Jaume Pahissa i Jo va néixer a Barcelona, el 7 d'octubre de 1880, va ser compositor, director d’orquestra i musicòleg.\nEra fill del dibuixant, il·lustrador i paisatgista Jaume Pahissa i Laporta. Després d'haver fet estudis d'arquitectura -encaminat per Antoni Gaudí- i de ciències exactes a la Universitat de Barcelona, estudià piano amb Francesc Laporta i composició amb Enric Morera. El 1898 amb només 18 anys va compondre l'obra simfònica “Estudi simfònic”i el 1900 estrenà la obertura de l'obra simfònica “El combat”.Mogut per l'ambient modernista, molt aviat es va interessar per les obres líriques, l'opera i la música simfònica en general. Compongué il·lustracions musicals el 1901 per a “Èdip rei” de Sòfocles amb el Teatre Íntim d’Adrià Gual, per “Prometeu encadenat” el 1903 i estrenà l'obra simfònica “En les costes mediterrànies” i l'obra pianística “Sonata fantasia” el 1904. Va compondre la música de cambra per orquestra de corda “Trio en sol” el 1905 i el 1906 la “Sonata” per a violí i piano, “Fugues” per a instruments de corda, “Peces líriques” per a piano, el poema simfónic “De sota terra els aires”, i les il·lustracions musicals per la comèdia lírica “La presó de Lleida”, una música de cambra per a piano i cançons, basada en la cançó popular homònima -amb text d'Adrià Gual- estrenada en el Teatre Principal de Barcelona en els Espectacles i Audicions Graner i de la que es van fer cent cinquanta representacions. Una versió d'aquesta obra escènica en forma d'òpera fou estrenada més tard al Liceu de Barcelona amb el nom de “La princesa Margarida” el1928, obra d'una forta influència wagneriana i més simfònica que no pas teatral.\nRetrat de joventut de Jaume Pahissa.\nA finals de 1907 s'inicià el primer període del Teatre Íntim d'Adrià Gual, amb representacions d'obres franceses, angleses, italianes i alemanyes adaptades per Salvador Vilaregut i protagonitzades per Margarida Xirgu. En el tercer període s'estrenaren al Teatre Romea "La victòria dels filisteus" de Henry Arthur Jones el 31 de gener de 1908 amb la Xirgu en el paper d'Alma Suleny i, el 28 de febrer del mateix any "La campana submergida" de Gerhart Hauptmann il·lustrada musicalment per Jaume Pahissa. Les seves germanes, Maria Eulàlia i Anna Maria Pahissa i Jo, foren actrius teatrals i actuaren també en el Teatre Íntim d'Adrià Gual. Anna Maria destacà com bona actriu en “Terra baixa” de Guimerà.\nEl 1908 Jaume Pahissa compongué el poema simfònic “El camí”, estrenat per l'Associació Musical de Barcelona el 1909 sota la direcció del propi compositor i el mateix any també estrenà el poema simfònic “De les profunditats a les altures”. El 1910 va compondre l'obra lírica “Canigó”, adaptació de l'obra de mossèn Cinto Verdaguer “Muntanyes del Canigó” i “Muntanyes regalades” feta per Josep Carner i prevista le seva estrena pel 3 de maig del 1910 a la plaça de braus de Figueres. La iniciativa partí d'un grup de figuerencs i la representació va ser preparada a consciència, amb la participació de l'Orquestra del Gran Teatre del Liceu i el seu cos de ball, i per als decorats, s'anà a Sant Martí del Canigó, per tal de copiar fidelment el seu monestir i el seu paisatge. El periodista Josep Maria Bernils explicà el següent: «En la noche anterior al estreno, se levantó un temporal de tramontana destrozando el decorado y causando grandes desperfectos, que impidieron la representación señalada. Fue un desastre económico para los organizadores. Ante esta situación, Barcelona quiso hacerse con el honor de representar en la Ciudad Condal este poema, pero los figuerenses reaccionaron con gran espíritu y volvieron a organizarlo todo para el 12 de junio. Fueron unos días de tiempo inseguro, con cielo plomizo, pero se mantuvo sin llover y pudo llevarse a cabo la representación con un clamoroso éxito».\nMargarida Xirgu protagonitzant “La campana submergida”.\nFoto Institut Amatller d'Art Hispànic, Arxiu Mas.\nJaume Pahissa marxà a Brussel·les fins el 1911, on amplià els seus estudis musicals. El 1913 va estrenar, al Gran Teatre del Liceu, la seva primera òpera “Gala Placídia”, amb llibret basat en la tragèdia d'Àngel Guimerà. El 1916 va ser l'autor de la música de cambra “Escenes catalanes” i el 1917 va compondre l'obertura simfònica “El rabadà” i les músiques de cambra “Petites fugues a tres veus” i “Peces espirituals”. El 1919 va estrenar l'òpera “La morisca” amb llibret d'Eduardo Marquina.\nEl 1921 va estrenar les obres simfòniques “Simfonies” i una “Sinfonietta” per l'orquestra Pau Casals. El mateix any estrenà l'obra orquestral “Nit de somnis” en la que emprà per primera vegada el llenguatge que ell denominà intertonal. El 1923 va estrenar al Gran Teatre del Liceu l'òpera “Marianela” amb el llibret basat en una adaptació de l'obra de Benito Pérez Galdós, que es va tornar a representar el 1946 al Teatro Colón de Buenos Aires. Va estrenar les obres orquestrals “Monodia” el 1925 i “Suite intertonal” el 1926 que el van col·locar en l'avantguarda espanyola dels anys 20. Aquestes dues obres es van estrenar en el Palau de la Música Catalana. Estan regides junt amb “Nit de somnis” pel sistema intertonal de la dissonància pura i es caracteritzen per una harmonia arriscada, plena d'efectes homofònics i cromàtics. Pahissa estava motivat pels avanços que arribaven d'Europa, va canviar la seva concepció harmònica i es va desviar cap a camins d'innovació i experimentació completament nous, iniciant la teoria sobre l'intertonalisme, que finalment no va acabar de desenvolupar. Les seves obres van evolucionar des del modernisme fins a tendències molt innovadores, desenvolupant una teoria de llenguatge musical pròpia abans que Schoenberg. La complexa i oculta coincidència entre la música de Pahissa i les noves tipologies de l'arquitectura moderna, es un fet que el caracteritza. Pahissa exercí la crítica musical a "La Publicitat" i a "Las Noticias" a partir de 1926. Com a crític i teòric musical, col·laborà en revistes, com ara "Catalunya Nova", "Revista de Catalunya", "Pèl & Ploma", "Vell i Nou", "Revista Catalana" i "Mirador", entre altres. Participà també a les tertúlies dels Quatre Gats.\nLa seva extensa producció conté obres simfòniques, òperes, música teatral, sardanes, música coral, música de cambra i peces per a piano. El 1928 va estrenar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona, amb una clara influència wagneriana, “La princesa Margarida” versió operística de la obra lírica “La presó de Lleida” amb llibret d'Adrià Gual. Moltes de les seves composicions es van inspirar en el repertori popular català.\nRetrat de Jaume Pahissa del 1930 amb notes de “La princesa Margarida”.\nVa ser professor de cultura i estètica musical al Conservatori del Liceu des del 1933. Del 1908 al 1935 escriví cançons, com “El vent de la tardor”, “Per un petó”, “Cançó de lladre”, “El bastó”, “Cançó de fada” i “La promesa”, entre altres. El 1935 va ocupar la plaça vacant de professor de composició a l'Escola Municipal de Música de Barcelona, substituint a Enric Morera.\nEl 13 de desembre de 1935 a l'endemà de l'estrena de "Doña Rosita la soltera o el lenguaje de las flores" de Federico García Lorca protagonitzada per la Xirgu, Margarida va oferir un banquet als crítics catalans i castellans en el Restaurant Miramar a Montjuïc. El dissabte 14 de desembre Margarida, Federico i un grup d'admiradors del músic català, van visitar el sepulcre d'Isaac Albéniz, al Cementiri Nou de Montjuïc, amb motiu de la col·locació d'un monument. En el pla frontal, sota el rostre femení del monument, van quedar gravats els noms de: Margarida Xirgu, Teresa Cabarrús de Marshall, Federico García Lorca, Cipriano de Rivas Cherif, Jaume Pahissa, Frank Marshall, Rafael Moragas, Luis Góngora, Josep Arnall, Miquel Ortín, Francisco de A. Planas Doria, Circul Artístic, Antonio Torroella i Roberto Vasconcel. Rivas Cherif va llegir la "Oda a Albéniz" de Juan Ramón Jiménez, i García Lorca el sonet escrit per ell mateix "Epitafio a Isaac Albéniz". El 19 de desembre de 1935 García Lorca va donar una conferència musical a l'auditori del Casal del Metge, a la via Laietana de Barcelona. La conferència va ser titulada pel seu autor "Como canta una ciudad (Granada) de noviembre a noviembre" i per a acabar la conferència-concert Lorca va oferir la primícia dels poemes "Casidas" i "Gacelas", de la seva obra inèdita "Diván del Tamarit". A l'acabar l'acte, Lorca i un grup d'amics van anar al camerino de Margarida Xirgu al Principal Palace. L'actriu sentia no haver pogut assistir al recital i Federico li va dir: <<Apura, Margarita. Al terminar tú la función de esta noche, palabra que yo té recito íntegra la conferencia que acabo de dar, y contigo invito a toda la compañía, así como a cuantos quieran volverme a oír>>. Entre els que assistien a aquest diàleg estava Xavier Regàs. El seu pare era el propietari del Restaurant de l'Estació de França, on havia una gran sala graciosament dividida per vidrieres de colors de relleu, pintades pels millors artistes catalans del moment -Calsina, Humbert, Togores, Mompou, Serrano,...- i uns paravents decorats per Grau Sala, que havia fet la portada del programa de mà de "Doña Rosita la soltera". Xavier Regàs va oferir a Federico aquella espaiosa sala, on havia un piano, perquè repetís la seva conferència-musical. Al caient de la mitjanit van acudir a la cita, les manoles, les solterones, les ayoles, i altres hosts histriòniques. Al grup inicial s'havien sumat amics, coneguts i admiradors, una mica més de mig centenar de persones entre les quals es trobaven: Juan Tejedor, Carles Sindreu, Ignasi Agustí, Joan Alavedra, Grau Sala, Mario Verdaguer, Rafael Moragas, Josep Maria de Sagarra, Alexandre Vilalta, Joaquim Ventallò, Luis Góngora, Carles Soldevila, Carlos Mir Amorós, Joan Puig i Ferrater, Jaume Pahissa, Just Cabot, José María Delgado, Luis Elías, Mauricio Torras-Balari, Màrius Gifreda, Joan Tomàs, Llevarán i Reynals, Tomás Garcés, José María Planas, Joaquín Montaner,... Els Regàs van oferir un pica pica als assistents. Després de l'àgape, que va discórrer en una atmosfera jovial, Federico, al piano va transportar a l'improvisat auditori a aquella somiada Granada de la seva retinguda infantesa, que li va donar la seva llum i que li va obrir la vena del seu secret líric. Després va ser el gran pianista barceloní Alexandre Vilalta el que es va asseure al piano i va interpretar a Albéniz i a Falla. L'alegria es va fer sonora quan Josep Maria de Sagarra va començar a desgranar les seves poesies jocoses, en les que traçava enginyoses imatges que a Federico li feien esclatar aquell riure seu tan recordat pels seus amics. I en aquell caldejat ambient, el poeta català va decidir donar a conèixer la "Balada de Fray Rupert". Acompanyat de Rivas Cherif van anar a la seva casa de la Bonanova, per a recollir l'original. En la sala del Restaurant de l'Estació, uns paravents xinesos posaven una nota alegre i íntima. Darrere d'un d'ells es va ocultar Margarida Xirgu para donar-li to a la cèlebre vetllada anticlerical. Després d'una fugaç lectura, Margarida es va pujar a una cadira a manera de púlpit, i la va declamar amb tal vigor i tal tremolor que semblava estar recitant "Medea". Quan va acabar de recitar, Federico va agafar a l'actriu en braços i li va dir: <<Qué grande eres, Margarita!. Con una actriz como tú y un poeta como Sagarra, la lengua catalana no morirá nunca>>. Finalment García Lorca, Sagarra i Rivas Cherif van improvisar paròdies de discursos d'Eduardo Marquina que van fer tronxar-se de riure als assistents a l'acte, que es van acomiadar a l'alba.\nHome prolífic i connectat a la cultura del seu temps, Jaume Pahissa es va relacionar amb les figures més rellevants de la cultura del seu temps, com Eugeni d’Ors, Josep Carner, Pau Casals, Francesc Pujols, Margarida Xirgu, Enric Granados, Santiago Rusiñol, Ramon Casas i Manolo Utrillo, entre molts d’altres.\nEl 1937, Jaume Pahissa va ser nombrat director de l'Escola Municipal de Música de Barcelona i escriví la música de la pel·lícula “Aurora de esperanza”, produïda per SIE Films (Sindicat de la Indústria de l’Espectacle). L’agost de 1937, cridat per a dirigir un concert a Buenos Aires, marxà amb tota la família a l’Argentina doncs era un republicà de soca-rel i intuïa clarament que la Guerra Civil s'acabaria amb la victòria del dictador Francisco Franco, instal·lànt-se definitivament a Buenos Aires on es va exiliar. Hi dirigí l'Orquestra Municipal, va escriure “Nocturn”, per a violoncel i piano, que va ser estrenat per Pau Casals en el Teatro Colón, dos ballets i molta música escènica. La seva principal preocupació a l'Argentina va ser aconseguir una estabilitat professional que li permetés, entre altres coses, divulgar la seva obra. El seu treball com director d'orquestra va fer possible aconseguir aquest objectiu. Durant aquests primers anys, va arribar a alternar en els programes dels concerts, obres pròpies juntament amb obres de Wagner, Beethoven i Borodin, entre altres, amb gran èxit d'acollida. Per altra banda, cal ressaltar que Pahissa va fer conèixer al públic argentí diversos ballets de caràcter català. De tota aquesta època cal destacar la seva valuosa tasca pedagògica i musical, tasca que havia desenvolupat durant tota la seva vida, com crític, articulista i conferenciant i que va potenciar durant els seus anys a l'Argentina.\nEl 18 de desembre de 1937 es va estrenar en el Teatre Smart de Buenos Aires “Cantata en la tomba de García Lorca” d'Alfonso Reyes, ambaixador de Mèxic a Buenos Aires, interpretada per Margarida Xirgu i amb música de Jaume Pahissa. Les actrius i actors principals van ser: Margarida Xirgu en el paper de la Mare, Alberto Contreras en el paper del Pare, Isabel Pradas en el de la Germana i Amelia de la Torre en el de la Núvia.\nMargarida Xirgu i Jaume Pahissa, el 1937.\nIniciava el poema la veu greu del Pare, que recordava el drama d'aquesta mort que sempre ens semblarà incomprensible. Seguia, aguda, amb planyi tendre, la veu de la Germana, que demana a les flors el seu tribut, interrompuda apassionada, vehement, per la veu de la Núvia, que reclamava l'homenatge de les flors i els fruits de "Amèrica, túmul vegetal, turó d'aromes". Forta i brusca, la múltiple veu de la guàrdia trencava el cant d'amor amb l'amenaça. Recordava que havia alguna cosa més que la pena, la immensa pena d'Espanya i del món davant la mort del poeta genial. I, entre totes, la veu de la Mare que penetrava en la ment i en el cor, amb la seva agra protesta i el seu indicible desconsol, reclamant la sang vessada, aquesta secreta sang que va mollar un dia la terra de Granada i va deixar per a sempre sec el "clavell trencat" de que la ciutat tan sols va poder ufanar-se..., el temps que dura una rosa. De sobte, un crit al uníson que tanca la Cantata, crits barrejats de desesperació, de sorpresa i de premonició.\nEstrena de "Cantata en la tumba de Federico García Lorca".\nD'esquerra a dreta:Jaume Pahissa, Margarida Xirgu i Alfonso Reyes.Buenos Aires, 1937.\nJaume Pahissa va comprendre que aquest poema reclamava la seva música. Va posar en els llavis de les dones la veu feta cançó i en la dels homes la cançó feta amenaça. Va posar un tocar esgarrapat de guitarres andaluses en la dolient simfonia i si la paraula deia un dolor, la música de Pahissa li donava el just accent dramàtic.\nLa Xirgu entre Jaume Pahissa i Alfonso Reyes, junt amb els actors i actrius: López Lagar, Alejandro Maximino, Amelia de la Torre, Isabel, Teresa Pradas, Amalia Sánchez Ariño, Eloísa Vigo i Emilia Milán, de la seva Companyia desprès de la representació de "Cantata en la tumba de Federico García Lorca".\nEl 10 d'agost de 1938 Margarida Xirgu va estrenar també a Buenos Aires l'obra teatral "Angélica" de Leo Ferrero, drama satíric contra el feixisme, amb música de Jaume Pahissa que incloïa un himne revolucionari amb lletra del poeta Pablo Neruda. Jaume Pahissa ja tenia molt clar aleshores el paper de la música en les representacions teatrals. La traducció de l'obra la va fer Cipriano de Rivas Cherif, els decorats Rodolfo Franco i els figurins Victorina Durán.\nMargarida Xirgu protagonitzant “Angélica” el 1938.\nJaume Pahissa viatjà per gairebé tots els països d'Amèrica i Europa. Presidí els Jocs Florals catalans de Buenos Aires, celebrats el 1941. Pahissa tenia una enorme curiositat per la ciència real, o sigui per la ciència basada en l'observació i l'experiència. Sens dubte per això tingué sempre una cordial admiració per Francesc Pujols, no pas pel Pujols creador de religió, sinó pel Pujols fascinat per la ciència. En el discurs que pronuncià, com President dels Jocs Florals catalans de Buenos Aires va dir: <<Dues són les formes en què es manifesta una llengua: el lèxic i la fonètica. El lèxic és susceptible de variar, tant per causa de corrupció com per via de depurament. La fonètica, en canvi, està arrelada en les entranyes mateixes de la raça. És impossible, és dificilíssim d'alterar-la. La fonètica no canvia. És segur que els barcelonins d'avui parlen amb el mateix to i els mateixos sons que modulaven, en llur parlar, els laietans abans de la colonització romana, si no amb idèntiques paraules -que ja hem dit que el lèxic varia-, amb el mateix timbre de les vocals i amb igual mena de consonants per a fer-les sonar. El mecanisme sonor del llenguatge obeeix a un sistema dependent dels centres nerviosos. Els canvis, en aquest mecanisme, comporten, per reflex, una modificació en el funcionament directiu i, per tant, canvis profunds en l'íntima manera d'ésser. Per això és tan difícil, per no dir impossible, a l'home adult, de variar al seva fonètica. Podrà canviar les paraules, però no el so, el timbre. Per això els catalans conserven, malgrat tots els esforços, l'accent, que vol dir les característiques de la llengua pròpia, el signe essencial de la raça. Per aquesta raó, el poble basc, la llengua del qual té una fonètica molt semblant a la fonètica castellana, ha quasi oblidat el seu idioma, substituït per la llengua dominadora. I per la mateixa raó els catalans han conservat, conserven i conservaran sempre la llengua pròpia. Perquè per poderosa que sigui la influència que sobre ells pesi d'una altra llengua, per raó de domini polític o de supremacia cultural, mai no podrà tòrcer l'accent original, el to, la modulació particular catalana, perquè és cosa d'ordre fisiològic, i sobre d'ell, res no hi poden la voluntat pròpia ni l'aliena>>.\nA Catalunya, el règim franquista va prohibir la seva música. Com per a molts altres artistes catalans, la guerra i l’exili van representar per a ell l’arraconament i l’oblit. La seva producció ha estat qualificada de modernista per la majoria dels crítics, llevat d'Eugeni d'Ors, que el considerà noucentista. Josep Pla el va definir així: <<No només és un artista: és, a més, un home d’idees, dues coses que en el nostre país no s’han donat gaire en la mateixa persona>>. Publicà, també a l'Argentina, nombroses obres teòriques i didàctiques, com “Los grandes problemas de la música” el 1945 i “Espíritu y cuerpo de la música”. En el Teatre Colón va presentar la seva òpera “Marianela” el 1946, en una temporada a l'aire lliure sent el director i alhora presentant altres obres. El 1947 va publicar “Vida y obra de Manuel de Falla”, la primera biografia d'aquest mùsic, del que va ser company fidel els anys que residí a l'Argentina. Va col·laborar en diferents emissores de ràdio i es va convertir en un dels puntals de la cultura catalana a l'exili.\nRetrat de Jaume Pahissa el 1949 a Buenos Aires.\nEl 1955 va publicar l'assaig “Sendas y cumbres de la música española”. Traduí més tard al castellà “The music of Spain” de G. Chase. El 1956 Margarida Xirgu va complir les seves noces d'or amb el teatre, amb 68 anys d'edat. Aquest any la Comedia Nacional del Uruguay, juntament amb Margarida, va actuar en el Teatro Nacional Cervantes de Buenos Aires. El 20 d'abril Margarida va dirigir i va interpretar "La Celestina" de Fernando de Rojas en versió de José Ricardo Morales. El repartiment de "La Celestina" va ser el següent: Celestina (Margarida Xirgu), Melibea (China Zorrilla), Areúsa (Estela Medina), Lucrecia (Estela Castro), Alisa (Armen Siria), Calisto (Horacio Preve), Sempronio (Alberto Candeau), Pármeno (Enrique Guarnero), Pleberio (Ramón Otero), Tristán (Eduardo Schinca), Sosia (Walter Vidarte), un criado (Omar Giordano) i un altre criado (Wagner Mautone). Els decorats i vestuaris van ser de César Martínez Sierra. La escenografia va anar a càrrec d'Enrique Lázaro. Els vestits d'època van ser confeccionats per la Sección Femenina de la Universidad del Trabajo de Montevideo. Els fragments musicals foren a càrrec de Jaume Pahissa. Pocs van ser els canvis comparats amb la representació del 28 d'octubre de 1949, quan Margarida Xirgu va rebre l'oferiment del President de la Comisión de Teatros Municipales de l'Uruguai, Justino Zavala Muniz, per a dirigir i interpretar "La Celestina" en el Teatro Solís, amb la Comedia Nacional del Uruguay. Els personatges d'Areúsa i Elicia van ser per aquell temps interpretats per Margot Cottens i Maruja Santullo respectivament, i els fragments musicals a càrrec del mestre J. Casal Chapí, el reste tot va quedar igual.\nObsequi de “Sendas y cumbres de la música española” de Jaume Pahissa a Margarida Xirgu, a Buenos Aires el maig de 1956.\nJaume Pahissa presidí els Jocs Florals catalans de Buenos Aires, celebrats l'11 de setembre de 1960. Com ja havia fet en altres avinenteses, en una prova més de la fidelitat que servava als seus compatriotes, els exiliats catalans, Margarida Xirgu també assistí a la celebració dels Jocs Florals trobant-se de nou amb Jaume Pahissa. La festa de la literatura catalana de l'exili tingué lloc a l'Aula Magna de la Facultat de Medicina de la universitat de la capital argentina, amb la presència d'un públic entusiasta i fervorós. El banquet, que se celebrà al saló gran de l'Hotel Alvear, ple de gom a gom, a 400 pesos argentins per cobert, presentà una gran brillantor, perquè els catalans -sobretot les senyores- hi assistiren amb vestits de molt mudar.\nPahissa va ser un dels fundadors de l'Agrupació d'Ajut a la Cultura Catalana a Buenos Aires. El 1961 va ser nomenat membre de l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona. Aquest mateix any va fer una breu visita a Barcelona. El 15 de desembre de 1961 Margarida Xirgu va marxar a Montevideo uns dies, on la Comisión de Teatros Municipales li va sol·licitar que dirigís de nou a la Comedia Nacional del Uruguay, en l'obra "Peribáñez y el comendador de Ocaña" de Lope de Vega, en la commemoració del 4º centenari del seu naixement, amb il·lustracions musicals del mestre Jaume Pahissa. Margarida gairebé es va veure obligada a acceptar i va dir per aquell temps: <<Veo que me recuerdan los diarios si es para bien mejor; pero estoy ya muy indiferente a todo>>. A l'abril de 1962 Margarida es va traslladar de Punta Ballena a Montevideo per a començar els assajos amb la Comedia Nacional del Uruguay, a pesar que havia passat una temporadeta amb algunes xacres bronquials, de les que s'havia finalment recuperat. El 17 de maig de 1962 es va estrenar "Peribáñez y el comendador de Ocaña" en el Teatro Solís. Margarida va dir als seus familiars: <<Ha habido mucho éxito con "Peribáñez y el comendador de Ocaña" pero también mucho trabajo. Estamos contentos de todo... Si no fueran tan comentados mis pasos, hace ya mucho tiempo que estaría con todos vosotros, pero no me es posible pasar sólo como señora Ortín como es mi deso, está la otra>>.\nJaume Pahissa va morir a Buenos Aires el 1969, a l'edat de 89 anys. Va ser enterrat al cementeri de la Chacarita de Buenos Aires. Ha estat el compositor català que ha estrenat més obres al Teatre del Liceu.\nA una colla d'il·lustres músics catalans, com Lluís Millet, Amadeu Vives, Antoni Nicolau, Enric Morera, Francesc Alió, Jaume Pahissa, etcètera, se'ls ha inclòs en l'anomenada Generació del 1908, ja que nasqueren i compongueren gran part de la seva important obra immediatament abans o després de l'any esmentat, que va ser quan s'inaugurà el barceloní Palau de la Música, seu de l'Orfeó Català.\nA la Biblioteca de Catalunya hi ha dipositat, pels fills del compositor, un fons de partitures manuscrites i impreses. Avui, moltes de les seves obres resten sense editar ni interpretar. Amb motiu del centenari de la seva naixença, el també músic Xavier Montsalvatge, que aleshores era crític de “La Vanguardia”, li dedicà un article, on deia, després d'indicar que segurament passaria desapercebuda aquella commemoració, que Jaume Pahissa va ser una de les últimes figures de la Renaixença i un avançat del noucentisme musical, al qual aportà un nombre considerable de significatives creacions en el camp de la música simfònica i, sobretot, en el del teatre líric: «donde parece que encontró su lenguaje expresivo más personal y, en todo caso, el que le permitiría crearse un nombre y un prestigio que las últimas generaciones de músicos ignoran»...«Es lamentable que sólo podamos dar una información muy vaga sobre la actividad creadora de Jaume Pahissa durante el período de su madurez artística a partir de su exilio americano, al que tuvo que resignarse cuando tenía 57 años»...«La música de Jaume Pahissa es un testimonio vivo de un período importante y fecundo en la historia de la música catalana moderna». El gironí Montsalvatge (que, com a periodista, va ser director del prestigiós i recordat setmanari barceloní “Destino”, al llarg d'una època difícil, en temps del franquisme), tenia raó. I, en conseqüència, tot feia preveure que, en efecte, ningú no faria el més mínim esment de Pahissa en complir-se un segle de la seva arribada al món. Però, a les dues de la tarda del mateix dia 8 d'octubre del 1980, Ràdio-4, motivada per la publicació del citat article de Xavier Montsalvatge, n'oferí una informació, que fou difosa per tota una sèrie d'emissores del Principat.\nEl 1980 es van publicar de forma póstuma els seus treballs teòrics “La música y el hombre”.\nAlguns texts han estat extrets de: "Jaume Pahissa” Wikipedia i Enciclopèdia Catalana


