aquest procediment podrá veure els resultats en un termini aproximat d’un mes i, a més, el tractament no interfereix en la vida quotidiana mentre hi estem sotmesos.\nExisteixen dos tipus de carilles estètiques, les de porcellana i les de composite, en aquest article ens centrarem en aquestes últimes.\nLes carilles dentals de composite són unes fines làmines del citat material que serveixen per a millorar l’aparença dels incisius fonamentalment per ser les més visibles.\nPermeten corregir petits defectes relacionats amb la grandària, la posició, el color o la forma de les peces dentals que no ens agraden.\nEncara que qualsevol dentista pot dur a terme aquest procediment, a la nostra clínica sempre és realitzat per una odontòloga especialitzada en Estètica, com és el cas de la Dra. Moya. Això es deu al fet que l’especialització fa que el professional tingui més experiència i coneixements. Exigeix molta precisió i atorgar una gran importància als detalls.\nCom es fan les carilles?\nExisteixen dos tipus de tècniques: la tècnica indirecta (fora de la boca) i la tècnica directa (a la boca).\nTècnica indirecta: carillas fabricades al laboratori. Es denomina tècnica indirecta perquè la fabricació de la carilla dental es duu a terme fora de la boca. Primer s’ha de valorar si és necessari realitzar un tallat de contorn estètic de la dent (lleugera tallada pràcticament imperceptible). Una vegada s’ha procedit a tallar la dent -en cas que es requereixi- es prenen impressions per a tenir el motlle de la boca. Finalment, aquestes impressions s’envien al laboratori perquè fabriqui les carilles de manera personalitzada.\nTècnica directa: carilles fabricades en la clínica dental.\nEs denomina tècnica directa perquè la fabricació es duu a terme en la pròpia boca.\nÉs a dir, per a fer-les es valora si s’ha de realitzar el tallat estètic de la peça dental.\nQuan s’ha realitzat el lleuger tallat -en el cas que sigui necessari-, l’especialista en Estètica comença a adherir directament el composite a la dent a capes.\nDepenent de la boca del pacient i dels resultats que es vulguin obtenir, farem servir una tècnica o l’altre.\nPer exemple, el cas que el cas resulti complicat o que hàgim d’afegir molta quantitat de composite, enviem les carillas al laboratori perquè les fabriqui. D’aquesta manera, ens assegurem el millor resultat estètic.\nLa Dra. Moya és la nostra especialista en Estètica dental.\nSón recomanables les carilles dentals de composite?\nEncara que el tractament de carilles estètiques es practiqui de manera habitual i sigui molt conegut, la veritat és que existeix desconeixement sobre les diferències entre les carilles de composite i les de porcellana.\nPer exemple, moltes persones creuen que les carillas de porcellana són millors que les de composite en qualsevol circumstància. Per contra, hi ha altres pacients que trien les carilles de composite simplement perquè són les més barates, sense valorar el que és més adequat en funció de les seves necessitats.\nA la nostra clínica dental, els especialistes en Estètica recomanen un tipus de carilla o un altre després d’haver analitzat el cas de cada pacient. I, fet això, preferim les de composite en dos supòsits molt concrets:\nCasos molt senzills: Denominem casos senzills als quals impliquen realitzar retocs en una única dent o en els quals la correcció que cal realitzar és molt lleu (gairebé inapreciable).\n– En acabar un tractament d’ortodòncia: En algunes ocasions, quan es finalitza l’ortodòncia és necessari realitzar petits retocs per a millorar la forma o la grandària de les dents. Això succeeix quan la dent ha estat portat a la posició correcta però no té una grandària adequada, quan dues peces dentals no són simètriques o quan és necessari tancar petits espais.\n– Quan la carilla es col·loca en una sola dent: Si la correcció del defecte relacionat amb la forma, el color, la grandària o la posició s’ha de realitzar en una única peça dental, és preferible utilitzar composite.\nAixò es fa així perquè amb aquest material resulta més fàcil aconseguir que el color de la carilla sigui igual al de la resta de dents.\nÉs a dir, el composite es mimetitza millor amb l’esmalt que la porcellana.\nPacients molt joves: Si el pacient és un nen o adolescent, és a dir, menor de 18 anys, és recomanable la col·locació de carilles de composite. Això es deu al fet que aquest tipus de carilles dentals es consideren reversibles, ja que són més fàcils de retirar que les de porcellana.\nD’aquesta manera, si el pacient quan sigui adult vol col·locar-se una carilla de porcellana, es retirarà l’anterior de composite i es col·locarà la nova de manera senzilla.\nCal tenir en compte que, si es col·loquen carillas de composite a un nen és necessari acudir al dentista perquè dugui a terme revisions periòdiques o retocs, ja que el color de les dents pot canviar amb el temps.\nAvantatges i desavantatges:\nLes carilles de composite tenen com a principals avantatges el seu preu, la facilitat de reparació en cas de trencament i la rapidesa amb la qual poden fer-se i ser col·locades (tres setmanes).\nA l’hora de detallar els avantatges i els inconvenients de les carillas dentals de composite és necessari comparar-les amb un tractament similar: el de les carilles de porcellana.\n• Preu: les carillas de composite són bastant més barates que les de porcellana\n• Facilitat de reparació: si les carilles de composite es fracturen, es poden reconstruir en el mateix centre dental, sense necessitat d’enviar-les al laboratori a reparar, com ocorre amb les de porcellana.\n• Temps d’espera: tres setmanes, mentre que les de porcellana exigeixen esperar un mes.\n• Tons: el composite és un material que es mimetitza molt bé amb el color blanc de l’esmalt.\n• Resultat: el color i la lluentor es perden amb el pas del temps.\n• Durada: duren un màxim de cinc anys, sempre que es duguin a terme manteniments regulars.\nEncara que, numèricament, hàgim descrit més avantatges que inconvenients, la veritat és que els desavantatges de les carillas de composite poden ser massa rellevants per a les persones que busquen la màxima estètica.\nPer aquest mateix motiu, hem recomanat el seu ús en dos casos molt concrets.\nCom cuidar aquest tipus de carilles?\nCom acabem d’indicar, les carilles estètiques de composite requereixen una sèrie de cures perquè durin el termini de temps màxim estimat (cinc anys).\nAcudir a revisions de manteniment on l’especialista en Estètica determinarà cada quant de temps ha d’acudir la persona a revisió. Així, l’odontòleg polirà les carilles i es conservaran les seves propietats estètiques durant més temps.\n• Moderar el consum d’aliments que tenyeixin o esgrogueeixin: determinats menjars o begudes contribueixen a enfosquir les carilles (vi negre, cafè, te, xocolata negra, fruits vermells, curri, salsa de soia…).\n• Restringir el consum de tabac: fumar esgrogueeix la carilla, per la qual cosa hem d’evitar el consum de cigars el màxim que puguem.\n• Dur a terme una bona higiene bucodental: això requereix seguir una rutina exhaustiva a l’hora de raspallar-se les dents, usar fil dental i utilitzar un col·lutori.\n• No exercir força amb les dents: les forces de palanca que es fan en menjar una poma a mossegades o els gestos com mossegar-se les ungles fan que les carillas puguin trencar-se o caure.\nCom pots veure, les carilles de composite són una opció molt recomanable en alguns dels casos que he detallat.\nÉs molt important el tipus de composite que s’utilitzi, a la nostra clínica treballem amb composites d’alta qualitat i molt estètics. Per tant, el tipus de cas, unit a la qualitat dels materials i, per descomptat, a la destresa de l’especialista en Estètica Dental, són els que defineixen el resultat del tractament.\nI, posteriorment, el manteniment que dugui a terme el pacient determinarà el seu èxit a llarg termini.


Grupos de Jesús – Diumenge 6 durant l'any – C (Lc 6,17.20-26) - Grupos de Jesús -\nDiumenge 6 durant l’any – C (Lc 6,17.20-26)\nLa recuperació econòmica que està en marxa va consolidant i, fins i tot, perpetuant l’anomenada «societat dual». Un abisme cada vegada més gran s’està obrint entre els que podran millorar el seu nivell de vida cada vegada amb més seguretat i els que quedaran despenjats, sense treball ni futur en aquesta vasta operació econòmica.\nLa paràbola de l’home ric «que anava vestit de porpra i de lli i feia banquets esplèndids cada dia» i del pobre Llàtzer que cercava, sense aconseguir-ho, de saciar el seu estómac amb el que llençaven de la taula del ric, és una crua realitat en la societat dual.\nEntre nosaltres hi ha aquests «mecanismes econòmics, financers i socials» denunciats per Joan Pau II, «els quals, encara que manejats per la voluntat dels homes, funcionen de manera gairebé automàtica, fent més rígides les situacions de riquesa dels uns i de pobresa dels altres».\nHan passat vint segles, però la paraula de Jesús segueix sent decisiva per als rics i per als pobres. Paraula de denúncia per uns i de promesa per a d’altres, continua viva i ens interpel·la a tots.


Joan Puig és el nou President del MLEC | Federació Catalana d'Esports d'Hivern\nHome / Joan Puig és el nou President del MLEC\nJoan Puig és el nou President del MLEC\nEl MLEC (May Luengo Esquí Club) va celebrar les seves eleccions per decidir la nova junta; sént el nou President del Club: Joan Puig.\nEl club fomenta la competició d’esquí alpí amb dedicació seria i completa en les diferents categories. Una forma d’entrenar, de divertir-se i millorar conjuntament en un entorn d’amics i companys amb inquietuds similars.\nL’ objectiu és formar nois i noies treballant els valors de l’amistat i l’honestedat, així com els hàbits de l’esforç i la constància; una formació continuada per arribar a consolidar una base tècnica amb capacitat d’adaptar-se a condicions diverses; no es tracta únicament de passar pals, sinó saber esquiar en el sentit més ampli de la paraula.\nLa majoria dels corredors entrenen en el MLEC des de petits (5 o 6 anys). Ara molts d’ells ja són adolescents i amb una forma física d’alt nivell, una extraordinària disciplina, compaginant estudis, entrenaments i competició sota la supervisió del director tècnic, May Luengo. Tenen una cantera de petits corredors molt bona, germans i amics dels més grans que han començat molt fort i en aquests moments destaquen en totes les competicions nacionals.\nEl Director Tècnic May Luengo i els entrenadors: Clàudia Carreras, Maria Vilà i Sílvia Mas, coordinen els entrenaments, programes i les estades físiques a l’estiu, ja que una bona preparació és imprescindible per uns entrenaments de competició com l’esquí. Són tècnics qualificats, titulats i amb experiència.\nEntrenen de manera permanent durant tot l’any amb activitats a la muntanya i a la platja, per tal d’estar físicament preparats per assolir al màxim possible les exigències que té la competició fent així possible la participació per part de membres del club en competicions internacionals infantils com la Borrufa i la Topolino.\nTambé conten amb corredors formats en les files del MLEC que actualment formen part dels equips de la RFEDI\nMés informació a: http://mibripoll.net


