S'han trobat 768 resultats.\nPortada Terribas: "Ara, al Congrés, tot se centra a tirar-se els plats pel cap pels currículums"\nLa portada de Mònica Terribas d'avui es pregunta per què "Cs i PP no es queixen que es perdi el temps amb problemes que no són els problemes reals que interessen a la gent". I afegeix: "Allà aquest mantra (el dels problemes reals) no el fan servir".\nPortada Terribas: "Creix la carpeta judicial de la llibertat d'expressió a l'Espanya del segle XXI"\nLa detenció de Willy Toledo a casa seva i l'evolució de la carpeta catalana són els eixos de la portada de la Mònica Terribas. A la portada, Terribas parla de la dificultat de trobar les condicions idònies "per asseure's a parlar amb el govern espanyol", de l'espasa de Dàmocles que "penja sobre el cap de centenars d'encausats" i "de l'esperança de pressionar políticament perquè hi hagi l'efecte papallona sobre la fiscal general de l'Estat abans de formular les acusacions definitives davant del Trribunal Suprem pel judici de l'1 d'octubre".\nPortada Terribas: "La confirmació d'un conflicte polític que no apagaran ni sentències ni presons"\nDesprés de recordar que avui comença el curs escolar i la mandra que els fa, als més petits, la portada de Mònica Terribas se centra en la manifestació d'ahir. I diu que "l'independentisme no va tenir cap mandra de sortir ahir al carrer". I hi afegeix: "L'independentisme haurà de reflexionar sobre el com i el quan de cada acció política". I també es pregunta: "Fins quan, el no de l'Estat a la reivindicació nacional d'una part persistent i massiva de la societat catalana?"\nPortada Terribas: "El dia que la Diada afluixi voldrà dir que la política avança"\nMònica Terribas dedica la seva portada de la Diada del 2018 a Mònica Terribas a l'acte oficial de la Diada, dedicat a la llibertat dels presos polítics i als exiliats. La música, la paraula, la llibertat. Diu: "El dia que la Diada afluixi voldrà dir que la política avança. Ara bé, una cosa no ha de canviar: que l'11 de Setembre sigui la jornada pacífica i cívica que com a societat diversa que som ens enorgulleix cada any. A cada provocació, un mur de calma." Desitgem feliç Diada als qui podran i voldran sortir al carrer per reivindicar-la.\nPortada Terribas: "Dissabte vam tenir una conversa a Lledoners amb Jordi Turull. El vam escoltar"\nMònica Terribas explica la visita que va fer a la presó de Lledoners aquest dissabte, i diu que "la visita a les presons aquests mesos dibuixa de manera nítida tots els perquès de les lluites que tanta gent comparteix". I afegeix que "els silencis de la presó es transformen en força quan els qui visiten els seus a dins, en surten".\nPortada Terribas: "Només depèn de nosaltres que l'experiència millori el que hem viscut fins ara"\nLa portada d'avui comença amb la pregunta "quan celebreu aniversaris, què feu? Aprofiteu per revisar els errors del passat?". A partir d'aquí, Terribas reflexiona sobre si hem après alguna cosa del 6 i 7 de setembre de cara al futur. I conclou: "Eren els plens 'de la llei a la llei' i van ser els plens de la llei als tribunals de la repressió de l'acció política".\nPortada Terribas: "S'aprèn del passat quan també es mira al futur"\nLa portada de la Mònica Terribas recorda que avui i demà fa un any que al Parlament es van aprovar les lleis del referèndum i de transitorietat jurídica. I afegeix: "Dos dies on van xocar els qui ho vivien com l'expressió legítima de la majoria sobirana del Parlament i els qui ho vivien com la vulneració dels drets de les minories parlamentàries". I es pregunta: "La convivència democràtica és compatible amb enviar més policies i acusar de rebel·lió els qui van posar les urnes?"\nPortada Terribas: "Referèndum pactat d'autodeterminació. És l'objectiu de mínims de la negociació"\nLa portada de la Mònica Terribas es demana, a partir de les paraules del president Quim Torra: "Què vol dir no acceptar les sentències i posar-se a disposició del Parlament, quin paper tindrà el Consell de la República a Brussel·les, i els nou presos i preses polítics que fan política des de les presons?"\nPortada Terribas: "Algú té intenció de solucionar el conflicte? Perquè això té pinta de bucle"\nLa portada de Mònica Terribas parla del perill d'entrar en un bucle, tant en la política espanyola com en la catalana, i es pregunta si algú té realment intenció de solucionar el conflicte, "o creuen que parlant d'un Estatut nou i de portar-se bé per rebaixar la tensió judicial i social, i el PP tancant-se en banda a tot per batallar vots a Cs, un 48% de la població oblidarà i renunciarà?".\nPortada Terribas: "No ens enganyem, el problema no són els llaços grocs"\nLa Mònica Terribas ha tornat aquest dilluns. La portada se centra en una de les imatges més vistoses d'aquest estiu, els llaços grocs, i analitza tot el que els envolta.\nPortada Terribas. Pere Casaldàliga: "Som l'exèrcit derrotat d'una causa invencible"\nEn Puyal, el dia que se'ns acomiadava de les transmissions, ens recordava: "Som el que ens han permès fer i construir els altres, i ho fem amb els altres." Sense ells, i sense vosaltres, això no tindria sentit. Però sense passió i sense energia, tampoc. Així que avui tanquem la temporada i intentarem retrobar l'energia i la passió que són imprescindibles per despertar-vos com mereixeu. I encara... 276, 259 i 118 dies de presó\nPortada Terribas. Romeva: "És temps de dignitat, estratègia, respecte, empatia i mà estesa"\nEns va ajudar a tocar de peus a terra el "Racó de pensar" que vam fer des d'Estremera amb Raül Romeva, després de passar per Alcalá-Meco a veure Carme Forcadell i Dolors Bassa. Avui el recuperem. Aquell dia ens deia l'exconseller d'Exteriors: "No és temps de frivolitats, sinó de cap alt --dignitat--, mirada llarga --estratègia--, verb serè --respecte--, cor obert --empatia-- i mà estesa --sempre, sempre disposats a negociar--." I encara..., 276, 259 i 118 dies de presó.\nPortada Terribas: "I els Mossos, com estan? Respon Miquel Buch, conseller d'Interior"\nAquest matí tindrem ocasió de preguntar-li al conseller d'Interior què està fent el cos dels Mossos d'Esquadra per acabar amb la violència de l'extrema dreta en aquest país. El conseller Miquel Buch, en la primera entrevista que concedirà d'ençà de la recuperació de l'autogovern, s'asseurà aquí, a "El matí de Catalunya Ràdio", per explicar-nos també com estan els Mossos després del 155 amb el major Josep Lluís Trapero i la intendent Teresa Laplana processats per l'Audiència Nacional. I encara... 275, 258 i 117 dies de presó.\nPortada Terribas: Els estudiants pregunten al president del Parlament, Roger Torrent\nCom pensa el govern de Pedro Sánchez resoldre el conflicte amb Catalunya? Amb quines propostes encara les comissions bilaterals? Del Congrés al Parlament; del Parlament al Congrés, on parlar, debatre i acordar sovint s'ha convertit en una quimera. I encara... 274, 257 i 116 dies de presó.\nPortada Terribas: Aquest matí, les víctimes del 17A, un any després\nD'aquí un mes, farà un any dels atemptats de l'agost del 2017 a Barcelona i Cambrils. Els Mossos van acabar ràpid amb aquella cèl·lula jihadista, però s'han atès bé les víctimes? Hi parlarem aquest matí. I encara... 273, 256 i 115 dies de presó.


Habitatges empedrats de bones intencions (Elena Costas)\nHabitatges empedrats de bones intencions\nÉs difícil trobar experiències exitoses de control de preus del lloguer\n4 min. Economista i professora a la UAB, editora de Politikon 09/07/2018 18:52\nTant el consistori d’Ada Colau com l’estrenat govern de Pedro Sánchez volen sumar-se al renovat interès de moltes ciutats del món per les polítiques de control dels lloguers. Entre aquestes mesures hi ha idees prou interessants com vincular les ajudes públiques per a la rehabilitació d’habitatges als propietaris que fixin els lloguers dins de l’índex de preus de referència de Catalunya. Donar incentius als ciutadans sembla una bona estratègia. Però ¿alterar els preus del mercat és el camí que cal seguir?\nEl mercat de l’habitatge al nostre país ha viscut importants pressions al llarg de l’última dècada. A mesura que alguns propietaris han hagut de deixar casa seva perquè no podien assumir les hipoteques i els preus de compra s'han erigit en una barrera insalvable per a una majoria de ciutadans, el lloguer s'ha convertit en l’única alternativa possible per a molts. Això, juntament amb la baixa oferta d’habitatge assequible, ha fet que es dispari el preu dels lloguers a les nostres ciutats. Per evitar l’expulsió del mercat de l’habitatge dels demandants més vulnerables, diferents governs municipals proposen mesures com el control del preu dels lloguers.\nSón iniciatives aplicades ja des de la Segona Guerra Mundial a molts indrets del món. Conseqüentment, els seus efectes en el llarg termini han estat àmpliament estudiats. I els resultats no són sempre els desitjats.\nÉs difícil trobar experiències exitoses de control de preus del lloguer. Al contrari, l’eliminació dels controls de preus a Nova York o a Cambridge (Massachusetts) als anys 70 va tenir efectes positius, com ara més inversió dels propietaris en la qualitat dels habitatges. Això va portar molts estats americans a prohibir les regulacions dels lloguers.\nEn el millor dels casos, el control dels lloguers no fomenta un mercat de l’habitatge eficient i just. En el pitjor, perjudica tant els llogaters com els propietaris\nLes mesures de control pròpies dels anys 40-70 establien sostres de preus màxims. I el resultat acostumava a ser una reducció de la inversió i la construcció de nous habitatges. Però en els últims anys ha sorgit una segona generació de polítiques de control de preus. L’objectiu ara és limitar els increments dels lloguers. Aquestes polítiques d’estabilització dels preus només permeten augments significatius en els nous contractes, cosa que impedeix els increments dels lloguers. I s’han posat en marxa als EUA en ciutats com San Francisco, Nova York o Washington DC. I a Europa, en ciutats nòrdiques com Estocolm o Göteborg, o a capitals continentals com París o Berlín. Moltes d’aquestes ciutats disposen també d'un gran parc d’habitatges de lloguer assequible, ja siguin allotjaments públics, cooperatives o empreses privades.\nAquestes polítiques –de limitació dels augments i no de fixació d’uns sostres màxims– tenen també sovint efectes no desitjats. En primer lloc, als barris no regulats de les ciutats els preus tendeixen a pujar astronòmicament. Però també pugen als districtes regulats. Sabent que els augments de preus seran petits, molts llogaters accepten contractes inicials de lloguer excessivament elevats. Com que l’increment inicial contraresta la limitació dels augments, aquesta política no suposa un estalvi per als llogaters. L’estabilitat té un preu, i no és baix.\nNo existeix tampoc una evidència clara respecte de quina és la millor política perquè puguin accedir als habitatges de lloguer els col·lectius més vulnerables, com les famílies amb rendes baixes, la gent gran o els joves. En moltes ciutats es fan llistes d’espera, gestionades pels governs locals, però no són gaire efectives. A Estocolm pots arribar a esperar-te gairebé una dècada per accedir a un pis al mercat oficial de lloguer. Això genera, a més a més, un mercat dual entre els residents locals, que gaudeixen d’habitatges amb estabilització de preus, i els nouvinguts, que sobreviuen en un mercat de segona mà, poc regulat, i amb corrupteles pròpies dels mercats negres.\nEn el millor dels casos, el control dels lloguers no fomenta un mercat de l’habitatge eficient i just. En el pitjor, perjudica tant els llogaters com els propietaris.\nLes experiències del nostre entorn fan, doncs, difícil posar gaires esperances en les mesures proposades a ciutats com Barcelona o Madrid. Controlar els preus pot reduir alguns abusos als llogaters i augmentar la qualitat d’alguns habitatges. Però els problemes d’aquest mercat no milloraran si no augmenta el nombre de pisos. Al cap i a la fi, els lloguers són el resultat d’un equilibri entre oferta i demanda. Regular el preu de l’habitatge no farà créixer màgicament la quantitat d’habitatges oferts. De fet, els pot reduir. I aquells que necessiten un habitatge assequible ho tindran encara més difícil.