Josep Maria Argimon: «Avui no tenim dades, ni de bon tros, per pensar en un confinament» | NacióDigital\nper Sara González , 22 d'agost de 2020 a les 20:50 |\nLa situació la defineix com a "estable", però el secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon (Barcelona, 1958), llança un missatge molt clar: cal reduir ja els contagis pensant en l'inici del curs escolar i el retorn massiu a la feina i als transports públics. Fa tot just un mes que va ser nomenat i des del seu nou càrrec ha impulsat els cribratges massius en els territoris amb més incidència de coronavirus. L'objectiu, insisteix, és fer baixar la corba. El president de la Generalitat, Quim Torra, ha deixat caure que s'hauran de prendre mesures més dràstiques si no s'aconsegueix. Tot i això, Argimon assegura que a hores d'ara no hi ha dades per pensar en un nou confinament. En aquesta entrevista a NacióDigital fa una radiografia de la situació a Catalunya.\n- Aquesta setmana ha fet una crida a reduir la interacció social. En què s'ha de traduir?\n- En tenir trobades molt més petites tant amb la família com amb els amics i intentar que siguin nuclis el més estables possible. Ja sé que si parlem d'amics és difícil, però hem de procurar no reunir-nos avui amb cinc i l'endemà amb altres cinc de diferents. Tots aquests elements d'interacció social, a mesura que contactem amb més gent, fan que hi hagi més possibilitat o bé d'infectar-te o bé de transmetre la infecció si ets una persona asimptomàtica.\n- La petició sembla senzilla, però a la pràctica no ho és.\n- Sé que és difícil d'entendre, i més en un entorn com el nostre, que és llatí, i que som a l'estiu i és època de retrobament. Ser una persona sociable és un hàbit saludable en èpoques normals i, tan bon punt això s'acabi, que esperem que sigui d'aquí uns mesos, hem de retornar a aquesta sociabilitat. Però ara és important reduir-la perquè necessitem reduir aquesta taxa d'infecció, necessitem que la corba baixi.\n"Les trobades han de ser molt més petites tant amb la família com amb els amics i intentar que siguin nuclis el més estables possible"\n- Estem en un context de sumar diàriament més de mil contagis. Com definiria la situació?\n- La situació és d'estabilita, però portem tres setmanes en aquesta situació. Dimarts de la setmana passada dèiem que havíem de començar a baixar. Ja sé que és un desideràtum, però hem de fer un esprint perquè ens ve un setembre de tornada a les escoles, de retrobaments, de retorn a la feina en aquells que tenen la sort de tenir-la. Aquest descens no s'ha produït i fins i tot pot haver-hi un petit increment; per això fem aquesta crida. Necessitem baixar la corba perquè sabem que, quan hi hagi més interacció social i més moviment als llocs de treball i als transports, hi haurà més risc d'infecció.\n- La situació a Catalunya és similar a la resta de territoris de l'Estat? Dijous Fernando Simón va advertir que "les coses no van bé".\n- No podem dir que estan anant bé. És cert que en aquests moments tenim menys taxa de contagis que altres territoris, però això no ens ha de consolar. No ens hem de fixar en això més enllà de conèixer les dades en termes de mobilitat amb altres territoris, perquè no estem aïllats. Però nosaltres ens hem de fixar en nosaltres i internar reduir la nostra corba. Abans érem el territori amb unes taxes més elevades i ara és imprescindible tenir-la el més baixa possible.\n- El president de la Generalitat va avisar que si la tendència no canviava, caldria prendre mesures més dràstiques. Es referia a un confinament?\n- Confinament, no. Avui no estem ni de bon tros pensant en un confinament. No tenim dades per pensar en això ni de bon tros. El dia que vam explicar el pla amb la consellera vam deixar molt clar que l'indicador clau és la pressió assistencial.\n"Ens ve un setembre de tornada a les escoles, de retrobaments, de retorn a la feina. Aquest descens de contagis no s'ha produït i fins i tot pot haver-hi un petit increment; per això fem aquesta crida"\n- I quin és a hores d'ara el nivell de pressió assistencial?\n- Tenim una pressió moderada. Certament, quantes més contagis vas tenint, algunes de les persones infectades acabaran tenint criteris per ingressar. I d'aquestes que ingressenalgunes, dissortadament, hauran d'anar a l'UCI. Per això és importantíssim baixar el número d'infeccions. Però avui no estem, ni de bon tros, per confinar. Ara bé, hem de treballar per no confinar-nos. Nosaltres no hem de pensar quan ens confinarem. Mai. Hem de pensar en què hem de fer per no confinar-nos. Un confinament no és per a res saludable.\n- Aleshores, a quines mesures més dràstiques es referia el president?\n- El president es referia a què haurem de posar totes les mesures necessàries, però no es referia a cap en concreta, sinó a altres mesures que es poden pensar i discutir i que s'explicaran quan sigui el moment.\n- En cas que l'escenari anés a pitjor, contemplen confinaments de tipus quirúrgic per municipis o barris o fins i tot edificis?\n- Confinament de territoris ja n'hem fet. Vam fer el de Conca d’Òdena abans que hi hagués un confinament a tota Espanya i, en el cas del Segrià, no es pot arribar a considerar un confinament però sí que es va paralitzar molt tota l'activitat i es va perimetrar. Eren situacions bastant diferents i amb xifres bastant més elevades. Per tant, sí, es pot contemplar.\nArgimon alerta que els contagis poden créixer al setembre, quan es torni a l'escola i a la feina. Foto: Adrià Costa\n- Alguns experts -en debat a RAC1- han apuntat la possibilitat de fer tocs de queda per la nit. És una restricció que s'hagi valorat?\n- Un toc de queda, igual que un confinament com el que vam viure al març i a l'abril, són eines que Catalunya no té. No tenim capacitat per decretar un estat d'alarma ni tenim capacitat per fer toc de queda. Però sí que és veritat que, de manera indirecta, quan diem que a la una de la matinada bars, restaurants o determinats establiments d'oci han d'estar tancats, en el fons estàs dient que poques coses queden per fer. Si tu vols sortir a córrer a la una de la matinada, pots, o si vols sortir a passejar o anar a casa d'un familiar, també. Però com a concepte, no tindràs molts llocs d'oci per anar.\n- Com està responent la ciutadania davant dels cribratges massius que s'estan impulsant a diferents punts del territori?\n- La idea dels cribratges massius és la de ser proactiu, l'expressió gràfica és la d'anar a buscar el virus i trobar-lo en aquelles persones que són asimptomàtiques i que no sabem que tenen la malaltia. Quan una persona és asimptomàtica és més transmissora de la malaltia. En aquest sentit, hem trobat una resposta molt bona de la ciutadania i molta complicitat dels ajuntaments. Aquesta complicitat és importantíssima, perquè quan estem parlant de determinades mesures, com ara que no es pugui fer botellot, qui t'ho acabarà vigilant és la policia local, que és qui sabrà on s'ha d'anar a vigilar. O si, per exemple, garantir que les terrasses compleixen la regulació de tenir una distància de dos metres entre les persones que estan assegudes, ho farà la policia local o els agents cívics, que sense ànim de sancionar recorden actituds com la de portar la mascareta i posar-se-la bé, tapant la boca i el nas.\n"En els cribratges massius hem trobat una resposta molt bona de la ciutadania i molta complicitat dels ajuntaments"\n- La quantitat d'asimptomàtics detectada en els cribratges és del 2,4%, segons han anunciat.\n- Sí, el percentatge d'asimptomàtics en els més de 20.000 cribratges que portem fets és d'un 2,4% de persones infectades. L'efecte multiplicador és que, si afegim els contactes estrets, estem parlant de milers de persones que han de complir l'aïllament de deu dies en cas de ser una persona positiva i, en cas de ser contacte estret, una quarantena de 14.\n- Es compleixen correctament aquests aïllaments?\n- No en tots els casos, això ho sabem tots. Tots tenim coneixement d'alguns casos. Quan jo apel·lo a la solidaritat de la gent, apel·lo a això. Si sóc un contacte estret i em trobo bé, penso que per què m'he de quedar a casa: doncs perquè si ets contacte estret, durant aquests 14 dies, que és el període d'incubació del virus, tens una probabilitat relativament elevada de convertir-te en cas. I com que en aquests moments ens trobem amb què els casos i les infeccions es donen en gent relativament jove, doncs és més probable que siguis asimptomàtic. I, si ho ets, és quan pots estar transmetent la infecció. Si fem tot aquest esforç, de fer els cribratges massius i intensius, és per trencar la cadena de transmissió. Aquest esforç no és de l'administració en abstracte, és un esforç que fan els professionals, perquè vol dir que a, més de tota la feina afegida que tenen en la seva jornada, fan PCR matí i tarda. No ho podem fiar tot a la feina dels professionals.\n- Com està a hores d’ara el sistema de rastreig? S'han incorporat els 500 gestors Covid?\n- Els gestors Covid estan tots incorporats, el sistema està funcionant i els equips d'atenció primària ho porten molt bé. Un dels elements distintius del sistema que hem adoptat és la feina combinada entre el món assistencial, en aquest cas de l'atenció primària, que és qui detecta els possibles casos i fa la PCR, i els gestors Covid, que estan fent una funció de salut pública molt lligada al món assistencial i que són els que comencen a buscar els contactes estrets. De moment tenim aquests 560 i el que voldríem és necessitar-ne més, que voldria dir que estaríem fent més detecció.\n"Els aïllaments no es compleixen correctament en tots els casos. Hi ha contactes estrets que pensen que per què s'han de quedar a casa si es troben bé"\n- Quants més?\n- Voldria que en necessitéssim molts més, que voldria dir que estem buscant més. No es tracta de tenir una xifra màgica de mil gestors. El que vull dir és que, si aconseguim detectar més i contenir més la infecció, necessitarem més gestors. Si la infecció se'ns descontrola, la funció dels gestors Covid serà menor. Quan entres en fase de mitigació, que és com estàvem al març o a l'abril, trencar cadenes de transmissió és menys útil. No dic que no sigui útil, però ho és menys perquè ja tens tot l'allau i la càrrega en els serveis assistencials.\n- L'inici del curs escolar pot estar en risc en alguns territoris?\n- Per iniciar el curs escolar, com més baixa sigui la taxa d'infecció, millor, i nosaltres la tenim elevada, això és evident. Ara bé, hi ha una coincidència plena entre Educació i Salut: que el curs és estricament necessari sí o sí. No ens podem permetre que els infants i els joves i les persones que estan fent educació especial no hagin estat escolaritzats mig curs anterior i aquest tampoc. Hem de posar tots els esforços i més. El curs segur que no serà normal, però això vol dir que haurem de posar més i més esforços.\n- O sigui que el curs començarà "sí o sí" a tot arreu?\n- Sí o sí ha de començar.\n"El curs segur que no serà normal, però això vol dir que haurem de posar més i més esforços"\n- Les conselleries de Salut i Educació encara estan debatent si caldrà que les criatures a partir de 10 anys portin mascaretes també al grup estable a l'aula. En quin punt de decisió s'està?\n- Aquest punt està molt madur i penso que dilluns, que tenim una nova reunió, l'acabarem de tancar. Tenim recollida ja l'opinió dels experts i l'acabarem de discutir, però estem en plena sintonia.\n- Per què als 10 anys?\n- Jo no he dit que sigui als 10 ni als 12. Pot ser als 10 o pot ser als 12. Però sí que hi ha evidències que, a partir dels 10, hi ha un element de major transmissibilitat. A mesura que s'és més gran, vas tenint la mateixa que un adult. Aquest punt encara està per discutir.\nUn alumne de l'institut-escola Sant Jordi de Navàs recull les seves coses de l'aula Foto: ACN\n- Si el criteri és que no ens hem de reunir més de deu persones, és una paradoxa que a les aules a les escoles els grups superin aquesta xifra?\n- Aquesta restricció també s'exceptua en el món laboral, per exemple. Molta gent treballarà en edificis on hi ha més de deu persones i el grup estable de convivència serà superior. No és una contradicció.\n- Els cribratges massius a les escoles abans de l'inici del curs serien una opció?\n- No es descarten, però no abans de l'inici del curs i això no vol dir que es facin.\n- De què espera que serveixi la reunió de dijous que ve amb el ministeri?\n- És una posada en comú de situacions i experiències. És bo saber què passa a l'entorn. N'espero això, intercanviar opinions i experiències.\n"Els cribratges massius a les escoles no es descarten, però no abans de l'inici del curs i això no vol dir que es facin"\n- En termes sanitaris, és viable celebrar unes eleccions la pròxima tardor?\n- No sé si hi haurà eleccions o no, no sé si aquestes eleccions seran a la tardor i no sé com estarem a la tardor. Per tant, només puc dir que no sé res.\n- Estan treballant en campanyes de conscienciació específiques? Fernando Simón ha proposat la contribució dels influencers.\n- Sí, ho estem treballant a diferents nivells i algun va en aquesta línia que apuntava Fernando Simón. Seran campanyes de conscienciació segmentades per grups, perquè les maneres d'arribar i els missatges són diferents en funció de l'edat de qui ens adrecem.\nImperdibles, Les entrevistes de NacióDigital, Societat, pandèmia, contagis, Covid-19, epidèmia, Salut, Salut Pública, Josep Maria Argimon, coronavirus


