Malgrat la boira: de novembre 2011\nEndinsar-nos en el rovellet de l’ou d’Elx de la mà de Joan-Carles Martí i Casanova, un dels grans coneixedors de la realitat sociolingüística de l’extrem sud del país, és possiblement la millor manera de descobrir la vitalitat de la llengua en les comarques més meridionals del País Valencià. El llibre, magníficament escrit, és un recorregut per unes terres que massa sovint són del tot desconegudes, ja no només a Catalunya o a les Illes, sinó també per molts valencians, que les classifiquen indestriablement sota la denominació d’alacantines. Precisament, evidenciar la forta personalitat cultural i lingüística del Camp d’Elx, marcant certa distància amb la capital provincial que Espanya es tragué de la màniga l’any 1833, és un dels punts centrals del llibre, perquè les reticències a dir-nos alacantins han estat sempre molt fortes als espais amb una vitalitat més alta del català havent eixit de l’Alacantí.\nD’entre les moltes reflexions de l’autor, llicenciat en traducció i interpretació, és especialment interessant la que fa en el capítol Traduccions per a catalans i traduccions per a valencians: denominacions i unitat, en el qual denuncia l’actitud de la Generalitat Valenciana d’arraconar qualsevol forma que pugui sonar massa catalana –llegiu-hi catalana del Principat–, encara que algunes d’aquestes formes siguin també genuïnament valencianes. I és que, tal com explica, som davant d’un secessionisme tou de baixa volada que fa crida als usos més particularitzats i agònics alhora que apel·la a uns usos dialectals que siguen d’unes comarques centrals molt clares. És a dir, la dialectalització i l’establiment de modalitats regionals tancades. Com a resposta, l’autor proposa l’estàndard català central fort, que permet als traductors viure no tan sols en català sinó del català. És del tot factible mantenir la denominació valencià, emprada des de fa segles, amb el reconeixement mundial d’un únic nom per a la llengua. I ho rebla afirmant que a qui no li semble neutra la denominació catalana (...) té un problema psicològic greu. Un problema que no tenen els que diuen anglesa malgrat no viure a Anglaterra. De nou la psicologia ens pot ajudar a entendre una mica més la nostra comunitat lingüística.\nDes del rovellet de l’ou d’Elx és, doncs, un passeig apassionant per a qualsevol català que vulgui conèixer la situació de la llengua al sud dels Països Catalans, molt especialment per als valencians i els catalans del Principat. Per als primers, per entendre com és el país que hi ha sota la línia Biar-Busot; per als segons, per adonar-se que a l’altra banda del Sénia la llengua no és quelcom residual i font de conflictes, ans l’expressió viva de la continuïtat d’un mateix poble que malda per fer-se veure i assolir, així, la normalitat.\nPublicat a L’Escletxa, tardor 11\nPublicat a L'Escletxa, tardor 11\nL’escena és dantesca, fruit d’un maquiavelisme d’arrel freudiana, mig sàdic mig masoquista, sense cap mena de reminiscència d’aquell amor platònic basat en un equilibri aristotèlic que no es conformava amb experiments cartesians i que, sense arribar a fer cap boicot, denunciava estètiques hitlerianes i tics franquistes mentre reivindicava línies dalinianes i històries shakespearianes, una passió que, kafkianament, feia dels noms propis denominacions públiques, quasi socialitzades, i que ho continuarà fent a despit del ruixat que cau amb insistència des de fa més de 300 anys.\nSí, malgrat la pluja, que va estar a punt de caure durant tota la tarda de dissabte, la sala de Can Capablanca va omplir-se de gom a gom per assistir a l’estramp jam del Correllengua de Sabadell. Moltes persones van animar-se a sortir i recitar un poema mentre els músics improvisaven un acompanyament adient. Per part meva, el conte El poble que perdé sa llengua, del meu recull Ni ase ni bèstia, una història que va semblar-me adient, tenint en compte que el Correllengua pretén, justament, evitar que el català vagi quedant arraconant i que, per contra, esdevingui una llengua plenament normalitzada als Països Catalans. Cultura, llengua, reivindicació, independència.\nETA ha abandonat la lluita armada. Ja era hora. Francament, a banda d’una aberració, era tot un anacronisme, com ho són les lluites de gladiadors o la monarquia. L’esquerra abertzale ha fet una gran feina reconduint tots els seus esforços cap a la via política i democràtica i ara és l’hora del debat serè, el moment de posar fil al conflicte polític i avançar vers l’exercici del dret a l’autodeterminació d’Euskal Herria. No deien els estats espanyol i francès que era l’escenari de violència el que impedia tota mena de diàleg? Doncs ara ja poden enraonar. Tot i que, ara que hi penso, als Països Catalans fa una pila d’anys que no hi ha lluita armada i, tanmateix, continuen negant-nos el dret de decidir. Potser, simplement, resulta que els més mancats de cultura democràtica són ells. I sí, ja sé que ETA ha de destruir els arsenals i dissoldre’s perquè tot sigui creïble. Però em sembla que, quan passi, l’única solució pacífica i democràtica serà que l’estat espanyol també renunciï a la violència, destrueixi les seves armes i es dissolgui.


Finca rural i esportiva de 1,500,000m² en venda a Cadis / Jerez\nFinca rural i esportiva en venda a Cadis / Jerez, Espanya\nDimensions del terreny 150,0ha\nFinca de 150 hectàrees amb zones per a un hotel de luxe, viles residencials, un centre eqüestre i un pantà navegable a Arcos de la Frontera, Cadis.\nAquesta finca, enmig d'un dels més bonics valls d'Andalusia i en la riba de l'embassament Guadalcacín II, amb 150 hectàrees de superfície, proporciona una oportunitat excel·lent per gaudir d'un refugi privat i exclusiu en un entorn rural de fàcil accés a altres centres d'activitat. Un paradís natural per als que volen experimentar un alt nivell de benestar i gaudir de la natura en la seva màxima expressió.\nLa propietària ha dissenyat un projecte per a aquesta finca dirigit a amants de la natura, de la cria de cavalls de l'esport i competició eqüestre, obtenint els permisos necessaris de les diferents administracions per al desenvolupament de 140 hectàrees de superfície en tres zones diferents que proporcionen una oportunitat única per crear un complex immillorable.\nEnvoltada de camps de golf, caça i cultura, està estratègicament ubicada a la ruta dels clubs eqüestres de més prestigi internacional. Des Oliva Nova amb el MET, passant per Marbella, Estepona, Sotogrande, Montenmedio, Arcos de la Frontera (el nostre projecte), Sevilla i Villamoura.\nDes dels començaments d'aquest projecte, s'han respectat i conservat els tresors naturals de l'entorn i les riqueses que ofereix la terra.\nTant les directrius de el disseny de les edificacions així com les de les zones verdes i la construcció de camins estan detallades en les condicions de planificació per assegurar que els estàndards d'arquitectura i de medi ambient estiguin respectats en tot moment.\nEl projecte es va planificar d'aquesta manera: 90 hectàrees de zona residencial, 41 hectàrees de zona esportiva i 9 hectàrees de zona hotelera.\nL'àrea residencial es compon de 6 finques de 15 Ha cadascuna, on el propietari pot desenvolupar el seu negoci agropecuari i construir un mas andalús de 500 m².\nS'ha concebut en harmonia amb un esquema de vida rural i amb la natura, però mantenint les comoditats de la vida actual. Quan es construeix una casa en aquesta finca, un és lliure de fer-ho d'acord amb els seus propis desitjos i idees. No obstant això, el disseny i la planta estan obligats a algunes restriccions per preservar els estàndards de qualitat, de caràcter natural i oberts de la finca. A petició, la finca té una selecció disponible d'arquitectes certificats i altament recomanables, contractistes, decoradors i altres treballadors de la construcció i el manteniment de la casa i el jardí.\nTotes les finques tenen vistes i accés directe a l'aigua (pantà Guadalccín II) així com a les pistes de pol i zona esportiva.\nEl pantà Guadalcacín II, de 800 Hm, és el tercer més gran d'Andalusia i el seu ús recreatiu està regulat per l'Agència Andalusa de l'Aigua.\nEls amants de el golf i els caçadors podran aprofitar la proximitat i l'accés a tots dos esports. En Arcs Gardens, a 8 km de la finca, se situa un excel·lent camp de golf de 18 forats.\nPoseu-vos en contacte amb l'equip de Lucas Fox Sevilla per obtenir més informació o concertar una visita.\nPlanificació de el projecte\nZona residencial de 90 hectàrees\nZona esportiva de 41 hectàrees\nZona hotelera de 9 hectàrees\nLa finca es situa en el cor de la província de Cadis, a 11 km d'Arcs de la Frontera, el primer de la ruta dels pobles blancs d'Andalusia.\nSe situa a 68 km de la històrica ciutat de Cadis, amb les seves meravelloses platges que s'estenen cap al sud per la Costa de la Llum. Un enclavament únic que es reforça encara més per la seva proximitat pel nord-est i al sud a la Costa d'el Sol.\nEls aeroports internacionals són a Màlaga, Sevilla i Jerez, sent aquest últim el més proper, a 41 km a l'oest.\nJerez a 41,2 km\nGibraltar a 90,7 km\nSevilla a 99,5 km\nMàlaga a 186 km\nCadis a 68,1 km\nAlgesires a 94,5 km\nSotogrande a 116 km\nBanús a 143 km\nCoordenades 36.674050 -5.708166\nImmobles similars Cadis / Jerez\nEn venda, Casa / Vil·la 3.200.000 €\nCasa / vil·la de 546m² en venda a Cadis / Jerez, Espanya\nDimensions del terreny 1.337m²\nEn venda, Masia 1.200.000 €\nMasia de 1,045m² en venda a Alt Empordà, Girona\nDimensions del terreny 2.702m²\nEn venda, Casa / Vil·la 1.230.000 €


