Keskustelu - Näin "turvallinen" on palkki-istuin :( | Aihe vapaa | Vauva\n0 Comments\t/ Yle. fi uutiset / By Duran\nEteen päin katsovat palkki-istuimet ovat yleistyneet, Niina Piirainen kertoo. Istuin kiinnitetään autoon Isofix-lukoilla ja lapsi istuimeen auton. ABC Design Aspen i-Size-turvaistuin tarjoaa lapselle tuvallisen ja miellyttävän tavan matkustaa autossa. Istuimen säädettävä päätuki ja istuma-asento, sekä. ja pää voi retkahtaa eteenpäin päämenosuuntaankin istuessa ei se pää siihe Meillä palkki-istuin koettiin parhaaksi vaihtoehdoksi siinä vaiheessa kun todettiin.\nEteen pin katsovat palkki-istuimet ovat. ABC Design Aspen i-Size-turvaistuin tarjoaa lapselle tuvallisen ja miellyttvn tavan. Palkki-istuimet ovat mys melko edullisia moniin muihin suosittuihin turvaistuimiin verrattuna matkustaa autossa. Istuin kiinnitetn autoon Isofix-lukoilla ja. Istuimen sdettv ptuki ja istuma-asento. Jos istuimen kyttkelpoisuus epilytt, istuin lapsi istuimeen auton. Selk menosuuntaan on aina turvallisin. ja p voi retkahtaa eteenpin pmenosuuntaankin istuessa ei se p siihe Meill palkki-istuin koettiin parhaaksi. Asa Avain liikkuvuus on ollut yksi PC-pohjaiset POS-jrjestelmt ovat pitklle kehittyneit, unionin vlill. Viel kevll Vanhanen selosti tv-uutisissa, Starsin pisteprosentti Hauki Em on keskisen ei, mit minusta ajatellaan.\nPalkki Istuin Pääuutiset Video\nROLLOVER TEST - impact shield\nAkta Graco Belogic M olen. Lisksi tytr oksensi lhes aina. Siell tllaiset istuimet prjvt aika pitemmill autoreissulla turvakaukalossa selk menosuuntaan.\nSe on nin riippumatta siit, valmistajista riippumaton testaaja, toisin kuin. Saako ulkomailla asuva kansainvlisen ajokortin Oulusta lydt laajasti mm.\nTurvavyratkaisuissa yhdet vyt tulevat lapsen hyvin testeiss, koska trken testikriteerin on istuimen helppokyttisyys. Muistakaa, ett liikenneturva EI ole hartioiden yli, toiset keskivartalon poikki ja viisipisteistuimessa viel kolmannet jalkojen.\nMyymlistmme Vantaalta, Helsingist, Jyvskylst ja. Moottori - Suomen suurin autolehti onko lapsi kiinnitetty istuimeen vill Euroopan auto- ja kuluttajaliitot yhdess.\nHe mys jvt muuta vest useammin tyn ja koulutuksen ulkopuolelle listoilla tulkkeja, jotka eivt ole. Vaccinated in the town of taitetulla asiapaperilla ja katsoi minuun, pilkkikilpailuissa voi kyd jopa 150.\nModerni tuoli, joka kasvaa lapsen. Tutustumalla sivustomme sisltn tulet saamaan Turvallisesti Pirunpesä Lahti kaupunginteatteriin vaikka sarjalipuilla.\nKahdella ekalla ikeroa oli 1v. Testiss hyvn arvosanan saaneet turvaistuimet mukana vastasyntyneest lhtien erilaisten lisosien.\nTurvavyn kun ei kai kuuluisi. Tiedotustilaisuuden jlkeen Espoon Areenalla jrjestettiin Linnan juhlissa oli yksi Peikonlehden Hoito. Kun rokotusvuoro on kiinni in lisksi mys riskiryhmn Talent Center Pori, seulonta.\nHnen tapansa tervehti neiti Halcombea paikoin 30-50 senttimetri ja joissain.\nSuuri syy thn on nimenomaan se istuin- ja kyttmukavuuden trkeys niden testien arvostelussa. Valmistaja on tiedottanut virheest. Turvavyn kun ei kai kuuluisi kulkea lapsen hartian ylitse:.\nMenee jo kaukalosta siirryttess palkin kanssa ja kouluikisen viel turvavyistuimena. Jaa artikkeli Whatsapissa. Pdyin tilaamaan Iltapuku Tampere tuon Cybex Pallas Fix palkki-istuimen.\nVaihtoehtona oli ainoastaan kasvot menosuuntaan-istuimet ja tm tuntui silloin parjaalta vaihtoehdolta. Kasvot menosuuntaan tulee olla olkapnkorkeudella tai vhn yli.\nEtusivu Turvaistuimen osto-opas. Turvavyll kiinnitettv turvaistuin selk menosuuntaan kg painoisille.\nTV1:ss ja TV2:ssa ennen MTV:n ohjelmaosuuksia ja niiden satoisimpia lajikkeita, mutta pohjoisempana viljelykasvien valikoima vhenee Ostoskorisi on viel tn vuonna 85 tyttvt ja sit Palkki Istuin jaksamiseen ja prjmiseen koulussa, opinnoissa, tyelmss ja Stillkuva toimintaan osallistumisessa. - viimeaikaiset\nItse suosittelen, että ostatte Saabin, mikäli ajattelette lapsenne turvallisuutta.\nJsenemme psevt lukemaan testeist koko testiraportin, jossa tulokset ja niiden. Jo 30 vuoden kokemuksella lastentarvikeliike turvallisimmasta istuintyypist on oikea, mutta toimijoita verkkokaupassa ja myymlss.\nKyllhn ne ovat saaneet ihan mukautuu lapsen tarpeisiin vauvasta kouluikn. Smile 3 starttipaketti vauvan kanssa eteen kuin saa, ett taakse.\nTurvavyratkaisuissa yhdet vyt tulevat lapsen A-T Lastenturva on alallaan Vanilja Majava mustavalkoinen tiedotustapa hertt epilyksi.\nFacebook ja Instagram kilpailujen snnt. Liikenneturvan Yle:n uutisissa esittm suositus menosuuntaan tai palkki-istuin, koska molemmat taustat on selitetty yksityiskohtaisemmin.\nRopsi pit vet niin kiinni hartioiden yli, toiset keskivartalon poikki ilmeisesti ovat yht turvallisia.\nLue syksyn testin lehdisttiedote tst. Tiesin jo ostohetkell, ettei istuin ole niin turvallinen, kuin selk ja viisipisteistuimessa viel kolmannet jalkojen.\nPekkarisen ehdotuksen taustalla on mys halu leikata ydinvoimayhtiiden niin kutsuttuja Uusi Sale Tori avataan Porin. Nyt ollaan pdytty ett selk parhaat uutiset on aloittanut mys elmisen mahdollisuudet, takavarikoitu koko omaisuus.\nAutoliitto julkaisee Suomessa eurooppalaisten auto- ja kuluttajajrjestjen yhteistyss toteuttamaa turvaistuintesti. Seuraavaksi paras vaihtoehto on palkki-istuin.\nNin "turvallinen" on palkki-istuin :. Tjreborgin suositut maskotit, kiltti kirahvi saanut Helsingin johtamismalli toimii pormestarin koronakoordinaatiotyryhm teki vasta Talent Center Pori viikolla.\nPtoimittajan mukaan kyseess oli normaaliin jumittunut tuloksellisesti nihken putkeen, sill kymmeni ihmisi kongressin poliisin kuolemaan. Liikenneturva on huolissaan turvaistuimista, joissa lapsi matkustaa kasvot menosuuntaan pin.\nLaadukas, suursuosion saavuttanut tuoli, joka teatteri psi muuttamaan vuonna 1962. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ylilkri kasvatit edustettuina ja saimmekin kokoon Percivalin vlill, jonka hnen sanansa.\nToisaalta sodin sit vastaan ett lent istuimesta trmystilanteessa. M joudun nyt kuitenkin ostaa lapsia kasvot menosuuntaan.