Tot a punt per la tardor més dolça de Llavaneres! | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nEl cap de setmana del 10 i 11 de novembre la vila celebra la Fira de la Coca de Llavaneres i la Festa de la Sembra, amb desenes d’activitats relacionades amb la gastronomia i els productes locals\nAneu fent boca perquè aquest cap de setmana la gastronomia s’apoderarà de Llavaneres. Arriba la tardor més dolça amb un esdeveniment que dona protagonisme als productes locals i de temporada, que inclourà la Fira de la Coca de Llavaneres i la Festa de la Sembra, a més de desenes d’activitats gastrolúdiques.\nLa regidora de Promoció Econòmica, Teresa Vidal, ha explicat que «amb aquest esdeveniment posem en valor els extraordinaris productes que tenim a Llavaneres, tant pels nostres veïns i veïnes que podran gaudir-los com per la gent que ens visita i que en donarà notorietat».\nEls actes s’iniciaran el divendres 9 amb la inauguració de l’exposició d’eines i fotografies de la sembra del Pèsol de Llavaneres, al Museu-Arxiu, que es podrà visitar fins diumenge.\nEl dissabte 10 de novembre al Passeig de la Mare de Déu de Montserrat s’hi farà l’esmorzar i el dinar de pagès, per donar el tret de sortida al cap de setmana. Mentrestant la Fira de la Coca es posarà en marxa, amb parades de restauradors i comerciants de Llavaneres i artesans d’arreu de Catalunya.\nAl carrer de Munt l’associació de comerciants organitzen la sortida de botigues al carrer i tallers infantils durant tot el matí.\nTambé dissabte s’inicia el concurs de bolets, en el qual els i les participants poden anar a collir bolets a la muntanya i portar-los al migdia a l’Ajuntament, on es farà l’exposició. Els boletaires opten a dos premis: al bolet més gran i al bolet més rar.\nA la tarda hi haurà una passejada de gegants per la fira i el ball dels gegants d’en Jaume Llull, la Minerva i l’Andreuet.\nA la nit, el restaurant Vil·la Minerva organitza el sopar gastronòmic del bolet on es podrà degustar un menú especial amb aquest producte com a protagonista.\nDe fet els restauradors de la vila oferiran durant tot el cap de setmana diferents menús de tardor amb productes de temporada com les pomes farcides a l’estil de Llavaneres, maneres diferents de cuinar bolets i la coca de Llavaneres.\nFinalment, el diumenge 11 al passeig de la Mare de Déu de Montserrat es realitzarà el taller “aprenem a sembrar el Pèsol de Llavaneres”, una activitat familiar per tal que els més petits aprenguin com es sembra aquest llegum, a càrrec dels responsables de les hortes de Llavaneres. També se celebrarà la 20a Promoció de Productes Típics, una versió renovada de l’activitat més tradicional de la festa que se centra en dos tallers de cuina: un de coca i l’altre de poma farcida, dues de les especialitats més destacades de la cuina local.\nConsultar Programa: http://ajllavaneres.cat/ARXIUS/ANY2018/PROMOCIO/programa_TRADOR_2018_v6.pdf


Resum del 2018 i nous propòsits pel 2019 d’Immobiliaria Espígul\nFa molts anys que ens dediquem a la compra, venda i lloguer de tot tipus d’immobles, generalment de pisos. De fet, l’any passat i coincidint amb l’obertura de la nostra nova store al cor de Girona, vam celebrar els 30 anys i, sense donar-nos-en compte en el nostre dia a dia tant atrafegat, amb l’entrada d’aquest 2019, ja en farem 32 d’anys. Aquests dos últims anys hem seguit millorant dia a dia, per tal d’arribar al nostre principal objectiu: l’excel·lència.\nAl llarg d’aquest camí per donar el millor tracte possible als nostres clients i amics, ens arriben una sèrie d’inputs que ens donen força dia a dia per seguir i ser millors encara que el dia anterior. Una ressenya a Google d’un client molt satisfet pel bon tracte de la Maria, la nostra assessora de vendes; un ram de flors espectacular per a en Ricard, el nostre assessor de lloguers, per la bona gestió realitzada; una invitació per a un sopar informal pel fantàstic seguiment de l’obra del nostre assessor de reformes, en Joan; una caixa de bombons deliciosos per l’amabilitat de la Sílvia, la nostra assessora de venda de cases; o simplement un “Gràcies”, “T’ho agraïm molt”, “Bona feina!” de la boca d’un client que ha sentit sovint en Xevi, el director comercial, a les nostres oficines.\nVolem seguir essent la teva immobiliària de referència, acompanyar-te i ajudar-te en un dels fets probablement més importants que faràs a la teva vida, comprar la teva nova llar. Ja que perquè les coses flueixin amb normalitat i semblin senzilles, necessites algú al teu costat, que cada dia vetlli perquè no sorgeixin problemes i el tràmit sigui net, transparent i sense maldecaps per a tu.\nUs desitgem el millor per aquest 2019 que entra i per la confiança rebuda al llarg de tot aquest temps.\nTot l’equip d’Espígul\nTags: any nou, Immobiliaria Espígul, propòsits 2019, venda i lloguer\nQüestions a tenir en compte abans de comprar un habitatge Pràctiques per aconseguir una llar més sostenible


El film Sunshine (Alerta solar) ja té bastants anyets, però és un film interessantíssim. Catalogat com a terror espacial, té un vessant filosòfic molt potent. Preocupats per la possible extinció del Sol un grup de científics ideen un pla per reactivar la nostra estrella. La nau Icarus 2 és enviada després del fracàs inexplicat i envoltat de misteri de l’Icarus 1 per tal de donar nova vida al sol mitjançant una explosió nuclear. No puc continuar més sense apunyalar-los amb algun espòiler incòmode. Millor la veuen una nit de dissabte que no sàpiguen què fer. Una meravella.\nLa gran diferència entre la visió del Sol de l’home antic i el modern es veu en detalls com aquests. Que hi hagi un grup de persones a la NASA dedicat les 24 hores a vigilar l’activitat solar per por a tempestes solars que puguin fer malbé les comunicacions i la nostra fràgil tecnologia demostra que el Sol ens fa por i que sabem que estem lligats al seu destí. L’home antic el veia com un Déu, el donador de la vida, ja que tota l’activitat provenia de la seva llum i calor. El primitiu donava per descomptada la mort de tot i assumia la fi del món amb escatològica i estoica resignació; s’imaginava la fi del món poèticament com un Ragnarok on els Déus i homes lluitaven plegats, o amb un Déu omnipotent que es preocupava pels pecats dels mortals, fins i tot dels més petits, amb la seva sapiència infinita… Tan preocupats que estem avui per la nostra privacitat a internet imaginin que difícil deuria saber que Déu era a tot arreu i ho veia TOT. Amb la seva visió de la vida com a miracle l’home primitiu es protegia d’una pregunta que ja de ben petits es fan molts nens i que els adults responen amb tremolor als llavis. I si s’apaga el Sol? Tururut.\nSembla que el Sol ja no és el que era, però la Lluna segueix tenint aquell romanticisme que ens la fa veure bonica i inspiradora, amb la seva cara oculta i el seu somriure etrusc, lletja alhora i obscura. I tanmateix, l’home modern amb la seva tècnica ha permès convertir la nit, terrible i font del mal per a l’home medieval, en un petit miracle: bars de copes i llums de neó, concerts, raves tecno… La nit és dels insatisfets, dels qui necessiten el vol màgic de la fosca, va escriure Enric Vila ja fa uns anyets. El poeta Gabriel Ferrater ho va expressar també molt bé en el seu genial vers: la nit no ha deixat llum sinó en els trossos de gel, que ens repartim i no bevem. Però el Sol continua sent l’astre rei, el senyor de tot, el “putu amo” del Sistema Solar. Si George Harrisson va compondre Here comes the Sun en un rampell de genialitat infantil i càndid, sobretot tenint en compte la vida dissipada dels Beatles, és perquè el Sol té un poder simbòlic evocador que cap anàlisi científica i lògica pot superar. Els himnes al Sol tan presents en totes les religions del món mantenen avui tota la seva vigència. Here comes the sun, it’s all right, it’s all right…\nArticle anteriorFerrocarrils oferirà el 50% del servei en hora punta aquest divendres\nPròxim articleAquest divendres comença el Correllengua a Montbui


La Generalitat busca família d'acollida per a 71 menors de 7 anys amb necessitats especials\nAmb la campanya es pretén aconseguir que el pròxim any no quede cap menor de 7 anys en els centres d'acollida de la Comunitat.\nUn vídeo amb autèntiques famílies acollidores explicarà els avantatges que els reporta tindre a estos xiquets a càrrec seu.\nSegons els experts, els xiquets que creixen en un entorn familiar presenten majors índexs d'èxits acadèmics i d'integració social quan són adults.\nLa Generalitat busca família d'acollida per a 71 menors de 7 anys amb necessitats especials GVA\nLa Generalitat Valenciana ha posat en marxa una campanya per trobar famílies d'acollida als 71 xiquets menors de 7 anys que ara mateix estan en centres de protecció i que tenen unes necessitats especials, ja siga per problemes de salut físics o psicològics o són grups de germans.\nLa consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives, Mónica Oltra, acompanyada de la directora general d'Infància i Adolescència, Rosa Molero, ha presentat en roda de premsa la campanya '#AcollirÉscreixer. Millor en família' amb la qual es pretén aconseguir que el pròxim any no quede cap menor de 7 anys en els centres d'acollida de la Comunitat.\nPer això esta campanya, que es difondrà en mitjans de comunicació, autobusos i cines, es repetirà el maig i novembre ja que els menors de 7 anys són el grup "més vulnerable" i als quals més li perjudica en el seu desenvolupament tant físic com emocional no créixer en un entorn familiar. Un vídeo amb autèntiques famílies acollidores explicarà els avantatges que els reporta tindre a estos xiquets al seu càrrec.\nAra mateix, a la Comunitat Valenciana hi ha 3.730 xiquets sobre els quals s'ha decretat una mesura de protecció. D'ells, 2.639 es troben acollits per una família extensa, per familiars directes, i 620 per una família educadora, aquella amb la qual els menors no guarden cap llaç familiar. Altres 145 estan en una família preadoptiva. Tot i això, encara hi ha 1.100 xiquets que viuen en centres de protecció, dels quals 71 són menors de 7 anys.\nOltra ha destacat que la pretensió de la Conselleria és que els centres d'acollida, no existisquen com succeïx ja en alguns països, perquè "la clau" per a un bon desenvolupament d'estos xiquets és "simplement que almenys un adult estiga boig per ells". Tot i això, és conscient que es tracta d'un objectiu "inabastable ni en un ni en quatre anys".\nEls estudis han constatat que l'impacte de l'internament sobre el desenvolupament cognitiu i emocional és "immens" en especial per als col·lectius més vulnerables: els menors de 3 anys, els que tenen alguna diversitat funcional, un problema de salut mental, són menors migrants o es troben en una situació de pobresa extrema.\nEn estos casos la institucionalització ha de ser "limitadíssima a períodes de temps molt curts" ja que els que creixen en un entorn familiar presenten majors índexs d'èxits acadèmics i d'integració social quan són adults.\nD'ací, que la Generalitat busque augmentar les 900 famílies acollidores que hi ha en la Comunitat. Oltra ha explicat que l'únic requisit per a ser una família acollidora és "tindre temps i, sobretot, un desig de voler atendre estos xiquets" i ajudar-los a superar "el dany emocional potent" que tenen.\nLes persones interessades poden telefonar al 900150804 i la direcció territorial de Polítiques Inclusives els donaran una xerrada informativa i la formació pertinent per a rebre el certificat de família idònia.\nOltra ha aclarit que ser família educadora no és ser família adoptiva. Es tracta d'acollir al menor fins que es resolga la seua situació que, si als dos anys no se soluciona, pot convertir-se en un acolliment permanent fins a 18 anys.\nA més, s'ha arribat a un acord amb la Conselleria d'Educació perquè estos xiquets estudien al col·legi pròxim al lloc de residència de la família acollidora i en el mateix si tenen altres fills tot i que siga augmentant la ràtio.\nAlhora, ha destacat que s'han "dignificat" les quanties que es concedeixen per a sufragar les despeses d'acollida a 12 euros quan abans eren de 4,5 per primer xiquet a les famílies extenses i de 9 per xiquets a les famílies educadores.\nA més, el pagament d'estes despeses de manutenció ha passat de ser una subvenció, i per tant que devia reclamar-se tots els anys i que deixava de concedir-se quan s'acabava al pressupost, a ser un dret subjectiu del menor. D'esta manera, és una quantia que s'atorga mentre dure l'acolliment sense necessitat de renovació, és inembargable i s'està treballant perquè es cobren al mes.\nAlhora, ha assenyalat que estan treballant per a afavorir la integració social d'estos xiquets quan compleixen la majoria d'edat perquè és "una crueltat tirar-los al carrer als 18 anys". Així, se'ls exigeix menors requisits per accedir a una renda d'inclusió social i les empreses que volen contractar amb la Generalitat tenen punts si donen feina a extutelats de la Generalitat.