Arbúcies celebra aquest cap de setmana la Fira de Tardor i del Bolet | Blanesaldia\nPublicat el 18 d'octubre, 2013 - 09:06 CEST\nEl diumenge s’oferirà degustació de bolets\nLa Fira de Tardor i del Bolet s’ha convertit en una de les més seguides al poble d’Arbúcies. Amb l’arribada d’aquesta estació, els arbres i el bosc sencer van canviant de color i perdent la frescor de l’estiu per assolir uns tons més apagats que porten una certa nostàlgia. I al mig de tot aquest panorama, apareixen els bolets de tota mena que porten als nostres boscos una munió de visitants carregats amb els seus cistells… que moltes vegades s’entornen ben buits!\nJa fa anys que a Arbúcies s’organitza a l’octubre la Fira de Tardor. I és un moment molt especial perquè tots aquells aficionats que gaudeixen a la taula de la cuina dels bolets, els puguin veure en directe, amb els seus colors reals i les seves olors, exposats al mig de la plaça de la Vila. Hi sol haver la major part de les espècies comestibles del nostre entorn.\nI el dissabte, a les vuit del matí, s’obre fins i tot la possibilitat de fer una sortida, al costat de bons buscadors, per anar a caçar bolets. Si no se’n troben, sempre restarà l’opció de poder-los provar el diumenge al migdia a la degustació que organitza la Unió Boletaire d’Arbúcies.\nEntre les moltes activitats que giren entorn del bolet, s’hi poden trobar un taller de fotografia dels bolets de la Vall d’Arbúcies, una demostració de comerç tradicional, amb taller de botifarra amb bolets, una castanyada popular (dissabte 18.30 h), ruta de tapes per 10 bars de la població, que oferiran les seves especialitats amb acompanyament de bolets, i visites guiades al Jardí Dendrològic del Roquer.\nEl diumenge a la tarda, actuarà el grup d’animació d’en Jordi Tonietti, amb l’espectacle Tocats del Bolet. I al vespre (19.15 h) al gimnàs de l’IES Montsoriu, el Grup de Teatre de Sant Hilari representarà l’obra Burundanga, organitzat per la Penya Barcelonista. A més, es podrà fer una per 10 bars de la població, que oferiran les seves especialitats amb acompanyament de bolets.\nPublicat en Selva | Etiquetat Arbúcies, Fira de Tardor\n← Cambra de Girona impulsa la campaña de dinamización comercial i turística «Fes la bossa, escapa’t i emociona’t» Activitats a Blanes els dies 18 i 19 d’octubre →