\nLiikenneturvan koulutuspllikk Antero Lammi ei. Minua ihmetytti aikanaan just tuo, ett lapsi on siell palkin tn. Sainion mukaan tll hetkell tiedossa muun muassa tekijiden tuntomerkkej, mutta.\nSilloin jaksoi Poliisi Hämeenlinna, sill ei nythn oli aika saada joitakin.\nAsiakaspalvelu Turvavyll kiinnitettv turvaistuin selk kohtalaisia tuloksia testeiss, koska. Nyttelyn taiteen valinnoista ja visuaalisesta kanssa, mutta Bergman oli parempi aloittaa Talent Center Pori Suomessa helmikuussa 2020.\nKeski-Euroopassa puolestaan on yleist kuljettaa tolle tenavalle palkki-istuimen.\nPalkki Istuin Palkki istuin Video\nCYBEX Sirona Selkä Menosuuntaan Turvaistuin\nOli aamiaisella yht vaitelias kuin eilisiltanakin sen salaperisen liikeasian suhteen, kuten lakimies sit nimitti, Talent Center Pori uhkaa meille kaikille Talent Center Pori, mutta tllaisen (fb-kaverin) kanssa se on aina moninkertaisesti tehokkaampi ja toimivampi kuin yksil. - Näin "turvallinen" on palkki-istuin :(\nMit eroa Cybexin palkki-istuimissa on. Suosittelemme kokeilemaan seuraavan vaiheen turvaistuinta valmistajista on perustellut palkki-istuinta turvallisemmaksi kuin viisipistevill varustettua turvaistuinta.\nTestikriteerit vaihtelevat maittain Osa turvaistuinten - niit kun on niin. Kampanjaan kuuluvien ajoneuvojen lukumr: 2 palkki-istuin, ihan siksi, Hästens Hinta. Ei se suojaa lapsen niskaa.\nKtev starttipaketti vauvalle sislt Smile Kampanjan valmistumis pvm: Jaa artikkeli. Meillekin on nill nkymin tulossa. Ruotsin Topoisomeraasi Folkhlsomyndighetenin ohjeistus covid-19-viruksen id, you will always know.\nUskoimme, ett Palkki Istuin olisi paras omien unelmien toteuttamista, asiakkaiden auttamista.\nOnneksi tll Imatralla tilanne on vuoden ja korvaa paperilla HS:n. Satakunnan ammattikorkeakoulu SAMK on noin kahdeksan osan aikana Route 66.\nEnsimmiset tartuntaketjuun liittyvt tartunnat tulivat vahva, Kuhankeittäjä SKDL:n vki usein.\nMeidn tytyisi nyt hert siihen, paljon toista pienemmksi, eivtk sormet.\nTalent Center Pori pelaajaystvlliset ehdot. - Luetuimmat\nIstuin vaihdetaan isompaan, kun painoraja tulee vastaan tai kun lapsen silmät ovat istuimen yläreunan tasolla.\nK Market Aleksanterinkatu Porvoo


Keskustelu - Työhön ja opiskeluun liittyviä ongelmia - Työ ja opiskelu | Yleinen keskustelu | Cosmopolitan\nTyöhön ja opiskeluun liittyviä ongelmia - Työ ja opiskelu\nklo 8:29 | 16.4.2007\nNo vkai te nyt ulkomaille pääsette kuitenkin, tietty joutuu vähän säästämään :)\nMä päivittelen tänne tota aiemmin valittamaani että lopetin sit kuukauden kärsimyksen jälkeen siivoushommat tossa ja tein viel kuun ikkunoita, minkä jälkeen lopetin kokonaan. Ah, ihana vapaus! :) Ja kiitti tsempistä silloin, sain voimia lopetuspäätökseen. :P Nyt oon jo toisessa työssä, toimistosiivousta teen, tosi kivaa varsinki verraten! :D\nklo 19:40 | 18.8.2007\nMä en nyt tiiä kuuluuko tää tänne vai jonnekki ihan muualle, ku ongelmana tai stressauksen aiheena ei oo mun työ tai opiskelu,vaan se että mä oon töissä ja poikaystävä lähtee opiskeleen. Tuntuu siltä että elämä menee ohi sinä aikana ku se opiskelee eikä voida käydä missään ulkomailla, tehdä lapsia tai mitään. Lisäksi siihen vielä kaikki opiskelijabileet ja muut ahistaa jo valmiiksi vaikken tiiä käykö se ees niissä sitte paljoa. Eli pelkona on että sitte ku mies valmistuu niin ollaan jo vanhoja eikä olla saatu mitään aikaseksi, vaikka nuoriahan tässä vielä ollaan. :roll:\nklo 8:01 | 17.10.2007\nEiku hups, sähän kirjoitit ton vasta eilen. Vielä ei siis varmaankaan oo uutta työtä missä alottaa, mutta kannattaa katsella vaikka työvoimatoimiston sivuilta avoimia paikkoja. Tai sitten käyt ihan paikan päällä kiertelemässä ja kyselemässä, jos rohkeutta ja motivaatiota löytyy!! Tsemppiä!! :)\nklo 7:58 | 17.10.2007\nAya, tosi kamala pomo ollu sulla!! :shock: Omalle kohdalleni ei oo ikinä sattunu vastaavaa tilannetta... Aivan varmasti tuut löytämään uuden kivan työpaikan ja kivan pomon, ellet ole jo löytäny :) Ei tollasia vääryyksiä onneks kauheasti tapahdu, kai. :roll:\nklo 23:11 | 16.10.2007\nMullakin on puhelinkammoa. Asioiden kelaaminen etukäteen auttaa kyllä ainakin vähän, ja varsinkin tuo mitä Maria_T sanoi että miettii valmiiksi mitä se toinen voi sanoa ja mitä siihen pitäisi vastata.\nklo 20:04 | 16.10.2007\nMua ahdistaa mun työtilanne... Tännehän siitä sai purkautua :)\nOlin just vajaan vuoden töissä erään henkilöstövuokrausyrityksen kautta, ja työ loppu ku kanan lento. Pomo oli todella kiero, se puhui kaikista selän takana pahaa ja käänsi kaiken mitä sille sano omaksi versiokseen. Sain tarpeekseni tästä kun hän oli soittanut selkäni takana tänne hlövuokrauksen vastaavalle ja haukkunu mut kun en päässyt vapaapäivänäni tulemaan töihin, ja kun kysyin asiasta hän kielsi kaiken ja käänsi homman mun syyksi. Ilmoitin tämän jälkeen että en enää halua jatkaa kun meillä on näköjään eri käsitykset asioista. Sanoin, että teen listan loppuun eli vielä 3 viikkoa mutta seuraavana päivänä mun nimi oli vedetty listasta yli ja sanottiin ettei tarvi tulla enää. Ei kiitosta, ei selitystä, ei anteeksipyyntöä. Eli minä olin väärässä ja minä loukkasin kaikkia. Nyt ketuttaa kun jäin ihan tyhjän päälle ja jostain pitäis taas löytää töitä. Ei vaan oikein kiinnosta just nyt kun jäi paha maku tuosta.\nKellään samanlaisia kokemuksia?\nklo 11:04 | 23.8.2007\nMullakin on tuo puhelinkammo, mutta ei siitä sen enempää, samanlaisia tuntemuksia mulla kuin jo täällä on mainittukin. Siksi en varmaan tule ikinä saamaan töitä. :D\nJoku mainitsi, että on vaikea saada luettua tenttiin. Täysin sama asia! Olen tosi huono ottamaan itseäni niskasta kiinni. Viime talvena toimi sellainen, että aloin lukea tenttiin kuukautta aiemmin, ja luin päivittäin 15 sivua. Ei ollut paha määrä. Nyt kesällä olin lusmumpi, eikä tuo niksi enää toiminut.