De Barcelona a Aiguafreda per la pandèmia | NacióDigital\nper Jaume Ventura Busquets, 24 d'abril de 2021 a les 18:00 |\nEl Quim, l'Eva i els dos fills, parant taula a la seva casa d'Aiguafreda. | Jaume Ventura Busquets\nLa pandèmia ens ha canviat a tots el dia a dia. Hi ha casos, però, que obliga a emprendre nous camins. Per exemple, anant a viure a una altra població per tenir més tranquil·litat. És el cas de dues famílies que en els últims mesos s’han traslladat des de Barcelona a Aiguafreda, a un extrem del Vallès Oriental, a sota el Montseny i a tocar de la plana de Vic.\nEl Quim i l’Eva van marxar amb la seva filla el passat mes de desembre de la ciutat comtal -on vivien i treballaven- i es van instal·lar a la petita localitat. Ara esperen que al setembre s’hi sumi el seu fill gran. I la Irene i l’Àlex, també amb els seus dos fills, van fer el mateix recorregut ja al mes d’agost.\nEn el cas del Quim i l’Eva, van anar a viure a la que fins aquell moment havia estat la seva segona residència, i reconeixen que ho van fer per la sensació d’ofegament que els hi va generar la pandèmia. "Ens va trastocar la nostra vida ordinària. Ens vam atabalar força els tres primers mesos i li vàrem donar voltes si ens traslladàvem o no a Aiguafreda", reconeix en Quim en conversa amb NacióDigital.\nEn el cas de la Irene i l’Àlex, abans de l’esclat de la pandèmia ja tenien decidit traslladar-se per canviar d’ambient, i la situació sanitària els va reafirmar: "Buscàvem desconnectar de la vida estressant, sortir de la ciutat, i amb l'inici de l'estat d'alarma i de quedar tancats tot plegat va augmentar". Però es van haver d'esperar que acabessin les obres del seu lluminós pis.\nL'Irene i l'L'Àlex, a casa, a Aiguafreda. Foto: Jaume Ventura Busquets\nLes dues famílies tenen una jornada laboral amb molta flexibilitat o amb moltes hores de teletreball, cosa que els permet treballar des de casa o alguns dies de forma presencial. Tot i els avantatges, reconeixen que el canvi té algun inconvenient.\nPer exemple, per tenir la família més lluny, amb les implicacions que això té a nivell emocional: "Nosaltres vivíem a Sant Andreu, amb els meus pares a quinze minuts en cotxe", recorda l'Àlex. "A la meva família li ha costat una mica, perquè a la mínima els teníem amb nosaltres. Vam establir que podrien venir en tren i quedar-se a dormir, però la pandèmia ens ho ha aturat", afegeix la Irene.\nLa parella també diu que el canvi els dificulta la conciliació: "Els avis ens ajudaven per anar a buscar els nens o en cas d'emergència. Potser hem perdut aquella flexibilitat. Aquí la conciliació és mes difícil, però hem passat de treballar, recollir els nens, sopar i dormir a canviar l'ordre. Per exemple, un pot acabar de treballar mentre l'altre fa el sopar", detallen.\nI pel que fa al futur, les dues famílies coincideixen en la idea de voler que el trasllat sigui definitiu: "Ho volem, però ara potser comencem a trobar els inconvenients d'estar en una casa que era la segona residència. Potser ens plantegem o arreglar o invertir en una nova", reflexiona en Quim.\nTambé defensa: "Si ho posem tot plegat en una balança, guanya clarament la vida al poble. Això sí, condicionat per poder teletreballar". "Nosaltres pensem en quedar-nos, perquè creiem que podrem seguir amb aquesta forma de treballar", explica la Irene. "Ja sabíem de les conseqüències de viure més lluny de la feina, però podríem dir que gairebé és una oportunitat", afegeix l'Àlex.\nEl pas fet per aquestes famílies no és una anècdota. Aiguafreda va tancar l'any 2020 amb 2.579 habitants, i durant els primers mesos del 2021 va arribar als 2.591. Es tracta d'unes xifres força superiors a anys anteriors, i que s'expliquen per aquestes noves arribades. De fet, del 2009 al 2019 la població no havia passat de les 2.500 persones.\nDurant els primers dies del 2021 va augmentar-ne 80, fet que va compensar el creixement vegetatiu experimentat: el 2020 hi va haver 16 naixements, però també 44 defuncions.\nTerritorials, Societat, laboral, teletreball, Aiguafreda, Vallès Oriental, salut, coronavirus


El Govern proposa ara a la CUP no invertir en BCN World als pressupostos | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nEl Govern proposa ara a la CUP no invertir en BCN World als pressupostos\nEl president del Govern, Pere Aragonès, i el diputat de la CUP Carles Riera, abans de començar el ple al Parlament del 3 de novembre. Foto: Bernat Vilaró\nNova proposta del Govern a la CUP per aprovar els pressupostos del 2022. L’executiu ha proposat als anticapitalistes no invertir en el projecte BCN World (Hard Rock) als comptes de l’any que ve, i no tirar endavant la candidatura pels Jocs d’Hivern fins que no s’hagi realitzat la consulta, prevista pel 2022. A més, el nou document inclou la retirada de la Generalitat de les causes contra manifestants si no se n’acredita l’autoria de les lesions. La CUP ha enviat avui a les seves bases el document que debatran el cap de setmana per si presenta esmena a la totalitat als comptes: «Tenim el compromís del Govern que la partida de Hard Rock i la dels treballs per la candidatura dels JJOO seran retirades dels pressupostos», s’hi detalla.\nL’última proposta d’acord que el Govern ha enviat a la CUP inclou tres novetats respecte les anteriors. D’una banda, en l’àmbit policial, l’executiu accepta retirar les acusacions particulars que havia presentat en set casos arran dels aldarulls del 30 de gener del 2018, per la no investidura de Puigdemont.\nDe la mateixa manera, proposa iniciar un procés de revisió «sistemàtica» de tots els procediments oberts en què hi ha acusació particular de la Generalitat. Es faria efectiva la retirada dels casos en què «no es constati lesió de cap treballador o treballadora públic o no se’n pugui acreditar l’autoria».\nA més, el Govern es compromet a canviar el paper de la Brimo als desnonaments, i a rebaixar les ràtios en educació, a banda d’internalitzar el servei del 061 -tal com ja consta a la llei d’acompanyament aprovada per un Consell Executiu extraordinari, i presentada aquest migdia a Palau.\nNi Hard Rock ni Jocs\nD’altra banda, la proposta del Govern també recull dues reivindicacions socials que han comptat amb el beneplàcit dels anticapitalistes. La primera fa referència als Jocs Olímpics d’Hivern. S’inclouria una disposició addicional a la Llei de Pressupostos per al 2022 que inclogui que la Generalitat no formalitzarà «cap candidatura fins que no s’hagi realitzat la consulta ciutadana sobre aquest projecte prevista durant l’any 2022».\nLa segona té a veure amb el projecte del Hard Rock Cafè al Camp de Tarragona. S’inclouria una disposició addicional que establiria que la Generalitat «no assumirà, en cap cas, cap cost» en concepte del projecte de BCN World.\nSigui com sigui, els dos documents evidencien les diferències que encara hi ha entre les dues parts. D’una banda, el Govern insisteix en la seva última proposta que els pressupostos son «un clar canvi de rumb» i «una eina útil per a la recuperació social i econòmica del país».\nAl seu torn, la CUP apunta que els seus «esforços», en canvi, «no han obtingut la resposta desitjada per aconseguir el gir necessari», tal com consta al document que ha avançat ‘La Vanguardia’ i que ha després han enviat els anticapitalistes a tota la premsa.\nEls més expansius?\nAl seu document, la CUP posa en dubte que els pressupostos pel 2022 siguin, ara mateix, «els més expansius de la història», tal com sí que defensa el Govern. La formació de Dolors Sabaté sosté que els comptes no son els que «mereix la majoria popular i treballadora», i apunta que «venen condicionats pels objectius d’estabilitat imposats per l’Estat i la troika».\nEls cupaires assenyalen que la xifra real està «molt llunyana a la inicialment anunciada». I és que, per la CUP, realment només quedaran uns 88 MEUR per a fer «polítiques noves», ja que cal treure-hi els Fons Next Generation, la partida prevista per la covid-19 (705 MEUR), els 336 MEUR d’increment del sou dels funcionaris, i els 200 MEUR que cobririen el dèficit del transport púbic.\nLa darrera proposta del Govern no ha convençut la CUP. Les assemblees territorials dels anticapitalistes decidiran aquest cap de setmana si es decanten o no per presentar una esmena a la totalitat als comptes. Tot apunta que serà així, si bé les bases podrien emplaçar el grup parlamentari a continuar negociant. La portaveu del Govern, Patrícia Plaja, ja ha insistit aquest migdia que l’executiu vol negociar «sense terminis» amb els anticapitalistes, que manté com a «única prioritat».\nTot i això, caldrà veure si el conseller d’Economia, Jaume Giró -independent fitxat per Junts-, manté que només vol buscar l’entesa amb els cupaires -el president, Pere Aragonès, només preveu aprovar els comptes amb la majoria independentista que el va investir-, o si pel contrari obre la porta a parlar amb el PSC-Units. Els socialistes s’ofereixen a aprovar els pressupostos «a canvi de res». En aquest cas, però, la majoria independentista del 52% quedaria debilitada, tal com admeten des de Palau.\n18/02/2022 Generalitat i Vila-seca aproven modificar el règim fiscal del CRT, però Salou ho bloquejarà


Una encesa de llums molt especial\nEl TEBVist també ha tingut protagonisme en l’encesa dels llums de Nadal de la ciutat de Barcelona. Un dels reporters del programa, Cristian Garcia, es va convertir en la primera persona amb discapacitat intel·lectual que participava en l’acte que marca l'entrada a la campanya comercial de Nadal. Al costat de l’alcalde de Barcelona, Xavier Trias, i de l’actriu Marta Bayarri, amb qui també havia presentat la cerimònia d’inauguració dels Jocs Special Olympics 2014, en Cristian Garcia va fer el gest simbòlic d’encesa de l’interruptor dels llums de Nadal de la capital catalana. L’acte, que es va fer als Jardinets de Gràcia, va comptar també amb les actuacions de la companyia de dansa de Jorge Fernández Hidalgo i de la coral DeudeVeu. Després d’il·luminar els 85 quilòmetres de l’enllumenat nadalenc de la ciutat de Barcelona, l’acte va acabar amb un piromusical.


Es tracta d'un pressupost continuïsta que puja a 7.135.825 euros i que presenta pocs canvis. En l'apartat de despeses hi ha un increment de 49.825 euros respecte l'any anterior que es perceb en els capítols de despeses de personal, béns corrents i serveis i transparències corrents. Les despeses financeres i els passius finances, s'han disminuït.\nEn aquest plantejament quedarà pendent afegir-hi el pla d'inversions, que es presentarà el mes de febrer i ja s'ha avançat que inclourà projectes com la nova biblioteca o l'adecuació de l'avinguda esglèsia.\nConvergència i Unió va donar el seu suport als números entenent que la partida d'ingressos és correcta i que l'increment en l'apartat de despeses s'ha fet per millorar.\nDes d'Emprenedors, van reiterar que el pressupost manté un any la mateixa estructura i que és hora de modernitzar-lo, reduir estructures i fer-lo més eficient. Van afirmar també que no hi havia diferències entre els números dels governs de dretes i esquerres i que malgrat no ser una proposta desproporcionada, votarien no per coherència.\nUnes crítiques que des del govern van respondre manifestant que més enllà dels números, hi ha la gestió que se'n fa.\nDes de Junts per Santa Cristina d'Aro van posar-se un cop més al costat de l'equip de govern i van demanar que es valori destinar una partida per fer una relació dels llocs de treball de l'ajuntament per millorar la gestió que se'n fa.\nFinalment el Partit Popular va votar en contra d'un pressupost que considera que té mancances com ara la incorporació d'una partida per si hi ha jubilacions a la Policia Local i s'ha de recorrer a l'acadèmia o la gestió del personal de la oficina de turisme.\nPer tractar-se de l'últim de l'any, el ple d'aquest dimecres va acabar amb un refrigeri i un brindis entre polítics i assistents.