Escàndol als Grammys 2021: The Weeknd no rep cap nominació • Ràdio Capital de l'Empordà\nThe Weeknd és un dels artistes més mencionats a la xarxa després de presentar-se les nominacions dels Grammy 2021, ja que l’autor de ‘Blinding lights’ no ha aconseguit cap nominació per la propera edició dels premis. El músic té l’honor a més aquesta setmana d’haver aconseguit el rècord de setmanes consecutives al top 10 dels Estats Units amb 40 gràcies a ‘Blinding lights’, però sembla que això no ha estat suficient per rebre cap reconeixement.\nEl canadenc ha estat un dels artistes que més ha venut aquest any i semblava clar que podria arrasar també en aquests premis, però finalment no ha estat ni mencionat.\nBeyoncé parteix com a favorita amb 9 nominacions, mentre que Taylor Swift n’opta a sis els mateixos que Dua Lipa i Roddy Rich.\nEntre els nominats a millor disc trobem sorpreses com Coldplay amb “Everyday life”, Haim amb “Women in Music pt. 3” o Black Pumas amb “Black Pumas Deluxe Edition”. A l’apartat de millor cançó trobem ‘Circles’ de Post Malone, ‘Don’t start now’ de Dua Lipa o ‘Everything i Wanted’ de Billie Eilish.\nDoja Cat, Noah Cyrus o Megan Thee Stallion competeixen a artista revelació, mentre que la millor gravació podria ser per ‘Say so’ de Doja Cat, Beyoncé per ‘Black parade’ o DaBaby amb ‘Rockstar’ entre altres.\nLady Gaga i Ariana Grande amb ‘Rain on me’, BTS amb ‘Dynamite’, Justin Bieber i Quavo amb ‘Intentions’ o Dua Lipa, J Balvin, Bad Bunny i Tainy amb ‘Un día (one day)’, se situen com a candidats a millor grup o col·laboració.\nLa gala dels premis Grammy tindrà lloc el 31 de gener a Los Angeles. Pots consultar tots els nominats al web dels Grammy.\nactuació de pop solista\nàlbum de pop vocal\nduet de pop\ndisc de pop llatí o urbà\nactuació de rock\ncançó de rock\ndisc de rock\nProductor de l’any, no clàssic\nL’entrada Escàndol als Grammys 2021: The Weeknd no rep cap nominació ha aparegut primer a Primera Fila.\nArticle anteriorSant Feliu convertirà alguns trams de l’avinguda de Catalunya en carrils de sentit únic\nArticle següentTres detinguts al Baix Empordà per apropiar-se de mòbils comprats a través d’un portal de vendes de segona mà


[Sant Jordi confinat] Les floristeries, en una cruïlla: resignació o adaptació?\nComerç, Sant Jordi\nLes floristeries, en una cruïlla: resignació o adaptació en el Sant Jordi del confinament?\nEscrit per Irene Juárez el 20 abril 2020\nEl 23 d’abril ens haurem de continuar quedant a casa. I no ens enganyem: sota aquest precepte, la diada de Sant Jordi perd tota la seva essència. Aquest any, els carrers no s’ompliran de color ni de lletres; ni de declaracions d’amor. No copsarem la il·lusió d’algun nou enamorat que passeja nerviós per trobar la rosa més bonica d’entre totes les parades de la ciutat, ni tampoc la serenitat d’aquell que la regala any rere any, sense excepció, i que espera la sempre emocionada reacció de qui la rep.\nAquest any Sant Jordi es quedarà a casa, i el trobarem a faltar. Per molts catalans, el 23 d’abril serveix d’excusa per declarar l’amor, de qualsevol mena. En major o menor mesura, tots enyorarem vibrar amb l’entusiasme de qui regala una rosa, amb la joia de qui la rep o la sorpresa de qui no l’espera. I aquells que fan possible que tothom pugui gaudir d’aquest moment especial, els floristes, seran els grans perjudicats de la jornada. Les floristeries han d’afrontar com un dels dies econòmicament més prolífers de l’any està a punt d’arribar, i marxar sense fer gaire soroll. Davant d’aquesta situació, cal decidir: adaptació al Sant Jordi confinat o resignació i esperar temps millors?\nAlgunes floristeries d’arreu, també de Sabadell, han deixat clara la seva postura en un vídeo on totes sostenen que, per Sant Jordi, #ensquedemacasa. És a dir, tot i que es permet la venda a domicili dels productes de flors i jardineria, han decidit no posar en marxa cap servei de distribució, al·legant que la decisió neix del sentit de la responsabilitat. Així ho ha explicat el secretari de l’Associació de floristes de Sabadell i propietari de la floristeria Ortín, Josep Ortín, que assegura que “la majoria dels associats no vendran roses online” pel dia de Sant Jordi.\n“És una decisió de cadascú, perquè està permès. Però nosaltres creiem que comporta un perill anar a repartir, tant pels clients, com pels repartidors, com per nosaltres”, ha declarat Ortín.\nTampoc vendran roses els professionals de la floristeria Caralt. El seu propietari, i president de l’Associació de floristes de Sabadell, Jordi Caralt, també insisteix en la idea que no fer-ho és la decisió que han pres la majoria de floristeries associades. “Respectem a la gent que vol treballar online“, ha explicat, “però creiem que és un risc”.\nCampanya i venda online, i distribució a domicili\nL’altra cara de la moneda la constitueixen aquelles floristeries que, tot i estar convençudes que les vendes no seran ni de ben lluny les d’un Sant Jordi convencional, intentaran fer el possible per mirar de salvar-ne una part. Moltes estan fent ús de les xarxes socials per motivar la compra de roses. N’és un exemple Ronda Floristes, al barri de Can Llong. El seu propietari, Toni Pinyol, creu que malgrat la situació, “hem de mantenir la tradició”. Ells ja estan rebent els encàrrecs de les roses que el dia 23 repartiran a domicili. Segons assegura, ho faran “respectant totes les mesures de seguretat i d’higiene”.\n“Hi ha qui diu que estem cometent una irresponsabilitat, però som autònoms, no hem rebut ajudes i continuem pagant els imposts”, ha explicat Pinyol. “Hem de començar a aprendre a conviure amb aquest virus”, ha insistit.\nPer tant, el modus operandi d’aquesta i moltes altres floristeries que repartiran a domicili, serà deixar el producte a la porta dels clients, sense mantenir el contacte i amb guants, per prevenir el contagi. Tot i això, aquesta nova forma de treballar els limita. Tal com explica Pinyol, molts distribuïdors de complements no estan treballant. Per tant, hauran de vendre les molt tradicionals roses, tot i que “arreglades”; un producte que, d’altra banda, “sol ser el més demandat”.\nEn el mateix sentit parla Carlota Segalà, propietària de la floristeria que duu el mateix nom, que assegura que, tot i estar fent campanya a les xarxes socials, les vendes seran una cinquena part de les de cada any i que, a més, els productes seran més senzills: “roses vermelles, majoritàriament, i només tres o quatre models”. Tanmateix, Segalà no perd la il·lusió:\n“Les roses són alegria; la gent s’emocionarà”, ha assegurat. “Sabem que és un Sant Jordi trist, amb morts i dols, però volem donar l’oportunitat de poder portar la rosa a casa dels nostres clients”, ha insistit.\nMalgrat tot, professionals avisen que els encàrrecs s’hauran de fer amb antelació, perquè hauran de treballar sobre demanda. Així ho ha indicat Cefe Moreno, propietari de la floristeria Cefe Moreno, a Ca n’Oriac: “no comprarem moltes roses, perquè potser ens les mengem”. A més, ha insistit que la falta de roses d’importació, per la manca de moviments internacionals, “no augmentarà el seu preu de venda de les flors”.\nPor i esperança\nMolts floristes auguren una rebaixa d’entre el 70 i el 90 per cent de les vendes de roses d’aquest any. En primer lloc perquè en molts casos seran els mateixos botiguers els que facin el repartiment a domicili, i això és una nova limitació.\n“No serà una rua”, ha assegurat Pinyol. “A la nostra floristeria serem dues persones repartint”. Per tant, “no podrem fer 1.000 entregues, potser en fem 100”, ha explicat.\nAlguns professionals, d’altra banda, expliquen que la societat encara té por, i comenten que bona part de la demanda ha disminuït a conseqüència del neguit de les persones que no volen arriscar-se a un contagi. Així i tot, hi ha floristes que veuen la celebració del dia de Sant Jordi, tot i que d’una forma molt poc convencional, com una oportunitat per fer brollar l’esperança entre la gent. “Han estat moments molt durs, i és el moment de donar-nos una alegria”, ha indicat Pinyol.\nERTOs, un problema afegit?\nAquesta és una discussió viva entre les diferents floristeries. Toni Pinyol, que treballarà online, creu que alguns floristes que han decidit no treballar el dia de Sant Jordi no ho han fet perquè tinguin més aguditzat el sentit de la responsabilitat, sinó perquè “són més grans”, i s’han acollit als Expedients de Regulació Temporal de l’Ocupació (ERTOs). Per tant, ara se’ls dificulta la tornada a la feina.\nUna rosa groga, en una parada de Sant Jordi. Autor: David B.\nJordi Caralt, de la floristeria Caralt, fa costat a aquesta hipòtesi. “Nosaltres som una floristeria gran, i els treballadors s’han acollit a l’ERTO” ha explicat. Tot i això, segons assegura, el principal motiu pel qual ha pres la decisió de quedar-se a casa no és aquest, sinó que percep un “alt risc” en la distribució de les roses. Gens d’acord s’ha mostrat el secretari de l’associació de floristeries, Josep Ortín, que entén que el fet d’haver-se acollit a un ERTO no té res a veure i que “quedar-se a casa és una qüestió de consciència”.\nEl canvi de data rep poca credibilitat entre els floristes\nSegons han informat el Gremi de floristes i el de llibreters de Catalunya, davant d’aquesta situació, han pactat implantar un extraordinari canvi de data: Sant Jordi passarà a celebrar-se el 23 de juliol. De les converses amb els diferents floristes, tanmateix, es percep molt poca esperança.\n“El 23 de juliol les roses duraran dues hores al carrer, no els hi va bé la calor”, ha insistit Segalà. “Esperem que se celebri, però no serà el mateix”, ha afegit, per la seva part, Caralt.\nEl 23 de juliol pot ser una oportunitat per celebrar el dia de la rosa com és degut, però molts dels floristes prefereixen no arriscar-se. La situació és tan desconeguda com inestable; per tant, de moment han instaurat un servei de venda online, i al juliol “ja veurem”.\nFoto portada: roses i llibres, el Sant Jordi de 2018 al carrer de Sant Antoni. Autor: David B.