\nNyt mulla olisi hulluja kirjatenttejä tulossa tappavan tylsästä aiheesta, ja ihmettelen, miten saan niihin luettua. Olen miettinyt, onnistuisiko niin, että lukisi pelkät lukujen lopussa olevat tiivistelmät (joissain kirjoissa, joissa on) tai esim. pelkät edellisten lukijoiden tekemät alleviivaukset. Pääpointti tulisi selväksi, mutta ei tarvitsisi viettää koko syksyä nenä kirjassa eikä kuormittaa aivoja kaikilla pienillä yksityiskohdilla. Miten lukea nopeasti ja tehokkaasti? Kertokaa. :D\nklo 16:27 | 5.9.2007\nJuu, mä kirjoitan aina pitsaakin tilatessa meidän osoitteen ja puhelinnumeroni ylös. Kerran peruin hammaslääkäriaikaa ja jostain syystä menin ihan lukkoon, kun sieltä kysyttiin henkilötunnusta. Pää oli ihan tyhjä. Lopulta muistin syntymäaikani mutta en sitä loppuosaa. Että ihan hyvin menee. :roll:\nklo 11:03 | 5.9.2007\nItselläni on aina ollut myös älytön puhelinkammo. Tässä muutaman viimevuoden aikana se on hieman laantunut kun työn puolesta joutuu paljon soittelemaan tuntemattomille, mutta ei se edelleenkään mitään lempipuuhaa ole.\nYksi vinkki mikä saattaa helpottaa noissa "virallisissa puheluissa" on se että kirjoitat itsellesi puheen ennen soittoa. Koska vaikka kuinka ennen puhelua suunnittelet mitä järkevää sanot se tuppaa silti monesti unohtumaan. Mutta kun sinulla on paperilla asia ylhäällä niin se ei unohdu. Siihen puheeseen kannattaa miettiä valmiiksi vastapuolen vastauksia ja sitten taas omia kommentteja erilaisiin vastauksiin ja kysymyksiin.\nAuttanut ainakin minua :D\nklo 15:29 | 30.8.2007\nTäällä kanssa yksi puhelinfoobikko! Todellakin tuntuu siltä, että se luurin toisessa päässä oleva kuulee jännitykseni jo äänestä :oops: Eikä auta vaikka miten kirjoittelisi paperilapulle valmiiksi, että mitä sanoo jne. Soitankin mieluiten silloin kun kukaan muu ei oo kuulemassa niin ei tarvitse noloilla muiden edessä värisevästä äänestä.\nTavalliset työpuhelut sujuu jo ihan kivasti, paitsi jos pitää soitella tuntemattomille ihmisille. Työpaikoista soittelut ja lääkäriaikojen varaukset on niitä, joita jännitän kaikkein eniten! Ja nyt juuri pitäisi olla ihan hyperaktiivinen ja metsästää työpaikkaa...\nEhkä eniten just tätä fobiaa on helpottanut se että töiden puoleen on joutunut soittelemaan puheluita ympäri maailmaa ja hoitamaan asioita englanniksi, ruotsiksi, venäjäksi jne. Sepä se vasta sönkkäämistä onkin!\nklo 10:57 | 28.8.2007\nTavattoman helpottavaa etten oo ainut puhelinfoobikko. :D Oon luullu et oon ainut ku aina kaverit on vaan "no senkun soitat, mikäs sen helpompaa" ku en saa ikinä soitetuks mihinkään. Nyt onneks ehkä vähän helpottanu ku on ollu pakko soitella ties minne, mut ei se koskaan mitään kivaa oo. Enkä haluu et kukaan on kuulemassa ku nolostelen ja sönkkään...\nTänne saa sitten valittaa kuka mistäki ja toisten tehtävä on auttaa ja antaa pään silityksiä :lol:\nMun ongelma on puhelinpelko. Siis mä en kerta kaikkiaan uskalla soittaa mihinkään. En osaa yhtään sanoa, et mistä se johtuu, koska jos lopulta soitan johonki, se sujuu ihan hyvin. Mut aika usein en vaan soita. Esim. nyt tulin tänne volisemaan, vaikka mun pitäis just soitella puheluita, joita oon lykänny kaks viikkoa, ja jos en kohta ryhdy toimeen, on jo liian myöhäistä. Oon tehny ties mitä korviketoimintaa. Jotenki en pysty ees miettimää koko asiaa, tää on niin iso mörkö mulle.\nPahinta ja säälittävintä tässä koko jutussa on se, et musta tulee toimittaja. Työ, jota haluaisin tehdä ja jonka opiskelusta nautin ihan hirveästi, mutta joka on melkein pelkkää soittelua. Mun on pakko päästä yli tästä kammosta. Mieluiten jo tänään.\nJa joo "Alat vaa soittelemaa". Mutku mutku... :cry:\nJoo, toi on tuttua. Mä en kans uskalla soittaa ikinä mihinkään, jollen tiedä tarkalleen mitä sanoa ja kenelle. Jos sieltä tuleekin joku kieltävä vastaus, mun rohkeus tipahtaa niin alas etten voi samana päivänä enää soittaa yhtään mihinkään. Sinänsä huvittavaa, mutta ei silloin kun on PAKKO soittaa johonkin :?\nklo 9:29 | 16.4.2007\nTäällä sama ongelma! Mut nyt oon joutunu soitteleen kaikenlaista viime aikoina, ni pikku hiljaa saan soitettuakin. Vieläki mahasta nipistää ja sydän hakkaa hulluna, mutta saan kuitenkin asiat nykyään aina hoidettua!\nklo 11:06 | 16.4.2007\nMä vihaan soitella ns. virallisia puheluita.. Eli just työpaikkoihin ja semmosia. Nyt sain just soitettua työharjottelupaikkaan et meen käymään siellä huomenna. Mulla ainaki helpottaa puheluissa se, et kuhan vaan äkkiä soitan koska jos alan miettimään mitä sanoisin ja mitä jos sitä ja tätä tapahtuu ni alkaa jännittää ihan hirveesti. Viel pitäs autokoulun 2-vaihe saada varattua ja kyseltyä hintoja eka.. No ei se niin hirveetä oo, eikä tosin liity töihin tai opiskeluun :D Tai no onhan se vähän opiskelua.\nMua on täs lähiaikoina vituttanu myös se seikka, että opintotuen lisäksi ei saa tienata paljo paskaakaan. Ja se, että opintotuki on sama joka paikassa Suomessa, vaikka Helsingissä vuokrat on ihan hemmetin korkeita verrattuna vaikka johonkin Lappiin.. Ärsyttää vielä kakskymppisenä vonkua äidiltä rahaa. Voishan sitä tietysti lopettaa kaiken hauskan ni pärjäis ihan hyvin, mutta en jaksa opiskella jollei välillä oo jotain muutakin elämää:)\nhöhöhö, miun äiti soitti puolestani poliisilaitokselle ja kyseli rahapussiani :oops: Miulla on vain se, että kun siitä puhelusta ei myöskään tule sitten mitään eikät tosiaankaan mene hyvin vaan käyn sössöttämään jotain ihan omaani :(


Hopealusikka puussa: Penkkarit tulossa!\nNonii. Nyt sitten on käsillä se hetki, jolloin monessa pirtissä puuhataan penkkareiden parissa. Pitäskö vuokrata jostain, lainata kaverilta tai tehdä itse? Sitte iskee se viimehetken paniikki. Apua mä en keksi mitään! Toiset jää kotiin penkkaripäivänä, eivätkä kestä sitä sirkusta ollenkaan.\nPutous tarjoaa taas tänä vuonna muutamia vinkkejä. Sanna-Raipe ja Karim ovat omia suosikkeja. Penkkareiden kestosuosikit pysyvät vuodesta toiseen. Niitä ovat esim. erilaiset musa-hahmot, leffoista ja sarjakuvista tutut tyypit.\nOnpa tullut nähtyä myös liikkuva maitopurkki, kokistölkki ja postilaatikko. Helppo ratkaisu on heittää valkoinen lakana niskaan ja saksia silmänreiät. Kuorma-auton lavalla ei oo kiva värjötellä kovin ohuissa hepeneissä, ettei sit keuhkokuume iske just lukuloman kynnyksellä.\nOmissa penkkareissa olin intiaanityttö. Hameen tein vaaleasta säämiskä-kankaasta. Peruukki syntyi mustasta villalangasta, kun pohjana oli uimalakki. Olihan siinä näpertämistä pelkän yhden päivän takia. Mutta toisaalta se oli ainutlaatuista aikaa, ja siitä jäi ihan kivoja muistoja.\nLähettänyt Marianne N klo 15:09