Com tractar de forma natural la diarrea durant l’embaràs | fariborzbaghai.org\nCom tractar de forma natural la diarrea durant l’embaràs\nLa diarrea durant l’embaràs és molt freqüent i pot ser un signe que la part de la feina és propera si esteu al tercer trimestre. La diarrea també es pot produir al primer trimestre, a causa de canvis sobtats en el seu cos per alteracions sobtades de la dieta, vitamines prenatals i una ingesta més elevada d'aigua. Tots aquests canvis poden alterar la digestió normal. Si teniu 3 o més excrements fluixos i aquàtics, sempre us heu d'assegurar de rehidratar-vos i trucar i informar el vostre metge. Per tal d’aturar la diarrea de forma natural, podeu fer uns senzills passos a casa.\nMenja una dieta BRAT per refermar el tamboret. BRAT es refereix a plàtan, arròs, poma i torrada. Aquests aliments són eficaços per tractar la diarrea i fer que la vostra femta sigui ferma. \nL’arròs ha de ser arròs bru i el pa torrat ha de provenir del pa integral.\nLa fibra que es troba en aquests aliments absorbeix l’aigua i fa que la femta sigui “més gran” i sòlida.\nEl plàtan i l’arròs també són grans fonts de fibra.\nLes pomes contenen pectina que ajuda a augmentar els excrements i tractar la diarrea.\nMenja una mica d’aquesta dieta amb cada àpat per evitar que les femtes soltes o aquoses.\nEs farà de 4 a 6 racions al dia d’aquesta dieta.\nMenja formatge cheddar per introduir enzims que solidifiquen la femta. El formatge pot ajudar a solidificar la femta introduint el renet, un enzim que es troba al formatge cheddar que regula la digestió.\n¼ servirà una porció de formatge per àpat.\nEviteu el formatge processat com el formatge americà i el formatge.\nNo mengeu formatge si sou intolerants a la lactosa, ja que això agreujarà més els símptomes d’estómac que sentiu.\nEviteu els aliments rics en greixos i sucres. Els aliments rics en greixos i sucres agreugen la diarrea. \nS’ha d’evitar tota la beguda que conté un nivell elevat de sucre, com el refresc.\nAssegureu-vos d'evitar fonts de sucre "saludables" com ara fruites i sucs dolços.\nUna dieta rica en sucre estimula la secreció d’àcids, causant irritació per als revestiments gàstrics i intestinals inflamats.  X Font d’investigació\nEls aliments rics en greixos no es digereixen fàcilment perquè no són solubles en aigua, cosa que els fa que els intestins puguin absorbir i digerir.\nAixò pot causar molèsties a l'estómac i agreujar la diarrea.\nExemples d’aliments que heu d’evitar són: sucs de fruita, soda, mantega, fruites seques, caramels, gelats, carn i aliments processats.\nEviteu altres aliments que puguin irritar el tracte digestiu. Alguns aliments són irritants gàstrics i poden inflamar el tracte digestiu i empitjorar els problemes gastrointestinals. \nAquestes categories inclouen: aliments picants, aliments amb cafeïna i productes lactis.\nExemples d’aliments que hauríeu d’evitar són: pebrots, espècies, cafè, te, soda, llet, mantega i iogurt.\nAugmenta la ingesta de líquids per mantenir-te hidratada. Com que la diarrea es porta molta aigua al teu cos, hauríeu de reemplaçar-la immediatament per mantenir-la hidratada.\nLa ingesta de líquids s’ha d’augmentar 1L per hora durant 1 a 2 hores, fins que es resolguin els símptomes.\nAixò us ajudarà a prevenir la deshidratació.\nMenja galetes salades per reomplir el sodi perdut. Menjar galetes de sal amb alt contingut en sodi pot ajudar a reomplir el sodi i els electròlits que vau perdre durant la diarrea.\nMenjar petites picades de galetes salades cada 2 o 3 hores pot ajudar-vos.\nTenir una petita quantitat d’aliments també et pot ajudar a sentir-te més fort donant energia i calories al teu cos.\nBeure beguda esportiva o solució de rehidratació oral per substituir els electròlits perduts. L’ORS i begudes esportives com Gatorade i Powerade contenen sodi i electròlits que el cos podria haver perdut durant la diarrea. \nAixò no cura la diarrea, però pot ajudar a tractar i prevenir la deshidratació causada per la diarrea.\nLes begudes esportives contenen potassi, sodi, clorur i glucosa, que són nutrients importants per reomplir-se quan pateix diarrea.\nBeure 500ml a 1 litre (0,3 gal nord) de Gatorade al dia us ajudarà.\nEn el cas de l’ORS, es donaran instruccions específiques a la part posterior de l’etiqueta.\nSol·liciteu ajuda mèdica si teniu més de 3 femtes soltes o aquoses. No s’ha d’ignorar la deshidratació, perquè és especialment perillosa per a les dones embarassades. \n3 o més excrements fluixos i aquàtics indiquen que la vostra diarrea no millora.\nImmediatament heu de notificar al vostre metge que rebi una recepta antiariginal.\nAixò evitarà que es deshidrati.\nLa deshidratació pot ser nociva només per a vostè, sinó també per al vostre bebè al ventre.  X Font d’investigació\nA més, si experimenteu algun d'aquests símptomes, heu de demanar atenció mèdica immediata. Diarrea greu (més de 10 femtes soltes i aquoses en un període de 24 hores). Femta negra o presència de sang a la femta. Febre per sobre dels 37,5 graus centígrads. Extrema sequedat de la boca i dels ulls. Marejos o pudors. Sense micció superior a les 12 hores. Fosca de letargia i metalls. Passar o desmaiar.\nPuc beure ORS durant l’embaràs?\nLlegiu sempre el fulletó de qualsevol medicació que prengueu. L’embaràs s’esmenta gairebé sempre allà. Tot i això, fa anys que les dones embarassades i dones que han alletat sense efectes negatius sobre els nens han estat utilitzats.\nPuc beure aigua de coco verd durant la dissenteria durant l’embaràs?\nTenir disenteria mentre està embarassada requereix una intervenció mèdica especialitzada. La disenteria no és el mateix que la diarrea. No intenteu tractar la dissenteria amb remeis casolans com l’aigua de coco verda. Parlar amb un metge o infermera i obtenir un tractament adequat per assegurar la seva salut i la del nadó.\nPuc beure Gatorade tot i que tinc set mesos embarassada?\nSí, però Gatorade té molt de sucre i el sucre només empitjorarà la diarrea. Proveu Powerade Zero, que no té sucre, ni un altre líquid de rehidratació específicament per a la deshidratació causada per un virus estomacal (una causa comuna de diarrea).\nHo farien les peres si les pomes no estan disponibles? Què passa amb l’oli d’oliva verge extra? Es pot afegir, per exemple, cru a l’arròs, per exemple?\nLes peres es poden substituir per les pomes, però si teniu accés a plàtans, arròs i pa integral, les pomes o les peres, no cal. L'oli d'oliva verge addicional no sap ser un tractament eficaç per a la diarrea durant l'embaràs. Podeu afegir oliva verge extra a l’arròs per millorar el sabor, si es vol.\nQuin és el millor menjar per menjar?\nUna dieta ben equilibrada és crucial per a un embaràs saludable. No hi ha millors aliments. Per combatre la diarrea, proveu la dieta BRAT tal i com es detalla a l'article.\nCom puc tractar naturalment la diarrea si estic al final de l'embaràs i he patit una mica elevat?\nParleu amb el vostre metge. El vostre metge sap millor com tractar els símptomes i reconèixer si són normals.\nCom curar la diarreaCom identificar les causes de la diarreaCom fer remeis casolans per a la diarreaCom dormir tenint diarreaCom saber si el vostre nounat té diarreaCom tractar la diarrea (Mètode dietètic BRAT)Com tractar la diarrea després de beure alcoholCom tractar nàusees i diarrea durant el vostre període\niytrbassessorament en salut mental capelladéu romà de la saluthabitació plena de fumés dolent mastegar per un costat de la boca


Les interioritats de la casa natal de Dalí - Diari de Girona\nLes interioritats de la casa natal de Dalí\nFigueres avança en les obres de l'immoble on va néixer el pintor i hi descobreixen traces de la pintura de paret original\nLes interioritats de la futura casa natal de Dalí a Figueres\nLa casa natal de Salvador Dalí, al carrer Monturiol de Figueres, ja pren forma. Fa un any que està en obres, des que es va adjudicar la primera fase a la constructora Arcadi Pla per un valor d'1,02 milions d'euros. Els treballs avancen «a bon ritme» segons l'alcaldessa Agnès Lladó, però la troballa inesperada d'algunes traces de la pintura original del segle XIX podria afectar en els terminis. Les obres, un cop acabades, permetran fer visitable la casa on Salvador Dalí va viure fins als vuit anys i que l'Ajuntament de Figueres va comprar en fa 25.\nEls treballs han consistit a reforçar l'estructura de l'edifici, reconstruir-ne la coberta i rehabilitar la planta baixa i l'entresòl, on va néixer el pintor. «L'edifici s'ha hagut d'adaptar perquè sigui apte per a l'ús públic», remarca l'arquitecte municipal, Joan Falgueras. L'immoble data del 1898 i estava pensat per a habitatges familiars, per la qual cosa les obres han tingut la complexitat d'adaptar-lo per a rebre més públic del previst.\nPerò una troballa inesperada podria endarrerir lleugerament els treballs, segons ha explicat Agnès Lladó. Els tècnics han identificat traces a les parets de la pintura original de l'immoble, que es conservaran donada la seva rellevància. «Hem de veure el cost que això pot tenir i com es pot endarrerir la primera fase, però esperem poder complir amb els terminis», diu l'alcaldessa. La segona fase estava previst que comencés el proper 2021 i Lladó dubte que l'espai es pugui obrir al públic en aquest impàs tal com s'havia previst anteriorment.\nFins ara s'han extret els falsos sostres i les llambordes hidràuliques, que es conservaran, per reforçar el paviment; s'han fet les obertures per al muntacàrregues, els ascensors i les escales d'emergència i s'ha actuat en els fonaments per enfortir-los. A més, també s'han recuperat les obertures originals i s'han apuntalat i consolidat els murs interiors i del passatge que connectarà el carrer Monturiol amb el carrer Caamaño i que serà de lliure accés. Aquí hi havia el cablejat d'un antic transformador elèctric del soterrani que els tècnics d'Endesa van haver de retirar.\nEls treballs avancen a bon ritme. Van estar aturats dues setmanes durant l'estat d'alarma i la covid fa que avancin més lentament. S'han de fer grups de treball i evitar que els subcontractistes coincideixin amb la resta d'operaris, tot i que van estar dues setmanes aturats per la pandèmia, i s'han hagut d'adaptar a les mesures de seguretat i aforament. Resta pendent la restauració del paviment de mosaic de la casa natal, la impermeabilització de les cobertes (a la terrassa és enjardinada) i l'actuació en el passatge que connectarà els dos carrers.\nUn cop enllestits, es podrà iniciar la segona fase amb un cost d'1,3 milions d'euros, pel qual l'Ajuntament té una subvenció del fons Feder. Lladó ressalta que és un projecte ambiciós i recorda que paral·lelament s'està redactant el projecte museològic amb un comitè d'experts que serà el que determinarà el contingut expositiu de la casa i que permetrà connectar amb el triangle dalinià.


Bota estil militar de plataforma realitzada en pell en color negre. Tancament de cremallera al lateral. Detall de tirador al taló. Puntera rodona. Botes perfectes per donar el toc final al teu look. Disponible en més colors.