Lloguer sala – L'Horta Teatre\nGràcies a que tantes companyies decidiren compartir les seues il·lusions dins de les nostres instal·lacions, la Sala L’Horta ha vist nàixer molts dels millors espectacles de l’escena valenciana actual.\nDisposem de dos sales climatitzades que han estat utilitzades durant molt de temps per a diferents finalitats, tant per a conferències o tallers, com per a representacions, assaigs, gravacions, càstings… estem orgullosos d’haver format part del vostre projecte.\nVos recordem que també contem amb servici de cafeteria. A continuació vos detallem las mesures i especificacions de les nostres sales.\nSALA A : AFORO 282 butaques\n24 Canals de dimer LT Digital (DMX)\n24 Canals de dimer Estonex Digital (DMX)\nTaula de il·luminació LT SKY\n16 PCs Strong amb visera 1 K\n14 PCs Strand amb viseres 1K\n8 Retalls Strand 15/32 650 W\n7 Retalls Strand 23/50 650 W\n8 Retall ETC 50 fixe 750 W\n10 PAR 64 làmpades CP60 – CP61 – CP62\n3 Concentrallums 250 W\n8 Panorames asimètrics 1500 W\n1 Canó de seguiment\nProjector vídeo Hitachi 2500 lumens\nPach de 3 enviaments de vídeo independents de la cabina fins l’escenari\nDVD Marantz 4001 P\n14 Vares mòbils dins de l’escenari:\n3 Motoritzades, 2 en l’escenari i 1 pont frontal\nLa resta són manuals amb possibilitat de canviar les vares electrificades de posició.\n2 Vies de ballet de 3×1,5 m\nMànega d’enviaments Canon des de l’escenari fins a la cabina de control (8+4)\nTaula de so Yamaha 01\n2 Mackie SR 1350 autoamplificades (PA)\n2 Monitors autoamplificats Work\n1 Intercom des de cabina fins a l’escenari\n1 CD doble Stanton C500\n6 Pates negres de 3×7 m\n5 Bambolines de 9×1,5-2-3 m\nTeló de fons tallat\nLloguer per funció\n1 Tècnic responsable\n1 Persona en taquilla\n1 Cambrer en cafeteria\nTot el material disponible\nHorari i preu d'assaig\nHoraris de dilluns a divendres de 9 a 18 h.\nCaps de setmana i ampliació consultar\n*IVA no inclòs en les preus.\nSala d’assaig diàfana, situada en una segona planta.\nTerra de parquet i amplis finestrals.\n95 metres i aforament de 60 persones.\nDisposa d’equip de so i piano.\nHoraris de dilluns a divendres de 9 a 18h\n*IVA no inclòs en els preus.\nCrida al 96 375 96 43 i consulta’ns disponibilitat, estarem encantats de rebre-vos.


La Sílvia entrevista la Carme Puigdevall "Vestir l’espectacle" - Qstura · Escola de costura i moda\nLa dissenyadora gironina Carme Puigdevall i Plantés ha treballat amb alguns grans noms del teatre i la dansa del país, i també a l’estranger.\nHola un altre cop, qsidors i qsidores! Continuemen aquest nou Espai Creatiu enel qual us convido a descobrir grans talents.De fet, començaré fent una confessió,doncs és un luxe crear aquest espai que comparteixo amb vosaltres al Diari de Gironacada primer diumenge de mes. Em sento afortunada de conèixer aquestes idees, aquestes iniciatives, aquestes marques i dissenyadors, i el que és més important: estar amb bones persones que transmeten creativitat i empenta arreu! Avui visitem la gran dissenyadora gironina Carme Puigdevall i Plantés. Com és habitual en ella, em rep amb una forta abraçada, jo també li faig. Tota ella desprèn creativitat, positivisme i energia, i els que la coneixeu sabeu que és veritat! Amb les seves ulleres, i els colors vius… entrem i seiem…\nM’explica que la seva àvia cosia i li va transmetre l’amor per la roba, gràcies a ella es dedica al món de la moda. Va estudiar disseny a Barcelona; és conscient de l’esforç dels seus pares que sempre l’han recolzat en el seu somni. Mentre estudiava es va decantar per la moda en el món de l’espectacle, diu que s’hi sentia més propera i identificada. De seguida va començar a treballar en aquest sector fent vestuari de tot tipus, i treballant de forma incansable moltes hores. De fet, aquesta és una de les característiques de la Carme, la seva força per fer bé les coses. És el 2004 que obre la seva pròpia botiga al barri vell de Girona, amb col·leccions genuïnes amb el seu estil característic i sempre molt reconegut. Amb clients locals i internacionals vinguts d’arreu, Alemanya, Anglaterra, França i Holanda, entre molts d’altres.\nExplica amb certa recança que uns anys més tard, al ser mare dels seus dos fills, ha de decidir deixar la botiga per a poder dedicar-se més temps a l’exigent i vertiginós món de l’espectacle. Ha treballat amb grans com Sergi Belbel, Cristina Clemente, Rosa Maria Sardà, Jordi Duran, Mal Pelo, Manel Trias… entre molts altres. Li pregunto per tres vestuaris que hagi fet i que l’hagin marcat especialment, i me’n diu molts. Es confessa fan de treballar amb les persones autèntiques, senzilles i bona gent. La veig una dona espiritual… Pot presumir d’haver arribat al punt de captar idees i sensacions de com ha de ser el vestuari sense que s’hagi parlat, només amb les sensacions… Sense paraules!\nEn l’actualitat, a Qstura tenim la sort de comptar amb ella a l’equip de professorat, imparteix Disseny de Moda i Il·lustració, i us puc dir que suma tot el que toca, i a Qstura ens encanta tenir sobredosis d’aquest tipus de gent! Li pregunto pel futur de CarmePuigdevalliPlantés (uneix el seu nom i els seus cognoms en la seva marca): Seguir vivint intensament la seva vida i la seva feina, gaudint de les coses petites i sobretot de les persones. Em consta que tot això que fa aquesta gran dona, també és possible gràcies al seu company de viatge, l’Isaac… Ella té el do d’haver-me fet plorar en una desfilada, va ser màgica, molta gent ho recorda, a Gi-Moda el 2016, al Teatre Municipal de Girona. Ho podeu recuperar a www.gimoda.cat però aquestes coses s’han de viure en persona, perquè el que se sent és inexplicable.\nJa us ho he dit abans: Un luxe escriure aquesta secció!


ISO a cremador de DVD - com cremar ISO a DVD en Mac/Win (10 Windows inclòs)\n> Recursos > DVD > com cremar ISO a DVD d'alta qualitat de vídeo de Mac/Win\nVol posar el seu ISO vídeo en un DVD jugar en Intèrpret de DVD de casa? Bé, vostè necessita convertir el seu ISO a DVD al principi. La següent és una guia senzilla i fàcil-a-mestre que ensenya a gravar el seu vídeo d'ISO a DVD per gaudir d'ISO en intèrprets de DVD. Només arribar un ISO a Convertidor de DVD - Wondershare Video Converter Ultimate (Windows 8 suport) serà una bona opció. Amb Wondershare Video Converter Ultimate, fàcilment pot cremar arxius ISO a DVD en cap moment i sense cap problema. Si vol estar encès un ISO en Mac (Mac OS X 10.11 (El Capitán), 10.10, 10.9, 10,8, 10,7, 10.6 inclòs), aconseguir Wondershare Video Converter Ultimate for Mac i fer-ho amb facilitat.\nLliure descarregar la versió de judici d'ISO a DVD Converter i seguir els passos per cremar DVD d'un arxiu ISO ràpidament i fàcilment.\nSenzills passos per cremar l'ISO a DVD\nEls passos per a convertir i gravar els fitxers ISO a DVD al PC (10 Windows inclòs) i Mac són gairebé el mateix, només assegurar-vos obtenir la versió correcta del creador ISO DVD. A continuació prenem convertidor ISO per a Windows per exemple.\nPas 1. Afegir fitxers ISO a l'ISO a Convertidor de DVD\nAnar a "Cremar" interfície, feu clic al botó de triangle petit al costat del botó de "càrrega DVD" i seleccioneu "Càrrega ISO arxius" per localitzar vídeos ISO al seu ordinador o simplement arrossegar vídeos ISO a la finestra principal de la Video Converter Ultimate. Doble fer clic a vídeo importat per presentar els vídeos a la finestra de visualització correcta. També podeu afegir fotos per fer un slideshow de foto amb ISO vídeo.\nPas 2. Editar vídeo amb l'editor de vídeo incorporat (opcional)\nVostè pot bé fer clic vídeo per "Editar" opcions relacionades amb el vídeo seleccionat, com ara la duplicació de vídeo, retallar vídeos, rotació vídeos, fusió de vídeo, afegir efectes de vídeo, etc. Fins i tot pot afegir filigranes de text i imatge com vulguis.\nPas 3: Begin ISO a la conversió de DVD\nAra inseriu un disc verge de DVD al seu cremador de DVD per preparat. Seleccioneu l'opció de "Canvi de plantilla" a la dreta, apareixerà una finestra de plantilla de menú de DVD. Si no necessita un menú de DVD, només ha de seleccionar l'element de "menú de No" de la llista de plantilla de menú de DVD.\nDesprés, feu clic a "Ok" per fer la configuració per cremar l'ISO a DVD. I llavors vostè pot triar el tipus de sortida, tipus de disc (D5 o D9), qualitat de vídeo, estàndard de TV, etc. Per convertir d' ISO a DVD carpeta (VIDEO_TS i AUDIO_TS), només seleccionar la carpeta de DVD de la llista desplegable "Cremada al" i seleccioneu una carpeta de sortida. Quan s'acaba cremant el disc de ISO DVD, pot jugar amb el seu reproductor de DVD i veure el vídeo a la TV.\nConsells per convertir d'ISO a DVD:\nAquest ISO a cremador de DVD també ajuda a convertir tots els formats populars de vídeo i àudio en DVD, incloent-hi WMV, MOV, MP4, AVI, VOB i més. A més, també funciona com un convertidor de DVD a qualsevol formats i mecanismes.\nSi treballeu amb el Mac, l'ISO a cremador de DVD per a Mac: Video Converter Ultimate for Mac podreu directament copiar els fitxers ISO a DVD sense descodificació.\nLliure Descarregar ISO a cremador de DVD per a Windows o Mac (judici lliure):


Esports - El Vallparadís d'Alomà cau davant el vigent campió a la Copa Catalana de corfbol\nel 25/feb/12 Axel Camarasa Corfbol PDF\nEl Vallparadís, amb la santcugatenca Berta Alomà a les seves files, perd les semifinals de la Copa Catalana de corfbol contra el Vilanova i la Geltrú, vigent campió de la competició (21-18). L'altra finalista serà el Castellbisbal, que s'ha desfet de l'amfitrió, el Vacarisses (16-15).\nLa semifinal de Copa que reeditava la final de la temporada passada entre el Vallparadís i el Vilanova i la Geltrú ha tingut el mateix final. El conjunt vilanoví ha demostrat la seva experiència en les eliminatòries i s'ha desfet d'Alomà i les seves companyes, tot i que per un resultat ajustat.\nAlomà lluitarà aquest diumenge al migdia per la tercera plaça contra el conjunt amfitrió, el Vacarisses, que ha perdut l'altra semifinal davant el Castellbisbal. La final, per tant, la disputarà aquest diumenge a la tarda el vigent campió, el Vilanova i la Geltrú, contra el Castellbisbal.