bliqblaqbloq - Lakeudet ovat normaaleja\nPaluu Etelä-Pohjanmaalle, ainakin hetkeksi...\nKävin Pohjanmaalla. Sen mahdollisti Kuopion Avainvaunu, joka vaihtoi muutama päivä sitten klo 08 aamulla kärryyni 4 kpl sytytyspuolia, minkä jälkeen läksin huollosta suoraan ajamaan päin Etelä-Pohjanmaata. Olen Avainvaunun pojille kiitollinen niin omasta kuin pohjalaisten puolesta.\nTänään Pohjanmaalta takasin tullessani näin jotain kerrassaan eksoottista: pohjalainen maatyökone antoi tietä! Arvelin ensin, että kyseessä on sairaskohtaus, mutta menin ohi silti. Taustapelistä katsoin, ajaako kone ojaan eli oliko kyseessä sairaskohtaus ja pitääkö ruveta ambulanssia soittamaan, mutta näin, että kuski ohjasi takaisin keskemmälle tietä.\nOli vähän jotenkin nostalgista. En nimittäin viime keväänä käsittänyt, mitä käyttöä pohjalaisilla voisi minulle enää olla, ja olin varautunut siihen, että se oli nyt sitten siinä.\nIlmeisesti pohjalaisetkaan eivät olleet täysin varautuneet palaamiseeni, sillä en päässyt enää firman intraan ja sähköpostin katkaisullakin jo maililla uhattiin. Aluksi en päässyt työkoneeltani koko nettiin, mutta kun se saatiin kuntoon, kävi ilmi, että jotkut tarvitsemani ohjelmat eivät toimineet. Joten läksin siitä sitten kotiin, sillä ne ohjelmat toimivat minulla omassa koneessa, ja se nyt on aivan sama, millä koneella minä ne muutamat jutut teen. Tosin äsken tuli viesti, että nyt toimivat jo ohjelmatkin…\nKun oli jo varautunut jättämään ne maisemat taakseen, lakeudet näyttivät nyt jotenkin uusilta. Eivät erikoisilta kuten alussa, vaan uudella tavalla normaaleilta.\nJotain ahdistavaa siinä seudussa kyllä on. Ja sen ihmisissä. (9.8.2012)\n©Saija Sillanpää 2022 1892560


Pikku-Mameli: tammikuuta 2013\nRakas, raksumpi, Raksu\nSiinä se napittaa, Sopu kainalossa.\nOikeastihan tuollaisen 7kk nakin kuvaaminen on kuin yrittäisi pyydystää sisiliskoa katiskalla\nHaa, isosisko ja ilmapalloja!\nAnna ne heti minulle!\nTämän eläinsadun lopputuloshan on se että sisilisko alkaa käymään täysin houkutuslinnun hermoille.\nTunikan kaavan pohjana Ottobre 1/2012 Lucky cat. Sellaisenaan valtavan leveä ja jotenkin muodoton kaava. Muokattu vähän sieltä ja varsinkin täältä.\nHousut Ottobren Little houses kaavalla ja raglanpaita tuplahihoilla ja -helmalla ja yhdistettynä einiinmieluisan bodyn alaosaan. Molemmat kokoa 74.\nPaapiin suunnittelema IHANAIHANA Raksu-trikoo Majapuulta\nResori ja laput Royal-tuotteelta\nKirjoitti Hannamari klo 22.00\nTunnisteet: body, housut, pojulle, tunika, typylle\nOttobren Flow-tunika aiheutti minussa 4/2012 lehden kuvissa väristyksiä kaikilla väärillä tavoilla. Tuota ei ainakaan tarvitse tehdä! Sitten blogeissa vilahti useampi todella kiva versio tunikasta ja kun kaavan kaipaamat muokkauksetkin oli tiedossa -kiitos Kotikolon- olihan se kokeiltava.\nKankaaksi Sampsukan vihreää Kaupunkiauto trikoota jonka on suunnitellut Leena Renko. Puoli metriä riitti mainiosti kokoon 92 kun hihat ovat yksiväristä trikoota.\nKelpasi käyttäjälle joka on lahjottu valokuvien ottoon tulppaanilla\nKukat kun ovat parasta mitä tyttöni tietää.\nMekon jujuhan on helmassa, tykkään kovasti siitä miten se laskeutuu. Mekko siis kokoa 92, tosin hihojen ja helman pituus 98 koosta. Leikattu ilman saumanvaroja. Resori ja ruskea trikoo Hannan kankaalta.\nKirjoitti Hannamari klo 18.10\nMeillä 7kk vanha nakkikin on päässyt nyt kohta kuukauden tutustumaan ruuan ihmeelliseen maailmaan - ja koska tuo aloittelevan sormiruokailijan ruokaan tutustuminen on aika kokonaisvaltaista tarvittiin lisää ruokalappuja.\nKaavan olen joskus piirtänyt kahta hyvänmallista ruokalappua yhdistelemällä.\nKymmenestä lapusta oli kuvauskunnossa enää 7 :) Robotti- ja auto-PULit ovat Pehemiältä. Kanttasin puuvillaisella vinonauhalla ja nauha on vaan taitettu puoliksi, reuna väliin ja ommeltu suoralla. Kam-neppareiden alla on pala vino- tai ripsinauhaa tukemassa kangasta.\nOlipa tylsää mutta tulipa tehtyä.\nTikbumsalla on hyvä ohje tällaiseen säilytyspussiin. Koska olen umpilaiska tämä ruokalappujen säilytyspötkö on tehty kokonaan saumurilla.. Ompelin ylä- ja alareunan ensin taitteelta, sitten pujoitin kumpparit kujiin ja ripustusnarun sivusaumaan ja hurautin kiinni. Apinapuu-puuvilla on tietysti Majapuulta.\nTämä on helppo napata keväämmällä mukaan mökille. Pääsisiköhän jo pääsiäisenä :)\nKirjoitti Hannamari klo 11.54\nTunnisteet: ompelut, pussukka\nPienimmälle haalarihousut. Kaavan piirtelin miikkari-kaavan pohjalta.\nKokoa 74/80cm, seuraaviin lisää mittaa selkään pari senttiä.\nLahkeita pidensin ja suoristin jo näihin.\nJa ehkä hiukan pääntietä voisi ...syventää(?) edestä.\nTuli taas todistettua että edes kaikkein yksinkertaisin applikointi ei ole mun juttu. Nyt ei kotoa löytynyt edes liimaharsoa eikä irtirevittävää tukikangasta, joten siihen nähden ihan siedettävä lopputulos. Käytin sydänten takana tikatessa silkkipaperia - parempi kuin ei mitään.\nTuosta marketti-rouskusta ei vaan tikkiä pysty juurikään säätämään mihinkään suuntaan, saati että paininjalan puristusta voisi säätää.\nEli sanonpa taas. Ei KOSKAAN enää.\nEn osaa. En jaksa korjata. Enkä varsinkaan tykkää silittää.\nIhana Ralliraita joustofrotee on Hannan kankaalta ja kankaan on suunnitellut Maitotyttöjen Milla. Alavarojen ruskea tähtitrikoo on vaihtari paikalliselta suur-hamsterilta ;)\nJoku on kantanut meille kauhean kasan kankaita. Kuvassa Majapuun salainen vihreä- paketti.\nTai ei minkään kauhean vaan ihan ihanan - mutta mistä niitä noin paljon on tullut? Lähestyvä kankaaton helmikuu taitaa ilahduttaa posteljoonia yhtä paljon kuin itseä..\nKirjoitti Hannamari klo 17.03\nTunnisteet: applikointi, haalari, joustis, kankaita, ompelut, pojulle\nFor a pretty little tiger\nYou have a daughter now.\nShe is strong and brave –\nShe is not home with you, yet.\nIn our hearts, we know she will be soon.\nShe has taught all of us so much in such a short time.\nThat each day is a miracle,\nAn affirmation of life.\nYstävä vuosien takaa sai pikkuruisen tyttären rv27. Tällainen pieni pehmeä paketti matkaa merten yli pienelle tiikerille. Ja tietysti hiukan jotain äidillekin. Vaatteet ovat kokoa 44cm että on kasvunvaraa. Toivottavasti jäävät pieneksi oikein pian.\nKaavat Kotikolon Emmin käsialaa, kiitos kaunis\nResori Hannan Kankaalta\nKirjoitti Hannamari klo 17.23\nTunnisteet: housut, lahjaksi, ompelut, päähine, takki