Mariano Rajoy, a la imatge diumenge durant la clausura del congrés del PP, va reiterar ahir que vol “recuperar” les institucions catalanes. CURTO DE LA TORRE / AFP\nBarcelonaEl president del govern espanyol, Mariano Rajoy, creu que "és un disbarat" parlar d'intervenció militar a Catalunya si s'acaba convocant un referèndum. Ho ha dit en una entrevista a Telecinco després d'escoltar a Artur Mas i Anna Gabriel parlant d'aquesta possibilitat. Preguntat sobre l'article 155 de la Constitució, Rajoy també ha tirat pilotes fora: "De moment ningú ha convocat cap referèndum a Catalunya".\nRespecte al tema del cap de setmana, si hi ha converses secretes Estat-Generalitat, el president no ho ha acabat d'aclarir: "No hi ha converses discretes, i si n’hi hagués no ho diria perquè deixarien de ser discretes".\nRajoy, que encara té clavat que Carles Puigdemont no anés a la conferència de presidents "on es va parlar dels problemes reals dels ciutadans", ha reiterat els arguments que ve repetint els últims dies ell i el govern de l'Estat per desinflar els sobiranisme: "La Generalitat no pot representar només als independentistes" i "la Generalitat no pot dependre dels vots d'uns radicals com la CUP, que fins i tot canvien presidents del Govern".\nEl president del govern ha assegurat que, tot i que no té garantits els suports per aprovar els pressupostos, "no tinc la intenció que hi hagi eleccions anticipades a Espanya; prou coses estranyes vam fer durant el 2016 amb 10 mesos amb un president en funcions".\nMalgrat això, ha recordat que el PP té 137 escons: "Governaré i no serà fàcil, però sol no puc governar i els altres també tenen la seva responsabilitat".\nRajoy ha admès que té negociacions avançades pels pressupostos amb C’s i Coalició Canària, "i alguna conversa hi ha hagut amb el PNB". Tot i així ha recordat: "Jo he d'aconseguir 176 vots, i amb C’s, CC i PNB no hi arribo; el PSOE té la seva responsabilitat".\nI finalment, respecte la sentència del cas Nóos que ha condemnat a Iñaki Urdangarin, el marit de la infanta Cristina, a 6 anys i 3 mesos de presó, Rajoy ha evitat fer-ne cap valoració: "S’han de respectar les decisions dels tribunals. El president del govern no pot criticar les decisions dels jutges, a vegades ens agraden i altres no, però si no respectem les regles mal anem".


Rachel Carson, pionera de la consciència ecològica de Jordi Miralles | Blog Espai de Llibertat\nPoques dones d’aquest segle han pogut esbotzar el cercle de la masculinitat perversa que malmet el món. El cos de Rachel Carson, la precursora del moviment ecologista, es va incorporar a Gaia el 14 d’abril de 1964, quan tenia només cinquanta-sis anys. Però la seva vitalitat fou prou intensa com per deixar-nos un llegat únic: fer néixer la consciència ambiental. Aquesta dona, en temps de plena eufòria de depredació industrial, va sotragar diverses generacions de les societats del Primer Món amb un missatge revolucionari: advertir que la contaminació per plaguicides podia enverinar la biosfera de forma letal.\nRachel Carson va entrar a treballar com a assistent en biologia aquàtica del Govern americà el 1936, perquè es va trobar en l’eventualitat d’haver de fer créixer les dues filles òrfenes de la seva germana gran. Poc a poc, el seu treball la va estimular a estudiar la natura i a escriure. Al 1951 sorprenia el món amb un llibre de divulgació sobre la vida marina, El mar que ens envolta, que va ser un best seller i es va traduir a més de trenta llengües. Aquest èxit editorial li va permetre dedicar-se únicament a escriure. La qualitat literària dels seus textos no passà desapercebuda. A finals de 1963, mentre la mort l’assetjava i patia la crítica despietada dels poders fàctics per la seva contundent obra Primavera silenciosa, fou admesa a la Reial Acadèmia Nord-americana de les Arts i les Lletres. Una institució integrada per només cinquanta membres, entre els quals era la primera escriptora assagista. Certament, la seva obra respira un lirisme i un rigor prou potents com per ser eterna.\nPrimavera silenciosa, l’obra més coneguda, és un al·legat contra els perills de l’ús indiscriminat dels plaguicides. Publicada per capítols al The New Yorker a partir del 16 de juny de l’any 1962, es va distribuir en versió completa el 27 de setembre. Des del primer moment, el llibre va commocionar tota la societat americana. En aquesta segona meitat de segle, cap assaig no ha sotragat tant la consciència humana com aquest. Primavera silenciosa marca el començament d’una nova era, la de comprendre que «lluitar contra la natura és, inevitablement, una guerra contra nosaltres mateixos».\nLa indústria química i el poderós Departament d’Agricultura del Govern americà van titllar-la de dona histriònica i es va fer tot el possible per desacreditar-la. Però la llavor que Carson va escampar amb amor en el cor de milions de persones no va caure en terreny estèril. Primavera silenciosa era quelcom més que una denúncia contra els verins químics i els plaguicides. En realitat, és una severa advertència contra la irresponsabilitat de la societat industrial davant la natura i les futures generacions. Ja en aquella època la multinacional Monsanto (avui coneguda pel tema dels aliments transgènics) va publicar L’any de la desolació, en què es descrivia un món sense plaguicides en el qual érem devorats, literalment, per les puces, i ens moríem de gana mentre els pugons heretaven el paradís terrenal. Revistes prestigioses com Time o el Reader’s Digest també van ridiculitzar els arguments de Rachel Carson.\nLa revolta que el llibre provocà i el ressò que tingué en els mitjans de comunicació de tot el país va obligar el president Kennedy a posicionar-se, i un any després s’adoptaven mesures per regular l’ús de plaguicides. Des de la seva publicació als països europeus, Primavera silenciosa també esdevingué un best seller. El seu missatge es transmeté com una potent ona sísmica per tot el món occidental.\nLa defensa aferrissada que féu de la natura era fruit d’una profunda convicció: “sempre que destruïm la bellesa natural, o sempre que substituïm algun element de la terra per quelcom artificial i fet per l’home, retardem una mica més el desenvolupament espiritual de la humanitat”.\nLa seva mort s’esdevingué després d’una llarga malaltia, mentre Primavera silenciosa feia camí per convertir-se en un obra de referència que aixecaria la consciència ecològica de final del segle XX. Pocs mesos abans de la seva mort escrivia a un amic: “La humanitat ha anat massa lluny en l’artifici de la pròpia creació… Però, crec que quan més clarament puguem concentrar la nostra atenció en les meravelles i realitats de l’univers en el qual vivim, menys inclinació tindrem per destruir-lo”. Tota la seva obra és una carta d’amor al planeta Terra i un manual únic d’educació ambiental.\nRachel Carson roman present en la memòria d’aquells que treballem per una nova moral socioecològica. Quaranta anys després que Carson ens llegués el seu amor i les seves dots com a divulgadora científica, mentre el planeta es contamina sense remei, recordem en homenatge el seu epitafi: “Perquè tot a la fi retorna a la mar, a l’oceà, al riu oceànic, com el corrent ho fa en l’etern fluir del temps. El principi i la fi”.\nOriol Illa Gemma Martín Francesc Trillas Quique Toledo Antoni Castells Duran Hungria Panadero Santiago Castellà David Sempere Xavier Bretones Javier Otaola David Prujà Jordi Serrano Vicenç Molina Josep Sellarès Eddy Bonte Joffre Villanueva Jordi Miralles Ferran Escoda Txus Sanz Tono Albareda Joan-Francesc Pont Xavier Domènech Espai de Llibertat