Curs 2020-2021 | L'Artista va a l'escola\nCinquè curs de formació de mestres i professorat de “L’artista va a l’escola” impartit per Albert Asensio, Aureli Ruiz, Lorena Casal i Marta Roigé durant el primer trimestre del curs 2020-2021, gràcies al Centre de Recursos Pedagògics del Tarragonès i la col·laboració de l’IMET.\nEl primer dia del curs fa la presentació l’Enric Escoda, portaveu del CRP del Tarragonès. La primera sessió la imparteix l’il·lustrador Albert Asensio que actualment es freelance. Treballa com autònom amb diferents editorials i en diaris, també imparteix tallers per a infants i per adults. Diu que és feliç de poder treballar fent allò que li agrada. Ens defineix la il·lustració gràfica com “Un mitjà de comunicació que, mitjançant una imatge, ajuda a fer entenedor el missatge. Pot anar acompanyada d’un text o no, però la seva condició essencial és fer intel·ligible el missatge.”\nSeguidament l’Albert Asensio ens passa un document .pdf amb la presentació de la seva obra i diferents aplicacions de la il·lustració. És un gran defensor del llapis per la seva calidesa i la gamma de grisos que ofereix. També alaba la pintura acrílica per la seva versatilitat, ja sigui aplicada directament del tub o barrejada amb aigua. Ens explica que la seva manera de treballar és fer primer un dibuix i escanejar-lo després, per acabar fent retocs de color i textura amb Photoshop. Finalment afegeix la tipografia i el fons.\nEns mostra també els llibres que ha il·lustrat i alguns premis que ha guanyat. Per últim, ens ensenya un vídeo que il·lustra amb detall el seu procés de treball. Un veritable plaer visual.\nEns proposa fer la il·lustració d’una coberta d’un conte clàssic infantil. Per fer-ho, ens remet als referents sobre el conte triat, la nostra memòria cognitiva. Ens fa reflexionar sobre l’ús del color per expressar emocions i sentiments. Un dels seus referents és el pintor Edward Hopper, que exemplifica a la perfecció els conceptes que ens vol explicar.\nLa nostra il·lustració haurà de tenir un format vertical de 18 x 24 cm. La coberta haurà de ser atractiva i dirigida a un públic infantil. Ens mostra llavors un document .pdf amb dissenys molt simples de cartells que fan referència a alguns contes clàssics. Ens demana fer només l’esbós, sense aplicar color, fent servir preferiblement llapis o bé qualsevol material que tinguem per casa.\nAlguns il·lustradors dels que ha parlat o ha recomanat l’artista:\nMiriam Miras, Meritxell Duran, Edgar Hoper, Pep Montserrat, Luciano Famboyant, Albert Arrallas, Jane Simmons, Olaf Hajek, Mariona Cabassa, Pablo Auladell, Ana Llenas, entre d’altres.\nWebs de referència de l’Albert Asensio:\n2a sessió, 26/10/2020:\nEl segon dia del curs, l’il·lustrador Albert Asensio comenta, un per un, els esbossos que hem penjat al classroom i ens aconsella la manera de millorar-los, acabar-los i/o passar-los a net.\nSeguidament ens explica la diferència entre un conte i un àlbum il·lustrat. En el segon cas, la il·lustració complementa el text, aporta informació nova amb tots els recursos propis del llenguatge visual: punt de vista, tipus de pla, angles de visió, tècnica, color, estil… tots aquests paràmetres aporten informació per sí mateixos.\nEns mostra exemples d’il·lustracions seves fetes amb llegiu, reserves i esquitxos, així com un vídeo del procés de creació. Ens explica el seu viatge a Nova York, on casualment es va lesionar i va passar llargues estones al Central Park. Allà va començar a crear una història sobre les persones i els animals del parc. Ens anima a gaudir del procés de creació, a experimentar.\nDurant la setmana els/les alumnes hem anat penjant les nostres il·lustracions finals, seguint els seus consells, i fent servir algunes de les tècniques que ens ha explicat. Aquí podeu veure alguns dels resultats.\n3a sessió, 3/11/2020:\nL’Aureli Ruiz ens explica què és una instal·lació artística i quin és el tema central de les seves últimes obres: els fluxos humans al mar Mediterrani, un tema oblidat pels mitjans de comunicació que hores d’ara centren la seva atenció en la pandèmia mundial.\nA les instal·lacions de l’Aureli, la gent transita envoltada de dispositius que remeten uns als altres. Són ready mades que l’Aureli omple de significats afegits. La manta tèrmica és un dels elements recurrents en la seva iconografia. Els globus daurats d’aniversari escriuen SOS (“salveu les nostres ànimes”) i evoquen a la “festa” que suposadament significa arribar a Europa.\nEls dibuixos que acompanyen les seves instal·lacions estan fets sobre paper molt lleuger i són seqüencials, com un story board. Una línia horitzontal dibuixada a la paret evoca la línia d’horitzó. És una aposta contemporània a l’habitual “marina”.\nEns anima, com alumnes del curs, a crear un quadern, antifaç o silueta d’una petjada amb la intenció de fer una obra relativa al tema. Un antifaç com a metàfora de la necessitat de no tancar els ulls davant d’aquesta realitat humana. Una petjada com a travessa, pelegrinatge (acció relativa a l’humà que fuig d’una guerra o al visitant d’una instal·lació).\nEns mostra exemples de diferents artistes compromesos amb el tema (necropolítica), com Bouchra Khalili: “Wet Feet ” (2012), Banu Cennetoglu: “The list” (2018) o Ai Wei Wei: “Law of the Journey» (2017).\nAcaba amb les paraules del poeta Naguib Mahfuz:\n“en el periple de la vida hom sempre es queda on és més feliç”\n“la teva llar no és on vas néixer; la llar és on tots els teus intents d’escapar, cessen”\nQuarta sessió, 9/11/2020:\nL’Aureli comenta els treballs fets pels companys i les companyes del curs. Durant la conversa, surten temes rellevants com la necessitat de ficar-se al mateix nivell que els/les immigrants per poder crear una obra sobre el tema, la conveniència de diluir l’autoria amb els/les protagonistes, la visió de l’art com a instrument mediador entre aquesta problemàtica i el públic.\nTambé parlem sobre educació artística: la necessitat d’entendre l’art més enllà del compendi de tècniques a conèixer o les destreses a desenvolupar. A més de la concepció de l’educació artística com a representació plàstica i expressió personal, cal afegir la visió de l’art com a eina de recerca, denúncia i reivindicació social; l’art com a experiència de vida. Alguns exemples de treballs fets pels companys són projectes d’instal·lacions, accions conjuntes al carrer o guions de vídeo.\nCinquena sessió, 16/11/2020:\nEl primer dia amb la Lorena Casal, ens presenta la seva trajectòria professional en el món de l’educació, la dansa i el teatre. Parla de l’art com un element de transcendència i una eina de treball. Ens explica que, durant les dues sessions de treball, anirem del més fàcil al més difícil. Crearem situacions de confiança per fer accions que generin reaccions, en espais on la mirada i l’escolta seran fonamentals.\nComencem mostrant un objecte personal i explicant què significa per nosaltres. Seguidament la Lorena ens proposa moure’ns lliurement en relació a l’espai que tenim al voltant. Un cop fets aquests dos exercicis, ens ajuntem en dos grups per afinitats entre els objectes triats. Aquests dos grups es reuneixen separadament de forma telemàtica, de manera que defineixin una “coreografia” unificada que parli dels seus objectes i també dels seus moviments espontanis.\nTot i la no-presencialitat, gràcies a l’escolta i l’ambient de confiança que ha aconseguit generar la Lorena, cada grup és capaç de crear una “dansa” compartida i mostrar-la a l’altre grup. Queda la satisfacció final que, tot i la distància, ho hem aconseguit.\nSisena sessió, 23/11/2020:\nLorena fa balanç de les dues coreografies creades en grup el dia anterior: una d’elles més al·legòrica i l’altra més representativa, dues narratives diferents que posen de manifest la diversitat creativa dels participants.\nExplica l’experiència viscuda al Col·legi Sant Rafael dins del marc de “L’artista va a l’escola”: com va crear escenes juntament amb els nens i nenes a partir de l’estimulació amb objectes, les sensacions experimentades i els moviments espontanis generats. Comparteix amb nosaltres alguns clips de vídeo on s’aprecien les emocions dels infants durant les sessions i com les obres d’art que havien estat treballades dies abans amb les mestres van actuar com a detonants expressius.\nEns proposa ballar primer sols, entrant i sortint d’un espai, atents a les qualitats del lloc on estem, creant ritmes diferents al son de la música. Ens convida després a jugar amb les velocitats, nivells, sensacions sinestèsiques, moviment natural, seqüència i enmirallament… Després d’uns minuts de ball i moviment, continuem fent els mateixos grups del dia anterior per tal de sonoritzar la nostra coreografia creada durant la 5ª sessió, amb la incorporació de música i els canvis que vulguem aportar.\nL’exercici final resulta més ric en matisos gràcies a la música. Hem aconseguit organitzar-nos, tot i la no-presencialitat. Hem ballat, sentit, expressat a través del cos. Reivindiquem des d’ara, animats per la Lorena, la importància del cos en les situacions d’ensenyament i aprenentatge. El cos ens desperta i ens relaciona amb els altres i amb el món, cal tenir-lo molt en compte també a les aules com a vehicle d’expressió i comunicació.\nSetena sessió, 30/11/2020:\nLa pintora Marta Roigé ens obre el cor durant el curs de formació de mestres i professorat de “L’artista va a l’escola” explicant la relació entre la seva vida i la seva obra. Amb ella descobrim el que pot arribar a expressar i comunicar una natura morta, i com la nostra experiència del món és sinestèsica: olors, colors, sons, textures i formes que es converteixen en art.\nEns proposa dos primers exercicis sobre les emocions: el primer serà identificar situacions del passat que ens hagin marcat. Hi connectarem i intentarem situar-la i adjudicar-li forma i color.\nEl segon exercici serà partir de les situacions i emocions treballades a l’apartat anterior, per tal de triar els objectes que representin aquelles emocions, escenes i/o situacions.\nVuitena sessió, 14/12/2020:\nLa Marta fa un buidat de les respostes rebudes i el comparteix amb nosaltres. Es tracta de la reflexió personal sobre una situació del passat en la que vam sentir alguna emoció: alegria/ràbia/tristesa/por/fàstic/sorpresa. Intentem definir on la sentim, de quin color és, quina textura té, quina forma té… Alguns/es alumnes del curs afegeixen també quina olor té l’emoció. Exemples:\nSeguidament posem en comú les idees prèvies que tenim sobre el que serà el nostre bodegó sobre l’emoció triada. Es podrà realitzar amb tècnica i suport lliures: dibuix, pintura,\ncollage, fotografia, sobre paper, tela… Durant els dies següents anem compartint el resultat del nostre bodegó de les emocions, aquí en teniu un tastet.\nBodegó de les emocions 1\nBodegó de les emocions 2\nBodegó de les emocions 3\nBodegó de les emocions 4\nBodegó de les emocions 5\nBodegó de les emocions 6\nBodegó de les emocions 7\nBodegó de les emocions 8\nBodegó de les emocions 9\nAlgunes valoracions finals dels mestres i professorat assistent:\nCreus que el que hem après és aplicable a l’aula? Com ho aplicaries tu?\n– Jo he aplicat ja dos aspectes: l’esquitx de pintura per als christmas de Nadal i el pop art com a projecte a classe, escollint objectes que els representin i creant un pòster treballant la simetria i la combinació de colors.\n– Molt, amb els nens petits ho simplificaria, però trobo molt pràctic gairebé tot el que hem vist.\n– Ja he aplicat alguna cosa! El paisatge nevat de l’Albert Asensio. Permet que experimentin molt amb la pintura, i queden resultats molt plàstics.\n– Sí. A l’ESO és fàcil aplicar-ho a tutoria com a treball cooperatiu i en determinats casos com a treball multidisciplinar a la meva assignatura (Llengua castellana i literatura). Per exemple, la instal.lació de l’Aureli Ruiz m’ha inspirat per fer una amb els meus tutorands de 3r, si els sembla bé, i que tindria relació amb el tema de la immigració o bé amb el tema més general dels anhels positius de l’ésser humà.\nEl curs ha ampliat la teva visió de l’educació artística? En quin sentit?\n– Força. Estem acostumats a treballar l’art des d’una perspectiva molt clàssica, i veure noves formes de treballar-ho m’ha ajudat.\n– L’ha ampliat en el sentit que m’ha fet plantejar d’introduir a classe disciplines artístiques que em costen, com la dansa/performativitat.\n– Sí, m’ha ensenyat que tot es pot lligar.\n– Sí. Et fa reflexionar sobre el fet artístic, obrint-te horitzons creatius, a més d’aprendre noves tècniques i com aplicar-les a classe o també a l’àmbit personal. Et dóna motivació per experimentar i per seguir endavant amb ulls renovats en aquest ofici.


Escrita el dimecres 23 de novembre del 2011 a les 09:37\nEl diumenge 27 de novembre hem tingut la darrera actuació de l'any a la Diada dels Minyons.\nHa estat al migdia al Raval de Montserrat, on hem fet els següents castells: 3 de 8, 2 de 8 amb folre, 4 de 8, intent de pilar de 6, pilar de 5 de dol (per una víctima de violència domèstica).\nEns acompanyaven els Minyons de Terrassa, que celebraven 33 anys (intent de 3 de 10 amb folre i manilles, intent de 3 de 10 amb folre i manilles, 2 de 8 amb folre, 4 de 8, pilar de 5 de dol (per una víctima de violència domèstica)), i els Castellers de Sants (5 de 8, 3 de 9 amb folre, 4 de 9 amb folre carregat, pilar de 5 de dol (per una víctima de violència domèstica)). Per a preparar la diada, havíem convocat un gran ASSAIG ESPECIAL el divendres 25 de novembre a les 21'00h al nostre local, obert a tothom (en acabar, pica-pica).\nCom altres anys, ens havíem proposat a Terrassa oferir els millors castells que tenim, atès que diumenge 20 de novembre a Gràcia ens vam quedar a les portes d'aconseguir el 4 de 9 amb folre. D'aquí un nou vídeo motivacional, titulat 'Tornaràs' (d'Alex Rubia).\nDesprés d'aquesta actuació, els Castellers de Barcelona descansarem fins als darrers actes de l'any, el Dia de la Colla i l'assemblea general ordinària, al mes de desembre.\nTambé podeu veure els vídeos de l'actuació (gravats per la Maria Pereira): 3 de 8, 2 de 8 amb folre, 4 de 8, intent de pilar de 6, pilar de 5 de dol.\nO altres vídeos: 3 de 8 (usuari 'Theleandri1'), 3 de 8 (usuari 'jasabet2'), 2 de 8 amb folre (usuari 'Theleandri1'), 2 de 8 amb folre (usuari 'HDCastells'), 2 de 8 amb folre (usuari 'lauramayor28'), 4 de 8 (usuari 'Theleandri1'), 4 de 8 (usuari 'jasabet2'), intent de pilar de 6 (usuari 'Theleandri1'), intent de pilar de 6 (usuari 'HDCastells'), pilar de 5 de dol (usuari 'lauramayor28').\n-Diari AVUI/El Punt-1\n-Diari AVUI/El Punt-2\n-Àlbum de fotos d'Ari Tremp\n-Àlbum de fotos de Joan Rebull\n-Notícia del Canal 3-24\n-Agència Catalana de Notícies (ACN)\n-Programa 'Connexió Barcelona' (BTV) del dimarts 29 de novembre de 2011\n-Pàgina del programa 'Quarts de nou' de Televisió de Catalunya (Canal 33), amb el programa del dia 27 de novembre\n-Programa 'Quarts de nou' de Televisió de Catalunya (Canal 33) de resum de la temporada (28 de novembre de 2011)