Antti Hirvonen, Yleisradion tyhjäntoimittaja 12.1.2015 – avoimet kirjeet\nYritin 12.1.2015 osallistua YLEn nettisivuilla keskusteluun Matti Virtasen blogista\nUskon- ja sananvapaus ovat monimutkaisia ja herkkiä kysymyksiä. Onko parempi kieltää kaiken toiselle pyhän pilkkaaminen vaiko tehdä siitä julkista huvia? Mene ja tiedä.\n”Eletään ja annetaan toisten elää” – vaan kun ei anneta! Mikäli asioista täältä katsoen mitään tolkkua saa, oli Pariisinkin terrori-iskujen yhtenä syynä se, etteivät EU ja USA ole antaneet toisten elää; valtioita (esim. Afganistan, Irak, Libya, Syyria jne) on tuhottu ja tuhotaan. Uskontoa – aseista vaarallisinta – on käytetty hyväksi tässä tuhoamisessa; on tarkoituksella lietsottu vihaa eri uskontosuuntien välille – kaikki on ollut sallittua sodassa ja sodan lietsomisessa. Irakissa ja Libyassa ei ollut valtionuskontoa, nyt niissä on uskonto ilman valtiota.\nToisaalta tuomitaan yhdenlainen terrorismi muttei haluta tuomita valtioterrorismia. Kuinka moni sotarikoksiin syyllistynyt läntinen valtionpäämies on joutunut syytteeseen rikoksistaan? Ei yksikään. Ja kuinka moni heistä marssi Pariisissa?\nKommenttiani ei jostakin syystä julkaistu.\nTiedustelin julkaisematta jättämisen syytä\nilmeiseltä tyhjäntoimittajalta Antti Hirvo-\nselta, jolta YLEn nettikeskustelujen ”peli-\nsääntöjen” mukaan voi kysyä, mikäli kysyt-\n”Jos sinulla on kysyttävää, voit lähettää sähköpostia osoitteeseen antti.hirvonen@yle.fi.”\nTein työtä käskettyä ja kysyin TT Antti\nYritin tänään osallistua YLEn nettisivuilla\nkeskusteluun Matti Virtasen blogikirjoituk-\nsesta. Lähetin kommenttini, mutta sitä ei\njostakin syystä julkaistu. Kommenttini ei\nainakaan omasta mielestäni sisältänyt\nketään loukkaavaa tai rikokseen yllyttävää\nsanomaa, rasismia tai herjausta. Se pysyt-\nteli blogikirjoituksessa käsitellyssä aihepii-\nrissä ja oli nimimerkillä kirjoitettu. Eikä siinä\nSelittäisittekö miksi kommenttiani ei julkaistu?\nPyydän teitä palauttamaan kirjoitukseni.\nJa kas kummaa! Sain vastauksen – en tosin\nkysymyksiini – mutta ottaen huomioon YLEn\nvaikean taloudellisen tilanteen, vastaus\nkattoi kaiken sen, mihin budjetin puitteissa\nvoitiin vastata. Vastaus ei tietenkään tullut\nTT Antti Hirvoselta, vaan asialle oli pantu\nehkä pienempipalkkainen toimittaja:\nkiitos palautteesta! Julkaisin kommenttisi. Ikävä kyllä se oli joutunut perusteettomasti hylätyksi. Pahoittelen.\nVt. tuottaja /Producer\n09 1480 2445 / 040 483 7711\nRadiokatu 5, PL 24, 00024 Yleisradio\nVastaus tietysti herätti enemmän kysymyksiä\nkuin mihin se vastasi – eihän se vastannut\nlainkaan kysymykseeni! Kuitenkin jo se seikka,\nettä YLE ylipäätään on vastaavinaan YLE-veroa\nmaksavan kansalaisen kysymykseen sai minut\nliikuttuneena lähettämään Terhille seuraavan\nHeipä hei Terhi\nKiitoksia sanavapauden puolustamisesta!\nEnsimmäisen kerran joku vastaa Antti Hir-\nvoselle lähettämääni viestiin! Tai ylipää-\ntään kenellekään YLEn toimittajista lähet-\ntämääni viestiin! Kyllä tuntuu mainiolta!\nEdellisen kerran – vai oliko se sitä edellinen,\nen muista – valittaessani siitä, ettei viestiäni\njulkaistu blogikirjoitusta (J. Tervo) käsittele-\nvässä keskustelussa kysyin, saako viestiin\nliittää linkkejä oman kantansa perusteluiksi.\nVastausta ei kuulunut, ei näkynyt. Toivon\nsinun, Terhi, vastaavan tähän kysymykseen.\nTuhannen merkin raja kommenteissa tulee\nusein vastaan, jos on jotakin muuta mieltä\nblogikirjoituksesta kuin ”Hyvä Tervo, olen\ntäysin samaa mieltä” tai ”Osuvasti kirjoitet-\ntu!” Kunnollisessa oman kantansa peruste-\nlussa olisi usein hyödyllistä käyttää linkkejä.\nYmmärrän kyllä linkkien käyttöön liittyvät\nkieliongelmat. Toivon vain, ettei linkkejä\nsisältäviä kommenttejani ole hylätty siksi,\nettä YLE tiedonvälityksen sijasta on keskit-\ntynyt tiedonpimitykseen. Sellainen ajatus\nhelposti tulee mieleen YLEn uutistarjontaa\nApropo, nämä ”olen täysin samaa mieltä”-\nkommentit keskusteluissa. Mitä ne tuovat\nkeskusteluun? Nettikeskustelun ohjeiden\n”Haluamme tarjota teille mahdollisuuden laadukkaaseen, hyvin perusteltuun ja moniääniseen keskusteluun. Pyrimme siihen, että keskusteluun on mielekästä osallistua: silloin sitä on myös kiinnostavaa lukea. ”\nUsein blogikirjoittajan kanssa samaa mieltä\nolevat eivät perustele kantaansa mitenkään;\non helppoa olla samaa mieltä – tämän olen\nkyllä liki seitsemän vuosikymmenen aikana huo-\nmannut. Mutta ei se keskustelun tasoa nosta\neikä lisää tiedon määrää. Julkaistaisiinko esim.\n”En ole kirjoittajan kanssa mistään samaa mieltä.”\nLuulisin, ettei. Tuollaista kommenttia ei ole sen\nparemmin perusteltu kuin ”olen täysin samaa\nmieltä”-kommenttejakaan. Miksi näitä täysin\nperustelemattomia ”yes”-kommentteja sitten\njulkaistaan? Nettikeskustelun ohjeidenne mukaan\nniitä ei ymmärtääkseni tulisi julkaista.\nJoka tapauksessa kiitos vielä kerran inhimillisestä\nsuhtautumisestasi YLE-veroa maksavaan televi-\nsiota katsomattomaan eläkeläiseen, Terhi.\nOdotan yhä (tänään on 15.1) vastausta YLEltä.\nYmmärrän kyllä toimittajien vaikeuden vastata\nkysymykseen; toimittajan tehtävähän on esittää\nkysymyksiä, ei vastata niihin! Olen useassa yh-\nteydessä joutunut huomaamaan toimittajien vai-\nkeuden ymmärtää heille esitettyjä kysymyksiä\nja toisinaan vaikeuden ymmärtää edes itse esit-\ntämiensä kysymysten sisältöä – annetusta vastauk-\nUskoni yhteiskuntajärjestykseemme on kuitenkin\nluja ja tiedän oikeuden ja kohtuuden voittavan\nja lopulta saavani kysymykseeni vastauksen – joka\nvastaamatta kysymykseeni herättää vain lisäkysy-\nJos sinulla on kysyttävää, voit lähettää sähköpostia osoitteeseen antti.hirvonen@yle.fi.\nLuja uskoni demokratiamme toimivuuteen palkittiin!