Aquests darrers dies, la gran majoria hem tingut les agendes ocupades amb dinars i sopars familiars. Reunions de grans i petits que amb il·lusió i/o compromís s'han ajuntat al voltant de les taules i mentre els grans parlaven, els petits han gaudit dels seus estrenats regals.\nA cada casa no haurà faltat una consola d'últim model, una tablet o un mòbil... la tecnologia desperta els nostres desitjos i alhora ens aïlla dels del voltant. Però, on han quedat els jocs de taula on grans i petits riuen junts? Els jocs haurien d'estar més presents a les llistes de nadal dels nens i nenes, jocs on es posa a prova la rivalitat, la frustració, les habilitats personals i el companyerisme. Per això avui comparteixo amb vosaltres, alguns dels jocs que utilitzo per treballar a la consulta aspectes com ara:\n- No accepta un no.\n- No soporta perdre.\n- No tolera la frustració.\n- Li costa compartir amb els altres.\n- No sap esperar el seu torn.\nUna web que m'agrada molt i consulto sovint per comprar jocs de taula és: http://www.memoryteca.com\nI vosaltres, heu regalat jocs de taula aquestes festes?\nMemoryteca 28 de diciembre de 2014, 12:48\nMoltes gràcies per la menció de la nostra web, Sonia ens encanta poder ajudar a ser una eina útil i poder servir a professionals com tu. Mil gràcies :)\nL'equip de professionals de memoryteca.\nSonia Romero 30 de diciembre de 2014, 7:54\nGràcies a vosaltres! La forma com teniu organitzats els jocs depenent de les capacitats que treballen, per a pares i professionals és de gran ajuda i el fet de lluitar pels jocs de taula és molt bona aposta pels infants.\nAnónimo 13 de enero de 2015, 12:59\nHe recomanat aquesta web de material educatiu i el vostre bloc al facebook del bloc de recursos per a l'educació especial que fa temps que estic gestionant. Enormement agraïda per la feina que esteu desenvolupament i per la gran tasca educativa i emocional que esteu portant a terme. Mil gràcies per posar a l'abast dels professionals idees, recursos, estratègies i enllaços que ens ensenyen a atendre millor no només les necessitats educatives dels nostres alumnes i fills/es sinó també el seu estat emocional. Seguiu endavant i...des d'ara...teniu una fidel seguidora. Moltes gràcies! Iolanda Roset del bloc http://blocs.xtec.cat/recursosee (https://www.facebook.com/recursosee)\nMemoryteca 13 de enero de 2015, 16:11\nMemoryteca 13 de enero de 2015, 16:59


Missió Tecnològica a Taiwan: "European Innovation Week"\ni2cat 24 abril, 2016\nEl CDTl, juntament amb la Plataforma Tecnològica PLANETIC, està recollint mostres d’interès amb vista a organitzar una Missió Tecnològica de Cooperació Internacional a Taiwan. La Missió tindria lloc del 30 de maig al 3 de juny, i les entitats beneficiàries podrien gaudir d’una borsa de viatge de 2.040 euros.\nLes activitats previstes per a les empreses participants en aquesta possible Missió són:\nParticipació en totes les activitats organitzades per la Comissió Europea en el marc de l’European Innovation Week, per la qual cosa hauran d’inscriure de forma gratuïta abans del 10 de maig al següent enllaç: https://www.b2match.com/. Els sectors d’interès: Smart Health, Smart Mobility, ICT (healthcare, med-tech, wearables), Robòtica, IoT, vehicles autònoms, Nano-electronics, 5G. A més dels seminaris, trobades B2B i altres activitats previstes, s’inclou una visita guiada a la Fira Internacional de Tecnologies de la Informació i Comunicacions Computex, que és en l’àmbit TIC la fira més important d’Àsia i la segona a escala mundial amb més de 1.600 expositors i 130.000 visitants de 162 països.\nParticipació en el Tercer Workshop Tecnològic CDTI-ITRI, a les instal·lacions del principal Centre Tecnològic de Taiwan, al sector de Smart Cities i Urban Mobility. Aquesta activitat pretén aconseguir que els participants coneguin de primera mà les oportunitats de col·laboració que ofereix el Govern de Taiwan a través dels seus programes de desenvolupament i innovació durant els propers anys. Més informació sobre ITRI:\nDepartament d’Acció Tecnològica Exterior, Taiwan: taiwan@cdti.es\nDepartament d’Acció Tecnològica Exterior: Ángeles Valbuena, 915815607


Antonio Jácome Pumar - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Antonio Xácome Pumar)\n15 gener 1908\n26 febrer 1989 (81 anys)\nAntonio Jácome Pumar o, en gallec Antonio Xácome Pumar (Senra, Parada de Sil, Ourense, 15 de gener de 1908 - Barcelona, 26 de febrer de 1989) fou un religiós gallec que desenvolupà la seva carrera a Barcelona on va fundar, el 1946, la pia unió dels Germans Missioners dels Malalts Pobres.\nBust d'Antonio Jácome als jardins de la casa mare dels Germans Missioners dels Malalts Pobres, al Guinardó (Barcelona).\n1.1 Fundació dels Germans Camils\n1.2 Últims anys i mort\nVa néixer al llogarret de Senra (Parada de Sil, Ourense), un dels vuit fills del camperol i moliner Felipe Jácome González i Concepción Pumar Álvarez; fou batejat a la parròquia de San Mamede de Forcas l'endemà del naixement. Va ajudar la família treballant al camp i al molí; aviat va tenir vocació religiosa, però el rector de Forcas li aconsellà que s'esperés. Als 21 anys va deixar el camp i marxà a Barcelona, on ja treballava la seva germana Manuela. Primer va treballar al col·legi dels jesuïtes de Sarrià i, quan aquest tancà, va començar a tenir cura de malalts, vetllant-los a domicili, sota la direcció dels Pares Camils.\nJácome veié el seu camí i ingressà a l'Orde dels Ministres dels Malalts com a novici el 24 de setembre de 1934, al noviciat de Sant Tomàs de Riudeperes (Calldetenes). L'esclat de la Guerra civil espanyola i la persecució de religiosos que hi hagué l'obligà a amagar-se en cases de coneguts i, més tard, a la de la seva germana a Badalona. Va tenir cura de malalts a domicili i va ajudar al Socors Blanc, visitant presos i donant-los consol. Marxà a França i, des d'allí, a Galícia, arribant a Senra el 1937 i passant-hi la resta del temps de guerra.\nFundació dels Germans Camils[modifica]\nEn acabar la guerra civil, va tornar al noviciat i va professar a l'orde el 1941, essent-hi sastre, almoiner i sagristà de la casa dels Camils a Barcelona. En el seu temps lliure, però, visitava malalts pobres i els atenia. Va pensar que calia una obra que curés els malalts més pobres, que no tenien cap recurs. En aquells temps, a més, la tuberculosi era una malaltia estesa i veié la conveniència que existís un lloc on aquesta malaltia pogués ésser tractada o on els malalts poguessin reposar i recuperar-se.\nAlguns sacerdots l'aconsellaren que el millor era fundar una congregació religiosa que se n'encarregués; el 10 de juny de 1946 obté l'autorització dels seus superiors i el bisbe Gregorio Modrego Casaus, considerant aquesta data com la de fundació de la Pia Unió dels Germans Missioners dels Malalts Pobres, posada sota l'advocació de Sant Camil de Lellis, amb dos germans més. El 8 de setembre, amb els diners donats per una benefactora, va llogar una torre, Vil·la Àurea, a Vallvidrera i hi va rebre els primers malalts. Demanava almoina, en diners o en espècie, per mantenir la casa, anant on calgués per obtenir-la. L'any 1947, Àngela Roca i Soler compra i dóna a la congregació la Torre del Suro, al Guinardó, que es converteix en la seu de l'institut. Inaugurada el 29 de juny de 1949 amb una capacitat de quinze llits, s'amplia en 1950 amb capacitat per a cent passant a dir-se Casa de Repòs Sant Camil; el 21 de novembre de 1954 s'inaugura un edifici nou, actual casa mare de l'institut.\nL'aprovació diocesana de l'institut, pel bisbe Modrego, arribà el gener de 1949; ell mateix en fou el superior fins a la seva mort. El 1952, la mateixa benefactora (que morirà el 1960 i considerada mare dels Germans) adquireix per a la congregació una torre a Alpens, destinada a portar-hi fills de malalts o exmalalts perquè hi facin vacances durant l'estiu. El 1954 es forma l'associació laica d'Amics dels Germans Missioners, i en 1962 s'inaugura el Taller-Escola Sant Camil per a la formació de disminuïts psíquics. En 1964 va promoure la campanya Operació Ferralla, basada en la recollida i venda d'ampolles i ferralla (per la qual cosa va ésser conegut com a Hermano Botella) i amb els diners recollits va construir habitatges per als antics malalts que no en tenien i no podien reinserir-se a la societat.\nEl 1966 es funda la primera casa fora de Catalunya, la casa de Nuestra Señora de la Salud a Vigo, dedicant-se al treball social en el barri de Teis, treballant amb marginats i malalts. El 25 de març de 1970, l'institut s'uneix amb el dels Germans de la Caritat de la Santa Creu, formant la Pia Unió dels Germans Missioners dels Malalts Pobres sota l'advocació de Sant Camil i la Santa Creu. El novembre del mateix any, se'n funda la branca femenina, les Germanes Missioneres de la Mare de Déu de la Salut i Sant Camil, que atén dones ancianes, a Vilanova del Vallès.\nViatja a Roma, on és rebut pel papa Pau VI, el juny de 1971, per celebrar els 25 anys de la fundació, i novament el 1975. En 1977 va pelegrinar a Terra Santa. A més, va fer diversos viatges a Lorda, on acompanyava grups de malalts pelegrins.\nMentre era a la residència de Tordera, Can Ferrer de Sant Ponç que havia estat llegada a l'institut en 1972 i destinada a residència de disminuïts psíquics, va tenir un accident vascular cerebral. Trasllada a Barcelona, a l'Hospital de l'Esperança, hi va morir el 26 de febrer de 1989.\nFou sebollit al Cementiri de Montjuïc, però en 1994 les seves restes (el seu cos va ésser trobat incorrupte) foren traslladades a la capella de la Casa de Repós Sant Camil, al Guinardó, on reposen avui dia.\nBiografia al lloc web de la congregació. Arxivat 2015-02-13 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Antonio_Jácome_Pumar&oldid=26229979»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 feb 2021 a les 10:38.