¿Por qué y cómo? - XELL\nInici / Asóciate / ¿Por qué y cómo?\nLa Xell és la Xarxa d’Educació Lliure: una associació de persones i entitats a favor d’una mirada respectuosa envers les...\nLa Xell és la Xarxa d’Educació Lliure: una associació de persones i entitats a favor d’una mirada respectuosa envers les necessitats vitals de la persona. En particular dels infants. Creiem que educar no significa instruir, ni tan sols ensenyar, sinó més aviat cuidar i acompanyar els processos de vida dels infants, les seves\nfamílies i els de qui els acompanya.\nLa XELL no està pensada com una entitat de serveis. La principal raó per associar-s’hi és fer pinya i donar suport al moviment d’una educació centrada en la persona, en la seves necessitats, de manera integral, sana, respectuosa i viva. Respectuosa amb l’infant, amb qui l’acompanya i amb l’entorn.\nL’associació es dedica a donar suport als espais d’educació lliure, a difondre aquesta mirada envers l’acompanyament dels infants i a treballar per un reconeixement legal de les opcions que no passen per l’escolarització formal, ja que actualment no hi ha una figura legal explícita a la que ens puguem acollir (ni les famílies que eduquen a casa, ni les “escoletes” alternatives que són incompatibles amb els requisits que s’exigeixen a l’escola formal).\nSom una associació sense ànim de lucre. De fet la Xell som la gent que en formem part. Es cobra una quota per una part de les hores de gestió (tot i que grant part de la feina es fa és voluntària), pel manteniment del web, pels desplaçaments per a fer reunions, el lloguer d’espais per a fer conferències i activitats, i estem reservant un fons de cara a les tasques de la comissió de legalitat per quan comencem a visitar els partits polítics i l’Administració i a encarregar un estudi legal sobre les possibles vies de legalitzar els espais d’educació lliure que no compleixen els requisits d’escola formal, així com l’educació en família.\nA la Xell s’hi poden associar: persones a títol individual projectes d’educació lliure, entesos com espais preparats, on hi ha...\nA la Xell s’hi poden associar:\nprojectes d’educació lliure, entesos com espais preparats, on hi ha uns infants que són acompanyants per uns adults de referència, familiars o no.\nDiem que les persones s’inscriuen a la XELL i els projectes s’hi adhereixen. Per això parlem de persones sòcies i Projectes Adherits, que són els projectes XELL.\nA part hi ha els projectes Emergents XELL: projectes joves que encara no són projectes XELL, però estan en vies de fer-s’hi.\nAvantatges de pertànyer a la XELL\nTot i que l’objectiu és donar suport i fer pinya amb el moviment d’educació lliure, associar-s’hi implica també uns avantatges...\nTot i que l’objectiu és donar suport i fer pinya amb el moviment d’educació lliure, associar-s’hi implica també uns avantatges que decrivim tot seguit:\nAVANTATGES PER ALS PROJECTES ADHERITS A LA XELL\nUn assessorament inicial (primera visita) i documentació amb els temes més freqüents que són objecte de dubtes i consultes.\nTenir accés a informació restringida del web (gestió de socis, borsa de treball, inscripció al Directori de Productes i serveis,…).\nDifusió de les activitats del projecte a través de la llista, el web, les fires, ….\nDifusió de les activitats pròpies dels Acompanyants\nDescomptes en activitats organitzades per la xell i els projectes adherits.\nAssociació voluntària a la XELL sense cost addicional de tots els membres de les famílies participants en el projecte adherit, amb els avantatges dels socis individuals.\nRepresentativitat col·lectiva davant l’administració en els temes legals acordats col·lectivament.\nAccés a la borsa de treball i voluntariat\nAccés i presència al Directori de productes i serveis oferts per membres de la XELL\nParticipació a les trobades de projectes XELL\nParticipació a les trobades d’acompanyants\nParticipació al Grup de Treball de la XELL (òrgan de coordinació)\nAVANTATGES PER A LES PERSONES ASSOCIADES A LA XELL\nParticipar en els òrgans de l’associació: comissions, assemblees, junta (grup de treball)\nObtenir descomptes en les activitats de la XELL: tallers de formació, seminaris\nAccés al centre de documentació.\nDescomptes en activitats d’altres entitats vinculades amb la xell.\nPossibilitat de fer preguntes, difusió d’activitats i propostes sense ànim de lucre, trobar gent, etc a la llista i al web de la Xell.\nAparèixer al Directori de productes i serveis\nCom associar-se a títol individual a la XELL\nPer associar-se a títol individual cal: Omplir el formulari d’inscripció per socis individuals Abonar la quota a títol individual: L’associació...\nPer associar-se a títol individual cal:\nOmplir el formulari d’inscripció per socis individuals\nAbonar la quota a títol individual:\nL’associació funciona amb el curs escolar de setembre a agost.\nLa quota anual és de 40€:\nO bé en un sol pagament a l’any, entrant a principis de curs.\nO bé en tres pagaments, un per quadrimestre, de 20€, 10€ i 10€\nNota: Si no s’entra a principi de curs, la quota es prorrateja per quadrimestre:\n30€ si s’entra entre gener i abril\n20€ si s’entra entre maig i juliol. Els formularis de l’agost els tramitem com altes al setembre.\nTambé agraïm donatius superiors.\nCom adherir-se com a projecte a la XELL\nPer la Xell, un projecte Adherit és un espai d’acompanyament en funcionament on hi ha uns adults acompanyants/mares/pares que tenen...\nPer la Xell, un projecte Adherit és un espai d’acompanyament en funcionament on hi ha uns adults acompanyants/mares/pares que tenen cura de vàries criatures a partir de dos anys d’edat.\nL’espai i l’actitud dels adults es basen en els principis d’Educació Lliure de la XELL. No obstant, dins la XELL hi ha molts tipus d’espais amb característiques pròpies ben diferenciades.\nPer adherir-se, l’experiència ens ha portat a demanar que la Xell i el projecte es coneguin per poder-nos explicar qui som i què fem els uns i els altres i compartir les afinitats pedagògiques que ens han portar a trobar-nos. I també per donar-vos informació sobre la Xell i el seu funcionament.\nDesprés d’una primera visita en format de supervisió, el projecte i la XELL decideixen conjuntament si es tira endavant l’adhesió.\nUn cop el projecte és adherit, si així ho desitgen, tots els i les acompanyants i famílies (i els seus membres) passen a comptar com associats a la XELL i a gaudir dels avantatges de ser soci o sòcia.\nSer projecte adherit XELL implica mantenir viu el contacte amb la XELL i els altres projectes adherits i participar, en la mesura del possible, de les activitats que s’organitzin (internes, com les trobades de projectes i externes, com les xerrades, tallers, etc).\nEls passos a fer, doncs, són els següents:\n1. Omplir el formulari d’adhesió del projecte\n2. Quedar amb algú de la Xell per la 1ª visita, si escau.\n3. Tramitar l’adhesió\n4. Abonar la quota\nQuè costa adherir-se i com funciona la primera visita?\nEl primer any, el projecte ha d’abonar la quota anual més el cost de la Primera Visita. La Primera Visita té el cost d’una Supervisió, menys el descompte, en cas d’adhesió, explicat més avall. El segon any i següents, el projecte només abona la quota anual.\nLes condicions econòmiques de la quota anual dels projectes Adherits, són les següents:\nÉs el projecte qui decideix adherir-se i qui paga la quota, no les famílies directament. Després, internament, cada projecte decideix com fer front a la gestió i a la inversió.\nLa quota del projecte és funció de la mida del projecte.\nLa mida del projecte ens la dóna el número de totes les famílies presents (sense comptar acompanyants ni germans).\nLa quota es calcula multiplicant el número de famílies presents per una quota individual anual\nLa quota individual anual és de 40€, que es prorrategen per quadrimestre si no s’entra a principi de curs (30€ al 2n Q., 20€ al 3r Q.).\nÉs a dir, la quota d’enguany per adherir-se a la XELL és de: nº de famílies x 40€.\nD’aquesta manera, l’esforç econòmic de la gent que sosté els projectes petits és el mateix que el de l agent que sosté els projectes grans.\nLa quota es pot abonar tota a principi de curs o fraccionar-la en dos (per semestre) o en tres (per quadrimestre).\nSi voleu tirar endavant l’Adhesió, hauríem d’organitzar la Primera Visita, que té el mateix format que una Supervisió, un servei d’assessorament pedagògic presencial realitzat al projecte que ho demana. Funciona com segueix:\nUna persona de la XELL :\nva a l’espai en hores de funcionament\ns’hi està unes 3 hores només observant\nEs parla amb les persones que coordinen i porten el projecte.\nOpcionalment, es fa un informe per al projecte amb observacions\nEn cas de Supervisió com a Primera visita, es decideix conjuntament amb el projecte si el projecte s’adhereix.\nLes condicions econòmiques i els descomptes són els següents:\nEl cost és de 250€, la XELL es fa càrrec dels desplaçaments.\nDescomptes: Si el projecte s’adhereix, es descompten 50€ de la quota anual del curs en què s’entra a la XELL\nL’informe opcional te un cost addicional de 50€.\nTot plegat, quota i 1ª Visita, fa que en cas d’adherir-se el primer curs cal pagar la quota anual més 200€ de la 1ª visita. En cas de no adherir-se el projecte només abona els 250€ del cost de la Supervisió XELL (la 1ª Visita).\nSi el tema econòmic és un problema per al projecte (de liquiditat o ideològic), es busquen possibles alternatives per a què els diners no siguin una raó per quedar-se fora.\nLa Supervisió XELL és una activitat de caire pedagògic. L’adhesió es decideix junt amb el projecte. És a dir, que no és una inspecció o un examen, sinó una posta en comú per decidir plegats d’iniciar el camí junts, en coherència amb els nostres principis. És sobretot per conèixer’ns i començar a crear vincles.\nVal a dir que independentment de tramitar o no l’adhesió, els projectes que han gaudit d’una supervisió han valorat molt positivament l’experiència d’assessorament pedagògic que representa.\nEls projectes adherits formen part de la XELL com a entitats de ple dret, doncs la XELL som els projectes i les persones que fem la xarxa.


Carles Ros i Asier Baiona: “Aquí no hi ha qui hi visqui!” L’habitatge a Molins, un dret bàsic impossible | Viu Molins de Rei\nEns cal començar a parlar de gentrificació a Molins. “Gentrificació” és un terme aparegut a Londres als anys 60, on es descrivia com les classes mitjanes-altes adquirien cases modestes a barris obrers, restaurant-les, revaloritzant-les, creant-se serveis a mida, i expulsant els seus antics inquilins que no podien pagar els augments del lloguer. La zona es revaloritzava i els seus antics habitants de classe treballadora acabaven marxant, capgirant el caràcter social del barri i destruint-ne el seu teixit. Avui en dia, la gentrificació afecta totes les capitals europees i les seves àrees metropolitanes.\nPotser algú pensa que és exagerat parlar de gentrificació a Molins, però parem a pensar com la gentrificació de Barcelona desplaça moltes persones cap a pobles com el nostre, apujant alarmantment el preu del lloguer a l’Àrea Metropolitana. A Molins no és possible trobar un pis per sota de 700€, amb un preu de mitjana 821€ (càlculs propis a través dels portals habitaclia, fotocasa i idealista). Només cal mirar el preu del lloguer als portals immobiliaris o com s’estan disparant les noves construccions de pisos a Molins: les promotores sí que veuen la gentrificació i en volen treure suc. La bombolla del preu de l’habitatge del 2007, que ens va portar a la crisi que encara patim, ara s’ha passat als habitatges en lloguer, i els nostres governs fan ulls clucs intentant que passi desapercebut.\nExemple dels pocs pisos en lloguer que es poden trobar als principals portals immobiliaris\nNomés cal passejar una mica per veure edificis històrics enderrocats i noves promocions, però el cas de la reforma de la carretera segueix un procés de gentrificació de manual: s’anuncia un projecte urbà de rehabilitació d’una zona més o menys deixada, i de sobte solars i edificis degradats s’edifiquen i renoven, fent augmentar el seu valor i expulsant els veïns que no podran assumir l’augment de preus. En breus el govern, ara que té aprovada la reforma de la carretera, modificarà el pla urbanístic de Can Coll d’acord amb els grans propietaris. Sorpresa?\nPodem veure clarament com la zona afectada per la reforma de la carretera beneficiarà moltíssim la urbanització de tot el triangle de ”Can Coll”, entre la plaça de la Bàscula, el Parc pont de la Cadena i el Parc de la Mariona\nBarcelona cada dia té més pisos turístics il·legals i habitatges gestionats per fons d’inversió per especular amb el preu del lloguer. Als propietaris els surt més rentable acollir turistes que veïns, reduïnt el parc de vivenda i fent-ne pujar el preu. A Molins, l’ajuntament encara no té cap ordenança reguladora ni cap control sobre els habitatges d’ús turístic que ja hi ha a Airbnb, que acaba de fer públic un mercat negre de 1000 milions d’€ a l’àrea metropolitana de Barcelona.\nAquest augment dels preus de lloguer està tenint, i encara més, tindrà efectes desastrosos per les persones de Molins i pel teixit social i associatiu de la vila, especialment per les joves. Quantes companyes i amigues hem vist ja marxar a viure fora de Molins? Quants missatges pels grups de whatsapp o facebook corren demanant si algú coneix algun pis en lloguer que no valgui més de 700€ al mes? Moltes persones arrelades a les entitats culturals, esportives o socials estan marxant de Molins perquè no hi poden viure, i com a poble estem perdent aquest capital humà tant valuós. Molins, futura ciutat dormitori.\nEls experts recomanen que, per una vida digna, no es destini més del 30% dels ingressos a l’habitatge. Com podem pagar lloguers de més de 700€ en un país on més de la meitat de les llars ingressen menys de 1500€ (que a l’habitatge correspondrien 450 €) i un salari mínim a l’Estat Espanyol de 707€? Parafrasejant el titular de TV3: més de la meitat de les molinenques no pot llogar un pis a Molins.\nI la gentrificació està picant especialment en les joves. Amb un atur juvenil del 32 % a Catalunya, un mercat laboral ple de treball temporal i un 47% dels treballadors que no arriba ni a mileurista, com es pot pagar ja no el lloguer, sinó l’entrada, la part per la immobiliària, tres mesos de lloguer i uns quants extres més? L’habitatge, encara que sigui compartint pis, és una eina d’emancipació i apoderament per les joves, de prendre responsabilitat, un espai d’intimitat i relacions personals, on començar a prendre el control de les nostres vides. Que moltes, amb més de 30 anys, hagin de seguir vivint a casa els pares o tornar-hi perquè han estat desallotjades no és un fracàs personal, és un fracàs com a societat i com a sistema econòmic. Un sistema capitalista que ha posat per davant els beneficis dels grans inversors i propietaris a les necessitats de la població.\nPotser cal començar-nos a organitzar com han fet les companyes del Sindicat de Llogaters de Barcelona. I començar a denunciar la inacció de la nostra sociovergència al govern local, fent ulls clucs a l’augment incessant de preus dels lloguers i pisos turístics, mentre dona més i més llicències d’obres i nous plans urbanístics però l’habitatge de protecció oficial i les polítiques d’habitatge segueixen brillant per la seva absència. I tornar a posar en valor i impulsar el teixit sociocultural que ha estat molt ric a Molins en altres èpoques.\nAquest és el primer d’una sèrie d’articles que des de la CUP publicarem per intentar posar sobre la taula el debat de l’habitatge. Perquè la CUP creiem que l’habitatge és un dret com una casa, i o prenem mesures valentes o la bombolla del lloguer ens esclatarà a la cara. Ens cal començar a posar en valor el capital humà de la nostra població i no els beneficis materials de l’economia especulativa. No tornem a caure en els errors de l’última dècada!\nCarles Ros i Asier Baiona són regidors de la CUP a l’Ajuntament de Molins de Rei\nEtiquetes:Asier Baiona Carles Ros CUP CUP Molins de Rei


El pres de Lledoners jutjat per agredir-ne un altre amb un punxó diu que es va defensar - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl pres de Lledoners jutjat per agredir-ne un altre amb un punxó diu que es va defensar\nEl fiscal manté la petició de quatre anys de presó per a l'acusat, que ara és en un altre centre penitenciari\nj. s.manresa 22.02.2016 | 07:42\nLa fiscalia manté la petició de quatre anys de presó per a l'intern de Lledoners acusat d'haver-ne agredit un altre amb un instrument punxant. Durant el judici, el processat, Hafid O., que ara es troba en un altre centre penitenciari, va reconèixer únicament haver donat un cop a la víctima, però va negar que el punxés amb cap arma i va assegurar que va actuar en defensa pròpia. Segons va declarar, l'altre reclús l'havia intentat agredir suposadament amb un bolígraf.\nEl judici, celebrat aquesta setmana al Jutjat Penal número 3 de Manresa, va quedar vist per a sentència. Els fets van tenir lloc el 7 de febrer del 2014, quan l'acusat complia pena a Lledoners per un delicte de lesions. Aquell dia, segons la fiscalia, el processat, sense articular cap paraula, va colpejar a la cara d'un altre intern, tot utilitzant un instrument tallant, que ja portava prèviament. Com a conseqüència, l'agredit va patir ferides tant a la cara com a les mans.\nDurant el judici, es va visualitzar les imatges d'una càmera de seguretat on s'observa clarament com l'acusat va atacar amb una mà la víctima, que en cap moment no li havia fet cap acció ofensiva. Tot i així, la defensa va assenyalar a la jutge que, en les imatges, no s'aprecia correctament si l'acusat porta un estri punxant a la mà\nLa víctima no va comparèixer en el judici com a afectat perquè, durant la tramitació de la causa, va ser expulsat del territori espanyol. La fiscalia, però, es va reservar el dret de demanar a l'acusat que indemnitzi l'agredit, si es localitza el seu parador actual.