Tertúlia Literària Sobre ‘El Professor De Coïmbra’ De Francesc Planas | Badalona | Metroo\nMetroo > Tertúlia Literària Sobre ‘El Professor De Coïmbra’ De Francesc Planas\nTertúlia Literària Sobre ‘El Professor De Coïmbra’ De Francesc Planas\nFrancesc Planas Comes va néixer a Badalona en 1946. Llicenciat en medicina i cirurgia per la Universitat de Barcelona (1968), s?especialitza en cardiologia en l?hospital Vall d?Hebrón el 1974. Va ser Director mèdic de l?Hospital Municipal de Badalona entre 1982 i1994. La seva obra incorpora temàtiques molt diverses: debilitats humanes, gust per la novel·la policíaca, reflexions sobre les dictadures? amb rerefons humanistes que ofereixenoportunitats de reflexió al lector. A partir dels diversos protagonistes, l?autor ens convida a recórrer camins i situacions que ens poden provocar certa introspecció.\n?El professor de Coïmbra? és una novel·la negra amb personatges reals que serveixin per retratar l?´ambient social d?una època concreta i el relat policíac, que permeten parlar d?´un trosset de la història de Portugal i la revolució dels clavells.\nL?any 1974, Eduardo, fill d?una rica família que havia marxat de casa i que donaven per mort, torna a Portugal amb l?exèrcit colonial que porta la democràcia al país. Exigeix al seu germà Joao, catedràtic de Coïmbra, a la mare i a les dues germanes que s?investigui l?assassinat d?una minyona del servei que havia quedat sense resoldre. Per evitar un gran escàndol, acorden contractar el detectiu privat de Porto Amaro Correia……


Maurice ‘l’Obscur’ | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nAmb obsessió d’existencialista i gran estil, Blanchot fa una bona novel·la ‘absurdista’\n3 ABR 2019 - 20:31\tCEST\nEstar vius és el més estrany que ens ha passat avui. Thomas, el protagonista de Thomas l’Obscur (1941), remira el món amb ulls estranys. Un mirall de Claude li val de lupa d’augmentar absurds. Obté una imatge negativa de la vida i de les rutines que acatem sense pensar-hi. El domina la inquietud d’una existència sense cap ni peus. Thomas és un caràcter sense cognom. I sense atributs. Què sabem d’ell, acabat el llibre? No res: vet aquí un concepte recurrent en aquesta primera novel·la de l’escriptor-filòsof Maurice Blanchot (1907- 2003). L’autor va proposar-se un personatge esquelètic que no comprometés la lectura amb matèries sobreres com l’origen familiar, l’ofici, el tabac favorit... Però a Thomas, Blanchot el va fer receptacle dels propis neguits metafísics i el va posar a caminar per un text que es presenta com una solemne tragèdia cerebral. Assimilem Blanchot i el llibre als altres grans absurdistes literaris del XX, francesos (Sartre i el Camus d’El mite de Sísif) o no (Becket i Kafka).\nEs tracta d’una història mínima. Blanchot la va estirar a còpia de lirisme i meditacions, mitjançant un narrador a la vegada filòsof i poeta. L’argument cap en una línia: un pensador solitari. Thomas vindria a ser un heroi ontològic, en combat amb els límits d’una realitat inefable. Es malfia de la trampa dels sentits i la de les paraules: els primers ens volen fer creure que hi ha alguna cosa allà fora; les segones, que tenim instruments (el llenguatge) per copsar-ho des de dins. Sembla que Thomas descreu de tot, però no deixa d’indagar, per si se li manifesta una clau oculta. Es lliura a la dissolució del jo que promet la natació al mar, l’abandó entre llençols, penetrar un bosc o, per què no?, la possibilitat de la mort. Capficar-se amb l’existència inclou la qüestió de la fi de tot; nosaltres i el món.\n204 pàg. 20 euros\nCom que la novel·la (primera obra de Blanchot que es tradueix al català) prescindeix de la trama, i gairebé dels personatges, a la lectura li pesa la sensació que tot plegat passa entre cella i cella. La bona notícia és que l’arrufament intel·lectual està compensat per la bellesa de l’estil. Un exemple: Thomas se sotmet a un paisatge primaveral i al text s’hi celebra que “la possibilitat de morir empenyia la crisàlide a fer-se papallona; per a l’eruga verda, la mort consistia a rebre les ales fosques de l’esfinx, i hi havia en els efímers una consciència superba de desafiament que produïa la sensació embriagadora que la vida havia de durar sempre. ¿Podia el món ser més bonic? A través dels camps, s’estenia l’ideal del color. A través del cel clar i buit, s’estenia l’ideal de la llum”. En un altre passatge, ens admirem del soliloqui d’un gat perquè regala una perspectiva inusitada. De la mort d’Anna, el més semblant a una coprotagonista, en resulta un monòleg impressionant: assolim el pic feridor del text. No espatllem res avançant la fi d’Anna: el tema és el que és. Importa com el remou Blanchot amb obsessió d’existencialista.\nL’obscuritat de Thomas és l’obscuritat proverbial d’Heràclit l’Obscur, qui reservava paraules enigmàtiques per al que considerava un univers confús en guerra contínua. Això vol dir que el text és opac? Hi ha una literatura per a tothom? Blanchot, en tot cas, disposa d’una bona reserva de lectors; els comparteix amb els autors que entenen l’escriptura com un pretext per posar en marxa la reflexió: Lispector, Walser, Sebald... Els dos darrers ja són al catàleg de Flâneur, o sigui té tot el sentit que Blanchot hagi acabat en un segell on passejar, narrar i discórrer són tot u.\nCap dubte: el flâneur farà derives inesperades, però l’itinerari que dibuixa promet una literatura excel·lent que no bada, ni es perd, per més que divagui.


Terrassa fa una prova per automatitzar el pagament i l'emissió de multes a l'aparcament dels Jutjats | La torre del Palau\nTerrassa fa una prova per automatitzar el pagament i l'emissió de multes a l'aparcament dels Jutjats\nEs pot pagar a la sortida en cas d'excedir-se del temps pagat anteriorment\nper La torre del Palau , 9 de juny de 2021 a les 09:00 |\nL'Ajuntament de Terrassa ha començat aquesta setmana una prova pilot als parquímetres de la zona dels Jutjats. L'objectiu d'aquesta se centra en facilitar les tasques de vigilància amb uns lectors de matrícula a l'accés que automatitzarà la vigilància al recinte.\nAquest sistema permetrà que els usuaris subscrits a l'aplicació Blinkay -el sistema de pagament per mòbil de la zona blava implementat per l'empresa municipal Egarvia- paguin pel temps just utilitzat sense utilitzar parquímetre. A banda, els qui no disposin de l'aplicació, podran pagar a la sortida en cas d'haver-se excedit del temps pagat anteriorment.\nDes d'un centre de control es podran controlar entrades i sortides de vehicles, pagaments i impagaments, així com temps expirat, entre d'altres. Això serà possible gràcies a un sistema de càmeres que detectaran totes les dades del vehicle per acabar enviant multes de manera automàtica, si és necessari.\nDe la mà d'aquesta prova pilot, es posa en marxa una promoció de mitja hora gratuïta d'aparcament arreu de la ciutat per a tots aquells usuaris que es donin d'alta per primera vegada a l'app Blinkay. Es pot adquirir a Android i Iphone i permet, per exemple, ampliar el temps d'aparcament des de qualsevol indret i recuperar l'import dels minuts no consumits. També emet notificacions al mòbil sobre on està aparcat el cotxe i avisa quan finalitza el temps d'estacionament.\nSocietat, Terrassa, Jutjats de Terrassa, pàrquing, aparcament, jutjats, prova pilot, Ajuntament de Terrassa


La fi de l'estat d'alarma eliminarà el toc de queda? | betevé\nLa restricció de la mobilitat nocturna està supeditada al decret d'estat d'alarma actual que, previsiblement, acabarà el 9 de maig\nSergio Segura | dimecres, 7 d'abril del 2021, a les 12.56\n“Volem que el 9 de maig sigui el punt final de l’estat d’alarma“. Amb aquestes paraules, el president del Govern espanyol, Pedro Sánchez, ha fet pública la intenció de l’executiu central de no prorrogar l’estat d’alarma, sempre que la situació epidemiològica no empitjori considerablement les pròximes setmanes. El decret d’estat d’alarma actual sosté, entre altres coses, el toc de queda, que a Catalunya va des de les 22 h i fins a les 6 h. Ara bé, què passa si finalment s’extingeix el decret d’estat d’alarma? Suposa l’eliminació “ipso facto” del toc de queda?\nEl toc de queda, tal com el coneixem ara, desapareixerà\nEl toc de queda, o confinament nocturn, és una mesura que afecta drets dels ciutadans. Per això, les administracions han expressat diverses vegades durant aquest any de pandèmia pel coronavirus que per aplicar restriccions com aquesta és necessari decretar l’estat d’alarma. D’acord amb el decret d’alarma actual, no es pot sortir de casa entre les 23 i les 6 h, tot i que cada govern autonòmic pot allargar o escurçar cada límit una hora. La mesura afecta el conjunt d’Espanya. Per tant, si deixa d’haver-hi estat d’alarma a partir del 9 de maig, s’aixecarà el toc de queda, almenys tal com el tenim entès fins ara.\nUn estat d’alarma descentralitzat, una possibilitat\nAra bé, és possible que les comunitats autònomes puguin continuar mantenint el toc de queda i prohibint la mobilitat nocturna si així ho sol·licita? Això és, ara per ara, una incògnita. Un estat d’alarma descentralitzat (és a dir, aplicable només a una comunitat autònoma) podria ser una solució a aquest cas. De fet, el govern de l’Estat ja va oferir l’agost del 2020 a les comunitats autònomes la possibilitat de demanar l’estat d’alarma per a territoris concrets (aleshores no hi havia cap decret d’alarma en vigor). Dos mesos després, el 24 d’octubre, el govern català va sol·licitar-lo a l’executiu espanyol per poder aprovar el toc de queda a Catalunya sense necessitat d’una autorització judicial.\nEn qualsevol cas, sobre l’escenari posterior a l’estat d’alarma actual, el president Pedro Sánchez ha apostat per mantenir el “mecanisme de cogovernança” del Consell Interterritorial de Salut, on hi ha representats el ministeri de Sanitat i les comunitats autònomes, per “seguir responent a qualsevol tipus de rebrot”.\nFonts del Ministeri de Sanitat han explicat a betevé que encara no es pot preveure quin serà l’escenari epidemiològic el mes de maig i que, per tant, es desconeix com s’abordaran les futures restriccions per contenir la pandèmia.\n— coronavirus — Generalitat de Catalunya — Pedro Sánchez


El mirà de coa d'ull. Una llàgrima a punt de creuar l'aiguavés de la conca ocular, camí d'escampar-se en aparent suor per la pell adobada de la cara, li va fer pensar que, en aquell moment de silenci, el seu company havia recalat en alguna implacable i fosca dàrsena de la ment. Deixà que el silenci sota el emparrat de la caseta, on passaven els caps de setmana, és fes encara més profund. Estirats sobre les cadires allargadores que a ella l'ajudaven a minvar el dolor crònic dels anys de cambrera de pisos.\nNo serien moltes les ocasions que els quedaven per estar junts allà. Una gran autopista engoliria aquell bocí de terra per vomitar asfalt, pintura i senyals de trànsit damunt el que encara era seu espai de merescuda pau, herència de generacions de pagesos. Ara que la família podia estar més temps junta, arribava aquest ensurt. Els fills tenen un restaurant a prop d'un hotel que des que han començat a vendre sota la modalitat de «tot inclòs», els deixa temps lliure per anar a la caseta. També els deixa menys ingressos i més preocupacions.\nAquests dos primers paràgrafs de l'article d'avui no són meus. Ho conto, més o manco, com m'ho contaren a mi, en el bar d'un poble del pla. El que és cert és que d'un temps ençà tinc la sensació que el debat polític ha tornat a les tertúlies i converses dels ciutadans. Percep que existeix una certa perplexitat entorn de tot el que està passant. Perplexitat i escepticisme davant el debat obert entre diferents actors econòmics, de com s'han de fer o deixar de fer les coses, si uns han de seguir construint o si uns altres han de convertir els hotels en habitatges.\nÉs evident que el país viu un moment delicat i d'incertesa. De cop passen moltes coses difícils d'assimilar i d'entendre. Intuïm que les solucions, avui, ja no poden ésser simplement de maquillatge o de passa tu. Que el govern obrís una ronda de consultes, com ha fet aquesta setmana, era absolutament necessari. Però temo que se quedi curt. Són moltes les sensibilitats polítiques que hi ha en el país i que, si el govern no actués com un sord, podria escoltar el Parlament. Encara, per damunt de tot, seria important que recordessin que la democràcia no consisteix únicament a votar cada quatre anys, que la democràcia també s'exercita escoltant constantment la ciutadania.\nA mi, per causes diferents, segurament per l'edat, me passa el mateix que el company de la nostra amiga. Després d'anys de treballar a la pista de l'aeroport, el soroll dels reactors li han endurit l'orella i la vista, amb la resplendor de l'asfalt de les pistes li han minvat. Ara davall l'emparrat, tanca els ulls i les aromes estiuenques el transporten pel camí del temps cap a vivències passades plenes de records excitants. L'ull de l'olfacte. Allà, no molts de metres lluny, però molts d'anys enrere, al voltant de l'atapeïda mata d'una taperera, la seva padrina, ben de matinada, cantava «això són les paperetes que mos donaren les dretes, a l'hora d'anar a votar». Asseguraria que, aquell dia, aquella llàgrima no brotava del passat, sinó que ensumava el futur. Una llàgrima per Mallorca.