Totes les forces polítiques de PLF, en contra de la reducció de regidors\nDavant la previsió en el cas palafollenc de la retallada de 4 regidors en el consistori, amb la reforma aprovada de la reducció del 30% en el nombre de representants, les forces polítiques de PLF s’han mostrat en contra de la mesura. Si ahir escoltàvem l’alcalde de PLF dient que la reforma es una cosa abusrda, avui hem conegut l’opinió de la resta de forces polítiques municipals.\nDes de el PP, Oscar Bermán defensa la tasca que realitzen els regidors en el consistori tot i que creu que en el municipi de PLF, la vocació s’ha perdut, celebra que des de el govern central es limitin els sous de regidors i alcaldes dels diferents ajuntaments i creu que de la reducció de regidors encara s’ha de esperar a que es digui la última paraula des de el govern central.\nDes de ERC a PLF Josep Soms, creu que ha sigut una ingerència directe cap el consistori i valoren que amb la reforma, hi haurà més bipartidisme i més majories absolutes.\nJoan Gallard de CIU també es mostra contrari a la reducció de regidors, i creu que els resultats s’haurien de respectar de les passades eleccions municipals.\nPer últim des de ICV, Juan Andres Osorio, es mostra totalment en contra de la reforma i desitja que aquesta i d’altres mesures que retallin drets a les persones, no es realitzin.\nPrevisiblement la reforma s’aplicarà a partir del mes de maig del 2015, quan se celebraran les pròximes eleccions municipals.\nArticle anteriorUn veí de Palafolls és la tretzena víctima mortal a la carretera N-II\nArticle següentAvui donem 50€ a un oient del dGorra


Primer dia amb nens i nenes als carrers de Lleida - Teleponent\nInici Lleida ciutat Primer dia amb nens i nenes als carrers de Lleida\nPrimer dia amb nens i nenes als carrers de Lleida\nes sortides de famílies arreu del territori es concentren al migdia\nCatalunya ha viscut el primer dia en què el govern espanyol ha permès sortir de casa els nens i nenes durant una hora per passejar i esbargir-se.\nMolts infants ho han fet des de primera hora, a les 9, per jugar o patinar en places i carrers més buits.\nA les comarques de Lleida, al contrari d’algunes zones de Barcelona, el paisatge ha canviat respecte les sis setmanes de confinament, no s’han vist escenes d’aglomeracions i s’ha respectat, a grans trets, la distància de seguretat.\nTambé ha estat així en moltes zones de Catalunya, però a Barcelona en eixos de vianants com el passeig de Sant Joan, l’Arc de Triomf o la façana marítima s’han vist grans concentracions de gent. El president Quim Torra ha reiterat les recomanacions davant unes imatges “alarmants”.\nTambé s’han vist imatges similar en altres municipis de Ponent, com Balaguer i Cervera. VÍDEO: Els infants de les comarques de Lleida surten al carrer\nArticle anteriorEls petits atletes de la #Confinakids recullen més de 1000 euros per a Càritas Lleida\nArticle següent14 persones moren aquest diumenge a Lleida amb coronavirus arribant als 213 totals


Ametlles i avellanes: PEUS DE PORC DESOSSATS FARCITS DE BOTIFARRA NEGRA, ALLS TENDRES I LLAGOSTINS\nPEUS DE PORC DESOSSATS FARCITS DE BOTIFARRA NEGRA, ALLS TENDRES I LLAGOSTINS\nDintre de les demostracions de cuina al mercat de la Plaça de Cuba de Mataró el dimecres passat va anar a càrrec del Restaurant Sangiovese amb aquests peus de porc farcits.\nEstaven bons, però amb un procés de elaboració llarg, els varen acompanyar amb un puré de moniatos i unes cebetes glacejades al vi dolç.\nFulla de llorer, grans de pebre negre, claus d’olor\nVi dolç moscatell\nPrimer de tot netejar bé els peus de pèls, els passem per la flama per cremar-los. Després els restem bé i els posem en una olla coberts d’aigua. Els posem a foc suau i quan l’aigua comenci a escumar els traiem, tirem l’aigua i els rentem. Els tornem a posar a l’olla amb les verdures i les herbes i coberts d’aigua que dobli el volum, salem i els deixem a foc lent de 4 a 5 hores. Quan estiguin ben cuits els retirem i els desossem en calent. Els reservem.\nPer al farcit tallem els alls tendres a daus petits, la botifarra també i els llagostins. En una cassola sofregim els alls tendres, hi afegim les botifarres i els llagostins.\nFarcim els peus de porc i els emboliquem amb paper film donant-los forma. Els deixem refredar. Un cop freds els emboliquem amb una mantellina.\nPer fer la salsa, en una paella tallem la verdura petita ( Ceba, porro i pastanaga) fins que agafin color, enrossint, tirem el vi dolç, més o menys un quart de litre i el deixem reduir, hi afegim el brou dels peus i ho deixem reduir, passem la salsa pel colador xinès i ho lliguem amb una mica de maizena.\nDaurem els peus en una paella antiadherent, de forma ràpida volta i volta i sense oli perquè no peti i salsem.\nBotifarra del Perol, espinacs i pinyons\nLlagostins i bolets\nBotifarra negre i bolets.\nPer fer la salsa podríem utilitzar un vi dolç, un oporto, un vi ranci, un xeres un mar.....\nPer a guarniment un puré moniato, carbassa, de mongetes del ganxet, bolets saltejats i el farciment en porta.\nLa mantellina que podem comprar en una xarcuteria que l’hem de posar amb remull amb aigua i vinagre un parell de vegades.\nPublicat per ametlles i avellanes a 0:49


Valtònyc ofereix la seva "ajuda" als membres dels CDR que vulguin exiliar-se La República\nValtònyc ofereix la seva “ajuda” als membres dels CDR que vulguin exiliar-se\nEl cantant es posa a la seva “disposició” i els facilita un correu electrònic per contactar amb ell\nImatge d'arxiu de Valtonyc\nEl cantant Josep Miquel Arenas, àlies Valtònyc, ha ofert aquest dilluns la seva “ajuda” als membres dels CDR que considerin que “corren perill” i vulguin marxar a l’exili. Després que la Guàrdia Civil hagi detingut nou membres dels CDR i que estiguin sent investigats per delictes de rebel·lió, terrorisme i tinença d’explosius, Valtònyc s’ha posat “a disposició” dels membres dels CDR, als quals els ha facilitat un correu electrònic per posar-se en contacte amb ell.\nEl cantant es va exiliar a Bèlgica fa prop d’un any i mig després que l’Audiència Nacional li donés un termini de 10 dies per entrar a presó en ser condemnat per enaltiment del terrorisme i injuries per les lletres de les seves cançons.\nAMPLIACIÓ.- Adrià Carrasco crida a “respondre amb contundència” les detencions de membres de CDR i defensa l’exili com “una bona opció”\nAdrià Carrasco, l’activista del CDR exiliat a Bèlgica, també ha fet aquest dilluns una crida a “respondre amb contundència” les detencions de membres de CDR fetes per la Guàrdia Civil. En declaracions a l’ACN, Carrasco ha assenyalat que la resposta ha de ser “rabiosa”, “contundent” i “organitzada” i ha fet una crida a no desmobilitzar-se, ja que, segons Carrasco, l’objectiu de les detencions és “atemorir” la societat davant les mobilitzacions previstes per la sentència de l’1-O.\nD’altra banda, també ha ofert la seva ajuda als que vulguin exiliar-se: “Si algú pren aquesta decisió, casa meva estarà oberta”, ha dit. Segons Carrasco, “l’exili és una molt bona opció”, malgrat considerar que és una decisió personal que ha de prendre cada persona.\nPer a Carrasco, amb les noves detencions de membres de CDR s’està “tornant a intentar atemorir i desmobilitzar” la població, tal com ja es va intentar amb la detenció de Tamara Carrasco i l’intent de detenció a ell mateix. “Hem de mostrar que la por no podrà amb nosaltres i que seguirem al carrer com sempre i fins a aconseguir la victòria”, ha remarcat. “És evident que és un muntatge orquestrat per intentar aturar les protestes”, ha dit Carrasco, que ha subratllat que “l’Estat utilitza la repressió quan l’interessa” i “malgasta molts recursos en reprimir la dissidència”.


Els fets delictius es redueixen a la ciutat de Tarragona un 6% respecte l’any anterior | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nEls fets delictius es redueixen a la ciutat de Tarragona un 6% respecte l’any anterior\nLa Junta Local de Seguretat també ha analitzat una disminució de la sinistralitat a les vies urbanes del 10%\nEls fets delictius a Tarragona s’han reduït un 6% respecte l’any passat. Aquest és un dels indicadors que s’ha analitzat a la reunió de la Junta Local de Seguretat que, presidida per l’alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, ha tingut lloc aquest dijous a la comissaria de la Guàrdia Urbana de la ciutat. La trobada entre els representants dels diferents cossos policials que operen a la ciutat ha servit també per valorar la reducció de l’accidentalitat a les vies urbanes.\nEn els últims dotze mesos es té constància que s’han produït 11.646 fets delictius a la ciutat, xifra que representa un 6,2% menys que els 12.417 ocorreguts durant els dotze mesos anteriors. En la mateixa línia destaca que ha augmentat el nombre de detencions (que ha pujat un 8,4%, de 1.354 a 1.478), així com la resolució de delictes (amb un increment del 3,9%, passant del 25,9% al 29,8%).\nPel que fa al detall dels delictes, el període de novembre de 2018 a octubre de 2019 s’ha saldat amb disminucions significatives en els àmbits de robatoris amb força a l’interior de domicilis, que han baixat un 25,9% (de 679 a 503), i en els robatoris amb força a l’interior de vehicles, que han baixat un 5,9% (de 1.985 a 1.867).\nPer contra, s’ha destacat el contrapunt dels delictes de robatori amb violència a la via pública, que han pujat un 22% (de 177 a 217). Malgrat això, la coordinació entre la Guàrdia Urbana i els Mossos d’Esquadra ha permès la detenció de 72 persones per aquests fets i es considera que es podrà revertir aquesta tendència.\nPel que fa a l’accidentalitat, a la Junta Local de Seguretat s’ha destacat una reducció del nombre d’accidents en la via urbana d’un 10% de gener a octubre de 2019 respecte els primers deu mesos de l’any passat (de 960 a 873). S’ha remarcat especialment que no s’ha mort cap persona com a conseqüència d’un accident de trànsit en via urbana, així com que hi ha hagut una reducció del 24% del nombre de persones atropellades.\n• S’han practicat 3.419 proves d’alcoholèmia i drogues als conductors, amb un total de 349 denúncies per aquest motiu (10% del total de proves realitzades).\n• S’han realitzat controls de velocitat amb radar a més de 60.000 vehicles, essent denunciades per conduir amb excés de velocitat a les vies urbanes un total de 3.128 persones (5% del total de vehicles controlats).\nS’han realitzat més de 100 dispositius conjunts amb els diferents cossos policials adreçats al control de les activitats en determinats establiments (bars, locutoris) on s’exercien activitats il·lícites, o en determinats espais públics i accessos als barris de Ponent i Llevant i zones d’oci de la ciutat. Entre d’altres, els següents:\n• Operatius conjunts durant tot l’estiu a la zona de Llevant (dimarts i dijous) per prevenir robatoris en habitatges.\n• Operatius conjunts al Bosc de la Marquesa, per evitar acampades il·legals i protegir el medi natural.\n• Operatiu conjunt a la Part Alta de la ciutat davant l’increment de delictes contra el patrimoni i petit tràfic d’estupefaents.\n• Operatiu de seguretat per evitar furts i robatoris als turistes dels creuers que han visitat la ciutat.\n• Operatius conjunts durant les nits en les festes de la ciutat, per garantir la seguretat ciutadana.\n• Operatius conjunts en diferents establiments de la ciutat (barris de Ponent, Port Esportiu) per controlar determinades activitats il·legals.