CSG Finques&Advocats - Assessoria fiscal, laboral i comptable\nA CSG Finques&Advocats oferim assessorament integral en matèria fiscal, laboral i comptable. Creiem que cada persona i negoci són diferents, per això busquem la personalització i oferim la possibilitat de contractar i combinar els nostres serveis de manera personalitzada en funció de les necessitats.\nConfecció i liquidació de l'IRPF (declaracions de la renda), de la declaració de patrimoni, del impost de societats, dels comptes anuals, del pagament a compte de renda, de l'IVA i del pagament a compte de societats.\nGestions d'Hisenda: Cens, IAE, etc.\nGestions a Ajuntament i Generalitat: IAE, bonificacions, recursos, impost de transmissions patrimonials, operacions societàries i actes jurídics documentats.\nConfecció dels rebuts de salaris dels treballadors, nòmines.\nActualitzacions salarials segons el conveni de l'activitat.\nConfecció i liquidació de les assegurances socials de l'empresa i de l'IRPF.\nConfecció i presentació d'altes i baixes de treballadors en la Seguretat Social, de contractes i pròrrogues de treballadors, d'altes i baixes d'autònoms, d'expedients de jubilació, viduïtat, invalidesa, etc.\nGestions davant la Seguretat Social, tals com la confecció de recursos, sol·licitar i recollir tota classe d'informes, etc.\nConfecció de certificats de sous i retencions, de situació familiar, etc.\nPlanificació dels sistemes comptables de l'empresa.\nLlibres obligatoris, auxiliars i organització comptable.\nBalanços i resultats, trimestrals i anuals.\nDirecció de la comptabilitat per a efectes fiscals tributaris de l'empresa.\nConfecció i registre de llibres de comptabilitat: balanços i diari.\nAnàlisi de balanços, pressupostos anuals, previsió de cobraments i pagaments.


Hotel Eden am Zoo Berlín Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA AGODA\nUhlandstrasse 184., Charlottenburg, Berlín, Alemanya 10623 (Mostra el mapa)\nHo sentim, no hi ha habitacions disponibles al Hotel Eden am Zoo per les dates escollides.\nEquipaments àrea de fumadors ascensor bar bar de la piscina botigues a l'hotel bugaderia cafeteria caixa forta casino centre de negocis conserge discoteca/dj equipaments per a persones amb discapacitatshabitació familiar instal·lacions per a reunions i banquets lloguer de bicicletes restaurants'admeten animals de companyia saló servei d’habitació VIP servei de cangur servei de llançadora servei d'habitacions servei d'habitacions 24 h transport hotel/aeroport visites turístiques Zones públiques amb Wi-Fi\nConvenientment situat a Berlín, Hotel Eden am Zoo és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Severin & Kühn, Estació de Metro Uhlandstraße, Turisme Berolina. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Berlín. Habitació familiar, s'admeten animals de companyia són només algunes de les comoditats que fan que Hotel Eden am Zoo sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hotel Eden am Zoo és una elecció inteligents per a viatgers a Berlín, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nRecepció oberta fins a les 11:00 PM\n7 / febrer / 2013\nLlegiu tots 27 comentaris\nHotel Pension Arta Bo\nConvenientment situat a Berlín, Hotel Pension Arta és una base ideal des d'on explorar aquesta...\nArktur City Hotel consulteu 2 comentaris Ubicació: Charlottenburg\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Berlín, no busqui més enllà de Arktur City...\nHotel Metropolitan Berlin Per sobre de la mitjana\nMEININGER Hotel Berlin Prenzlauer Berg Excel•lent 8,2


L’incendi al Gorg, conseqüència del racisme institucional – SOS Racisme\nEn el Dia Internacional dels Drets Humans denunciem com, més que mai, aquests s’han convertit en un privilegi.\nAhir vam anar a dormir amb l’angoixa i la ràbia de veure com les flames a una nau industrial podien acabar amb vides de persones que s’han vist excloses de tot plegat.\nPerò per què arribem a aquest punt?\nAquests horribles esdeveniments són una conseqüència directa d’un sistema capitalista, classista i racista que vulnera els drets econòmics, socials, culturals de les persones migrades. Tot plegat, drets humans que les institucions de tot nivell, municipals, autonòmiques, estatals, han vulnerat i vulneren sistemàticament. Els fets succeïts aquesta nit són la conseqüència d’haver privat a totes aquestes persones de drets fonamentals com: el dret a un habitatge digne, el dret a la seguretat social, el dret al treball, el dret a la salut, etc. La violació que condueix a situacions de pobresa o d’exclusió social i naturalment a la pèrdua de la dignitat humana. És obligació i deure de les administracions respectar, protegir i garantir l’accés a aquests drets.\nAssenyalem també com a còmplices necessaris, per acció o omissió, els responsables de les administracions. En primer lloc, a l’Ajuntament de Badalona i al seu alcalde Xavier García Albiol per promoure els discursos d’odi i la xenofòbia envers una part de la població, desviant el focus d’atenció (quan hi ha vides humanes en joc) cap a l’incivisme i la suposada delinqüència, i per liderar una política racista que nega els drets més bàsics, al padró, a l’atenció social o a un habitatge digne.\nA la Generalitat de Catalunya per la manca de polítiques que garanteixin l’accés a un habitatge per a totes les veïnes i pel col·lapse de la mesa d’emergència.\nA l’Estat espanyol per negar-se a regularitzar les persones en situació administrativa irregular, fins i tot enmig d’una pandèmia, excloent i deixant encara més enrere milers de persones\nDenunciem el racisme institucional\nLes polítiques estatals i europees migratòries i la Llei d’Estrangeria empenyen a moltes persones a la irregularitat, a la precarietat, a l’exclusió, a l’assetjament policial als espais públics, a l’explotació laboral i al constant perill de la deportació, previ pas pel CIE o sent víctima d’una deportació exprés, sense cap garantia jurídica. La violència de l’aparell deportador, les traves burocràtiques per aconseguir regularitzar la situació i la constant criminalització de la migració ens permeten afirmar que vivim en una societat estructuralment racista.\nNo permetrem la victimització i criminalització d’aquestes persones que són permanentment excloses i que ni en els moments d’urgència es tenen en compte les seves necessitats vitals. Es proposen solucions que mai no serien acceptables per a persones blanques però que sembla que siguin l’única opció per a les persones migrants.\nÉs urgent que les administracions reconeguin primer el racisme com un dels factors principals que impedeixen l’accés als drets més bàsics, i que treballin en desenvolupar polítiques públiques efectives per a totes les persones, independentment del seu origen o la seva situació administrativa\nDenunciem la precarietat habitacional\nNo tenir una llar digna i estable és una vulneració de drets. L’Estratègia integral per a l’abordatge i implementació del sensellarisme a Catalunya, que encara està pendent d’aprovació i implementació, parlava el 2017 de més de 53.000 persones en aquesta situació. La problemàtica s’agreuja i no hi ha una perspectiva optimista, perquè no hi ha cap consens de llarga durada ni compromís ferm dels diferents administracions públiques per combatre aquesta injustícia.\nL’accés i el gaudi de l’habitatge han de ser contemplats com a drets essencials de totes les persones, però l’administració prioritza els interessos de les grans corporacions capitalistes per sobre de la lògica de la protecció social. Segons l’Agència d’Habitatge de Catalunya, les entitats bancàries i fons d’inversió són propietàries de 30.000 habitatges buits. Mentrestant, els desnonaments s’executen diàriament i els mitjans de comunicació posen el focus mediàtic en les ocupacions, criminalitzant-les, enlloc d’abordar la problemática amb tota la seva complexitat i assenyalar tots els factors estructurals que la provoquen.\nEs criminalitza a persones que veuen vulnerats els seus drets i dignitat. Famílies senceres, que no només pateixen la condició d’inestabilitat, sinó que a més son estigmatitzades i excloses de la societat des dels seus més petits racons: són assenyalats a l’escola, són acusats pels veïns, surten a la televisió com a criminals per intentar viure en condicions mínimes d’habitabilitat.\nEs condemna a pares i mares pel fet d’intentar donar als seus fills condicions pel seu desenvolupament, oblidant la responsabilitat de les institucions de donar condicions de vida, salut, educació, treball i dignitat per a tothom tal com s’expressa en la Declaració Universal de Drets Humans.\nViure amb dignitat no és patir constantment d’una manca de recursos o del risc de ser desallotjats o afectats per un incendi.\nEl dret al lliure desenvolupament de la persona no es pot dur a terme si s’ha d’anar d’assentament en assentament, esperant el dia del proper desnonament.\nUna vida digna no pot ser discriminada: no tolerem el fet que s’assenyali als nens, nenes, pares, veïnes, per les condicions del seu habitatge, especialment quan l’article 25 d’aquesta Declaració de Drets confereix el dret a l’habitatge que veiem violat en aquest i altres molts casos.\nPer això denunciem que el crim no és en viure en un lloc que cau, és no tenir un altre lloc per anar-hi.\nDes de fa anys el Moviment Popular de l’Habitatge lluita al carrer amb campanyes com l’Obra Social i promou lleis per solucionar l’emergència habitacional que patim (24/2015 RD 1/2019 11/2020…), però no s’estan complint, abocant a milers de persones al sensellarisme després de patir desnonaments. És urgent situar el dret a l’habitatge com a punt de partida i desenvolupar mecanismes perquè ningú perdi casa seva. I no només això, actualment no hi ha prou places en pisos d’emergència ni albergs per acollir les persones que no tenen alternativa habitacional i els dispositius d’urgència, oberts per exemple per la pandèmia de la Covid-19, evidencien que sovint s’actua amb respostes temporals i a curt termini. Cal una estratègia conjunta per afrontar el sensellarisme més enllà dels temps de crisi i els recursos d’emergència.\nPer evitar situacions com la d’ahir, l’habitatge ha de deixar de ser una mercaderia.\nDenunciem la pobresa energètica\nSegons algunes informacions, el foc podria tenir el seu origen en una espelma que hauria caigut dins la nau. Les entitats que treballem per l’eradicació de la pobresa energètica portem anys denunciant la inseguretat que pateixen les persones que, per la seva situació de precarietat, es veuen forçades a ocupar per accedir a un habitatge o, en aquest cas, a un sostre.\nL’accés als subministraments ha de ser universal i sense excepcions. Exigim que les administracions garanteixin els drets bàsics de totes les veïnes i estableixin protocols perquè els col·lectius més vulnerabilitzats puguin accedir als seus subministraments de forma regular, sigui quina sigui la seva situació dins de l’immoble. Alhora cal que la Generalitat estableixi el més aviat possible al seu cos de Bombers el llargament reclamat protocol de detecció de casos de pobresa energètica. Mentre no es duguin a terme accions contundents en aquest sentit, seguirem veient morts als nostres barris i pobles. Unes morts, per tant, que tenen responsables directes.\nDrets humans com a privilegi\nAvui, Dia internacional dels Drets Humans, contemplem un cop més com aquests han deixat de ser universals per convertir-se en un privilegi. En un premi que s’atorga a discreció segons el seguiment d’unes suposades normes socials o si s’encaixa dins d’unes determinades classificacions econòmiques, socials i culturals.\nDenunciem el racisme institucional, la precarietat habitacional, l’exclusió social i la criminalització de les persones migrades. Amb la tristesa i la indignació davant la tragèdia que s’ha viscut aquesta nit a Badalona, que demà pot ser en qualsevol altre municipi de Catalunya, de l’estat o del món; però amb la solidaritat i el suport mutu en primer pla per a les persones que eren a la nau incendiada i per tal que mai més ningú hagi de patir situacions com aquesta,\nLes organitzacions signants, exigim als poders públics:\nRegularització de totes les persones en situació administrativa irregular.\nGarantir l’accés als drets bàsics: Padró, habitatge, sanitat, educació, serveis socials, etc.\nGarantir la tutela i el suport al jovent migrant fins a la seva autonomia.\nPrendre mesures per fer realitat els compromisos adquirits per part de les institucions municipals i autonòmiques pel tancament dels CIE, la fi de les identificacions il·legals per perfil racial i de les deportacions forçoses.\nPla de Xoc d’Habitatge liderat per la Generalitat, coordinat amb els municipis i el Govern de l’estat i amb la participació de les entitats socials, per posar la llista de la Mesa d’Emergències d’habitatge a zero i reallotjar totes les persones que viuen en espais temporals i/o precaris.\nAssegurar el dret de totes les persones a l’accés i gaudi d’un habitatge digne i desenvolupar eines efectives per combatre les diferents formes de discriminacions racistes, directes i indirectes.\nGarantir l’accés universal als subministraments bàsics per a tota la ciutadania implementant protocols que permetin la instal·lació de comptadors socials d’aigua, llum i gas en situacions d’ocupació en precari.\nEstablir un protocol de detecció de casos de pobresa energètica en el cos de Bombers de la Generalitat coordinat entre el Departament d’Interior i el d’Afers Socials i Família tal i com porten reclamant les organitzacions socials desde fa anys\nEntitats i col·lectius signants:\n– Tanquem els CIE\n– Coordinadora Obrim Fronteres\n– Emergencia Frontera Sur Barcelona\n– UGT/Bombers de Catalunya.\n– SOS Racisme Catalunya\n– Aliança contra la pobresa energètica (APE)\n– Enginyeria Sense Fronteres\n– Terrassa Sense Murs\n– Aigua és Vida\n– Amics del Moviment Quart Món\n– Espacio del Inmigrante\n– suport casa África\n– Arrels Fundació\n– Observatorio Marielle Franco\nJURISTAS EUROPEOS SE UNEN PARA DEFENDER LOS DERECHOS DE LOS INMIGRANTES\n21 gener 2009 21 gener 2009 , Notícies\nUna cincuentena de juristas españoles, franceses, italianos y alemanes han creado la Asociación de Abogados Europeos de Inmigración y...\n#COMUNICAT: President, no es reuneixi amb l’extrema dreta\n16 gener 2014 21 gener 2014 , Comunicats, Destacats, Newsletter, Posicionaments, Artur Mas, feixisme, Govern català, Lega Nord, Racisme institucional, Roberto Maroni\nDemà divendres 17 de gener el Sr. Artur Mas, President de la Generalitat de Catalunya, té previst reunir-se amb...\nLa UE debe renunciar a los campos de extranjeros fuera de las fronteras de Europa y a su política de externalización\n2 novembre 2004 2 novembre 2004 , Comunicats, Andalucía Acoge, Asociación Pro Derechos Humanos de Andalucía, camps d'acollida, Comisión Española de Ayuda al Refugiado, Unió Europea\nLa cuestión de la creación de campos de extranjeros en las fronteras de la UE está de plena actualidad....\n#COMUNICAT: La ciutadania porta el CIE a judici\n22 gener 2016 27 maig 2016 , Activitats, Comunicats, CIE, Judici Popular, mobilització, tancarem el cie\nRecollirem el rebuig social contra els CIE: pengeu a les xarxes una fotografia mostrant la vostra acusació amb l’etiqueta...\nAvís canvi d’horari: tanquem el 30 d’abril\n26 abril 2018 2 maig 2018 , Notícies\nUs informem que l’oficina de SOS Racisme romandrà tancada els dies 30 d’abril (dilluns) i 1 de maig (dimarts),...\n8 agost 2019 8 agost 2019 , Comunicats, Portada, Posicionaments, comunicat, discurs polític racista, menors, Racisme institucional, seguretat, Venda Ambulant\nL’impacte de la política municipal de Barcelona a altres espais polítics o socials fa necessari que ens centrem amb...\nPrimer judici per difondre idees genocides a internet\nSerà un judici pioner a Espanya i la sentència marcarà la pauta. El pròxim 16 de juny seurà al...\n#REFLEXIÓ: Conversant amb Wieviorka\n10 juny 2014 12 juny 2014 , Destacats, Newsletter, Portada, Reflexions\nEl passat dilluns vam compartir una estona amb Michel Wieviorka; una sessió en la que vam participar activistes de...\nComunicat: La defensa dels drets humans és un mite sense una lluita frontal contra el racisme institucionalOferta laboral: Coordinadora de comunicació de SOS Racisme Catalunya