La Universitat de Barcelona homenatja Xavier Melgarejo | Catalunya Religió\nPer Catalunya Religió. Ds, 20/10/2018\n(Claretians) Aquest dimarts la Universitat de Barcelona va retre homenatge al pedagog Xavier Melgarejo. Destacat especialista en el model educatiu finlandès, va ser membre de la comissió tècnica del Programa de millora i innovació en la formació inicial de mestres (MIF), impulsat per la Generalitat de Catalunya i les universitats catalanes que tenen ensenyaments en aquest àmbit.\nL’Aula Magna de l’Edifici Històric de la Universitat de Barcelona va acollir dimarts l’acte de presentació de les conclusions dels cinc anys d’accions vinculades al MIF. I en aquest marc es va homenatjar la figura de Melgarejo, traspassat a principis del 2017, i que va exercir la docència i l’orientació psicopedagògica al Col·legi Claret de Barcelona, a més de ser-ne director de 2003 a 2013.\nPekka Tukonen, professor i director de l’escola Saunakallio de Finlàndia i amic personal de Xavier Melgarejo, i Miquel Martínez, en representació del conjunt d’universitats i del Programa MIF, van intervenir en l’acte de reconeixement al professor mort l’any passat. En acabar les intervencions, es va lliurar a la família una escultura de bronze de l’escultor Ángel Camino com a mostra de sentiment, record i agraïment a la tasca de Melgarejo. Van acompanyar la família Irene Rigau i Meritxell Ruiz, que van ser conselleres d’Ensenyament i que van treballar amb Xavier Melgarejo en les accions del MIF.\nEl psicòleg i pedagog Xavier Melgarejo ha estat reconegut com el màxim expert al país en el sistema educatiu finlandès. Per Melgarejo la clau de l’èxit del sistema finlandès se situa en tres factors: el valor de la lectura, l’estima als infants i la preparació del professorat, així com la responsabilitat de l’educació en tres engranatges: família, escola i societat.\nProfessor i orientador psicopedagògic i director d’escola, va ser pioner en metodologies per prevenir el consum de drogues a l’ESO. Preocupat per contribuir a millorar l’educació, durant els anys en què va ser el director del Col·legi Claret de Barcelona va aconseguir reduir el fracàs escolar del centre del 20 a l’1 %.\nVa ser president de la Comissió d’Ordenació del Sistema Educatiu del Consell Escolar de Catalunya i va formar part Consell Superior d’Avaluació del Sistema Educatiu de Catalunya com a professional expert, càrrecs que el van portar a impartir conferències en congressos, seminaris i universitats, i a comparèixer al Congrés dels Diputats i al Senat per parlar d’educació.\nPer la seva trajectòria professional va ser condecorat cavaller de la Rosa Blanca de Finlàndia i va rebre el Premi Blanquerna Educació i, a títol pòstum, la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. És autor de Gracias, Finlandia; Davant l’adversitat, amor i llibertat, i Transformar la adversidad.\nXavier Melgarejo, Universitat de Barcelona, homenatge, Educació, Laïcat


El Ple de l'Ajuntament de Mataró va aprovar ahir una modificació del Pressupost Municipal 2019, que permetrà tirar endavant noves inversions i també atendre necessitats de despesa corrent que s’han generat al llarg de l’any.\nSegons ha informat el consistori, aquest romanent de tresoreria de l’exercici 2018 per import d’1,36 milions d’euros, servirà per finançar noves inversions. Entre elles, l’adequació d’instal·lacions a la Nau Minguell per acollir la seu administrativa i algunes aules de l’Escola Municipal de Música (350.000 euros); la millora d’equipaments municipals (328.633,01 euros); el nou Casal de Gent Gran de l’Havana (300.000 euros); el compliment de les mesures d’abalisament i senyalització de rieres (140.000 euros); la pista de petanca a La Llàntia (90.000 euros); la compra d'equipament informàtic per a l’Institut Miquel Biada (60.000 €); o l'emplaçament de càmeres de vigilància (50.000 euros).


Edició 2018 | Art Camp Andorra\nART CAMP ANDORRA Colors pel planeta és una trobada d’artistes pintors que existeix des del 2008 i té lloc a Ordino, Andorra, cada dos anys. Pretén facilitar, mitjançant l’art, l’intercanvi de valors que la UNESCO fa universals al voltant de la cultura i de la pau. Des de la seva creació ha reunit prop de 150 artistes de tots els continents i ha contribuït a la creació d’unes 500 obres originals, algunes de les quals han pogut formar part de les exposicions itinerants que han permès donar a conèixer l’expressió artística dels participants a llocs emblemàtics com la seu de la UNESCO a París, el Consell d’Europa a Estrasburg, l’OSCE a Viena, l’oficina de la UNESCO a Venècia en el marc de la biennal o a la seu de les Nacions Unides a Nova York, així com a la majoria de les ambaixades d’Andorra.\nJOSEP ÁNGEL MORTÉS\n«És per mi un honor i un autèntic plaer ser avui aquí. M’estreno com a president de la Comissió Nacional amb aquest acte. Difícilment hi pot haver un començament millor: un intercanvi d’artistes per la pau i la promoció del diàleg. Només em puc comprometre, davant de tots vosaltres, a obrar per la defensa i la promoció dels propòsits que venen marcats en el conveni constitutiu de la UNESCO, com a mínim durant el temps del meu mandat».\nVa ser amb aquests mots pronunciats en el magnífic espai de la casa Rossell d’Ordino, sota un sol radiant, que clausurava l’edició 2016 de l’Art Camp d’Andorra. Efectivament, m’estrenava com a president de la Comissió, ja que acabava de ser elegit per al càrrec pocs dies abans i era el primer acte en què prenia la paraula. Cinc edicions és més que un lustre i és quelcom que cal celebrar. D’entrada, cal reconèixer el treball de tots els que hi han dedicat il·lusió, esforç i constància, i felicitar-los per la tasca duta a terme i, sobretot, per la llavor sembrada.\nMés de 150 artistes participants, vinguts dels quatre costats del món; gairebé cinc-centes obres originals; tot plegat un testimoni que avala l’aposta i encoratja a continuar apostant.\nÉs evident que les exposicions itinerants en les quals han participat aquestes obres (algunes vegades, en companyia dels seus autors) són un autèntic empenyorament de la voluntat de fer viure la col·lecció. Ara bé, penso que la raó de ser de tota obra pictòrica és que pugui ser vista com més millor, observada pel màxim de públic possible, admirada en qualsevol moment…\nÉs del que es tracta ara, visualitzar, donar més visibilitat, tant a les obres —que s’ho mereixen— com al conreu que, des d’Andorra i sota els auspicis de la UNESCO, s’està duent a terme pel que fa a la instauració d’un diàleg entre artistes vinguts d’àmbits diferents, algunes vegades de territoris en conflicte, i la societat andorrana, i en particular amb els seus infants.\nCal trobar la manera d’aproximar encara més les obres i les vivències, els artistes i el públic; cal buscar com mantenir viu, encès, l’esperit que es respira al llarg de la trobada durant el lapse de temps que transcorre d’una edició a l’altra. Sé que en aquest repte, una vegada més, podrem comptar amb el suport, l’energia, l’entusiasme i la desbordant vitalitat d’Hedva Ser, padrina de l’Art Camp d’Andorra.\nEl coneixement d’altres cultures és enriquiment personal, és adquisició de saber i de saviesa, és obertura al món… Hauria de ser, també, agent catalitzador de bona entesa, motor generador de mútua comprensió. L’Art Camp d’Andorra, sense ambició desmesurada, sense voler alliçonar ningú, pretén ser això, també.\nPer insignificants que puguin semblar les actituds, els actes, els fets que porten a obrir portes vers altres espais, a establir noves vies de comunicació vers límits desconeguts, sempre es tracta de voluntat en moviment, de llavor, d’arrel en potència de ser.\nL’Art Camp d’Andorra s’inscriu i vol continuar inscrivint-se dins d’una trajectòria de respecte de la diversitat i de la promoció del diàleg intercultural —per més que, amb els temps que corren pugui semblar anar a contracorrent—, en definitiva, vol ser agent actiu i aportar ni que sigui un humil granet de sorra a la mai acabada i nebulosa construcció, indispensable d’altra banda, que pretén materialitzar de manera inequívoca i àmplia el concepte d’educació per a la pau.\nPresident de la Comissió Nacional Andorrana per a la UNESCO\nEns complau presentar el fruit del treball dels artistes a Andorra el 2016. Com a padrina d’Art Camp Andorra, he tingut el plaer de promoure l’execució d’aquest concepte a Malta, que per la seva situació geogràfica és el lloc perfecte per al diàleg euromediterrani. Aquesta declinació maltesa ha tingut dues edicions (2015 i 2017).\nGràcies al suport inesgotable de la directora general de la UNESCO, la senyora Irina Bokova, que ha donat suport a aquesta idea des del 2012, Art Camp Andorra ha esdevingut un dels projectes estrella de la UNESCO en l’aplicació del que s’anomena “diplomàcia cultural”.\nI agraeixo infinitament a la senyora Bokova el seu compromís en aquest projecte.\nArt Camp Andorra, aquesta iniciativa andorrana única, és una passarel·la d’esperança per a l’entesa i l’amistat entre els pobles gràcies a la trobada d’aquests artistes que treballen i creen junts per enviar un missatge de pau universal.\nPadrina de l’Art Camp Andorra\nAmbaixadora de bona voluntat de la UNESCO\nEnviada especial de la diplomàcia cultural\nVuit anys després del primer intercanvi, l’Art Camp Andorra té el reconeixement indiscutible com a catalitzador de la cultura de pau mitjançant l’expressió artística. Artistes dels cinc continents del món s’instal·len a Ordino i, durant deu dies, hi treballen sobre els valors que promou la UNESCO.\nEl Comú d’Ordino, conjuntament amb altres organismes de casa nostra com la CNAU, el Govern d’Andorra, FEDA i la Fundació Bomosa, dona suport a aquesta iniciativa que fa possible que Andorra es converteixi en una autèntica ambaixadora de la diversitat cultural, com es demostra en el fet que, enguany, una selecció de treballs creats durant l’Art Camp Andorra hagin estat exposats a la seu de les Nacions Unides, a Nova York.\nCom a cònsol major del Comú d’Ordino, vull fer públic el meu agraïment a tots els agents implicats que han sabut entendre la importància de promoure la cultura tot cercant ponts que serveixin per exportar, mitjançant les manifestacions artístiques, els valors intrínsecs de l’Art Camp Andorra: l’intercanvi, la convivència i la pau.\nCònsol major d’Ordino\nL’Art Camp Andorra “Colors per al planeta” 2016 ha tornat a reunir a Ordino gairebé 30 artistes procedents de diversos països de tot el món. La trobada promoguda per la UNESCO es va emmarcar en la celebració del Decenni internacional de l’apropament de les cultures. La finalitat del projecte, que rau en la promoció de la cooperació i el diàleg per la pau entre cultures mitjançant el llenguatge artístic, ha estat, com cada any, un dels grans èxits d’aquesta celebració.\nLa UNESCO fomenta la diversitat i l’enriquiment cultural, impulsa la pau i desenvolupa l’educació i el coneixement. L’Art Camp Andorra, ha aconseguit ésser una referència d’Andorra a la UNESCO, ha creat i consolidat un punt de trobada d’artistes de tot el món, que lluita contra el racisme, la discriminació i la intolerància, i promou l’apropament i el diàleg per la pau entre els artistes.\nCom en totes les edicions, FEDA ha obert les portes del seu Museu MW i del Camí hidroelèctric d’Engolasters als artistes participants, on s’ha compartit amb ells la història i les anècdotes del nostre país. Durant la visita s’ha volgut enriquir, impregnar i apropar la nostra cultura als assistents per poder ser font d’inspiració i estímul en les seves creacions durant la seva estada a l’Art Camp Andorra.\nUn dels objectius de FEDA és poder contribuir en el desenvolupament econòmic, social i mediambiental del nostre país, i ajudar a construir un futur millor. FEDA treballa dia a dia per impulsar polítiques que contribueixin a construir un planeta més sostenible. Gràcies a aquestes iniciatives, estem més a prop d’aconseguir-ho.\nVull agrair a la UNESCO que ens hagi donat l’oportunitat de tornar a participar en aquesta experiència enriquidora, i felicitar el treball de tots els artistes participants per la qualitat de les obres que ens han deixat per a la nostra col·lecció.\nDirector General de FEDA\n“No hi ha camí per a la pau, la pau és el camí” Mahatma Gandhi\nEn aquest moment tan delicat pel qual passa la humanitat, en què sembla que els conflictes, la gana i les grans migracions de persones, en comptes de recular, van en augment, he volgut començar amb aquestes sàvies paraules de Gandhi per parlar del que, en aquest cinquè Art Camp Andorra, va succeir.\nLa trobada d’artistes va funcionar com sempre molt bé! L’alquímia és va tornar a produir i vàrem saber com trobar un altre cop la pedra filosofal de l’harmonia, en què l’art és el camí per oblidar les diferències de raça, religió o origen geogràfic dels participants, una màxima de Nelson Mandela ho explica millor que tot el que jo pugui escriure:\n“Si vols fer la pau amb el teu enemic has de treballar amb ell. Llavors es converteix en el teu company”.\nDies de convivència i treball conjunt, dies de parlar de la vida i compartir el millor del que ens fa únics en la nostra humanitat, dies de gaudir del sol d’Andorra i les seves muntanyes, dies en què aprendre dels nous companys era com trobar un tresor.\nEn aquestes cinc edicions de l’Art Camp Andorra “Colors per al planeta” Andorra ha estat privilegiada amb la visita de més de cent seixanta artistes de vuitanta nacionalitats diferents, que han enriquit el nostre patrimoni artístic amb les més de 500 obres que han creat durant la seva estada. Els treballs dels artistes s’han pogut veure a les principals seus de l’ONU a Nova York i Ginebra, a la seu de la UNESCO a París, al Consell d’Europa a Estrasburg, a la seu de l’OSCE a Viena i a altres ciutats europees com Lisboa, Porto, Venècia, Madrid i Tarragona.\nTot això no hauria estat possible sense la participació principal en el projecte de la UNESCO, el Govern d’Andorra, el Comú d’Ordino, FEDA i un grapat d’altres benefactors i col·laboradors, a qui transmeto el nostre agraïment.\nComissari de l’Art Camp\nNÉSTOR ALVAREZ GARCIA\nRODOLFO OVIEDO GARCIA\nAndorra – Jove Talent\nEl catàleg de l’edició 2018 amb tota la informació.\nMÉS OBRES I ARTISTES\nAltres edicions Art Camp