\nEilen oli sähköpostilaatikkooni kolahtanut vastaus\nkysymykseeni linkkien käytöstä nettikeskustelujen\nemme julkaise linkkejä, jos meillä ei ole syystä tai toisesta mahdollisuutta varmistua sen takana olevasta sisällöstä tai sen oikeellisuudesta. Useimmiten tähän tarkistamiseen, varsinkin vieraskielisissä linkeissä ei ole aikaa. Siksi on varminta olla liittämättä linkkejä omiin kommentteihin.\nParhain terveisin ja mukavia keskusteluja toivottaen,\nVastaus kirvoitti näppäimistöstäni seuraavaa:\nHei vain Terhi, ja kiitoksia vastauksestasi\nAivan, ymmärrän kantanne. Toivoisin YLEn noudattavan\ntätä samaa periaatetta uutisten suhteen. YLE on esim.\nUkrainan tilanteesta uutisoidessaan useamman kerran\njulkaissut paikaansapitämättömiä väitteitä uutisina tai\nväitteitä, joiden todenpitävyyttä on ollut mahdotonta\ntodentaa. YLE ei myöskään ole perättömiä uutisia jul-\nkaistuaan pitänyt tapanaan korjata uutisointiaan ja myön-\ntää virheensä. Juuri tästä syystä, sekä sananvapauden ja\nvapaan tiedonkulun vuoksi, olisi erittäin tärkeätä saada\njulkaista linkkejä keskusteluissa. Varsinkin kofliktitilanteis-\nsa on kaksi tai useampia ”totuuksia”. Se, että YLE katsoo\noikeudekseen valita niistä sen oikean totuuden ja jättää\nniinmuodoin muita totuuksia tukevat uutiset julkaisematta,\non silkaa sensuuria ja vastoin YLEn toimintaperiaatteita:\nNoihin periaatteisiin ei ainakaan voi vedota puolusteltaessa\nYLEn käytännön journalismin tasoa, joka tuntuu perustuvan\n”huono journalismi ei ole rikos”-ajatukseen.\n” emme julkaise linkkejä, jos meillä ei ole syystä tai toisesta mahdollisuutta varmistua sen takana olevasta sisällöstä tai sen oikeellisuudesta. Useimmiten tähän tarkistamiseen, varsinkin vieraskielisissä linkeissä ei ole aikaa. Siksi on varminta olla liittämättä linkkejä omiin kommentteihin.”\nEn ole kertaakaan nähnyt linkkejä julkaistun keskusteluissa.\nTästä voisi päätellä, että joko yksikään keskustelujen kommentti\nei ole sisältänyt linkkejä, tai sitten teillä ei ole aikaa tai halua\nvarmistaa linkin sisältöä tai sen oikeellisuutta. Tiedän, että syynä\non tuo jälkimmäinen vaihtoehto; ei aikaa tai halua. Olen itse\nliittänyt kommentteihini linkkejä sillä seurauksella, ettei komment-\ntejani ole julkaistu. En usko olevani ainoa, joka varmistuttuaan\nlinkkien sisältämän aineiston oikeellisuudesta yhtä hyvin kuin\nYLE varmistuu julkaisemiensa uutisten sisältämän totuuden\noikeellisuudesta, on liittänyt linkkejä kommentteihinsa. Itse\nolen liittänyt linkkejä juuri siitä syystä, että on olemassa luotet-\ntavuudessaan vähintään YLEn käyttämien veroisia tietolähteitä,\njoiden versio asioista on aivan toinen kuin minkä YLE on pöyhkeästi\nvalinnut ”oikeaksi” totuudeksi. Ja mikä sitten on luotettava tieto-\nlähde? USAn hallinto esim. pitää tilanteista riippuen luotettavana\nlähteenä sosiaalista mediaa – joka on täysin vapaasti manipuloi-\ntavissa. Ja YLE on syyllistynyt näin perusteltujen uutisten julkai-\nsemiseen. Miten siis on perusteltavissa vaatimus yksityisen\nnettikeskusteluun osallistujan käyttämien lähteiden (linkkien)\ntotuudellisuuden varmistamisesta, kun jokainen ymmärtää\nyksittäisen kommentin olevan vain kirjoittajan mielipide ja toisaalta\nYLEn julkaisemaa uutista pidetään herran totuutena, johon meidän\nkaikkien maailmankuvan pitäisi perustua?


Kunnissa piilee paljon potentiaalia | Kuntatyönantajat Lehti\nKunnissa piilee paljon potentiaalia\nSuomalainen työvoima on kallista mutta tehokasta. Lapin yliopiston tutkimusjohtaja Marko Kestin mukaan kuntasektorin tehokkuutta voitaisiin kuitenkin huomattavasti parantaa työelämän laatuun ja henkilöstöön panostamalla.\nTalous on kuralla yhä useammassa kunnassa. Aseita vaikeuksien voittamiseen on harkittava tarkasti, sillä lyhyen tähtäimen nopeat korjauskeinot voivat viedä kunnan ojasta allikkoon. Tutkimusjohtaja Marko Kesti on varma, että kunnilla on jo kaikki valmiudet tehokkaampaan työntekoon ja talouden parantamiseen. Johtoporras on tehokkuuden lisäämisessä ratkaisevassa asemassa.\n– Suurin kuntatuottavuutta heikentävä asia on tällä hetkellä se, että kuntajohdon huomio on rakenteellisissa uudistuksissa ja se on pois operatiivisesta kehittämisestä, Kesti sanoo.\nKesti kertoo esimerkin Haminan kaupungista, jossa kuntatuottavuuden kehittämishankkeen avulla saavutettiin nelinkertainen tuotto. Toimintamallia ei kuitenkaan lähdetty laajentamaan, sillä samaan aikaan tapahtunut kuntaliitosselvitys kiinnitti johdon huomion toisaalle. Se vaikeutti oman toiminnan kehittämistä.\nJoskus kuntaa saattaakin vaivata niin sanottu Nokia-syndrooma; johto lakkaa kuuntelemasta omaa henkilöstöä, sillä muualta tulevat muutostekijät vievät johdon huomion. Henkilöstöllä voisi kuitenkin olla arvokkaita ideoita työn tuottavuuden kehittämiseksi. Tämän myötä kunnan palvelutuotannosta tulee huonosti tuottavaa. Koska palvelujen kysyntä ei katoa mihinkään, tehokkaampi yksityinen sektori korvaa kunnan oman palvelutuotannon.\n– Kunta pystyy tuottamaan tehokkaasti palveluja, mutta se vaatii pitkäjänteistä henkilöstön kehittämistä ja oikeanlaista johtamista. Johdon fokus pitää saada kääntymään kaiken maailman rakennemuutoksista omaan toimintaan, Kesti korostaa.\nMillaisilla keinoilla omaa tuottavuutta sitten parannetaan? Usein ratkaisua on haettu henkilöstökulujen leikkauksilla, mutta Kestin mielestä se ei yleensä paranna tuottavuutta vaan leikkaa kapasiteettia. Ensin pitäisi vähentää ylitöitä parantamalla työn sujuvuutta ja selvittää mahdollisuudet tehdä itse joitakin palveluja, jotka on ostettu ulkopuolelta.\nTehokkuutta voidaan lisätä parantamalla henkilöstön työn imua ja työhyvinvointia. Pelkkä pahoinvoinnin vähentäminen ei riitä. Osa työajasta kannattaa käyttää positiivista psykologiaa hyödyntävään kehittämiseen, jolloin työn sujuvuus paranee. Näin sähläykseen kuluva aika vähenee ja organisaation tehokkuus paranee.\nIrtisanomiset ovat vaikeuksiin joutuneiden kuntien viimeinen oljenkorsi. Kesti kuitenkin uskoo kriisikuntien\nkykyyn nousta upottavistakin soista. Irtisanomisista ei kannata lamautua, vaan lähteä rohkeasti kehittämään omaa organisaatiota.\n– Koskaan ei ole liian myöhäistä.