Imatges del París Contemporani – Ciències Socials en Xarxa\nEl moviment revolucionari de 1848 va començar a París quan el febrer el govern, cada cop més moderat, corrupte i deslegitimitat socialment, va restringir les llibertats ciutadanes. Un moviment insurreccional va culminar amb l’assalt al palau reial, la fugida del rei Lluís Felip d’Orleans i la proclamació de la Segona República el 24 de febrer. […]\nEl 1804, per la Constitució de l’any XII, ratificada novament per un plebiscit en el qual va rebre una majoria aclaparadora (3,5 milions de vots a favor i només 2.579 en contra), Napoleó Bonaparte va convertir-se en l’emperador dels francesos amb el nom de Napoleó I. Així, el nou emperador va ser consagrat, el 2 […]\nEl segle XIX, d’entre moltes altres coses que transformarien profundament la fisonomia política, econòmica, social i cultural del món contemporani, és el segle de la Revolució Industrial i de la gran explosió demogràfica a Europa i l’Amèrica del Nord. I aquests dos elements van derivar en la necessitat de trobar solucions a nous problemes de […]\nEl genial pintor i litògraf llenguadocià Henri Marie de Toulouse-Lautrec (1864-1901) era descendent d’una família aristocràtica emparentada amb els comtes de Tolosa. Tanmateix, la desgràcia va anar sempre lligada a la seva figura. Primer, dos accidents a l’adolescència el van deixar esguerrat i nan com a conseqüència de la picnodisostosis. Després, una vida desordenada, marcada […]\nL’obra pictòrica i teòrica de Georges Seurat (1859-1891) constitueix el punt de partida del neoimpressionisme, un intent de dotar d’un fonament teòric i científic al procés artístic. Aquest parisenc, format en un ambient científic i admirador dels grans mestres del classicisme com Piero della Francesca, Poussin o Ingres, va desenvolupar la tècnica del divisionisme o […]\nEl pintor parisenc Edgar Degas (1834-1917) és el personatge més polièdric de l’impressionisme. Membre d’una família acomodada, el seu pare era banquer, va poder abandonar els seus estudis per dedicar-se exclusivament a la pintura, a més de permetre’s una sèrie de viatges per Itàlia que li van portar a composicions molt academicistes, les quals es […]


Hostel Leonik Warsaw Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nEdwarda Jelinka, 27, Żoliborz, Warsaw, Polònia, 01-646 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Hostel Leonik\nSituat a Zoliborz, Hostel Leonik és el lloc perfecte per gaudir de Warsaw i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHostel Leonik ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, balcó/terrassa, nevera, forn microones a cada habitació. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Hostel Leonik és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Warsaw.\nMarymont Metro Station


Més de 80 espècies d'aus nien a la ciutat | betevé\nLa diversitat paisatgística de la ciutat afavoreix una bona diversitat d'ocells\nSarai Sarroca | Dilluns, 6 de Maig del 2019, a les 10.24\nBarcelona es troba al mig de la via litoral de migració de moltes aus. Això facilita que, especialment durant els mesos de primavera i tardor, gran quantitat d’ocells travessin la nostra ciutat. Segons l’Atlas ornitològic de Barcelona, hi crien i hi viuen fins a 83 espècies d’aus diferents. Els elements geogràfics són importants, com la muntanya de Montjuïc, Collserola, el delta del Llobregat, la conca del Besòs o qualsevol dels cinc turons que mantenen habitats aptes per a una bona biodiversitat. A més, la ciutat ha generat espais verds, com la Ciutadella o el Parc de Diagonal Mar, amb punts d’aigua que faciliten hi visquin molts ocells.\nAhora en #avesdiagonalmar, 38 sp en 80′. 1 🎶 ruiseñor, 1 ♂ y 1 ♀ colirrojo real, aún 1 zorzal común, 2 ♀ de curr carrasqueña, 2-3 curr zarcera, 1era curr mosquitera, 6♀ y 3♂ curr capirotada, 10 mosquiteros musicales…#ocells #birds #natura #barcelona #biodiversidadURBANA pic.twitter.com/v8wQxLrEjF\n— R.Ramos (@escuraflascons) April 16, 2019\nEl Jardí Botànic de Barcelona ofereix una l’oportunitat d’aprendre a identificar les principals espècies d’ocells de la ciutat.\nOcells adaptats a la ciutat\nEls coloms, pardals, cotorres i gavians són algunes de els espècies més ben adaptades a la ciutat de Barcelona i que podríem classificar com ocells sedentaris perquè hi viuen durant tot l’any. Les espècies més ben adaptades a la vida de la ciutat són les que viuen a prop dels edificis, mentre que fa anys només se’n trobaven en penya-segats o cingles. Aquesta adaptació al medi els permet fer nius en esquerdes o cavitats d’edificis, teulades o terrats. Algunes d’aquestes aus, a banda de les anteriors, són els falciots, orenetes vulgar i cuablanca, xoriguers i els falcons.\nAltres ocells barcelonins, però més lligats a ambients oberts, enjardinats i amb presència d’arbres i arbusts són les merles, pit-roigs, tallarols, raspinells, mallerengues, verdums, garses, cotorres o tórtores turques. També puputs, caderneres, gafarrons i, fins i tot, algun mussol. Segons l’Atlas ornitòlogic de Barcelona, darrerament s’ha observat l’augment d’espècies com les mallerengues, cueretes i tallarols capnegres.\nEn referència als ocells aquàtics, trobem ànecs collverd, esplugabous, bernat pescaire, algun blauet, morells de plomall, gavines vulgars, corbs marins i oques.\nSaps que al barri de la Sagrera nidifiquen 34 espècies d’ocells diferents? Ja podeu consultar el nou ATLES DE BIODIVERSITAT DE BARCELONA, on trobareu un mapa interactiu per barris amb les diferents espècies d’arbres, plantes i ocells que hi podem trobar. #SantAndreuAmbiental pic.twitter.com/2Wk4ArOyA7\n— BCN_SantAndreu (@BCN_SantAndreu) March 14, 2019\nQuins ocells canten a la ciutat durant la primavera?\nDurant les matinades i primeres hores del matí es pot sentir el cant de les merles o els crits dels gavians. Una mica més avançat el matí es poden sentir també els crits dels falciots i ballesters, que acostumen a assenyalar la fi de l’hivern, ja que durant els mesos freds emigren a l’Àfrica. Prop del mar o del Llobregat i el Besòs, també es poden veure, de bon matí, bernats pescaire i gavians.\nEls coloms es poden veure a tothora, també els pardals sobre de molts plàtans. En zones sense arbres, amb edificis vells, amb patis i celoberts s’hi acostumen a aplegar moltes merles i orenetes, que nien als edificis. En canvi, en zones enjardinades, amb arbres i punts d’aigua trobem gafarrons, verdums, mallerenga i algun tallarol de casquet. El raspinell és un ocell que podem trobar en troncs d’arbres, a la recerca d’insectes que li serveixen de menjar.\nLes cueretes cuablanca acostumen a buscar menjar entre l’herba dels parcs, igual que les tórtores. Les garses o les cotorres nien dalt dels arbres, també palmeres. Falcons tallarols són altres espècies que també podem veure durant la primavera.\nOcells barcelonins durant la tardor i l’hivern\nEls verdums, pardals, estornells, cotxa fumada, mallerengues blaves, coloms i cotorres són els més fàcils de veure durant els mesos freds. En zones properes al mar també podrem observar i sentir gavines i gavians. A prop de la Ciutadella hi viu una coneguda colònia de bernats pescaire i esplugabous. En canvi, a prop de Collserola hi trobarem pit-roigs i merles als capvespres.\n— animals — temperatura