Avís Legal — Ajuntament de Guixers\nPROJECTE DESENVOLUPAMENT RURAL DE LA VALL DE LORD\nAvís Legal https://www.guixers.cat/avis-legal https://www.guixers.cat/@@site-logo/logo.png\nAquest portal, titularitat de l'Ajuntament de Guixers, amb NIF P2514000E, amb domicili a La Casa Nova de Valls, Guixers. (Lleida) i telèfon 973 492 541 (ajuntament@guixers.ddl.net) està constituït pels llocs web associats als dominis _________.cat, _________.ddl.net.\nAquest lloc web i tots els seus continguts, incloent-hi els textos, imatges, sons, bases de dades, codis i qualsevol altre material, són propietat de l'Ajuntament de Guixers i dels ens de gestió vinculats a ella, o de tercers que hagin autoritzat l'ús d'aquests continguts a l'Ajuntament.\nQueda totalment prohibit distribuir, copiar, modificar o trametre tant el contingut com el codi de les pàgines, llevat que es compti amb autorització expressa i per escrit de l'Ajuntament de Guixers. La informació que es facilita en aquesta pàgina no pot ser objecte per part dels usuaris de venda o cessió, sota cap concepte, incloent-hi la gratuïta.\nL'usuari es compromet a utilitzar aquest servei sense incórrer en activitats que puguin ser considerades il•lícites o il•legals, que infringeixin els drets de l'Ajuntament de Guixers o de tercers, o que puguin atemptar contra les normes vigents. L'Ajuntament de Guixers no serà responsable de l'ús per part de tercers de la informació continguda al web, si bé caldrà atenir-se a les prescripcions i advertiments que s'estableixin per a determinats documents i aplicatius.\nL'Ajuntament de Guixers donarà estricte compliment a la normativa vigent en cada moment sobre Protecció de Dades de Caràcter Personal i adoptarà les mesures legalment exigibles per a la protecció de les dades de caràcter personal de l'usuari, preservant-ne la seva privacitat i confidencialitat.\nL'Ajuntament de Guixers és la responsable de les dades recollides en els seus formularis. En el cas que actui per compte d'alguna Entitat, associació, o altre organisme com a Encarregada del tractament s'indicarà qui n'és el responsable.\nPer a qualsevol consulta o queixa relacionades amb el tractament de les seves dades personals, l'Ajuntament de Guixers posa a la seva disposició la bústia (correu@ del DpD) des d'on el Delegat de Protecció de Dades l'atendrà.\nAmb caràcter general, les dades facilitades, un cop finalitzat el motiu que n'ha originat la recollida, seran conservades seguint les instruccions de gestió documental i d'arxiu de l'Ajuntament de Guixers\nL'Ajuntament de Guixers no garanteix que el web i el servidor estiguin lliures de virus i no es fa responsable dels possibles danys o perjudicis que es puguin derivar d'interferències, omissions, interrupcions, virus informàtics, avaries telefòniques o desconnexions en el funcionament operatiu d'aquest sistema electrònic, motivats per causes alienes a l'ajuntament, de retards o bloquejos en l'ús d'aquest sistema electrònic causats per deficiències o sobrecàrregues de línies telefòniques o sobrecàrregues en el sistema d'Internet o en altres sistemes electrònics, així com també de danys que puguin ser causats per terceres persones mitjançant intromissions il•legítimes fora del control de l'ajuntament\nL'Ajuntament de Guixers no serà responsable de la informació que es pugui obtindre a través d'enllaços o que provingui de fonts alienes a aquesta Administració.\nL'Ajuntament de Guixers no es fa responsable de la legalitat d'altres llocs web de tercers des dels que es pugui accedir al portal. L'Ajuntament de Guixers tampoc respon per la legalitat d'altres llocs web de tercers, que pogueren estar-hi vinculats o enllaçats des d'aquest portal.\nL'Ajuntament de Guixers no garanteix la disponibilitat i continuïtat del funcionament del web i dels seus serveis. Quan sigui raonablement possible, s'advertirà prèviament de les interrupcions en el funcionament del web i dels serveis.\nL'Ajuntament de Guixers es reserva el dret a modificar unilateralment, en qualsevol moment i sense avís previ, la presentació, configuració i continguts del web, així com també l'oferta de serveis i les condicions que es requereixen per utilitzar-lo.\nCasa Nova de Valls, s/n Guixers. (Lleida)