Bloc de Josep Maria Canet: Demaneu, cerqueu, truqueu\nLa pregària de Jesús continua amb una lloança i un reconeixement a aquest Déu que ens estima. Aquest reconeixement el fem enmig de la nostra situació que en alguna ocasió potser no ens portaria a dubtar d’aquest reconeixement. Però és precisament enmig dels nostres desànims, malalties, ensopecs que ens sabem estimats per Déu. No es tracta doncs d’una fe il·lusa o per als bons moments.\nÉs amb aquest esperit de confiança que va més enllà de la immediatesa que podem demanar a Déu, tal com ens diu Jesús: “demaneu, cerqueu, truqueu...”; sabent que a vegades no se’ns dóna, no trobem i no se’ns obre. Perquè l’existència humana és misteriosa i Déu no és una màquina que ens resol o evita les contradiccions d’aquesta existència.\nPregar avui té coma conseqüència ser solidaris i germans d’aquells que no tenen feina, d’aquells que han estat desnonats, d’aquells nouvinguts que poden ser expulsats, d’aquells refugiats que arriben a casa nostra, dels joves que no troben una primera feina, de les dones que són discriminades o que reben violència... en definitiva de tots aquells que tenen encara més raons per demanar, cercar, trucar.\nPublicat per JMC escolapia a 10:11


S’apropa el Nadal, moment per estar en família, per compartir i gaudir dels bons moments i també per agrair el temps que ha passat del curs.\nCada persona, cada jove i infant va traçant el seu camí. L’important no és tant el sender ni les vegades que s’hi hagi passat… l’important és, l’esforç que fa, l’horitzó i les coordenades del cap a on.\nL’esforç no sempre dóna un resultat visible, directe, immediat. De vegades no transforma la realitat que volíem canviar però ens transforma a nosaltres mateixos i aconsegueix un resultat no previst que ens fa millors, més excel·lents, més capaços.\nI en el Regina estem al costat dels nostres joves i infants i els animem a esforçar-se. Per això els diem: “és el teu moment”.\nÉs evident la necessitat de buscar l’excel·lència a la nostra societat i d’innovar, obrir nous camins, crear noves rutes, crear una sendera que sigui de veritat nova per aquest temps. Un temps que és una oportunitat més enllà dels límits en els que, a vegades, ens acomodem.\nAmb aquesta reflexió de millora, de dedicació i d’estar al costat, Us desitjo un Bon Nadal, un Nadal on Jesús, que és Déu i home, ompli els nostres cors.


IniciRessenya 2012Dies de porno i kleenex\nCesc Llaverias Narrativa Ressenya 2012\nYáiza 17/10/12 21:53\nHome, doncs no crec que el busqui jo, aquest llibre. El tema no em crida especialment, i si li falta polir... doncs quan l'hagin polit una mica ja en tornarem a parlar. De moment la llista de pendents està perfectament farcida!\nmaria 17/10/12 22:39\nAra n'estic llegint un de semblant, però les protagonistes són femenines. No sé perquè em costa d'entrar amb els que són masculins(sempre em passa amb en Marc Levy). De totes maneres li donaré una oportunitat. El buscaré!\nMaurici 18/10/12 11:24\nCom a la Yáiza, tampoc m'atrau gaire aquest llibre. I també com ella, la prestatgeria dels pendents no s'aprima mai!\nEl que sí que té mèrit del llibre ressenyat és el títol. Crida l'atenció només veure'l.\njomateixa 18/10/12 12:13\nEm diuen que parlo poc d'aquest tipus de llibres, però de moment haurà d'esperar.\nM'agrada que hagis fet una ressenya tant objectiva.\nAnònim 18/10/12 12:51\nTot just l'he acabat i aviat en caurà una ressenya. Però a trets generals coincideixo amb tu, es deixa llegir fàcilment però falta polir-lo. El tema de l'ortografia se m'ha fet força molest, probablement si estigués ben escrit també n'hauria tret una millor opinió però el fet de veure tantes faltes és un impediment en la lectura...\nAnònim 18/10/12 15:11\no sigui que el llibres i punt es una plataforma famosa pels nous escriptors per tal de promocionar-se, interessant...\nJordicine 18/10/12 17:20\nHaig de reconèixer que d'aquest llibre no en sabia res. Una abraçada, XEXU.\nUnknown 20/10/12 14:48\nMoltes gràcies per la ressenya, XeXu.\nSóc molt conscient de les faltes d'ortografia, i és una cosa que lamento. Tot i fer una repassada a l'ortografia, aquesta no va ser prou exhaustiva i ens en vam adonar massa tard. Estem tornant a corregir la novel·la, de cara a una possible segona edició, per si acabem els llibres que tenim impresos ara mateix.\nPel demés, agraeixo una opinió tan sincera, de debò. Les crítiques, fetes des del respecte, sempre serveixen per millorar.\nrits 20/10/12 17:42\nCaram, caram, què està passant amb la novel·la eròtica? torna a estar de moda! recordo quan era joveneta i hi havia aquella col·lecció de la sonrisa vertical, i tothom anava de bòlit, xò em sembla que ara ho supera tot.\nJo li proposaria al Cesc que es mirin bé com ho fan, l'autora de "50 ombres de Grey" s'està forrant!!!!!! aquest llibre podria ser la versió masculina i més farrera, no?\nAixò si, seguint la linia del teu comentari a ca la kika i que he subscrit per complert, propossaria que canviïn la portada i hi posin algun condó. Sexe, el que vulguis (i puguis), xò amb responsabilitat.\nOna 8/11/12 10:58\nEt recomano "Somiant amb Aleixa" si t'agrada la literatura eròtica.\nSergi 27/10/12 14:35\nGràcies per comentar aquesta ressenya d'un llibre desconegut per la majoria. Segur que els comentaris seran d'utilitat per l'autor, que també ha passat per aquí a dir la seva. Gràcies a ell també.\nYáiza, al llibre encara li falta per poder ser publicable, i tot i que estigués impecable, caldria trobar una editorial adient. Qui sap, potser d'aquí un temps és un èxit i jo podré dir que l'he llegit abans que (gairebé) ningú.\nMaria, segur que l'estil és molt i molt diferent entre el que llegeixes tu i aquest. Si el llibre t'interessa no el podràs trobar a les llibreries, ves a la pàgina de l'autor i contacta amb ell, és l'única manera d'aconseguir-lo, per ara.\nMaurici, doncs a mi el títol del llibre, d'inici, em va semblar desafortunat. Un cop llegit, puc dir que li escau, però això no vol dir que m'agradi especialment. Ara, no sóc ningú per dir si un títol està bé o no, això ho tria cadascú!\nJomateixa, parles dels llibres que llegeixes, no? Si no llegeixes aquests llibres, com en pots parlar? I qui t'ha de dir que llegeixis una cosa o altra, si no et ve de gust? Ja saps, sempre dic el que penso dels llibres.\nMàgia, un cop llegida la teva ressenya, veig que li fots més canya que jo. Però ja ho anunciaves al comentari, les faltes el fan difícil de llegir i li resten punts, perquè se'l podria valorar una miqueta més. Tenim una opinió força semblant, pel que he pogut veure, jo he mirat de ser benèvol i passar per sobre de les coses que són evidents que s'han de polir, i mirar una mica més enllà. Però el que et deia, la feina que se li ha de fer al llibre és molta, veurem si pot arribar a aquest més enllà.\nPons, a el teu comentari només li ha fallat la paraula 'famosa'. Pot ser una plataforma perquè autors novells vegin una opinió sobre la seva obra, però d'aquí a que sigui una plataforma famosa... almenys la mireu els que aneu passant per aquí, i sembla ser que això ja satisfà els autors. Doncs a mi, que em regalin llibres, ja m'està bé. Sóc un malalt d'anar-ne acumulant. El que no faré mai és fer una ressenya favorable per encàrrec, això ho puc assegurar. Qui vulgui que li regalin les orelles, que se'n busqui un altre.\nJordicine, jo no en sabia res fins que l'autor es va posar en contacte amb mi via la seva agent!\nCesc, gràcies a tu per donar-me l'oportunitat de llegir el teu llibre. Els defectes que té els coneixes bé, però està molt bé que te'ls remarquin, perquè quan t'encaparres tant amb una cosa perds la perspectiva, a tots ens passa al nivell que sigui. Quan ho llegeix algú extern té una visió molt més global i pot donar una visió des de fora, cosa que és molt útil per tornar a centrar-te en els inconvenients. A veure si la cosa tira endavant, però ja saps que un llibre requereix molt treball, sobretot extern, editors, correctors, etc. Si no es compta amb bones eines, el producte pot no aconseguir una forma òptima per arribar a les llibreries. Encara que tots sabem com n'és de difícil, però sense les eines, encara ho és més.\nrits, no confonguem, aquesta és una novel·la amb moltíssim sexe, n'és el tema principal, però d'eròtic en té poc. És sexe salvatge, brut i barroer. Els personatges no tenen massa de seductors, més aviat són oportunistes. Oportunistes amb sort, per cert. Bé, depèn de com es miri. No crec que a l'autor se li passi pel cap fer una obra com aquesta de les ombres, res a veure.\nLa cosa ha continuat a ca la Kika. No baixaré del burro. La literatura és una cosa, i et pots prendre llicències, però la vida és diferent, i ximpleries les justes. Em sap greu si a algú li molesta que no me la vulgui jugar, però les coses s'han de fer bé, o millor no fer-les.\nrits 29/10/12 22:45\nNo crec que sigui no baixar del burro, crec que simplement parlem de coses diferents al que planteja la kika, xò bé, ja he deixat el comentari allà.