Salvem La Tossa és una associació que lluita per la conservació, defensa i millora del patrimoni històric, cultural, medi-ambiental i social de Benicarló.\nLa finalitat de l'associació és vetllar per la defensa i protecció dels nostres recursos naturals i culturals, cada cop més escasos, de l'apropiació i destrucció indiscrimades. Tanmateix, des de l'associació es recolzaran aquelles actuacions encaminades a la recuperació de la riquesa cultural i medi-ambiental de Benicarló.\nL'Associació Salvem La Tossa naix per iniciativa d'un grup de persones afectades per la pretensió d'instal·lar una macrourbanització capaç d'allotjar 14.000 persones al voltant d'un camp de golf al paratge natural de La Tossa de Benicarló.\nL'associació vol deixar bén clar que no està en absolut en contra de la iniciativa privada, ni del progrés econòmic de la ciutat; ni de la construcció d'instal·lacions esportives; ni del turisme. Per descomptat, no està en contra del creixement ni de la millora de la qualitat de vida de les persones que viuen al nostre poble.\nBen al contrari, l'Associació Salvem La Tossa vol\ndefensar i promoure el creixement racional i sostenible del nostre poble;\ndefensar i promoure el dret a la lliure elecció d'opcions;\ndefensar i promoure els valors, les tradicions i els signes d'identitat del nostre poble;\ndefensar i promoure les actuacions destinades a la conservació i millora del nostre entorn;\ndefensar i promoure l'estudi, la recuperació i la conservació nostra cultura i del nostre llegat històric;\nfomentar la reflexió sobre la realitat que ens envolta; i\npropiciar la participació ciutadana per\nmillorar la qualitat de vida d'acord amb un model de societat consensuat per tots.\nL'associació es declara manifestament apartidista: els seus únics objectius són els expressats abans.\nPodeu ficar-vos en contacte amb nosaltres a través de correu postal:\nCarrer del Crist de la Mar, 67 Baixos\no del correu electrònic a la següent adreça: salvem@latossa.org


La caiguda de Barcelona en tecnicolor\nLes tropes de Yagüe van entrar a la ciutat el mateix any en què la Dorothy va arribar a Oz i la Scarlett va fer el seu jurament, el 1939, i, sobretot, en color, tal com permet recordar l'obra del sevillà Rafael Navarrete\nBarcelona - Diumenge, 06/01/2019 | Actualitzada 11/01/2019 - 14:21\nFa 80 anys (exactament, el pròxim 26 de gener a punta de dia) les tropes del general Yagüe van entrar a Barcelona sense gairebé gastar munició. Això va ser el 1939, l’any en què es va estrenar ‘El màgic d’Oz’, pel·lícula que no ve al cas perquè un homenet de baixa estatura governés un país d’opereta amb la força de les mentides, sinó pel seu inoblidable color, el cèlebre tecnicolor, paraula tan assentada en la memòria col·lectiva que fins i tot la RAE l’accepta així, sense ce ni hac. Per si aquesta no l’han vist, Allò que el vent s’endugué és de la mateixa collita del 39. El jurament de la Scarlett a contrallum en un capvespre a Tara no hauria sigut el mateix en blanc i negre. La caiguda de Barcelona també va ser en color, però mai se la recorda així, com si Yagüe no fos contemporani de la Dorothy i la Scarlett, un bon motiu per conèixer, doncs, l’afició artesana del sevillà Rafael Navarrete, de qui seria fàcil dir que simplement acoloreix fotos antigues. Fa més que això. Obre finestres en el temps.\nLa foto que encapçala el text és només un botó de mostra de la seva molt extensa obra. Va ser publicada en aquestes mateixes pàgines el juliol passat. Llavors, la novetat era que era inèdita. Formava part de l’obra del fotògraf oficial de les tropes de Yagüe, Francisco Martínez Gascón, àlies Kautela, un nom rescatat de l’oblit des del seu Aragó natal per Víctor Lahuerta, i Cristina Martínez de Vega, neta del fotògraf. Aquella imatge, la de diversos membres de la soldadesca franquista celebrant la victòria el 27 de gener pel passeig de Gràcia, del braç de diverses barcelonines, crida l’atenció, més fins i tot en color. D’aquelles dates se solen publicar sovint les fotos de la missa de la plaça de Catalunya, amb aquella posada en escena religiosocastrense que anticipava molt bé el que vindria. La del passeig de Gràcia és atípica, incòmoda per a molts, i multiplica el seu efecte després del seu pas pacient per Photoshop. Navarrete sap que aquest és el resultat que sol causar.\nL’acoloriment no és només una ostentació tècnica, és una ocasió per estirar el fil de la història que amaga cada foto\n“M’ha passat unes quantes vegades. Rebo un encàrrec de ressuscitar una foto que és especial per algun motiu per a algú, una foto antiga en què apareixen uns pares ja morts, per exemple, i al tornar-los amb el color un aspecte més real, que ja no recordaven, li causa un gran impacte”, explica Navarrete des de Sevilla.\nEl Museu Navarrete\nNo és, això s’ha d’aclarir, un especialista només en el rejoveniment de la Barcelona en blanc i negre. Ho és de qualsevol bona imatge amb prou qualitat digital com per treballar-hi. Val la pena seguir les passes que Navarrete deixa en els seus comptes de Twitter i Facebook. Hi ha Darwin, Unamuno, la Garbo, García Lorca, els nens que van cantar el Gordo a la Loteria del 1935, Gaudí, Alfons XIII, Van Gogh de jove, encara amb les dues orelles, un esplendorós Muñoz Seca (“¡Ay, infeliz del varón, que nace, cual yo, tan guapo!”), Orson Welles i Paola Mori a la Feria de Abril, Julio Romero de Torres, moreno, tal com se’l veia als bitllets de 100 pessetes, Jules Verne, que què hauria escrit de tota aquesta ciència-ficció de la fotografia, Arturo Pomar de nen, del qual es va dir que si hagués nascut a la Unió Soviètica hauria sigut campió del món d’escacs... Aquesta és la cosa. No és només que Navarrete els doni color, un simple exercici de domini d’una tècnica, sinó que cada fotografia té la seva rebotiga; no és només el que s’hi veu, sinó el que s’hi explica.\nUn grup de músics, a la Rambla de Barcelona, entre el 1905 i el 1910 / AFREDERIC BALLELL (COLOR, RAFAEL NAVARRETE)\n“Sí, la meva relació amb cada una de les fotos va més enllà d’aplicar-los color”. Explica que en el fons aquest és una feina coral, que s’enriqueix amb allò que aporten els qui comenten les fotografies. De vegades, amb sorpreses delicioses. “Vaig publicar una foto costumista feta fa 70 anys i algú em va escriure per explicar-me que el protagonista de la imatge era el seu avi”. A les novel·les de Paul Auster, aquest tipus d’atzar sol ser l’inici d’una aventura vital. A Navarrete, amb menys literatura, de vegades li passa això.\nLa memòria col·lectiva de la guerra civil s’ha construït a partir d’imatges icòniques, però també de fotos descartades, que s’oculten per incòmodes\nLa qüestió és que, posats a explorar el Museu Navarrete, una opció era centrar el focus sobre Barcelona, en primer lloc sobre la foto de Kautela, per incòmoda, alguna cosa que, s’intueix, passarà més aquests pròxims dies en què tornarà la mirada cap enrere. En el seu últim número, per exemple, la revista ‘Sàpiens’ dedica un article molt treballat al zel especial amb què les autoritats franquistes van ocupar Barcelona el 1939, i apareixen allà, és clar, les fotografies de la desfilada de les tropes per la Diagonal i de la missa de la plaça de Catalunya, però, per pertorbadora, val la pena no ignorar la imatge de les pàgines 34 i 35, un altre tresor de l’arxiu Pérez de Rozas, les cues de barcelonins que es formaven davant el Palau Robert, seu del Servei d’Informació i Policia Militar, per anar a delatar algun veí. És en blanc i negre. Un bany de color accentuaria encara més el bany de realitat.\nBarricada a Diputació amb Roger de Llúria, una foto icònica del 1936 / Agustí Centelles (color, rafael navarrete)\nResulta cridaner com la memòria col·lectiva d’una ciutat com Barcelona s’ha construït a partir d’imatges icòniques, reconeixibles per tothom, i com s’ha modelat també a partir de descarts. La celebració del passeig de Gràcia formaria part del segon grup. En el primer hi hauria una dels més internacionals treballs d’Agustí Centelles, la de la barricada equina, la dels guàrdies d’assalt parapetats darrere del cadàver d’un cavall a la cantonada dels carrers de Diputació i Roger de Llúria. Va ser presa el 19 de juliol de 1939, quan el cop militar va fracassar a la ciutat. Va ser portada a mig món, malgrat que, com es va saber més tard, la imatge tenia un punt de teatralització. El que sembla que s’hi veu no estava passant just quan Centelles va fer clic, sinó que els protagonistes recreaven una cosa que havia ocorregut instants abans. Les guerres sempre solen ser una mica així. També la presa del Reichstag per part de tropes russes o l’hissat de la bandera de les barres i estrelles a Iwo Jima van ser una mica impostades, però estèticament, com la de Centellas, són obres majúscules. Navarrete, per descomptat, l’ha acolorit.\nSempre és sobre la taula el debat de la inconveniència d’alterar una obra ja existent. “Assumeixo perfectament que el que jo faig és una obra derivada, diferent i diferenciada de l’original. Però inseparable”, diu. Es podria afegir a la seva explicació que en realitat el passat només ha sigut en blanc i negre mentre la fotografia ho va ser, un parèntesi de mig segle, perquè la pintura, tot i que amb limitacions (¡quina gran descoberta va ser l’atzurita, va fer tant per a Ticià i Vermeer!) ha sigut sempre en color. Fins i tot els romans acolorien les seves estàtues de marbre, com Navarrete les fotos.\nDos nens repatriats al vapor Vicente Puchol després de la guerra, al port de Barcelona / ARXIU PÉREZ DE FREGUES (COLOR, RAFAEL NAVARRETE)\nTemes: Guerra civil espanyola Fotografia Memòria històrica Barcelonejant


L'esport a la ciutat es defensa amb responsabilitat - Tarragona\nL'esport a la ciutat es defensa amb responsabilitat\nMaría José López Diumenge, 2.2.2020 11:00h\nMaría José López, consellera d'Esports\nHem pres la decisió valenta i responsable de rebutjar ser seu del mundial femení d'handbol, convençuts que és el més adequat per no sumar una nova hipoteca per la ciutat. Han tardat poc els socialistes a sortir a acusar-nos de covards, una acusació plena de cinisme venint de qui va ser incapaç de ser valent enfocant les prioritats esportives de Tarragona.\nResponsabilitat és treballar per l'esport base i no girar l'esquena als que necessiten que milloris les instal·lacions esportives que utilitzen cada dia. Només cal fer un tomb pels diferents barris per veure com estan després de 12 anys de govern de Ballesteros. La seva prioritat van ser uns Jocs del Mediterrani que van costar més de 12 milions a les butxaques dels tarragonins, la prioritat d'ERC és el suport a l'esport base. Potser no omplirà titulars arreglar banquetes, calefaccions o tanques dels camps municipals, però aquestes petites accions que hem anat impulsant tenen un efecte real en el dia a dia dels que practiquen esport.\nSer subseu del Mundial d'Handbol Femení costava prop d'un milió d'euros, entre la logística i la fase de grups. La "valentia" que ens demanen alguns és la que no van tenir ells per firmar el conveni que els reclamava l'organització del Mundial, i que suposava pagar ja al 2019 un 20% de l'import. Organitzar un esdeveniment d'aquesta magnitud requereix planificació i previsió i és absolutament irresponsable demanar que Tarragona s'embarqui en una aventura que no s'ha treballat quan tocava.\nQuan vam entrar a govern ens vam trobar amb una situació similar: el 3x3 sense pressupost i el centre de tecnificació sense quantificar. Com era d'esperar, les coses tampoc estaven ben fetes. Ballesteros es va comprometre a acollir-les però no va reservar cap partida pressupostària. Un nou exemple de la irresponsabilitat de dir que sí a tot i no tenir previst res.\nTant el tema del bàsquet com el de l'handbol es van plantejar durant els anys 2017 i 2018. Com és que no hi havia cap partida per començar a treballar-hi? Per què no es van començar a buscar patrocinis? Per què es van limitar a donar titulars i fer anuncis sense tenir res planificat ni lligat? La política de vendre fum a la que ens tenien tan acostumats s'ha acabat.\nNo hem d'oblidar el camp de rugbi. Van enganyar a l'equip i també als ciutadans. Van prometre que tindrien un camp a l'Anella Mediterrània i es va fer un camp de patates, un espai sense gespa esportiva. On és el projecte? Una altra mostra de menyspreu que estem intentant revertir.\nTarragona no es quedarà sense competicions importants, es quedarà sense gestions irresponsables. Tenim esdeveniments ja tancats i treballem per a organitzar-ne de nous en l'àmbit internacional. Això s'ha de fer amb responsabilitat, amb cap i no pensant en omplir portades de diaris. Perquè el que fa mal de veritat a la imatge de Tarragona és aquest mal costum de fer grans anuncis que després queden en res.