Una ovella negra, eix d'una campanya de la Jove per buscar nous castellers\nUna ovella negra, eix d’una campanya de la Jove per buscar nous castellers\n09/07/2019 - 10:47h\nLa Colla Jove de Vilafranca enceta tot un seguit d’accions amb el lema ‘Atreveix-te! Fes el Pas!’ per aconseguir una trentena de castellers nous\nLa Colla Jove de Vilafranca ha posat en marxa la campanya ‘Atreveix-te! Fes el Pas!’ amb l’objectiu de, com a mínim, incorporar a la colla uns 25 o 30 castellers per poder tirar endavant els seus objectius, que seria poder fer castells de 7 per la festa major de Vilafranca i, si pot ser, fins i tot una setmana abans per la festa major de Gelida.\nEl president de la Jove, Manel Trias, explica que el disseny de la campanya l’ha fet Tona Casas i la imatge central és una ovella negra ja que, en certa manera, és com se senten a Vilafranca. “Volem riure’ns de nosaltres mateixos i, al mateix temps, creiem que l’ovella és un animal proper i el fet de ser negra pot representar l’alternativa”.\nEn aquest sentit, Trias ha apuntat que des de la Colla Jove de Vilafranca sempre s’ha cregut que Vilafranca pot tenir tres colles castelleres sense cap problema ja que això significa “diversitat” i, de fet, creuen que a la Jove de Vilafranca molta gent pot trobar “l’oportunitat de pujar, cosa que en les altres colles segurament no podria fer. Tots fem castells i cada colla té les seves particularitats”.\nPer la campanya han preparat tot un seguit d’activitats que inclouen -entre moltes altres- des de tallers, diades itinerants, activitats per la canalla i destaquen, pel dia 22 d’agost a Vinseum, una tertúlia titulada ‘1,2,3…quantes?’. Durant la campanya tothom qui vulgui podrà comprar tot tipus de marxandatge de la colla.\nPer la seva banda, el cap de colla de la Jove, Bernat Costa, ha deixat clar que tenen intenció d’actuar per festa major perquè es veuen més que preparats i, a més, fa unes setmanes a Tortosa van complir la condició de fer tres castells de 6 en una mateixa actuació. Costa, però, voldria estrenar els castells de 7 a Gelida una setmana abans de la festa major de Vilafranca i reservar-se “alguna sorpresa” per la ‘més típica’.\n“Volem ser la Jove de Vilafranca que érem al principi, que fèiem castells de 7”, diu el cap de colla al mateix temps que ha explicat que durant el mes de juliol faran els assaigs pels barris i a l’agost els dimecres assajaran a l’Escorxador i els divendres a la plaça Constitució.


OBRINT TRAÇA: 07/01/2013 - 08/01/2013\nCursa Pedraforca - Saldes 2013 per Cervatillo (amb Jabalee, Cris i Miquel)\nCursa Pedraforca - Saldes 2013\nEl dia no podia ser més rodó...\nS'haviem posat d'acord 4 obridors per fer aquesta cursa, i no vam fallar cap.\nEs el 3er any que faig aquesta cursa, en Xavi fa anys, va fer-la també i Cris i Miquel no l'havien fet mai (ja els hi vaig advertir, que disfrutarien molt i que l'any vinent repetirien!).\nSempre he fet molt bona propaganda del Pedraforca, enaltint les seves meravelles: la Enforcadura, la Canal del Verdet, El Coll del Verdet,... La Tartera... ai! la Tartera, tan temuda... tant estimada!!.\nCom us he dit, es el 3er any que la faig aquesta cursa. El 1er any vaig patir molt, només havia pujat el Pedraforca amb ritme excursionista o amb objectiu d'escalar alguna paret, això feia que el ritme de cursa (quan córrer, quan reservar i no córrer massa per no petar abans d'hora), en aquest tipus de cursa no es pot comparar amb altres de més longitud i més desnivell. Es tracta de saber interpretar bé el perfil altímetric d'aquesta cursa per no passar-ho malament després.\nEl 2n any vaig aprendre una mica, tenint en compte el gran tap que es forma; dels gairebé 300 corredors, en el tram de sortida al poble fins els 1ers senderons era considerable, posar-se endavant a la sortida, no era mala idea. La cosa va anar bé, vaig treure-li quasi 10 min al crono, respecte el temps de l'anterior edició, peró les cames, un cop superat la Tartera, vaig pagar un preu que al arribar al bosc, m'obligava a parar diverses vegades del dolor muscular iles rampes.\nAra sí, aquest any, no anava sol, tenia bons referents com Xavi, que solem entrenar junts cada setmana unes hores, i Miquel, que ja verem lluitar junts al combat de Miramar i que també entrenem junts de vegades. També vaig plantejar-me una estratègia de ritme progressiu per no desgastar-me i fer una bona baixada. Vaig sortir molt tranquil, amb Miquel aprop i Xavi (em recordava al jo de l'any passat) de fet al meu garmin seguia les traces del track de l'any passat, i anava 300m darrera d'aquella ombra. Es a dir Xavi, va sortir per evitar el tap, amb un ritme fort, com jo l'any passat.\nNo va ser fins passat el refugi, abans d'arribar a la Bauma de les Orenetes 1900m alçada, que el vaig atrapar i Miquel es va quedar enrera a l'alçada del refugi, al·legant que ell seguiria un altre ritme.\nEm trobava bé, pujava amb seny, estalviant allà on podia, als revolts, fent grans diagonals i evitant pujar per la pendent més forta... I axí arribo al coll del Verdet, alternant- me la posició amb Xavi, avançant molta gent desgastada per la sortida frenètica i l'alt ritme imposat pel 1er 4rt de corredors fins al Mirador del Gresolet 1567m alçada. A partir del Coll del Verdet, vaig començar l'atac a la Canal del Verdet, on ja no vaig mirar més enrera i no vaig tornar a veure Xavi i Miquel.\nPujava a sac, sense mirar massa per on anava, les meves mans només buscacaven preses de roca bones. Amb el cap mirant a terra de 4 grapes, com un gat, amb una idea: arribar a dalt abans de 1h45min, marca assolida l'any passat de Saldes al Pollegó Sup. 2507m alçada. Passo molta gent pel costat, miro de no estorbar i de no tirar cap pedra als corredors d'avall. Arribo dalt i sense pensar massa inicio la baixada a l'enforcadura, arriscant molt, amb alguna caiguda sense conseqüències.\nUn cop a la Tartera, comença la temeritat, i molt concentrat en cada passa que faig començo la temuda baixada.\nEn acabar la Tartera, comença, per mi la part que més odio, la baixada pel bosc, un senderó de molta pendent i rectilini, on els altres anys, encara recordava el dolor de les cames. Em vaig deixar anar, les cames em responien!\nVaig arribar a Saldes, des del Pollegó superior en 29min, rebaixant en 4min la baixada del darrer any. I paro el crono en creuar la meta en 2h14min05seg! 52è, en mirar aquest temps foto un crit de ràbia i alegria!\nAl cap de 8 min, arriba Xavi amb 2h22min42seg en 91è lloc. Em va dir que va ser molt prudent a la baixada. Segurament si s'hagués deixat anar com ho fa als entrenos, m'hagués atrapat!\nI casi un 1min després Miquel amb 2h23min35seg, 2 posicions després, un Super bon temps! cal dir que es la 1ra vegada que fa aquesta cursa i que puja el Pedraforca!!!\nLa Cristina creua la Meta amb 3h24min33seg, un temps molt bó per ser la 1ra vegada que fa aquesta cursa i la 1a vegada que puja el Pedraforca!!!, Peró, cal tenir en compte, que tenia molesties al genoll i que tot i així va decidir apuntar-se a la festa i acabar la cursa amb molta valentia!. Per mi un gran mèrit! Molt bé Cristina\nRonda dels Cims i Resum Batalles OTs darrer més\nSi algu es pensa que amb el final de la primavera i l'entrada de l'estiu, el Obrint Traça ens hem quedat aturats...esteu ben equivocats!!!\nAnirem de recent a més antic:\nEl cap de setmana del 21 al 23 de juny, vam tenir al Enric a una de les curses més dures que es hi ha pel voltant, la Ronda dels Cims, a Andorra.\n170 kms i +13000 de desnivell ho diuen tot.\nMés de 300 valents a la sortida, i menys de la meitat a l'arribada, i entre ells el nostre Enric, que va superar totes les dificultats, peus llagats a mitja cursa, pluja el primer dia, etc....\nAquí tenim l'Enric Post cursa:\nUs deixem un link on explica com va anar la prova entre els capdavanters:\nCursa dels Cingles (22 de juny):\nRafel, AlbertB i Pere\nCursa Port Aventura (16 de juny):\nAngel, Oscar, Merce, Roger i Pere\nVolta a la Cerdanya (8 juny):\nMarc 8è, Edu Finisher, Bego Finisher\nPujada a Miramar (9 juny): Cervatillo i Miquel M. en dura batalla fins al final, on van quedar un a pocs segons dels altres. Top 25\nBtt Espluga: Mar Finisher.\nRiudecanyenc va acabar amb un molt meritori 24e lloc i això que ser Finisher ja es tot un exit!\nRamunet es va tenir que retirar quan ja portava molta batalla. Segur que això li dona forces per properes batalles.\nCursa Pedraforca - Saldes 2013 per Cervatillo (amb...