Fuset sobre la negociació del nou Govern de la Nau: "És moment de parlar del què no del qui" | Valencia Extra\nRebutja alimentar especulacions abans de definir el programa i parlar del projecte i aposta per “actuar des de la serenitat”\nEl regidor de Cultura Festiva en funcions a l’Ajuntament de València i portaveu de Compromís en el consistori durant el mandat que acaba de concloure, Pere Fuset, ha assenyalat aquest dimecres, respecte a les negociacions del nou Govern de la Nau entre Compromís i PSPV-PSOE, que “és moment de parlar del què”.\nPer això, ha considerat que tres dies després de les eleccions locals del 26M “no té sentit que parlem del qui i del com” i ha rebutjat alimentar especulacions abans de definir el programa electoral del nou executiu municipal i de parlar del projecte. En aquesta línia, ha demanat “calma” i ha estimat necessari “actuar des de la serenitat”.\nFuset s’ha pronunciat d’aquesta manera en la roda de premsa que ha oferit per a presentar el cartell oficial de la Gran Fira de València 2019, preguntat per les negociacions entre Compromís i el PSPV-PSOE per a la conformació del nou executiu local després de les eleccions del passat diumenge i pel “lideratge compartit” que defensen els socialistes.\n“Predicarem amb l’exemple. No parlarem de qui, parlarem de quin” en aquest moment, ha subratllat l’edil en funcions. “Parlarem del quin, del projecte. Compararem programes i compararem idees. Ens calmarem una mica tots i actuarem des de la serenitat. És moment de parlar d’aqueix programa, del quin”, ha insistit.\nPere Fuset, que repetirà la pròxima legislatura com a regidor de Compromís, ha descartat d’aquesta manera parlar respecte a “qualsevol proposta sobre qui”. “Si és moment de parlar del què no té sentit que parlem del qui i del com. Són fases successives”, ha dit.\nDesprés d’això, ha comentat que l’alcalde en funcions i pròxim primer edil de València per Compromís per al mandat que s’inicia a partir de les eleccions del passat diumenge, Joan Ribó, iniciarà –està previst que aquest dijous– una ronda de contactes amb els caps de llista de les formacions que han aconseguit representació en el consistori el 26M –al costat de Compromís, PSPV, PP, Cs i Vox– per a donar-los la benvinguda a l’Ajuntament i abordar la constitució de la nova corporació local.\nEl portaveu de Compromís en funcions ha destacat que “ací també estarà el PSPV” i que serà a partir d’aqueix primer contacte després dels comicis quan es començarà “a parlar del què”. D’aquesta manera, ha indicat que “no té cap sentit” que s’especule sobre qui ocupa cada regidoria en el futur executiu local. “No alimentarem cap especulació sobre aquest tema sense haver definit el programa de govern”, ha declarat.\nPreguntat per si creu que la negociació per a conformar el nou Govern de la Nau serà ràpida, l’edil en funcions ha exposat que s’ha de tindre en compte que els dos partits que el negociaran –Compromís i PSPV– tenen “posicionaments diferents, lideratges diferents, programes diferents i resultats electorals diferents”.\n“VIST-ME A POC A POC QUE TINC PRESSA”\nNo obstant això, Fuset ha manifestat que tots dos tenen “un manament bastant clar: Vist-me a poc a poc que tinc pressa” i ha insistit en la necessitat de “relaxar-se” per a abordar amb “serenitat” la negociació del nou executiu de l’Ajuntament de València. “És moment de serenitat, de calma”, ha apuntat.\n“En Compromís pensem que les presses no són bones conselleres. Per tant, calma. Parlarem amb tota la calma del món sabent quina és la destinació al qual hem d’arribar”, ha plantejat el representant municipal, que precisat que és “mantindre el canvi que va començar en 2015 encapçalat per Ribó com a alcalde”.\nRespecte a com pot ser el repartiment de regidories i preguntat per si hi hauria la possibilitat que deixara de continuar dirigint la de Cultura Festiva, Fuset ha repetit, “per coherència” amb tot el que està dient, que si s’està “parlant del quin” el qui és “un escenari posterior”.\n“No tinc la resposta i encara que la tinguera no la diria. Aqueixa resposta no existeix encara. Creiem en el que diem i com creiem que el què ha de ser previ no farem posicionaments ni alimentarem cap mena d’espectacle sobre aquest tema”, ha declarat.\nEn tot cas, el representant de Compromís ha assegurat que “tots els qui han de ser consensuables i dialogats amb tota la naturalitat” i ha asseverat que els membres de la seua formació no alimentaran, ni molt menys, cap picabaralla”.\n“Es pot parlar de festes, de mobilitat, d’urbanisme, de policia o de qualsevol altra cosa. Tots els qui hauran de ser posteriors”, ha afirmat, alhora que ha dit que en tot cas assignar cada delegació és “una atribució de l’alcalde”.\n“DE GOM A GOM ” FINS Al 15 DE JUNY\nPere Fuset ha assenyalat que, “com a mínim”, ell i el seu equip treballaran “de gom a gom” en les atribucions que tenen assignades en la Regidoria de Cultura Festiva i en la Junta Central Fallera fins a la constitució del nou Ajuntament, el pròxim 15 de juny.\nEn cap cas aquest procés natural de negociacions suposarà una paralització del treball que de manera responsable tots els regidors i regidores del govern i de Compromís tindrem”, ha exposat sobre aquest tema. “Tots tenim les nostres atribucions intactes fins al dia 15”, ha agregat.\nFuset ha valorat, finalment, “el creixement de Compromís” en la capital valenciana en les eleccions locals del 26M com “primera força”. “Ha sigut la força més votada a la ciutat de València després de quatre anys molt intensos”, ha plantejat l’edil en funcions.


Botifarunner i Punk Trail | Centre Excursionista de Sitges\nCentre Excursionista de SitgesBotifarunner i Punk Trail\nBotifarunner i Punk Trail\nPublicat el 26 març 2013 per admin a Activitats, Curses\nEl diumenge 24/03/13 integrants del centre van participar a dues curses d’uns 1000 metres de desnivell positiu.\nPer un costat la cinquena edició de la Botifarunner ubicada a la Llacuna (Anoia), que es va haver d’ajornar just fa un mes degut a condicions climatològiques adverses, amb poc més de 22 quilòmetres. Entre els 236 participants trobem en Pablo Torres, en Jordi Estrada i l’Àlex Arbonés.\nPer altra banda la segona edició de la cursa Punk Trail de Sallent (Bages) que transcorre per corriols de la serra del Montcogul en un recorregut de 25 quilòmetres i escaig amb la participació de Rosa Aguado, els germans Sella i en Manel Andreu (foto) que va patir una bona patacada en una de les baixades quan anava molt ben situat.\nFinalment comentar que ens alegra saber que l’Oscar Garcia està tornant a entrenar un cop passat el pic de feina que suposa l’hivern en el seu àmbit professional; això vol dir que ben aviat el veurem tornant a competir en alguna cursa de muntanya.


creu roja Archives - El Blog de CaixaBank\nEdició Hivern de la revista Ànima amb noves històries amb ànima\nJa hi ha disponible l’edició Hivern 2014-2015 de la revista Ànima. Coneix els protagonistes dels programes de l’Obra Social ”la Caixa” i les històries amb ànima que hi ha darrere del programa de Cooperació Internacional i que ajuden a donar esperança en situacions límit. (més…)\nDesprés de l’alerta declarada pel Govern de Guinea el mes de març passat per un brot d’ebola. Segons l’OMS, ja són més de 4.900 les víctimes a l’Àfrica occidental. Les condicions tecnicosanitàries dels països implicats, el minso coneixement sobre les formes de transmissió del virus i la manca d’educació sociosanitària de la població faciliten la propagació de l’ebola. (més…)\nMoltes persones al nostre país no tenen accés diari a l'alimentació bàsica. Per aquest motiu, un any més, l’Obra Social ”la Caixa”, juntament amb els Voluntaris de ”la Caixa”, impulsa la recollida solidària d’aliments, amb el propòsit de sumar esforços per lluitar contra la fam i aconseguir que milers de persones puguin menjar cada dia. Aquesta campanya solidària rep la col·laboració de Creu Roja, que destinarà tots els aliments recaptats a famílies en situació de pobresa a través dels seus menjadors socials i serveis d’ajuda. (més…)