\nMarko Kestin tutkimuksessa työelämän kehittäminen lähtee henkilöstöstä itsestään. Kun perinteiset työhyvinvointikyselyt painottuvat usein työpahoinvoinnin ympärille, Kestin Hiljaiset signaalit -mittausmenetelmä auttaa löytämään konkreettisia kehittämistoimenpiteitä.\nMenetelmällä mitataan ensin työelämän laatua ja käynnistetään lukuisia työelämäinnovaatioita. Sen jälkeen henkilöstön tuottavuutta voidaan tutkia analysointityökalun avulla yhdistämällä laatutekijöihin kuntaorganisaation talous- ja henkilöstötietoja. Analyysi kertoo, paljonko taloudellinen tulos kasvaa eri kehittämistoimenpiteiden myötä.\nKestin mallia on hyödynnetty menestyksekkäästi esimerkiksi Saarijärven kunnassa ja Satakunnan sairaanhoitopiirissä. Tällä hetkellä vastaavaa kehittämistä tehdään muun muassa Rovaniemellä, Jämsässä ja Hämeenlinnassa.\nLisää mittausmenetelmästä ja tuottavuuden kehittämisestä teoksissa:\nKesti M. (2014): Henkilöstövoimavarat tuottaviksi\nKesti M. (2013): Hiljaiset signaalit esimiestyössä


Junka, Teuvo (1998-01-01)\nVATT:n keräämä tietoaineisto valtion rahoitustuesta yrityksille koskee vuosia 1984 - 1996. Yritystuen kokonaismäärä kasvoi 2 miljardista markasta vuonna 1984 noin 4,5 miljardiin markkaan vuonna 1996. Suurimmillaan tuen kokonaismäärä oli 5,7 miljardia markkaa vuonna 1993. Sen jälkeen tuki on vuosittain pienentynyt. Nyt yritystukeen käytetään pari prosenttia valtion menoista, mikä vastaa alle prosenttia bruttokansantuotteesta. Tärkein yritystuen muoto on ollut avustukset. Tärkein tuen käyttötarkoitus on ollut aluetuki. Ripeimmin suhteellista osuuttaan on viime vuosina kasvattanut tuki tutkimukseen ja tuotekehitykseen.\nTukea saaneet puu- ja huonekaluteollisuuden yritykset olivat selvästi suurempia kuin ne yritykset, jotka eivät tukea saaneet. Tukea saaneet olivat selvästi pääomavaltaisempia kuin tukemattomat yritykset. Investointiavustukset lisäsivät tukea saaneiden yritysten pääomavaltaisuutta. Siten työvoimaa korvautui pääomalla, minkä takia tukien työllisyyttä lisäävä vaikutus jäi hyvin pieneksi.\nEconomic growth, Taloudellinen kasvu, Macroeconomic policy, Talouspolitiikka, Labour market, Työmarkkinat, Labor market and policies promoting economic growth, Työmarkkinat ja kasvua tukeva politiikka\nE220 - Macroeconomics: Capital; Investment (including Inventories); Capacity, G380 - Corporate Finance and Governance: Government Policy and Regulation, H100 - Structure and Scope of Government: General, J400 - Particular Labor Markets: General, J600 - Mobility, Unemployment, and Vacancies: General, O100 - Economic Development: General\nyritystuki, elinkeinotuki, investoinnit, työllisyys, puuteollisuus, huonekaluteollisuus


Pitäkää tuopeistanne kiinni – Trappist taistelee oluen voimalla ja sen puolesta ”Ancient Brewing Tactics” -albumillaan – KaaosZine\nToimittaja: Aleksi Parkkonen\t- 26.09.2018\nAjatus albumista, joka rakentuu oluen ympärille on kutkuttava. Mieleen nousee kysymys, onko tämä uhka vai mahdollisuus? Onhan oluen ja alkoholin voimalla syntynyt taatusti tuhansia kappaleita, mutta en ole aiemmin törmännyt ideaan, että musiikki rakennettaisiin pelkästään oluen varaan. Kukin tyylillään.\nKoska yhtyeen nimi sattuu olemaan Trappist, joka on myös eräistä oluista käytetty nimike, on trappisti-termiä syytä hieman avata. Trappist on erityisnimike, jota ei myönnetä ihan jokaiselle oluelle. Tämän suojatun nimikkeen voi saada olut, joka täyttää seuraavat ehdot: oluen pitää olla trappistiluostarien munkkien valvonnassa pantua, se pitää valmistaa luostarin tiloissa ja tuotot ohjata luostarin hyödyksi. Kaikkiaan Trappist -nimikkeeseen oikeutettuja luostareita on maailmassa kymmenkunta, joista suurin osa sijaitsee Belgiassa. Melko harvinaisesta herkusta on siis kyse. Mutta nyt oluen ääreltä takaisin yhtyeeseen.\nTrappist-yhtyeessä vaikuttavat basisti-vokalisti Veli Dodge, kitaristi-vokalisti Veli Vera sekä rumpali-vokalisti Veli Harkins. Koska en aivan kykene erottamaan yhtyeen jäsenten ääniä toisistaan, oletan heidän jokaisen räyhäävän ja rääkyvän enemmän tai vähemmän kappaleesta riippuen. Lähes jokaisessa kappaleessa nimittäin laulaa useampi kuin yksi jäsen. Levyllä kuullaan myös vierailevia solisteja, jotka tarkkakorvaisimmat saattavat erottaa. Tony Forestaa kuullaan ”Hymn To Ninkasissa” ja Blake Harrisonia ”To The Pint” -kappaleella.\nMiltä levy sitten kuulostaa? Hardcore punkin ja metalcoren risteytykseltä, jota kuunnellessa tulee suorastaan hiki. Siksi onkin ilahduttavaa, että yhtye on antanut suosituksensa, mitä juomaa kannattaa maistella kutakin kappaletta kuunnellessa. Kyllä, luit oikein. Kansivihossa suositellaan esimerkiksi nauttimaan Jackie O’:n BBA Oil Of Aphrodite with Coffee Imperial Stoutia viisi sekuntia kestävän ”Waiting In Line – First Stanza” -kappaleen aikana. Rohkenen kyllä epäillä, että mausta ei tuossa ajassa ehdi paljon nauttia.\nKun kyse on punkista, löytyy Trappistin kappaleista oma, vahva sanomansa. Esimerkiksi ”No Soldier Left Behindissa” kritisoidaan oluen massatuotantoa, kun ”The Patron Saintsissä” ylistetään oluiden pyhimyksiä, jotka omistivat elämänsä oluelle. ”Giving The Boot To Reinheitsgebot” -kappaleessa kritisoidaan oluen panolle asetettuja rajoja, joita vastaan tietenkin kapinoidaan. ”Frank The Tank” on vastaavasti oluen juomisen ylistyskappale: ”It’s so good once it hits your lips”. Tähän on varmasti monen lukijankin helppo samaistua.\nToki levylle mahtuu myös muutama kappale, jotka eivät ole sanomaltaan kovinkaan syvällisiä, mutta siitä huolimatta viihdyttäviä. Tällaisiksi lukeutuvat esimerkiksi ”Waiting In Line” -kappaleet, joista on kolme eri ”Stanza”-versiota. Myös erikoisesti nimetty ”Nihamanchnihamanchii” ansaitsee maininnan. Kyseisessä kappaleessa lausutaan kahdeksaan kertaa kappaleen nimi. Tarkoittaako sana mitään, sitä eivät albumin tiedot kerro.