Biografies anònimes: Bamba Lamine Mane\nÀfrica també és alegria, colors i solidaritat\nVaig néixer el 1973 a Ziguinchor, capital de Casamance -una regió del sud del Senegal. Sóc de l’ètnia mandinga. Vaig conèixer la Sílvia, una catalana d’Artés que va venir de vacances al meu país, i ens vam casar. Des de fa set anys que visc aquí, tot i que passo dos o tres mesos a l’any al Senegal.\nLa música em fa viure. A través de la música africana explico la nostra cultura, la nostra alegria, els colors de l’Àfrica i intento fer de missatger de la solidaritat. M’adono, sobretot quan faig tallers a les escoles, que Àfrica és sinònim de tragèdia, de fam, de guerra...que només es coneix l’Àfrica que surt per la televisió, l’Àfrica negativa. Amb la música puc canviar aquesta visió i explicar i fer entendre situacions que no són prou clares.\nTinc fills a Senegal i vull que vinguin a Catalunya, però quan siguin més grans, quan s’hagin educat en els valors de l’Àfrica: el respecte a les tradicions i a la gent gran, quan hagin après a afrontar l’adversitat i a ser solidaris. Aquí falta temps per aquestes coses, tot va molt de pressa. Sóc d’una família gran, tinc dotze germans, nosaltres ens sentim segurs tenint una família gran. M’agradaria tenir més fills. Les famílies d’aquí són petites, ho trobo trist. I quan veig un pis amb una persona sola i tantes habitacions buides, penso en la gent que no té lloc per viure.\nEn acabar els estudis, em vaig incorporar al grup Doman Doman, que en mandinga vol dir “mica en mica”. Allà vaig aprendre a ballar, a cantar i a tocar els instruments del meu país. Ja no he deixat de formar part de grups musicals i de crear-ne.\nEl grup Djilandiang el vaig impulsar a finals del 2004 amb la il·lusió de poder mostrar al món la cultura de Casamance. El vam ampliar el 2006 amb una part de la família dels griots de Dakar, els Mbaye. Els griots són els encarregats de transmetre la cultura oralment. Actualment treballem amb música tradicional wolof, diola i mandinga, que són les ètnies a que pertanyem els vuit membres del grup. Som sis homes i dues dones. Vivim de la música. Quan tenim feina bé, però quan afluixa compartim el que tenim. Ja hi estem acostumats, així es viu a l’Àfrica.\nL’any passat vam ser seleccionats per al projecte Diversons de la Fundació La Caixa i això ens va permetre fer concerts per tot Espanya. També hem anat a l’estranger. La Sílvia, la meva dona, ens ha ajudat molt a organitzar-nos i a buscar feina. Ella treballa en teràpies de salut per a artistes i també impulsa l’ONG Acció Internacional. Les necessitats sanitàries i educatives que té el Senegal ens van impulsar a crear-la. Un percentatge del que cobrem en els nostres concerts i activitats va destinat a aquest projecte.\n“Explica-m’ho i ho oblidaré, ensenya-m’ho i ho recordaré, fes-me participar i ho entendré”; aquest és el meu lema i el del Projecte Àfrica, que consisteix en activitats i recursos per treballar la tolerància i el respecte a la diversitat. La música és un llenguatge universal i faig tot el que sé perquè serveixi de pont d’unió de cultures.\nEn general, la població catalana és molt solidària quan s'adona que hi ha necessitats. Per exemple valoro molt el projecte que un grup de joves d’Artés han portat a terme a l’illa de Kailo, on no tenien aigua potable, ja que estava totalment salinitzada. Els vam proposar la construcció d’uns dipòsits d’aigua. Ha estat tot un èxit i una feina molt ben feta.\nPorto gent al Senegal en grups o individualment perquè coneguin la nostra cultura, la música, el color, el ritme, les danses, la vida quotidiana.... Ens allotgem en el campament Kansala ta toto ( el punt de trobada, en català) de Kafountine. Poden participar en activitats solidàries i poden aprendre a ballar i a tocar els nostres instruments. Aquesta activitat dóna feina a la meva gent i mostra l’Àfrica real, amb tots els seus matisos.\nPublicat a El Pou de la Gallina. Maig 2009\nens coneixem i ens veiem tot sovint!\n29 d’abril de 2009 a les 9:41


IB3 | Extingit l’incendi a la Muntanya Mala després de cremar 0,5 hectàrees\nPortada > societat > Extingit l’incendi a la Muntanya Mala després de cremar 0,5 hectàrees\nExtingit l’incendi a la Muntanya Mala després de cremar 0,5 hectàrees\nLa ràpida intervenció de les brigades helitransportades de l'Ibanat han aconseguit estabilitzar el foc\nL’IBANAT ha donat per extingit a les 20,45 hores d’aquest dimecres l’incendi forestal que s’ha declarat a les 11,20 d’aquest dematí a la zona de la Muntanya Mala, entre les platges d’Algaiarens i el Pla de Mar, al nord de Ciutadella. El foc ha quedat controlat una hores abans, a les quatre del capvespre. Els mitjans aeris han estat decisius per aconseguir-ho.\nL’incendi ha cremat devers mitja hectàrea de matoll i vegetació baixa. La ràpida intervenció de les brigades helitransportades de l’IBANAT han aconseguit estabilitzar la situació en 1 hora i 50 minuts, cap a les 13,10 hores. La localització de la columna de fum en una zona molt abrupta i escarpada feia impossible l’accés per terra dels bombers i dels agents de l’IBANAT. L’opció més clara davant la impossibilitat de fer una estesa de mànega era atacar l’incendi amb mitjans aeris. La participació dels avions Dromadair i Canadair i dels dos helicòpters de l’IBANAT ha estat, per això, concloent. La causa més probable del foc, un llamp, igual que ha passat amb els quatre incendis declarats aquests dies a Mallorca.\nEls Bombers, amb cinc dotacions, han hagut de fer feina de valent per recarregar els dipòsits d’aigua i facilitar així la feina dels mitjans aeris. El punt de control s’ha situat a la finca de Son Felip. El flanc dret ha estat el primer en ésser controlat. Després, la feina s’ha traslladat al flanc esquerre del foc. Com a mesura de precaució, pel suau vent de tramuntana que bufa, s’hi ha enviat la Policia Local de Ciutadella, que ha tancat l’accés a La Vall. Tot i així, la platja no ha hagut de ser desallotjada.


Carme Ruscalleda i Ada Parellada, horroritzades amb l'ús de mampares protectores pel coronavirus - Catalunya Ràdio\nEl sector lamenta la falta d'un pla d'actuació clar per poder obrir restaurants i bars amb garanties\nPau Bartrolí Claramunt 09/05/2020 - 02.42\nBars i restaurants es preparen per la seva particular entrada a la nova normalitat. Des del 4 de maig poden oferir menjar per emportar i, a partir del dia 11, podran obrir les terrasses a les regions de l'Alt Pirineu-Aran, el Camp de Tarragona i Terres de l'Ebre on entra en vigor la fase 1 del pla de desconfinament.\nEl que no podran fer encara és aixecar la persiana dels espais interiors. El govern espanyol no ho preveu fins que s'activi la fase 2 del pla i el gremi ho viu amb por i, sobretot, amb molta incertesa.\nEls restauradors lamenten que no s'hagi aprovat un protocol únic per garantir la higiene i la seguretat de clients i treballadors, per això alguns ja estan ideant protocols interns per quan arribi el moment d'obrir.\nNandu Jubany, Restaurant Can Jubany\n"Des del govern no hi ha cap mena de línia clara. Si no creem entre tots una seguretat perquè pugueu venir amb tranquil·litat, malament. Tot està ple de buits i no ens expliquen res."\nAlguns establiments s'han plantejat durant les darreres setmanes la possibilitat d'utilitzar mampares per separar comensals. Comerços i despatxos han trobat en aquests elements la resposta als problemes d'higiene, tot i que la immensa majoria dels restauradors no volen ni sentir-ne a parlar.\nÒscar Manresa, Restaurant Casa Leopoldo\n"Un restaurant és compartir, és veure gent, és l'ambient. I tot això amb mampares no funciona. Si hem de posar mampares, potser no obrirem."\nCarme Ruscalleda, primera xef catalana amb tres estrelles Michelin\n"Seria raríssim. A banda, caldria una persona que contínuament estigués netejant les mampares. És un sou més."\nAda Parellada, Restaurant Semproniana\n"Precisament al restaurant tenim una missió social. És un espai preparat per a les relacions socials. No vull ni plantejar-m'ho, ho trobo horrorós."\nA aquests arguments, cal sumar-hi el cost de la mampara, que pot anar entre els 40 i els 150 euros en funció de la mida i la qualitat que es demani, i la disponibilitat de trobar-ne. Per això, molts propietaris prefereixen no precipitar-se i esperar que les autoritats sanitàries es posicionin sobre aquesta qüestió.\nCuriosament a Amsterdam un restaurant ha tirat d'enginy i ha col·locat cinc taules a la terrassa aïllades a través d'hivernacles. La idea ha funcionat i l'establiment ja té més d'un mes de reserves.\nUn altre sector que podria plantejar-se l'ús de mampares és el de l'aviació. La firma italiana Aviointeriors, especialitzada en disseny, ha fet dues propostes per mantenir la capacitat dels aparells incorporant unes mampares als seients que aïllen els passatgers.\nMampara Glassafe per aïllar els seients (Aviointeriors) (Aviointeriors)\nLes mampares han arribat fins i tot al món de l'educació. A Taiwan, les classes no s'han suspès, però sí s'han fet canvis. Es recomana als nens dur mascareta i les classes s'han adaptat a la nova situació amb separadors a les taules i als menjadors.\nCom podran obrir els restaurants?: Mampares, 50% d'aforament, "take away", 2 torns per cada àpat...


Felitsia Apartments & Studios Perama Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAgios Ioannis, Pelion, Perama, Perama, Grècia - Veure al mapa\nApartament 2 Habitacions amb Vista sobre el Mar (4-5 Adults) (Two-Bedroom Apartment with Sea View (4-5 Adults))\nMés informació sobre Felitsia Apartments & Studios\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Perama, no busqui més enllà de Felitsia Apartments & Studios. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Felitsia Apartments & Studios, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de recepció 24 hores, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia, caixa forta.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Felitsia Apartments & Studios la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Perama.


Una voluntària de la Creu Roja entrega mascaretes al metro | Europa Press\nPimec reclama a la consellera Àngels Chacón "més concreció" en les mesures econòmiques per a pimes i autònoms, sobretot per als sectors més afectats\nper Marta Escobar Martí Barcelona. 22 d’abril de 2020 14:39\nAngoixa i preocupació. L'empresariat viu amb aquest sentiment cronificat des de l'inici de l'estat d'alarma perquè, com han repetit una i altra vegada, ni arriba el finançament, ni la moratòria de pagament d'impostos per a pimes i autònoms fins al 20 de maig és suficient, ni tampoc compten amb les mesures de seguretat necessàries. Després de reunir-se amb la ministra de Treball fa menys de dues setmanes, i sotmetre-la a una ronda de preguntes de tots els sectors perjudicats per la crisi del coronavirus, diferents representants de Pimec s'han trobat telemàticament aquest matí amb la consellera d'Empresa i Coneixement, Àngels Chacón, per posar una mica de llum a la foscor i incertesa en què viuen immersos a causa del confinament. "No volem acomiadar, volem protegir", ha avisat el president de la patronal, Josep González.\nLa consellera ja deia durant la comissió d'Empresa per explicar les mesures que està prenent el Departament que "si no cuidem el nostre teixit productiu, tindrem més despesa social" i, precisament per això, i després que González li recordés la seva pròpia frase, s'ha lamentat que "costa molt que arribi el finançament", al mateix temps que ha subratllat que "donar liquiditat a les empreses és una de les qüestions més necessàries". Mesures necessàries i essencials que, de moment, només s'han traduït en "demores i anomalies", cosa que se suma al "demolidor" informe del Banc d'Espanya que, posant-se en el "pitjor dels escenaris", preveu una caiguda del PIB espanyol de fins al 13% durant el 2020 si l'estat d'alarma s'allarga 12 setmanes i l'economia no es normalitza fins a finals d'any. "No s'hauria d'haver publicitat perquè no és adient per l'entorn que viuen els empresaris", ha advertit el president de Pimec.\nSi a la falta de mesures econòmiques -i a les que estan aplicades, però són innecessàries-, s'hi suma la manca de liquiditat i de mesures de seguretat per als treballadors, el teixit productiu de Catalunya es pot veure molt perjudicat. "No hi ha mascaretes, no hi ha tests... Aquest és un tema de màxima preocupació de les empreses". Perquè, si ni tan sols compten amb mitjans per garantir la protecció dels seus empleats, com reprendran els seus negocis durant el desconfinament?\nLes tres fases de la crisi\nChacón, que ha entonat el mea culpa després d'admetre que els missatges contradictoris de les diferents administracions "han perjudicat directament la ciutadania i les petites i mitjanes empreses", ha recordat que "fa dos mesos no podíem ni imaginar un escenari així", cosa que els ha fet treballar sense previsions i sense totes les competències que voldrien tenir després que el Govern espanyol limités les competències dels diferents territoris en aquest sentit.\nChacón: "Els missatges contradictoris de les diferents administracions han perjudicat directament la ciutadania i les petites i mitjanes empreses"\nI per això ha volgut justificar, com a mínim, les actuacions del seu Departament. La crisi de la covid-19 ja ha passat per la seva primera de tres de les fases: l'aturada global i simultània per sorpresa "que ha estat terrible arreu". Davant d'aquest panorama, el primer pas que van fer les administracions va ser "prioritzar la vida i la seguretat de les persones", cosa que, una vegada passat el cop més dur de la crisi, ja era compatible amb l'aplicació de "mesures que sostinguin l’activitat empresarial". Però aquestes continuen "venint amb comptagotes i sent insuficients".\nPer tant, la primera etapa anava de gestionar una crisi sanitària mai vista, mentre, relata la consellera, "analitzàvem la crisi econòmica que deriva en una crisi social que ja es veu ara". Però tornem al mateix. D'una banda, "la musculatura financera de la Generalitat és la que és" i això no permet tenir una capacitat suficientment àgil de reacció; i, de l'altra, "no tenim els mitjans". Això afecta la segona etapa, la gestió de la crisi d’economia per a moltes empreses i autònoms, on la incertesa, la sensació de por i la inseguretat no ajuden a fer previsions a llarg termini.\nMesures al detall...\nEn aquest sentit, Chacón ha volgut deixar ben clar que "hi posarem tots els recursos que calgui per tornar a una certa reactivació de l’activitat, però hi ha elements que no controlem com el virus, la sensació de por i la inseguretat que tenen les persones". Justament per això, "calen un seguit de protocols i mesures", que s'estan elaborant en dues direccions: els mínims que sí o sí han de garantir els negocis i empreses, i mesures al detall per a cada sector.\nChacón: "O moltes empreses es transformen o no sobreviuran"\nTot plegat, porta -inevitablement- al replantejament de l'entorn internacional de cara al futur. Buscar noves oportunitats es converteix en assignatura obligatòria en la col·laboració público-privada perquè, assenyala la consellera, "hi haurà coses que canviaran per sempre, com els nostres models de consum, la demanda o el tràfic de mercaderies".\nI aquest tercer punt pren especial importància a Catalunya donada la seva economia internacionalitzada, que representa entorn el 26% de les exportacions de tot l'Estat espanyol i, per tant, "ens afecta més que a altres llocs que no depenien tant de l’exterior".\n...i ajudes generoses\nI, mentrestant, cal continuar pensant en el comerç, en el turisme i en la restauració, en definitiva, en els sectors més tocats per la crisi, mentre es gestiona la resta. El president de Pimec Comerç, Àlex Goñi, ha lamentat en aquest sentit que l'increment de 7,5 a 9 milions d'euros dels diners que el Departament d'Empresa destina al comerç "no és proporcional" als danys que estan patint" perquè tornem a estar a les portes d'un final de mes complicat i s'han de pagar els rebuts. El turisme, també preocupat, només pot agafar-se a una nova manera de plantejar-lo -si es pot-, que podria basar-se en "estimular la demanda" a través de "petits bonus" perquè, apunta la consellera, "hi haurà gent que voldrà anar de vacances però no s’ho podran permetre".\nGonzález: "Els empresaris volem mantenir la seguretat de les empreses, però ens falten els elements per garantir-la"\nI la indústria, sector al qual, "més que mai, caldrà ajudar i potenciar" perquè "o moltes empreses es transformen o no sobreviuran". I és que, com diu Chacón, "ara ja és hora del teixit productiu i els ajuts han de ser generosos". Caldrà esperar a veure com ho continua encarant el Govern espanyol i què hi pot fer la Generalitat dins de les seves possibilitats, per accelerar-ho.\n"No volem acomiadar, volem protegir", sentencia González per insistir en què "els empresaris volem mantenir la seguretat de les empreses, però ens falten els elements per garantir-la", així com que "esperem que la liquiditat necessària que ens han de donar els bancs arribi quan abans millor i que entenguin que no s’ha de fer negoci amb aquesta crisi perquè, això, ja ratlla l’anàlisi ètic de les coses".