Psicologia Positiva. Arc Mediterrani\nArc Mediterrani: Psicologia Positiva\n..Primera.. ..Escriptori.. ..Natura.. ..Psicologia.. ..Educació.. ..Societat.. ..Comunicació.. ..Treball..\nPsicologia Positiva. (Martín Seligman)\nLa felicitat no es troba en el "jo"; es troba en el "nosaltres"\nLa felicitat és contagiosa: "Si l'amic del teu amic s'alegra, tu t'alegres".\n"Jo estic bé - tu estàs bé": Jo estic millor quan millor estan els qui m'envolten.\nLa fórmula de la felicitat (psicologia positiva)\nMagazine, diumenge 14 de desembre de 2008\nText d'Elisabet Riera\nIl·lustracions d'Antonio Ballesteros\n(traduït del castellà amb el traductor multilingüe de Google)\nPots llegir, i aplicar, aquest article en (en castellà):\n- La Fórmula de la felicitat 1\n- La fórmula de la felicitat 2\n- La fórmula de la felicitat 3\nIgualment, a propostes del mateix article, pots accedir a dues webs sobre psicologia positiva, per a incrementar els teus coneixements sobre aquesta psicologia i poder, també, si així ho desitges, aplicar-te uns tests que t'indiquin el teu nivell de felicitat actual, així com aplicar-te a incrementar aquest nivell:\n- Web de psicología positiva (en castellà) de Martin Seligman\n- Web de psicología positiva de Beatriz Vera Poseck (en castellà)\nNeurocientífics, filòsofs, psicòlegs i budistes troben la felicitat en llocs diversos, però tots arriben a dues certeses: 1 l'escenari no és el jo, sinó el nosaltres, i, 2 estigui on estigui, a ser feliç s'aprèn.\nDesprés d'una recerca de més de 2.500 anys, el cèrcol sobre la felicitat s'estreny. Els neurocientífics diuen haver-la vist a través d'un monitor, en forma d'ones cerebrals gamma. Els filòsofs segueixen les seves petjades en els textos clàssics, i els monjos budistes diuen sentir la seva presència a l'asseure's en la posició del lot, tancar els ulls i recitar un mantra. El nou corrent de la psicologia positiva, en canvi, sosté que la persecució és vana: la felicitat ha de (i pod) construir-se-la un mateix mitjançant tècniques molt concretes que tots podem aprendre.\nLa bona notícia és que, per primera vegada, científics, filòsofs, psicòlegs i meditadors han decidit posar les seves perquisicions en comú. El resultat: un coneixement minuciós de l'anatomia de la felicitat i les seves causes. La felicitat, per fi, sembla estar a l'abast de la nostra mà.\nEl llarg recorregut que ens ha dut fins a aquest punt va arrencar abans de l'era cristiana en les àgores ateneses, on va néixer una nova ciència que donaria molt que parlar: la filosofia. Noms com Plató, Socrates , Sèneca o Epicur van ser alguns dels seus fills més insignes, els primers a elevar preguntes fonamentals sobre el fet de ser humans i de com els éssers humans podíem arribar a la felicitat.\nPerò fins fa molt poc, per a la major part de la societat els seus ensenyaments quedaven relegats als llibres d'història, sense connexió amb la vida moderna i, per descomptat, sense efecte sobre la nostra capacitat de ser més o menys felices.\nTot això va canviar en les albors del segle XXI. Exactament en l'any 2000, un filòsof del nostre temps, Alain de Botton, va posar als vells filòsofs a l'ordre del dia en un llibre que va vendre centenars de milers d'exemplars en tot el món: "Les consolacions de la filosofia". En ell demostrava que les paraules dels clàssics eren perfectament vàlides per a donar resposta a les inquietuds de l'home modern i a l'eterna recerca de la felicitat. El passat 9 d'octubre de 2008, De Botton va participar en la II Conferència Europea sobre la Felicitat i les seves Causes, organitzada a Londres pel World Happiness Forum, una institució internacional sense ànim de lucre que propicia trobades multidisciplinars sobre el tema. Allí, De Botton va insistir que, per molts segles que hagin passat, la clau de la felicitat segueix en mans dels filòsofs clàssics.\nLa fórmula occidental (el filòsof Epicur):\nEn l'any 306 a. de C., Epicur va fundar una institució filosòfica l'objectiu de la qual era promoure la felicitat, segons una definició pròpia que assegurava que "el goig és el principi i la fi d'una vida feliç". Aquesta afirmació va donar motiu a nombrosos equívocs. Ja en els seus temps, Epicur era ratllat pels seus veïns de depravat, i van circular a Atenes rumors sobre les orgies gastronòmiques i sexuals que se celebraven diàriament entre les parets de la seva escola. A què si no podria referir-se el savi quan predicava una vida dedicada al plaer? Molts s'haurien sorprès si s'haguessin atrevit a franquejar les portes de la seva casa: un habitatge senzill, en la qual el menjar era escas, procedent gairebé en la seva majoria de les hortalisses conreades en el seu propi hort, més aigua que vi, robes senzilles i, entre els seus habitants, un ambient de recolliment i amabilitat. "L'única cosa que succeïa -aclareix De Botton- era que, després d'un examen racional, Epicur havia arribat a conclusions sorprenents sobre les autèntiques fonts de la vida agradable." La seva particular fórmula de la felicitat constava d'amistat, llibertat i reflexió a parts iguals..\nEl filòsof va predicar amb l'exemple i va triar viure d'acord amb les seves idees.\nAmistat: va escollir una casa gran en el barri atenès de Melite i allí va viure envoltat d'amics. Tenien estances privades i espais comuns, on menjaven junts, conversaven i reflexionaven. Segons el filòsof grec, "de tots els mitjans dels quals s'arma la saviesa per a arribar a aquesta en la vida, el més important de bon tros és el tresor de l'amistat".\nLlibertat: segons explica Alain de Botton, "amb la finalitat de no versi obligats a treballar per a gent que no era del seu agrat ni a satisfer eventualment capritxos humiliants, es van apartar de les ocupacions en els negocis de la vida atenesa i van instaurar el que bé podria descriure's com una comuna, acceptant un estil de vida més simple en canvi d'independència. Tindrien menys diners, però mai es veurien obligats a complir les ordres d'odiosos superiors". Per a sustentar aquesta vida autònoma, es van comprar un hort i van conrear els seus propis vegetals. .\nReflexió: Epicur no va trobar millor eina per a combatre l'ansietat que la reflexió. Sostenia que, a la llum de la raó, les angoixes concernents als diners, la mort o el desconegut s'alleugen. Sostenia que aquesta era l'única forma d'alleujar-les. No en va la raó és la pedra angular del pensament occidental i de la nostra concepció de la felicitat. Però això, clar, és només un punt de vista.\nDe l'antiga filosofia budista ens arriba una altra visió del món i de la felicitat que cada cop guanya més adeptes a Occident. Proposa canviar la raó per la compassió (no s'ha d'entendre en el sentit espanyol de compadeix d'algú, sinó en el sentit anglès d'empatia, de "sentir" juntament amb el / l'altre / a). En la mateixa conferència sobre la felicitat en la qual De Botton mostrava la seva fe en el pensament occidental, participava el monjo budista Matthieu Ricard, traductor i assessor personal del Dalai Lama.\nFrancès de naixement, Ricard va viure la seva joventut a París i es va doctorar en Genètica Cel·lular per l'Institut Pasteur, fins que un bon dia va decidir abandonar-ho tot i marxar a Katmandú per estudiar els ensenyaments budistes. Fa 30 anys que resideix en el monestir Shechen, però sovint abandona la pau de les muntanyes per a tancar-se en un laboratori on ell mateix és subjecte de nombrosos experiments en els que s'analitzen els efectes de la meditació sobre el cervell.\nPels resultats d'aquests tests, es considera a Ricard l'home més feliç del món. El 2003 va escriure l'exitós llibre "En defensa de la felicitat". Les seves primeres paraules a la conferència semblen una andanada contra Epicuro: "Un dels principals errors en la concepció de la felicitat és confondre amb les sensacions agradables -afirma-," però les sensacions agradables no són fiables perquè depenen de les circumstàncies externes. L'autèntica felicitat és gairebé l'oposat a això. És ser invulnerable a les condicions externes. Aquest tipus de felicitat t'ofereix les eines per fer front als alts i baixos de la vida amb equanimitat, fortalesa interior, llibertat, compassió i coratge. Sukha és el terme budista que descriu aquest estat.\nÉs una manera de ser que conté aquestes qualitats, que tots posseïm potencialment i que podem entrenar i conrear, com qualsevol habilitat. Com més les experimentes, més profundes, més estables i vastes seran ". Ricard està parlant de qualitats com la llibertat interior, la paciència, i la humilitat com antídots a les addiccions, la ira o l'orgull.\nI l'eina per cultivar-les és la meditació. "El que determina les nostres experiències és la ment -diu-, i la ment pot ser transformada. La ment pot cultivar per deixar de ser una font de patiment". La conclusió, a fi de comptes, no està tan allunyada de la de Epicuro. Però és possible aconseguir aquest estat de pau mental sense abandonar la vida mundana ni marxar a les muntanyes del Nepal? La resposta, segons els més avançats neurocientífics del món, és un contundent si.\nMeditar és fàcil\nAprendre a meditar és senzill, almenys en teoria, i els beneficis que es poden obtenir en incorporar la pràctica a la vida quotidiana són múltiples. Les investigacions que relacionen la meditació no només amb el benestar psicològic, sinó també amb el físic, no paren d'augmentar. Està demostrat que la meditació alleuja l'estrès, prevé les cardiopaties, redueix la pressió arterial i ajuda a enfrontar-se amb el dolor crònic. Alguns centres de salut com la cèlebre Clínica Mayo l'han introduït ja en els seus programes.\nPer començar, cal distingir entre meditar o simplement relaxar-se. Encara que la meditació procura relax, aquest no és el seu objectiu. La meditació pretén el domini de la pròpia atenció i pensaments, la capacitat de dirigir cap a on volem. Es tracta d'aprendre a dominar la nostra ment, en comptes de que sigui aquesta qui ens domini a nosaltres. Si es decideix a provar, busqueu un racó tranquil i concedeix un temps en què ningú li molesti. Se segui a terra amb les cames creuades, les palmes descansant sobre els genolls i l'esquena recta. Un petit coixí sota l'isqui l'ajudarà a mantenir la posició. Respiri pel nas lentament i profundament. Senti com l'aire entra i surt del seu cos. Quan estigui preparat, comenci a meditar. Hi ha diverses tècniques per aconseguir-ho, les més habituals són:\n- Concentració sobre un objecte únic. Escolliu un punt on fixar la seva mirada, qualsevol objecte que es trobi en un radi aproximat d'un metre. Mantingui aquí la seva vista i també la seva atenció. Acudiran a la seva ment pensaments aliens a aquest objecte; no es impacient. Deixi'ls passar com núvols que suren en el cel i torni a concentrar-se. Aquest exercici de fixar l'atenció una vegada i una altra és a la ment el que les repeticions en les màquines del gimnàs són als músculs.\n- Visualització. Amb els ulls tancats, imagini un objecte, persona o escena que li resulten familiars i agradables. Intenta recrear en la seva ment tots els detalls d'aquesta imatge, de fer presents com si estiguessin realment davant vostre. Els incorpori sense deixar que els seus pensaments es gent en una cadena de consideracions sobre el que imagina. Centreu exclusivament a la imatge.\n- Meditació compassiva. És el tipus de meditació que sembla tenir més relació amb la felicitat a llarg termini. Segons Matthieu Ricard en el seu llibre "En defensa de la felicitat", es fa així: "Centri la seva atenció en el patiment dels éssers vius, pensi que, igual que vostè, tots aspiren a la felicitat i no volen patir. Senti com la seva ment s'inunda de compassió i amor per tots aquests éssers, coneguts i desconeguts, amics i enemics, humans i no humans. Es tracta d'un amor incondicional, sense càlcul, sense exclusió. Es engendra aquest amor en la ment fins que tot el nostre esperit quedi impregnat d'ell ".\nEn qualsevol cas, comenceu a poc a poc i sense pretendre assolir el nirvana en la primera sessió. Si vostè és principiant, comenci amb sessions curtes, de cinc a deu minuts, i vagi agafant confiança fins a arribar als 20 minuts. Es recomana practicar dues vegades al dia, si és possible a primera hora del matí i última de la tarda. Ho prengui com un elixir per començar i acabar bé el dia.\nEl cervell plàstic:\nLes conclusions d'aquests test són sorprenents i emanen d'un dels descobriments més importants de la ciència en les últimes dècades: el cervell és plàstic. La vella idea que les neurones són les úniques cèl lules que no es regeneren i que el cervell es manté igual (o pitjor) des que arribem a l'edat adulta fins que morim és totalment falsa. Però això no es va saber fins al 1998.\nAra sabem que sí produïm teixit neuronal nou i que el cervell pot crear noves connexions cerebrals o reforçar les ja existents mitjançant accions tant externes (acció) com internes (pensament).\nPer exemple, l'estudi de músics que havien dedicat més de 10.000 hores a practicar amb el seu instrument va mostrar que les àrees cerebrals que controlen el moviment dels dits eren molt més grans que a la resta de les persones. Més interessant encara; amb només imaginar aquests moviments, l'àrea cerebral relacionada s'activa també i pot exercitar.\nEl doctor Davidson va utilitzar la ressonància magnètica funcional i el electroencefalograma per observar els cervells de monjos budistes amb més de 10.000 hores de meditació a les seves esquenes.\nAquestes tecnologies permeten, mitjançant elèctrodes col·locats en el cap del subjecte, veure l'activitat elèctrica del cervell en cada moment i localitzar de forma precisa l'origen de les diferents senyals. Els resultats van permetre localitzar les zones cerebrals que s'activen amb la meditació i amb pensaments com l'altruisme, l'alegria o la compassió.\nEn aquest últim cas, concretament, es va detectar un important augment del flux d'ones gamma que, en els meditats experts, es mantenia molt alt tot i després d'abandonar l'estat meditatiu. Quan aquest tipus d'ona era present, a més, es reduïa l'activitat cerebral relacionada amb emocions negatives com la tristesa i l'ansietat. És a dir, a força de pràctica mental, els monjos s'havien convertit realment en persones més compassives i feliços.\nLa professora Singer és neurocientífica i desenvolupa la seva tasca en el Centre per a l'Estudi dels Sistemes Socials i Neuronals de la Universitat de Zurich. Per a ella, el comportament social humà es construeix amb aportacions de l'economia, la neurociència, la psicologia i la filosofia. Tot això afecta la nostra manera de relacionar-nos, i la clau del nostre èxit relacional (i, en gran mesura, de la nostra felicitat) es troba en la capacitat de comprendre com se senten els altres. D'això se'n diu empatia. Si l'empatia ens condueix a l'acció, es converteix en compassió.\nEls últims experiments de la doctora Singer han descobert que tots els éssers humans tenim capacitat d'empatia de manera innata: quan sentim dolor físic, s'activa la mateixa zona cerebral que quan veiem a una altra persona patint aquest mateix dolor. Encara que aquesta capacitat no és igual en tots, els seus experiments també han demostrat que la capacitat per a sentir empatia pot entrenar i augmentar.\nPsicologia d'última generació:\nLa unió entre budisme i ciència està donant grans resultats, però el cervell pot ser modificat amb altres tècniques, a més de la meditació. La psicologia positiva és una disciplina que proclama precisament això: vostè pot aprendre a ser feliç, només és qüestió de mètode.\nEl psicòleg nord-americà Martin Seligman és pare de la psicologia positiva i autor de "L'autèntica felicitat" (2002). Es va dedicar durant anys a l'estudi clínic de la depressió, fins que va decidir que la psicologia podia servir per molt més que per curar traumes i malalties. Podia servir per ser més feliços.\nVa començar l'abordatge de les condicions d'una vida feliç de forma sistemàtica; ell i els seus col laboradors han creat escales molt precises per mesurar el grau de felicitat o optimisme d'una persona, tests que considera tan precisos com una anàlisi de sang que mesuri el nivell de limfòcits.\nPer Seligman, la felicitat consisteix a crear una vida que contingui moments agradables, dedicació i compromís amb la tasca que un té, i un propòsit vital que transcendeixi a un mateix.\nSeligman ha dissenyat una sèrie d'exercicis que entrenen la capacitat per ser feliç en cada una d'aquestes facetes. El seu mètode proposa realitzar el test de nivell de felicitat, fer els exercicis proposats i tornar a passar el test per comprovar els avenços. Garanteix millores. El test està disponible en espanyol a internet gràcies al professor Carmelo Vázquez, catedràtic de la Universitat Complutense de Madrid:\nUn altre camí nou en psicologia ho està obrint el doctor Paul Gilbert, al Regne Unit. Gilbert ha desenvolupat la tècnica anomenada compassionate mind training (CMT), a cavall entre la meditació budista, els descobriments neurocientífics i la psicologia conductista.\nAquesta tècnica està ideada especialment per a les persones amb un fort sentiment d'autocrítica i vergonya d'elles mateixes que els fa experimentar sovint angoixa, ansietat, odi, depressió i agressivitat. És a dir, tot el contrari a la felicitat.\nAmb exercicis de imatgeria mental, tracta d'activar el sistema fisiològic del pacient relacionat amb aquestes sensacions, que possiblement hagi estat debilitat o no suficientment estimulat en el passat. La gran novetat de la CMT és que s'utilitza com a eina principal de la imaginació per influir en el cos i transformar, per un principi similar al que fa que, només amb imaginar que es mossega una llimona, la boca produeixi més saliva. Per exemple, Gilbert proposa als seus clients que imaginin a altres persones en actitud compassiva cap a ells; que s'imaginin a si mateixos i que actuïn com si fossin persones molt compassives; que s'escriguin cartes plenes de comprensió i amabilitat; que aprenguin l'art de l'atenció compassiva, el pensament compassiu i el comportament compassiu. Els estudis de Gilbert duts a terme en els darrers dos anys demostren que aquesta tècnica funciona, fins i tot amb pacients amb problemes greus.\nTingueu compassió, per favor\nDes Epicur fins Buda, dels experiments de Davidson als tests de la psicologia positiva o els exercicis de imatgeria de Gilbert, tots els especialistes tenen dues coses molt clares. Una: podem transformar la nostra ment per ser més feliços. Dos: el camí cap a la felicitat passa per la relació compassiva amb els altres. Un no pot ser feliç si el seu entorn no és feliç, i si un és feliç farà tot el possible perquè el seu entorn sigui feliç.\nEl monjo budista Matthieu Ricard ho té molt clar: "És interessant que la ciència hagi corroborat que la meditació transforma la ment. Això proporciona credibilitat a l'entrenament mental, desmitifica la noció de meditació, i possiblement això ens permetrà fer una bona contribució a la societat. D'alguna manera tancaria el cercle introduint la meditació a les escoles com a part de l'educació emocional, perquè els nens desenvolupessin major altruisme, mostraran més atenció...".\nAlguns psicòlegs han començat a provar-ho ja. Una psicòloga americana ha estat treballant amb nens afectats per l'atemptat de l'11-S i ha aconseguit una gran millora de l'atenció i el rendiment escolar d'aquests nois a través de la mindfull meditation. A l'octubre del 2009, Ricard i altres membres del Mind and Life Institute celebraran per primera vegada una reunió als Estats Units en la qual participaran neurocientífics, educadors, sociòlegs, psicòlegs i contemplatius, i en la qual intentaran elaborar un programa experimental sobre meditació en les escoles.\nEn cinc o sis anys pretenen provar en centenars de nens, amb un grup de control, i comprovar si les tècniques de meditació són realment efectives en aquest àmbit. "Cal fer aquest tipus de prova per després implementar polítiques educatives a escala nacional", diu Ricard. "Per a això, perquè es converteixi en una decisió política, necessitem el suport de la ciència.\nEn aquest cas, per a nosaltres la ciència és un camí per aconseguir una societat més compassiva i feliç". L'equip de la professora Tania Singer, per la seva banda, després d'haver localitzat els circuits cerebrals de l'empatia, està preparant una trobada a Zuric l'abril del 2010 en el qual es debatrà com la compassió pot entrar a formar part del sistema econòmic.\nAltres grans gurus del desenvolupament humà, com el doctor Deepak Chopra, Satish Kumar i Vandana Shiva, pregonen des de fa anys una transformació global de la humanitat des del punt de vista espiritual, econòmic i ecològic, però no ha estat fins ara quan aquestes idees es han reunit sota un mateix front.\nChopra lidera l'Aliança per a la Nova Humanitat, que del 7 al 9 de novembre va organitzar a Barcelona el I Fòrum Humà Europeu. El seu lema: "Trobades per a la transformació personal i social".\nLa felicitat, efectivament, sembla estar cada vegada més a prop, gairebé a l'abast de la mà, però serà probablement una felicitat diferent a la que imaginava la majoria. Encara que, és clar, sempre hi ha excepcions: ¿algú recorda la frase del Mahatma Gandhi: "Sigues el canvi que vols veure al món"?\nTres exercicis de psicologia positiva per ser més feliç\nLa psicologia positiva ha desenvolupat exercicis molt concrets per entrenar la nostra capacitat de ser més optimistes o més feliços. El desenvolupament de la felicitat està relacionat amb el desenvolupament de certes aptituds personals com ara la perseverança, la gratitud o el perdó. Els següents exercicis, malgrat la seva aparença simple, són fruit d'estudis exhaustius, i la seva eficàcia ha estat comprovada pels psicòlegs que els van dur a terme:\nLes tres joies: Cada nit abans d'anar a dormir escrigui tres coses que li hagin anat bé durant el dia. Després escriviu per què li sembla que van anar bé. Després d'una setmana, siga fent l'exercici cada nit, però sense necessitat de posar per escrit. Segons el doctor Martin Seligman, practicar aquest exercici fa que les persones es sentin menys deprimides i més contentes, no només a curt termini sinó fins i tot mesos després. El que passa és que, durant el dia, la persona es va fixant en quines coses podria recordar abans d'anar a dormir. Aquest hàbit canvia la memòria, l'atenció i la forma de viure el dia a dia. .\nVisita de gratitud. Recordeu alguna persona que fes alguna cosa bona per vostè molt temps enrere i escriviu una carta d'agraïment. Llámela i dígale que vol visitar-la, però sense dir per què. Presenteu a casa seva i lleial el que li ha escrit. S'ha demostrat científicament que incorporar aquesta pràctica redueix l'ansietat i la depressió i produeix més felicitat duradora. Dins dels trets de personalitat de les persones feliços, ser agraït és un dels que més sobresurten estadísticament. Com menys gratitud tingui en la seva vida, més infeliç serà. (Opció per tímids: si escriu la carta però no s'atreveix a lliurar, també notarà un lleuger augment de la seva satisfacció). .\nQue tingui un bon dia. Es reservi un lapse de temps -una hora, mig dia o tot un dia- per les seves activitats favorites. Marqueu aquest temps en la seva agenda i no ho canviï per res. Realitzeu aquestes activitats com hagi planejat i prengui consciència de tot el plaer que li brinden. Aquest exercici ens ensenya a prestar atenció al plaer ia esforçar-nos perquè sigui intens i durador. És sens dubte el pas més divertit per assolir la felicitat.\nPsico Gloria Marsellach\nPsi al Bloc Arc Mediterrani\nPsi al Blogger Arc Mediterrani\nPsi al Blog Arco Atlántico\nPsi al Blogger Arco Atlántico\nJornades Psi de l'Esport