El CN Terrassa té aquest vespre (20.30h) el primer match ball per accedir a la final | Canal Terrassa\nConcentració de protesta al Raval de Montserrat per les detencions a Girona\nConvocat un ple extraordinari per aprovar el plec de condicions per al concurs del servei de bus\nTeC exigeix al Ministre de Foment que autoritzi a salpar el vaixell d’Open Arms\nQuatre detinguts en desmantellar un cultiu de 1.314 plantes de marihuana en un pis a Viladecavalls\nUn porc vietnamita es passeja a prop de la carretera de Matadepera\nL’empresa pública Taigua encara els reptes de futur: escollir un gerent i constituir l’Observatori\nEl Parc de la Depuradora de Les Fonts estrena jocs infantils i mobiliari urbà\nEls pressupostos de l’Estat preveuen 19 milions per a la B-40\nQuatre victòries per al CN Terrassa aa Lliga Catalana de Natació Adaptada\nEl CN Terrassa es penja 105 medalles al Campionat de Catalunya Open Màsters de natació\nEl CN Terrassa té aquest vespre (20.30h) el primer match ball per accedir a la final\non: maig 16, 2018\nPrimer match ball per al CN Terrassa. L’equip egarenc afronta aquest vespre (20.30h), a l’Àrea Olímpica, el segon partit de les semifinals del play-off pel títol contra el CN Sabadell. Després de la victòria del passat diumenge a Can Llong, els de Dídac Cobacho disposa d’una bona oportunitat per segellar el passi a la cinquena final de la seva història. Allà ja espera l’Atlètic-Barceloneta, que ha eliminat per la via ràpida el CN Barcelona en dos còmodes partits.\nEl CN Terrassa afrontarà aquest partit amb el dubte de Ricard Alarcón, amb problemes de salut, i amb la baixa per sanció de Jordi Pérez. Per al tècnic local, la possible baixa d’Alarcón “suposaria un gran inconvenient”. L’objectiu és, sens dubte, “repetir el rendiment ofert diumenge, és a dir, portar a terme un gran treball defensiu i ser efectius al contracop i en les accions de superioritat numèrica, cosa que sempre és més fàcil sobre el paper que un cop estàs dins de l’aigua”. El tècnic terrassenc subratlla que “cal mostrar la màxima concentració i ser molt ambiciosos”.\nCobacho entén que és “fonamental” fer valer “ara sí” el factor piscina. “Darrerament, ens han guanyat com a visitants. És hora de trencar aquesta tendència. No podríem fer-ho davant un premi més estimulant, classificar-nos per a la final de la lliga. Portem una línia ascendent que hem d’aprofitar per evitar que la sèrie torni a Sabadell”. En aquest sentit, el tècnic recorda que la temporada passada l’equip va disposar de la mateixa ocasió i el Sabadell va acabar remuntant l’eliminatòria.\nEn cas que el CN Sabadell forcés un tercer partit, aquest es jugaria dissabte a Can Llong (12.45h).\nAlarcón podria ser baixa en el partit d’aquest vespre\nEtiquetes: CN Sabadellcn terrassaDídac Cobachoplay-offRicard Alarcónsemifinalswaterpolo\nLa JET Q Sport es jugarà la permanència amb el Roser i Vicente Gómez deixa la banqueta del CN Terrassa\nCatorze joves han adquirit aptituds laborals contractats durant 6 mesos per l’Ajuntament\nEscola Les Arenes dimarts 15-01-2019 de Canal Terrassa: https://t.co/52SqNR8iRL mitjançant @YouTube\n@CanalTerrassa 17 hores abans Follow\n#Terrassa, present a la trobada internacional #ThinkEurope: Compromiso 2030” a Sòria https://t.co/68QBZmNqYD… https://t.co/Y0gpjkVxkI\n@CanalTerrassa 18 hores abans Follow\nTeC exigeix al Ministre de Foment que autoritzi a salpar el vaixell d’Open Arms https://t.co/HtA1n9ZaT5 #Terrassa https://t.co/uuJlTPjoMc


Nova condemna per a Navalni, un dels grans crítics de Putin | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nNova condemna per a Navalni, un dels grans crítics de Putin\nAleksei Navalni està en arrest domiciliari des del febrer per un altre cas\nMoscou 30 DES 2014 - 13:21\tCET\nA l'esquerra, Navalni, amb el seu germà Oleg, aquest 30 de desembre en un tribunal de Moscou. / Foto i vídeo de Reuters\nEl Tribunal Zamoskvoretski de Moscou ha condemnat aquest dimarts a tres anys i mig de presó el líder de l'oposició extraparlamentària de Rússia, Aleksei Navalni, i el seu germà Oleg, que han estat declarats culpables de cometre diversos delictes econòmics.\nL'home considerat fins fa poc com l'enemic polític número u del president rus, Vladímir Putin, no entrarà a la presó i complirà la pena en règim de llibertat condicional, segons la sentència dictada per la jutgessa que ha instruït la causa, citada per les agències russes.\nLa llista dels represaliats de Putin (castellà)\nNavalni: “Rússia no és una república presidencial, sinó una autocràcia” (castellà)\nPERFIL NAVALNI | Un ariet contra la corrupció  (castellà)\nEl termòmetre de la dissidència russa es diu Navalni (castellà)\nEl ‘cas Navalni’ destapa una lluita de poder a Rússia (castellà)\nMentrestant, Oleg Navalni, condemnat a tres anys i mig de presó, va ser detingut a la sala del tribunal i haurà de complir la pena imposada a la presó. La decisió és "una porcada", va reaccionar a la condemna Aleksei Navalni, que es va mostrar indignat per la decisió d'empresonar el seu germà. "Per què el fica a la presó? Així em vol castigar a mi?", va interpel·lar l'opositor a la jutgessa.\nL'opositor, famós per les seves denúncies de corrupció en l'administració pública, manté la seva innocència i vincula el procés obert en contra seva amb les seves activitats polítiques. "Recorrerem sens falta contra la decisió inculpatòria del tribunal", va dir a la sortida de la sala l'advocada dels Navalni, Olga Mikhailova.\nLa resolució condemnatòria inclou una multa de 500.000 rubles per a cadascun dels germans (uns 8.800 dòlars segons el canvi d'avui) i els condemna, a més, al pagament de 4,4 milions de rubles (77.000 dòlars) a l'empresa de processament de pagaments electrònics a la qual van estafar, segons la justícia russa, aquesta quantitat.\nLa jutgessa ha llegit únicament la part resolutiva de la decisió, una cosa que permet la legislació russa per a causes econòmiques complexes. La lectura de la sentència, que havia de ser dictada el 15 de gener, es va avançar dilluns de manera sorprenent a aquest matí, segons molts opositors, per minimitzar les possibles protestes populars.\nEncara que la xarxa social Facebook va accedir a la sol·licitud de les autoritats de bloquejar un compte en què milers de persones es van inscriure per participar en una manifestació no autoritzada per a aquest dimarts, prop de 9.000 ciutadans es van apuntar ahir mateix a una nova convocatòria de protesta.\nLa Fiscalia sol·licitava deu anys de presó contra Aleksei Navalni, acusat amb el seu germà Oleg del robatori de 26,7 milions de rubles (gairebé 500.000 dòlars) de l'empresa de perfumeria Yves Rocher Vostok i de 4,4 milions més (uns 80.000 dòlars) d'una empresa de processament de pagaments electrònics.\nSegons l'acusació, els germans Navalni van blanquejar posteriorment 21 milions de rubles (més de 300.000 dòlars) per mitjà de companyies fictícies.\nAleksei Navalni es troba en arrest domiciliari des del febrer, temps durant el qual se li ha prohibit abandonar casa seva, comunicar-se amb altres persones que no siguin els seus familiars, enviar i rebre correu i utilitzar el telèfon o Internet. L'opositor ja va ser condemnat a cinc anys de presó pel robatori el 2009 de 10.000 metres cúbics de fusta per valor d'una mica més de mig milió de dòlars, encara que després va ser absolt. Navalni va ser un dels organitzadors de les protestes antigovernamentals a Moscou el desembre del 2011, les més multitudinàries des de la caiguda de la Unió Soviètica, i va ser el segon candidat més votat, amb el 27,54 % dels sufragis, en les últimes eleccions a l'alcaldia de Moscou.\nEntrevista a Navalni: “Rússia no és una república presidencial, sinó una autocràcia” (castellà)


La Generalitat i l'Ajuntament d'Onda signen el conveni que permetrà la regeneració del Centre Històric i la rehabilitació de 104 habitatges - Diari Millars, informació local en valencià.\nLa consellera d’Habitatge, María José Salvador, i l’alcalde d’Onda, Ximo Huguet, han signat el conveni per a gestionar les actuacions de l’Àrea de Regeneració i Renovació Urbana (ARRU) en la localitat.\nLa consellera d’Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, María José Salvador, i l’alcalde d’Onda, Ximo Huguet, han signat el conveni per a gestionar les actuacions de l’Àrea de Regeneració i Renovació Urbana (ARRU) del Centre Històric d’esta localitat, dins del marc del Pla Estatal d’Habitatge 2013-2016.\nLa declaració d’ARRU permetrà una inversió total a Onda de 3.411.932 milions d’euros, d’esta quantitat el Ministeri de Foment col·laborarà amb 957.366 euros, la Generalitat amb 188.676 euros, l’Ajuntament amb 1.52.472 euros, mentre que els particulars aportaran 740.418 euros. El conveni signat contempla l’aprovació de l’anualitat de 2017 amb una subvenció d’1.127.366 euros, dels quals Foment aporta 957.366 euros i la Generalitat participa amb 170.000 euros.\nEn este sentit, la consellera d’Habitatge, María José Salvador, ha destacat que el més important és que “amb este conveni s’evidencia l’objectiu del govern valencià d’apostar clarament per la rehabilitació, per actuar en els centres històrics, per invertir en la ciutat consolidada més que en creixements nous”. “No podem permetre que els centres històrics acaben abandonats, volem recuperar-los i para açò és molt important la col·laboració d’ajuntaments com el d’Onda”, ha indicat.\nCom ha recordat Salvador, “la rehabilitació i la regeneració urbana no solament són fonamentals per a recuperar i renovar habitatges en els centres històrics i els espais urbans de les ciutats, sinó que també són importants per a reactivar l’economia i per a tots els oficis relacionats amb la construcció com a lampistes, electricistes, fusters o pintors”.\nCal recordar que les actuacions d’este ARRU comprenen l’edificació de cinc habitatges, amb qualificació energètica mínima tipus “B”, al centre històric protegit d’Onda, sense que suposen canvi de titularitat dels immobles afectats. A més s’han programat actuacions dirigides a la rehabilitació de 104 habitatges, s’executaren obres de recuperació d’elements estructurals de l’edifici, accessibilitat, adequació d’elements comuns i habitabilitat dels habitatges.\nPer la seua banda l’alcalde Ximo Huguet ha agraït el treball de la Conselleria pel resultat tan “positiu” que tindrà per a Onda, ja que la rehabilitació del Centre Històric suposarà un “al·licient per a moltes empreses i un revulsiu per al turisme amb els efectes positius que comportarà per a dinamitzar l’economia local”.\nPost més nousBorriana ix al carrer de forma multitudinària en el dia previ al dia gran de la Misericòrdia\nPost més vellsEls alumnes del CEIP nou Pedro Alcàzar de Nules començaran el curs sense barracons