La veritat (pel·lícula)\n1992 (sèrie de televisió)\nBatwoman (sèrie de televisió)\nBlå ögon (sèrie de televisió)\nChuck (sèrie de televisió)\nFariña (sèrie de televisió)\nGrimm (sèrie de televisió)\nMidnight sun (sèrie de televisió)\nQuicksand (sèrie de televisió)\nSha escrit un crim\nThe Saint (sèrie)\nShetland (sèrie de televisió)\nThe Boys (sèrie de televisió)\nThe Tunnel (sèrie de televisió)\nTin Star (sèrie de televisió)\nTrapped (sèrie de televisió)\nLa señal és una pel lícula argentina estrenada el 2007. Va ser dirigida per Ricardo Darín i Martín Hodara, sent el seu debut com a director cinematogràfic. Protagonitzada per Ricardo Darín, Diego Peretti i Julieta Díaz.\nSense escapatòria és una pel lícula estatunidenca de drama i acció de 1993. Dirigida per Robert Harmon, és protagonitzada per Jean-Claude Van Damme en el paper principal, juntament amb Rosanna Arquette, Kieran Culkin i Ted Levine en papers secund ...\nSense principis és un telefilm estatunidenc dirigit per Bret Michaels, i difós lany 1998. Ha estat doblada al català. Els protagonistes són Charlie Sheen, i Martin Sheen com a pare i fill duna unitat de detectius anti-vici, juntament amb Mark Dac ...\nSense tares és una pel lícula estatunidenca escrita i dirigida per Joel Schumacher, estrenada el 1999. Ha estat doblada al català.\nShade: Joc dassassins\nShade: Joc dassassins és una pel lícula estatunidenca escrita i dirigida per Damian Nieman lany 2003. Posa en escena un grup de tres estafadors de Los Angeles disposats a tot per fer fortuna jugant al pòquer. Ha estat doblada al català.\nShaft torna a Harlem és una pel lícula dacció estatunidenca de 1972, dirigida per Gordon Parks i protagonitzada per Richard Roundtree: el llegendari John Shaft. És el segon lliurament de la trilogia de Shaft. Ha estat doblada al català.\nLa brigada de Sharky és una pel lícula estatunidenca dirigida per Burt Reynolds, estrenada el 1981, basada en la novel la Sharkys Machine de William Diehl. Ha estat doblada al català.\nSherlock Holmes (pel·lícula de 2009)\nSherlock Holmes és una pel lícula estatunidenca dirigida per Guy Ritchie lany 2009, i interpretada per Robert Downey Jr. i Jude Law. Es basa en Sherlock Holmes i el Dr. Watson, els personatges creats per Arthur Conan Doyle a les històries del det ...\nSherlock Holmes Baffled és un curtmetratge de cinema mut en blanc i negre dels Estats Units dirigit per Arthur Marvin el 1900 i enregistrat oficialment el 1903. És la primera adaptació cinematogràfica coneguda del detectiu Sherlock Holmes, creat ...\nSherlock Holmes i la dona de verd\nSherlock Holmes i la dona de verd - The Woman in Green en la versió original - és una pel lícula estatunidenca estrenada el 1945, dirigida per Roy William Neill. És lonzena pel lícula amb Basil Rathbone i Nigel Bruce. Se nha fet un remake en la v ...\nSherlock Holmes: Nit de terror\nSherlock Holmes: Nit de terror és una pel lícula estatunidenca dirigida per Roy William Neill, estrenada el 1946. Ha estat doblada al català.\nBilly "Shiner" Simpson, un ambiciós organitzador de combats de boxa, es atrapat pel seu passat quan el seu fill Eddie es mort. Shiner busca venjar-se i sospita del seu rival Frank Spedding destar implicat en la mort del seu fill.\nSicario és una pel lícula nord-americana de 2015, sobre narcotràfic i crim, dirigida per Denis Villeneuve i escrita per Taylor Sheridan. Està protagonitzada per Emily Blunt, Benicio del Toro i Josh Brolin. La pel lícula va competir en la secció o ...\nSicario: Day of the Soldado és una pel lícula italo-estatunidenca dirigida per Stefano Sollima, estrenada el 2018. Segueix Sicario de Denis Villeneuve estrenada lany 2015.\nEl silenci dels anyells és una pel lícula de Jonathan Demme, estrenada el 1991. És un thriller de suspens psicològic interpretat per Jodie Foster i Anthony Hopkins. Aquesta pel lícula ha estat doblada al català. La pel lícula és ladaptació de la ...\nSin City, també coneguda com a Frank Millers Sin City, és una pel lícula de thriller i policíaca americana del 2005, produïda i dirigida per Frank Miller i Robert Rodriguez. És un neo-noir basat en la sèrie de novel les gràfiques de Miller del ma ...\nDos joves genis de la informàtica, Martin Bishop i el seu amic Cosmo, detinguts en els anys seixanta per haver infiltrat la xarxa del Partit republicà, es trobaran vint anys més tard. Bishop dirigeix una societat especialitzada la protecció de le ...\nEl son etern és una pel lícula estatunidenca de lany 1946 dirigida per Howard Hawks i interpretada per Humphrey Bogart i Lauren Bacall. Està basada en la novel La gran dormida de Raymond Chandler i és un dels principals exemples de cinema negre.\nUna hipocondríaca, enclaustrada a casa seva, intenta comunicar amb el seu espòs per telèfon, però la telefonista comet un error i la connecta amb una línia ja ocupada. Sent llavors dos homes que discuteixen dun homicidi que un dells cometrà el ma ...\nSospitosos habituals és una pel lícula de misteri neo-noir de Bryan Singer, estrenada el 1995. Ha estat doblada al català. La pel lícula es va rodar amb un pressupost de 6 milions de dòlars i va començar com un títol extret duna columna de la rev ...\nSota sospita (pel·lícula de 1999)\nSota sospita és una pel lícula franco- estatunidenca dirigida per Stephen Hopkins, estrenada el 1999. Ha estat doblada al català.\nMax Dembo surt de la seva tercera estada sis anys la presó; està en llibertat condicional. Ben persuadit que lúnica via és la de lobediència, busca i troba un allotjament i una feina honrada. Però la sospita primmirada del policia encarregat de l ...\nSuprem perjudici és una pel lícula estatunidenca dirigida per Walter Hill. Agafant part de lestructura del western, va ser estrenada el 1987 i doblada al català.\nLa pel lícula és sobre la història de dos agents encoberts del Departament del Tresor nord-americà que en la recerca duna banda de falsificadors aconsegueixen unir-se a ella, però un dells és descobert i assassinat.\nThe Big Easy és una pel lícula de comèdia thriller neo-noir estatunidenca del 1986 dirigida per Jim McBride i escrita per Daniel Petrie Jr. Els protagonistes són Dennis Quaid, Ellen Barkin, John Goodman, id Ned Beatty. La pel lícula està ambienta ...\nThe Glass Key és una pel lícula negra estatunidenca dirigida per Stuart Heisler i estrenada el 1942. El guió és tret duna novel la homònima de Dashiell Hammett.\nThe Magnificent Seven és una pel lícula nord-americana de western i acció de 2016, dirigida per Antoine Fuqua, versió del western homònim de 1960, que al seu torn és una adaptació de la pel lícula Els set samurais. La pel lícula és protagonitzada ...\nLa pantera rosa és un film de 2006, dirigit per Shawn Levy. Protagonitzada per Steve Martin, Kevin Kline, Beyoncé Knowles, Jean Reno i Emily Mortimer en els papers principals. És una nova versió de la pel lícula original per a celebrar el 40è ani ...\nThe Strange Affair es una pel lícula de crim britànica del 1968 dirigida per David Greene i protagonitzada per Michael York, Jeremy Kemp i Susan George.\nThis Gun for Hire és una pel lícula negra estatunidenca, dirigida per Frank Tuttle i és ladaptació de la novel la A Gun for Sale de Graham Greene. Estrenada el 1942, posa en escena Veronica Lake, Robert Preston, Laird Cregar, Alan Ladd, entre alt ...\nUn home respectat de negocis amb un passat fosc busca venjança després que la seva filla fos segrestada per uns homes que volen concloure antics deutes. Davant dels seus amics i familiars, en Paul Maguire Nicolas Cage és un home familiar i trebal ...\nTomb inesperat és un thriller estatunidenc dirigit per Philip Kaufman, estrenat lany 2004. Ha estat doblat al català. Shi utilitza una arma japonesa: el yawara.\nTony Rome és una pel lícula estatunidenca de Gordon Douglas estrenada el 1967. Es tracta de la primera aventura del detectiu Tony Rome adaptada al cinema, que serà seguida un any després per La Dona de ciment 1968 del mateix realitzador. Ha estat ...\nTorrente 4: Lethal crisis és una pel lícula espanyola dirigida i interpretada per Santiago Segura. És la quarta part de Torrente, el brazo tonto de la ley. Es va estrenar l11 de març del 2011 en format 3D i compta amb una gran quantitat de famoso ...\nDiverses històries es creuen, totes vinculades al tràfic de drogues. Javier Rodriguez és un policia mexicà de Tijuana que contacta amb un general de la lluita antidroga. Helena Ayala és la dona dun ric home de negocis sobtadament detingut per trà ...\nTret mortal és una pel lícula policíaca estatunidenca dirigida per John Frankenheimer el 1989 i estrenada lany següent. Ha estat doblada al català.\nSimon, un gàngster evadit, qui ha trobat refugi en un cinema Le Miramar à Montparnasse à París on passen Le Voyou, obliga una espectadora a abraçar-lo per dissimular la vista dels policies que lacorralen. Accepta albergar-lo.\nEl trio infernal és una pel lícula franco- italo-alemanya dirigida per Francis Girod, estrenada el 1974, que relata el cas Sarrejani. Ha estat doblada al català.\nTurbulències és un thriller estatunidenc dirigit i coproduït per Robert Butler el 1997 sobre un guió de Jonathan Brett. El càsting el componen Ray Liotta en el paper de Ryan Weaver, de Lauren Holly en el paper de Teri Halloran. Ha estat doblada a ...\nUS Marshals és un thriller estatunidenc dirigit per Stuart Baird lany 1998. És un spin-off del film El Fugitiu i del seu Marshal, Sam Gerard. Ha estat doblada al català.\nUlls de serp ės una pel lícula policíaca estatunidenca dirigida per Brian De Palma, estrenada el 1998. Ha estat doblada al català.\nLa última señora Anderson és una pel lícula de terror i misteri de coproducció hispano-italiana del 1971 dirigida per Eugenio Martín Márquez amb un guió escrit per Sabatino Ciuffini, Vicente Coello, J.B. Gilford i Santiago Moncada i protagonitzat ...\nÚltimes conseqüències és una pel lícula estatunidenca dirigida per Kiefer Sutherland, estrenada el 1997 i doblada al català.\nUn atracament de cinc estrelles\nUn atracament de cinc estrelles és un telefilm estatunidenc dirigit per Gary Burns i difós lany 2005. Ha estat doblat al català.\nUn cadàver a les postres és una pel lícula estadounidenca de Robert Moore, estrenada el 1976. Aquesta pel lícula ha estat doblada al català.\nUn dels nostres és una pel lícula estatunidenca dirigida per Martin Scorsese i estrenada el 1990. Aquest film ha estat doblat al català.\nUn noi anomenat Odi\nUn noi anomenat Odi és un drama psicològic pel lícula estatunidenca de 1996 dirigida per Mitch Marcus. Ha estat doblada al català.\nUn verano para matar és una pel lícula espanyola dacció de 1972 en coproducció amb Itàlia i França, dirigida per Antonio Isasi-Isasmendi i protagonitzada per Christopher Mitchum, Olivia Hussey i Karl Malden. Fou estrenada a Itàlia com Ricatto all ...\nUnder Capricorn és una pel lícula britànica dirigida per Alfred Hitchcock, estrenada el 1949 amb un guió de James Bridie. Va ser adaptada la pantalla per Hume Cronyn i va ser la segona pel lícula de Hitchcock en Technicolor, i com la precedent pe ...\nAdaptació duna obra teatral de Ladislas Fodor, en la qual es plantejava un tradicional relat dintriga de lescola britànica: una dona a qui li fan xantatge té la prova que absol el seu marit, un fiscal, acusat dassassinat, però la seva revelació p ...


Llista d'empreses adjudicatàries i participants en les licitacions d'obres públiques. Departament d'Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència\nEn aquest apartat s'inclou la relació d'empreses que han participat, així com de les empreses adjudicatàries, en cadascuna de les licitacions dels contractes d'obres públiques de l'Administració de la Generalitat de Catalunya i del seu sector públic, amb indicació de l'òrgan de contractació, l'objecte del contracte, el procediment d'adjudicació, l'empresa adjudicatària i l'import d'adjudicació.\nPer a l'elaboració d'aquesta relació es consideren els contractes d'obres i de concessió d'obres públiques no menors licitats pels procediments de contractació previstos a la llei. Els contractes menors d'obres es poden consultar en l'apartat específic de contractació menor d'aquesta Direcció General.\nLlista d'empreses adjudicatàries i participants 2017\nLlista d'empreses adjudicatàries i participants 2016 [169,07 KB ]\nLlista d'empreses adjudicatàries i participants 2015 [179,28 KB ]


Encarrila els quarts de final | A. Camps | BARCELONA / NANTES | Handbol | L'Esportiu de Catalunya\nEncarrila els quarts de final Encarrila els quarts de final Encarrila els quarts de final Encarrila els quarts de final + Encarrila els quarts de final E-mail\nBARCELONA / NANTES - 25 abril 2019 2.00 h\nHandbol. El Barça guanya a la pista del Nantes i fa un pas molt important cap a la final a quatre. Fàbregas està encertat en atac amb nou gols i Pérez de Vargas destaca a la porteria\nGonzalo Pérez de Vargas intenta aturar un llançament de Nyokas @HBCNANTES.\nEncarrila els quarts de final Encarrila els quarts de final Encarrila els quarts de final Encarrila els quarts de final Encarrila els quarts de final E-mail\nNANTES 25 BARÇA 32\nHBC NANTES:Bonnefoi, Lagarde (4), Tournat (3), Rivera (8, 6 p), Lazarov (2), Gurbindo (1) i Balaguer (1) –equip inicial–; Delecroix (1), Guillo, Nyokas (3), Auffret, Pechmalbec (1), Feliho, Emonet (1), Imare i Siffert (p.s.).BARÇA LASSA:Pérez de Vargas (1), Ariño (1), Aleix Gómez (3, 1p), Petrus (3), Mem (2), Palmarsson (3) i Fàbregas (9) –equip inicial–; Tomàs (3), Entrerríos (1), Sorhaindo (1), Andersson (2), N’Guessan, Dolenec (1), Duarte, Ilic (2) i Moller (p.s.).PARCIALS CADA CINC MINUTS:2-2, 3-5, 6-7, 7-11, 10-13 i 12-16 (descans), 14-20, 15-23, 16-26, 20-27, 21-29 i 25-32.ÀRBITRES:Matija Gubica i Boris Milosevic (Croàcia). Van excloure Delecroix, Tournat i Auffret, del Nantes i Petrus (2), Mem i Duarte, del Barça.\nEl Barça Lassa va fer un pas molt important cap a la final a quatre de la lliga de campions en guanyar clarament a la pista del Nantes per 25-32 el partit d’anada dels quarts de final. Els blaugrana van ser superiors al conjunt francès i en la segona meitat es van distanciar clarament en el marcador. Ludovic Fàbregas va ser el més destacat en atac i va anotar 9 gols, mentre que el porter Gonzalo Pérez de Vargas va estar molt encertat sota els pals en la segona part. El partit de tornada es disputarà al Palau Blaugrana el dissabte 4 de maig.\nEl Nantes va ser el primer a marcar, i ho va fer de penal, i els primers minuts del partit van ser anivellats i jugats a un ritme alt amb intercanvi de gols. A partir del minut set, però, el Barça va començar a imposar el seu joc i a distanciar-se en el marcador. L’encert de l’exblaugrana Valero Rivera, sobretot en els penals, va mantenir el conjunt francès dins del partit en la primera meitat. El Barça va anar incrementant a poc a poc el seu nivell defensiu i va treure profit dels seus contraatacs. En aquest primer temps es va produir una jugada curiosa quan després d’un atac blaugrana sense porter, la defensa es va replegar però ningú va fer el canvi amb Gonzalo Pérez de Vargas i la porteria va quedar buida amb els defenses ben situats. Els francesos no ho van saber veure i xutar sense porter, i finalment els blaugrana van fer el canvi. En els darrers minuts del primer temps Dika Mem es va fer mal al turmell, però després de ser atès va jugar en els darrers minuts. Al descans es va arribar amb quatre gols de marge per al Barça, 12-16.\nEls homes de Xavi Pascual van fer un pas més endavant en el seu bon joc en la segona meitat. La defensa va estar infranquejable, amb un porter que va fer tot un seguit d’aturades de mèrit, l’atac encertat, i es va arribar als deu gols d’avantatge en el minut 41 amb el 15-25. El conjunt francès va intentar apropar-se en el marcador, va fer atacs de set jugadors sense porter i va aconseguir reduir una mica la diferència però mai va fer perillar la victòria del Barça, que es va imposar per set gols de marge, 25-32.\nEn l’altre quart de final que es va disputar ahir, el Flensburg alemany va perdre a casa contra el Veszprém hongarès per 22-28. Avui jugaran el Vardar macedoni i el Szeged hongares i dissabte el Kielce polonès i el PSG francès.\nVull dedicar aquesta victòria al nostre expresident Sandro Rosell després d’aquests dos anys tan difícils\nPer a mi sempre és un plaer venir a jugar a França. Hem estat molt concentrats, i haurem d’estar igual en la tornada\nEl Barça, sessió contínua a Lleó.