Pozo dirigirà l’Acadèmia de Cine | BonDia Diari digital d'Andorra.\nAndorra, cine, Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques, ACPA, Josep Pozo, Eduard Navarro, Isard d'Or, Elisabet Terri, Daniel González\nDc., 14/12/2016 - 03:25\nPozo dirigirà l’Acadèmia de Cine\nA. L. / Foto: Imminent Productions\nEs diu Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques del Principat d’Andorra, aka ACPA, ja està formalment constituïda i la primera junta directiva, amb un mandat de quatre anys, ha començat a caminar. O a rodar. La presideix el director Josep Pozo, l’ànima de tot plegat, i l’acompanyaran en aquesta aventura inèdita per aquí dalt el productor Eduard Navarro, a la vicepresidència, l’actriu Elisabet Terri (secretària), i l’advocat Daniel González (tresorer). La junta directiva la completaran catorze vocals, un per cadascuna de les catorze categories professionals previstes: producció, guió, direcció, interpretació, fotografia, direcció artística, disseny de vestuari, maquillatge i perruqueria, música, muntatge, efectes especials, animació, so i direcció de producció. Vocalies que, per cert, encara s’han de proveir.\nL’ACPA començarà aquesta mateixa setmana una campanya de captació de socis amb dues categories –numeraris, és a dir, professionals del cine amb un llargmetratge, mínim, al sarró; i associats, particulars i empreses estretament vinculades a la (diguem-ne) indústria del cine encara que no hi participin directament: per exemple, crítics (si n’hi hagués, és clar)–, i els comptes de Pozo són que d’aquí al 10 de febrer n’hagin reclutat mig centenar per a la causa, amb expectatives d’arribar a 75. ¿I per què el 10 de febrer? Perquè aquesta és la data en què està prevista la presentació oficial de l’ACPA, amb una gala amb tots els ets i uts que tindrà lloc al Centre de Congressos de la capital i en què es projectarà un vídeo promocional de l’acadèmia i, per fi, 73’, el segon llarg de Pozo, filmat al febrer a Anyós i rodalia i actualment en fase de remuntatge.\nAixí que l’acadèmia del cine ja existeix i els objectius, segons els estatuts, són clars: “Representar, fomentar, promocionar, internacionalitzar i defensar la cinematografia nacional formada per tots els sectors creatius i productius de la professió, essent-ne la veu unitària davant d’organismes, institucions públiques i altres entitats, de forma anàloga a altres acadèmies cinematogràfiques.” Es tracta, diu el president, d’aprofitar el xup-xup del sector, amb mitja dotzena de projectes en marxa –des d’Impacto fins a Fred, passant per Pyrene, Danger, Le Blizzard i la nova i imminent incursió d’Independent Club– perquè l’administració en prengui consciència de les potencialitats, tal com demanava dies enrere Agustí Franch en aquest mateix racó de diari: “El cine és un sector emergent que es pot convertir en un actiu industrial i promocional; els professionals ja ho sabem, ara cal que s’ho creguin les institucions.”\n¿I com s’ho faran? Primer de tot, impulsant una film comission que faciliti els tràmits avui laberíntics per rodar al país. En segon lloc, creant unes condicions fiscals atractives, requisit vital –diu Pozo– per atreure productores estrangeres i dinamitzar el sector. I finalment, fent el que millor saben fer els professionals del cine: espectacle. És a dir, creant un festival internacional amb tots els ets i uts i, atenció, organitzant els Isards d’Or, els premis anuals de l’acadèmia. És a dir, la versió nostrada dels Gaudí, dels Goya i, ehem, dels Oscars, que distingiran amb una estatueta –obra per cert d’Àngel Calvente– els millors professionals de cadascuna de les 14 especialitats. Els primers Isards es faran esperar raonablement fins al 2018, “perquè no es tracta de començar la casa per la teulada”.\n¿Qui ho pagarà, tot això? Com a associació sense ànim de lucre que és, l’ACPA es finançarà amb les quotes dels socis i, conclou Pozo, amb les aportacions de patrocinadors, col·laboradors i institucions. Tot plegat, és clar, sobre el paper. A partir del 10 de febrer passarem de les paraules als fets.