Noticies - Quatre maquetes tallades en fusta per Heliodoro Martín entren a formar part del fons del Museu de Manresa per la donació de la vídua de l’artista\nQuatre maquetes tallades en fusta per Heliodoro Martín entren a formar part del fons del Museu de Manresa per la donació de la vídua de l’artista\nLes maquetes corresponen als edificis de l’Ajuntament de Manresa, La Seu i la Cova i la catedral de Burgos, d’on era originari l’artista.\nEl passat dimecres 26 de febrer es va signar el contracte de donació entre l’alcalde de Manresa, Valentí Junyent, i Maria Juana Delgado Garcia, vídua d’Heliodoro Martín Martínez, pel qual la propietària de les obres en fa lliurament a l’Ajuntament de Manresa i en benefici de la ciutat i per a la preservació i difusió d’aquestes peces. L’acte de signatura va comptar amb l’assistència de la regidora de Cultura, Anna Crespo; i d'una familiar de l’artista.\nEs tracta de quatre maquetes tallades en fusta per Heliodoro Martín Martínez que representen els monuments manresans de la Seu, la Cova i la Casa Consistorial i la catedral de Burgos.\nHeliodoro Martín Martínez va néixer a Agés, Burgos, el 1925 i el 2017 va morir a Manresa, on vivia des de 1947. Consta a la base de dades d’artistes del Bages del Museu de Manresa com a autor de diversos treballs de fusta tallada i se’n troba referència a l’obra de Joan VILARÓ I LLACH, "Art a Manresa (segles XIX i XX)", publicat l’abril de 1983. La vídua fa la donació de les obres per satisfer la voluntat de l’artista.\nLes quatre maquetes objecte de donació són peces d’interès per a l’acreixement del patrimoni de la ciutat. I és voluntat de l’Ajuntament de Manresa d’afavorir la preservació i la difusió del patrimoni artístic relatiu a la ciutat sempre en estreta col·laboració amb el Museu de Manresa i amb la resta d’institucions que preserven el patrimoni cultural de la ciutat. Per això, les maquetes seran dipositades al Museu de Manresa i per donar el màxim de visibilitat a les obres, les de la Cova i la Seu seran cedides per a que siguin exposades en aquests conjunts monumentals.\nDonacions com aquesta contribueixen a enriquir el patrimoni cultural i artístic de la ciutat.


Aprovats els pressuposots pel 2014\nEl Papiol, divendres 13 de desembre de 2013. Font: www.elpapiol.cat\nEl Ple de l'Ajuntament del Papiol ha aprovat de forma inicial els Pressupostos pel proper any 2014. El pressupost ha comptat amb els vots a favor dels regidors i regidores de Junts pel Papiol, Convergència i Unió i Esquerra Republicana de Catalunya. El Partit Socialista de Catalunya s'ha abstingut.\nEl pressupost aprovat, en sessió celebrada aquest 5 de desembre, és de 5.107.740,00 € i s'ha treballant conjuntament en diferents trobades que han reunit els regidors de Junts pel Papiol, al govern, amb la resta de partits del ple, CiU, PSC i ERC.\nL'alcalde, Albert Vilà, ha explicat que "es tracta d'un pressupost continuista amb el de l'any passat, segueix emmarcat en un crisi econòmica sense precedents i es desplega amb rigor i en la recerca de la millor eficiència possible. No volem que ningú del poble quedi enrere i tot l'àmbit de serveis socials segueix reforçat –ha prosseguit l'alcalde-. Així mateix, tenim un pressupost que també ens permetrà endegar l'arrenjament del carrer Migdia, d'un tram de carrer al Pi del Balç i d'una part del clavagueram a les cases del Puigmadrona.\nCom és el pressupost per al 2014?\nEl pressupost municipal és la previsió de despeses i ingressos de cada any que realitza l'Ajuntament. Aquest pressupost, que especifica totes les partides d'ingressos i a què es dedicaran les despeses, es posa a votació al Ple municipal, ja que només pot fer-se efectiu amb el suport de la majoria del consistori.\nLa suma total de 5.107.740,00 euros són els recursos dels quals disposa l'Ajuntament per prestar els diferents serveis municipals del Papiol durant l'any 2014. El gruix d'aquesta xifra està previst que es recapti sumant diferents partides, entre les quals destaquen:\n1) Els impostos directes (sobre el capital o activitats econòmiques), com l'impost sobre béns immobles, l'impost sobre vehicles de tracció mecànica, o l'impost sobre activitats empresarials (3.152.611 euros).\n2) Altres impostos indirectes, com els impostos sobre construccions i obres (52.000 euros).\n3) Les diferents taxes per prestació de serveis com la dels guals, la de brossa, les multes i sancions, les diferents llicències urbanístiques... (640.000 euros).\n4) Les transferències que ens fan les administracions supramunicipals com l'Estat o la Generalitat, entre d'altres (1.121.700 euros).\n5) Les transferències per a inversions, la previsió inicial (136.429 euros).\nLa despesa de l'Ajuntament s'expressa en diferents capítols:\n1) Despeses de personal, com bé indica el nom dedicada a pagar els treballadors de l'Ajuntament. Sou i salaris del personal de plantilla, laboral i eventual i dels òrgans de govern. També la Seguretat Social i la formació (1.746.725 euros).\n2) Despeses de béns corrents i serveis, són les despeses que s'assignen al funcionament de tots els serveis que ofereix el mateix ajuntament al poble, en tots els seus equipaments. Des de la llum, el gas, la neteja, els telèfons...( 1.866.881 euros).\n3) Despeses financeres, interessos que es paguen per crèdits sol•licitats... (22.110 euros).\n4) Transferències corrents, on es detallen les transferències a entitats o associacions i altres serves municipals com el CEM, el bus de l'Estació, el Centre de Dia... (1.004.220 euros).\n5) Inversions reals, els diners que s'inverteixen en obres públiques (228.000 euros).\n6) Passius financers, l'amortització pels préstecs bancaris (239.804 euros).


"La bona vida" dels homes primitius, amb 2princesesbarbudes a l’Ateneu de la mà de Xarxa\n“La bona vida” dels homes primitius, amb 2princesesbarbudes a l’Ateneu de la mà de Xarxa\nLa música de 2princesesbarbudes arriba al Teatre Municipal l’Ateneu amb La bona vida perquè petits i grans puguin celebrar Santa Cecília. Un concert organitzat per La Xarxa amb cançons pop plenes d’humor tocades amb instruments petits i de joguina. Serà diumenge dia 24 de novembre, a les 6 de la tarda. Les entrades són a 6 € i a 5 € per als socis de Xarxa. Es poden comprar en línia a www.teatremunicipalateneu.cat sense recàrrec i el diumenge des d’una hora abans de l’inici de l’espectacle a la taquilla del passatge d’en Vives.\nEl grup liderat per Helena Cases i Marc Marcé ens presenta el seu quart disc: La bona vida. Després d’explicar-nos els secrets de la nit (Enciclopèdia baixeta de la nit, 2013) i de volar com orenetes (Sempre de vacances, 2015), les 2princesesbarbudes viatgen a la prehistòria per fer una reflexió en família sobre la vida moderna i l’evolució humana.\nHelena Cases amb Pomada va capgirar el folk dels Països Catalans (Millor disc de folk del 2001, Millor Artista i Cançó Folk del 2002). Va ser protagonista del nou pop en català amb Conxita (Millor disc de pop-rock el 2007). Va fer un homenatge als artistes del ieié català amb Angelina I Els Moderns i va contribuir a recuperar la glosa en català. Amb La bona vida consolida, junt amb Marc Marcé, una de les propostes més interessants i originals per a públic familiar. Els acompanyen els músics Marc Poch i Toni Vilaprinyó.\nSom 8.000 anys abans de Crist. Queden molt lluny els temps en els quals l’home era caçador-recol·lector i uns nous costums comencen a estendre’s per tot el món. Tot? No, tot no! Hi ha una petita comunitat que es resisteix al progrés del neolític i defensa la bona vida del paleolític.\nPrimer ho fa amb una cançó amb ritme jamaicà (La bona vida) on els instruments de joguina –un acordió petit i un pianet– tenen el protagonisme al costat d’una lletra que resumeix de manera poètica i divertida la vida del paleolític. La paleodieta és defensada a Tot és fresc. Amb ritmes a mig camí entre el ieié i el txa-txa-txa canten a l’alimentació, el que menjaven i com ho aconseguien.\nLa vida nòmada i en comunitat és reivindicada a Estil de vida. Fan broma del problema de l’habitatge amb una estètica cowboy. Les virtuts del foc són explicades a Il·luminats de forma divertida i a l’estil ‘New Orleans’. Els del paleolític també dibuixaven i potser feien Belles arts al ritme boogaloo. Sílex és un anunci en format de balada del ‘far-west’ que lloa les virtuts d’aquesta pedra.\nLa roba és una cançó amb ritme pop, ieié i surf que parla de la seva invenció amb una lletra divertida. La primera cançó reivindicativa de les barbudes és Orgull cromanyó. Una cançó que recorda Abba. La seva lletra fa una reflexió sobre l’evolució que es va fer al neolític amb la mirada dels homes i dones del paleolític, comparant-ho amb la societat capitalista actual.\nEn aquesta història no hi podien mancar els Parents famosos. Descriuen de forma divertida els avantpassats més populars de l’homo sapiens amb melodies d’aire gipsy. Mentida és la cançó més ‘barbudes’ del disc. A ritme de swing, la pandereta i el pianet agafen el protagonisme, La lletra desmenteix els falsos mites sobre el paleolític amb una melodia enganxosa.\nPrevious articleLa campanya Figues i Ous torna a promoure la salut sexual i afectiva\nNext articleTorna el Festival El Més Petit de Tots, aquest cap de setmana al Teatre de l’Aurora