Catalunya incrementa les seves exportacions agroalimentàries un 9,18% en el primer semestre de 2020 | Prodeca\nLa facturació global del primer semestre 2020 (5.420,43M€) supera al del mateix semestre de 2019 (4.964,70M€), mantenint el superàvit comercial.\nValorant la ràtio valor/volum del primer semestre de 2020 respecte al mateix període de l’any anterior, ha crescut un 4,61%, denotant que, en conjunt, s’estan venen els productes amb més valor.\nEls subsectors que més creixen en valor són el de la fruita i l’horta (25,28%) i el carni (21,66%), beneficiat per la demanda de la Xina.\nEl sector agroalimentari i les seves exportacions es posicionen com a un dels motors de Catalunya per combatre els efectes econòmics de la pandèmia produïda per la Covid-19.\nLes xifres mostren part de la incidència de la pandèmia produïda per la Covid-19, declarada l’11 de març de 2020 per la OMS. Aquesta va tenir els primers efectes visibles en les exportacions a partir de les dades d’abril, on la tendència creixent es va començar a alentir respecte de 2019. D’altra banda, al maig el comerç exterior es va situar per sota dels resultats del mateix mes de l’any 2019. Tot i això, la facturació global del primer semestre 2020 (5.420,43M€) és superior al del mateix semestre de 2019 (4.964,70M€), afavorit per les bones xifres de juny 2020.\nValorant la ràtio valor/volum del primer semestre de 2020 respecte al mateix període de l’any anterior, ha crescut un 4,61%, denotant que, en conjunt, s’estan venen els productes amb més valor, destacant l’increment percentual dels següents sectors: carni (14,02%), fruita i horta (12,38%), i olis vegetals (4,65%). Registren pèrdua de valor en aquest semestre el peix (-20,05%), el vi i cava (-8,53%) i el sector Fine Food (-4,99%).\nCatalunya va assolir per primera vegada el superàvit comercial agroalimentari durant el primer semestre del 2019 i el va consolidar en el global de tot l’any 2019. En aquest primer semestre de 2020 es manté el superàvit amb una taxa de cobertura del 112,94%, és a dir, les exportacions de productes agroalimentaris (5.420,43 M€) són lleugerament superiors a les importacions (4.799,59 M€).\nAnàlisi de les exportacions per sectors\nEl carni es manté com el primer sector exportador agroalimentari amb un 40,48% del total i un 21,66% d’increment en valor i 6,71% en volum. Està liderat pel porcí, que representa el 27,08% de totes les exportacions agroalimentàries (66,89% del sector carni) amb un creixement del 24,97% en valor i un 7,41% en volum.\nEl segon lloc correspon als productes Fine Food, amb un 27,67% del total exportat en valor i amb un decreixement del l’1,41% en valor tot i l’increment del 3,76% en volum. Aquest sector el lideren les següents subcategories: snacks i aperitius, productes de fleca i pastisseria, productes base de cereals, fruits secs, arròs i llegums (23,73% del total del sector Fine Food), dolços, cacau i les seves preparacions, articles de confiteria, mel, cafè, te, infusions (21,76%), sucs vegetals, aigües, cerveses, begudes i liquats (16,20%), extractes, essències i concentrats, ingredients, preparacions per sopes (15,02%), plats preparats, brous, conserves, confitures i melmelades (10,93%) i formatges, productes làctics i ous (5,00%).\nLa capacitat exportadora del sector de la fruita i horta el situa en la tercera posició (7,56%). Registra un increment en valor del 25,28% i un 11,48% en volum.\nEls olis vegetals ocupen la quarta posició amb el 7%. Aquesta categoria creix un 11,85% en valor i un 6,63% en volum. L’oli de soja lidera el creixement en valor de la categoria amb un 45,01% i l’oli d’oliva, que representa el 44,60% del total de la categoria, presenta un creixement del 2,47% en valor tot i decréixer en volum un 7,36%.\nEl sector del vi i el cava, cinquè sector, representa el 4,07% de les exportacions catalanes. Disminueixen les exportacions un 13,55% en valor i un 5,49% en volum respecte al mateix període de 2019.\nEls cereals, molineria i llavors suposen el 3,65%, i s’hi observa un increment del 4,56% en valor tot i el decreixement en volum del 0,26%.\nEl sector del peix i el marisc, en sisena posició, representa l’1,71% de les exportacions agroalimentàries i decreix un 25,88% en valor i un 7,30% en volum tot i presentar el millor rati valor/volum.\nAnàlisi dels mercats. La Xina, segon mercat de destí, duplica el seu valor\nEls mercats asiàtics són els que primer s’estan recuperant de la crisi a escala mundial. Aquests presenten ja una demanda creixent, especialment pel que fa a aliments i begudes. Han incrementat en quasi un 54% les compres agroalimentàries de Catalunya en aquest primer semestre de 2020 respecte a l’any anterior.\nEls mercats que lideraran aquest 2020 el creixement de la despesa en alimentació són, segons estimacions realitzades amb les dades d’Euromonitor International Ltd, Xina (+18,1%), Vietnam (+6,4%), Filipines (+5,2%), Hong Kong (+2,2), Taiwan (+1,4%). Això, tenint en compte que la despesa alimentària al 2020 es preveu, com a conseqüència directa de la Covid-19, el Brexit i les polítiques proteccionistes, pràcticament igual a la de 2019. També cal tenir en compte la ralentització en consum del mercat d’Amèrica i l’Europeu.\nEls principals mercats de destí tradicionals per Catalunya es mantenen: França, Itàlia, Alemanya, Portugal, Regne Unit i el Japó, destaca la Xina, que el 2019 ja es va posicionar com el sisè mercat de destí incrementant les exportacions agroalimentàries catalanes un 58,29% en valor. Durant el primer trimestre de 2020 ja es va situar com a segon mercat de destí en valor, només superat per França, i en aquest primer semestre de 2020 ha increment respecte al mateix període de l’any passat un 169%.\nD’altra banda, Catalunya ha incrementat les seves exportacions agroalimentàries a Aràbia Saudita, 43,60%, Líbia (62,19%), al Marroc (49,21%), Vietnam (66,46%), Qatar (65,93%).\nDestaquen, també, l’increment significatius al Regne Unit (5,28%), sisè mercat de destí dels productes agroalimentaris de Catalunya.\nEstats Units, vuitè mercat de destí el 2019, perd dues posicions amb un decrement de les importacions de productes agroalimentaris de Catalunya del 16,05%.\nPel que fa als mercats amb decrements en valor destacables trobem Mèxic (-31,58%), Corea del Sud (-25,99%) i Rússia (-28,51%).