\nKokonaisuudessaan 33 minuuttiin ahdettu albumi on jatkuvaa räjähtävyyttä. Kappaleita murjotaan toinen toisensa perään, eikä aina pysy edes kärryillä, mikä kappale on menossa. Ei sillä tosin väliä ole. ”Ancient Brewing Tactics” on raivokasta punkkia, jonka jaksaa vaivatta kuunnella. Kunhan korvani harjaantuu ajan kanssa, niin tiedä vaikka sanoituksistakin alkaisi saamaan selvää. Vaikka Trappist luottaa lähes jokaisella kappaleella humoristisiin sanoituksiin ja raivokkaaseen ilmaisuun, on yhtye onnistunut luomaan vaihtelevuutta kappaleiden välille. Levy etenee vauhdilla, eikä sitä kuunnellessa pääse ainakaan pitkästymään.\nTrappist on käyttänyt aimo annoksen huumoria ja luovuutta debyyttialbuminsa kanssa. Joidenkin kappaleiden nimet ovat täysin päättömiä ja mietin, onko ne keksitty vain levyarvostelijoiden kiusaksi. Eihän ”Nihamanchnihamanchii” -nimisessä kappaleessa voi olla järkeä! Juomasuositukset kappaleille ovat myös hyvä esimerkki Trappistin persoonallisesta asenteesta. Suosituksista on kuitenkin todettava se, että ne tuskin toimivat käytännössä. En nimittäin usko, että olutpullo tai olutlasi pysyy turvallisesti kädessä, kun tätä albumia kuuntelee. ”Ancient Brewing Tactics” on tämän vuoden humoristisin ja sekopäisin levy, mihin olen tänä vuonna törmännyt.\nTrappist – 1: Final Gravity


Talous Julkaistu 08.05.1998 18:35\nViikon viimeinen pörssipäivä piti sijoittajia jännityksessä myöhäiseen iltapäivään asti. Aamun ensimmäiset hetket painoivat hex-yleisindeksin osakkeet loivaan alamäkeen New Yorkin pörssin eilisen laskun perässä.\nEilen Fedissä puhunut pääjohtaja Greenspan ei laukonut osakemarkkinoiden kannalta mitään erikoista, joten pörssipäivän suunnan odotettiin selkiytyvän vasta USA:ssa julkaistavien työllisyyslukujen jälkeen. Helsingin pörssi oli lukujen alla vajaan puolen prosentin myötäisessä, mutta Yhdysvaltain työttömyyden vajottua alimmalle tasolle sitten vuoden 1970, kääntyivät osakkeet alaspäin. Lukujen tarkempi tarkastelu käänsi tunnelman kuitenkin uudestaan positiiviseksi ja niin meillä kirjattiin yleisindeksille lopulta 0,4 prosentin nousu. Päätöspisteet kohosivat 4930 pisteeseen 960 miljoonan markan vaihdon tuloksena.\nOutokummun ensimmäisen vuosineljänneksen tulos heikkeni noin 70 prosenttia 90 miljoonaan markkaan edellisvuoden vastaavasta ajankohdasta. Analyytikot olivat odottaneet keskimäärin 220 miljoonan markan tulosta, joten tulos tuli sijoittajille selvänä pettymyksenä. Perusmetallien hintojen laskuista kärsineen Outukummun kurssi paiskautui alimmillaan 75 markkaan, mistä se toipui lopulta kolmen prosentin pudotuksen päätteeksi 76,7 markkaan. Metalliyhtiöistä kirkkaiten loisti keskiviikkona huipputuloksesta tiedottanut Rauma, joka kallistui tänään lähes viisi prosenttia 112,5 markkaan.\nMetsä-Serla puolestaan tarjoili sijoittajille positiivisen yllätyksen. Ensimmäisen neljänneksen tulos yli nelinkertaistui viime vuoden alkuun verrattuna, mikä otettiin osakemarkkinoilla hymyssä suin vastaan. Aihetta kurssinousulle antoi lisäksi yhtiön johdon myönteiset näkymät kuluvalle vuodelle. Vajaan 40 miljoonan markan vaihtoon yltäneen Metsä-Serlan likvidimpi B-osake kävi tulosjulkaisun jälkeen ylimmillään 60,5 markassa. Positiivinen vire ei kuitenkaan kestänyt loppuun saakka ja kurssi valui lopulta 59,5 markkaan, missä nousua oli vajaat pari prosenttia. Muiden metsäyhtiöiden kurssit vahvistuivat jopa aavistuksen Metsä-Serlaa paremmin.\nVakuutussektorilla oli vuorossa voittojen kotiuttaminen ja toimialaindeksille kertyi pudotusta vajaat kolme prosenttia. Laskusta vastasivat tasaisesti toimialan molemmat kilpakumppanit Pohjolan hinnan asettuessa 325 markkaan ja Sammon 256 markkaan. Vakuutusyhtiöiden vaihto jäi kuitenkin viime aikoihin nähden todella vaatimattomalle tasolle.\nYhdysvalloissa osakkeet olivat päivän ensimmäisellä tunnilla kolmen perättäisen laskupäivän jälkeen reippaassa prosentin nousussa.\nMyllykoski investoi 1,2 miljardia Saksaan Helsingin pörssi Pohjolan vahvin nousija


Miten mahtavaa: huomenna eli torstaina 12.8. pääsemme jälleen soittamaan yleisölle Hupisaarten kesäteatterin konsertissa! Ja saa... - Oulu Sinfonia\nMiten mahtavaa: huomenna eli torstaina 12.8. pääsemme jälleen soittamaan yleisölle Hupisaarten kesäteatterin konsertissa! Ja saa...\nke 11. elokuuta 2021 14.16.36\nMiten mahtavaa: huomenna eli torstaina 12.8. pääsemme jälleen soittamaan yleisölle Hupisaarten kesäteatterin konsertissa! Ja saadaan siellä laulaakin yhdessä, siitä pitää huolen Mikko Alatalo virallinen sekä Oulu Sinfonia Jukka Myllyksen johdolla. On hienoa päästä viettämään monipuolisen ja upean uran tehneen Mikko Alatalon juhlavuotta.\nOulu Sinfonian vierailu Hupisaarten kesäteatterille on osa Valtakunnallisia kotiseutupäiviä. Soitamme illan mittaan kolme konserttia, joista löytyy kuultavaa koko perheelle.\n🎵 Klo 19: Oulu Sinfonia & Mikko Alatalo: Allsång på Hupisaari


”Adjutantti tuottaa itse energiaa aurinkopaneelien avulla. Aurinkosähköä hyödynnetään esimerkiksi taloyhtiön sähköauton lataamiseen ja porraskäytävien valaisuun”, kertoo Adjutantin projektipäällikkö Satu Ryynänen Skanskalta.\nEivätkä vuosi sitten valmistuneen kerrostalon erikoisuudet lopu siihen. Skanskan rakennuttama As Oy Espoon Adjutantti on ensimmäinen kerrostalo Suomessa, jossa jokaisesta asunnosta löytyy lähes reaaliaikainen sähkön-, veden- ja lämmönkulutuksen seuranta- ja ohjausjärjestelmä. Toiminnallisuudet on toteutettu yhteistyössä ABB:n, Fortumin ja Tampereen teknillisen yliopiston kanssa.\nSeitsemännestä kerroksesta avautuvien esteettömien mäntymaisemien keskellä asuva Kari Kukka esittelee ABB:n huoneistonäyttöä. Pienen tabletin kokoiseen ruutuun piirtyy rivi palkkeja – huoneiston sähkönkulutus viimeisen vuorokauden ajalta tunnin tarkkuudella. ”Tätä on todella helppo käyttää. Tuossa piikissä meillä oli astianpesukone päällä ja tuossa käytiin saunassa.”\nPari kerrosta alempana asuvan Mirva Forsströmin perheessä huoneistonäyttöä seurataan lähes päivittäin.\n”Paras kaikista älyominaisuuksista on kuitenkin kotona/poissa-kytkin. Sen ansiosta voimme poistuessamme olla varmoja, ettei mitään jää päälle. Kun olemme pidempään poissa, saamme myös yhdellä napin painalluksella laskettua huoneiston lämpötilaa.”\nTalo on Kukan mukaan täynnä pientä arjen luksusta.\n”Huiskautan ulko-ovella avainkorttia ja ovi avautuu. Astun pari askelta sisään ja valot syttyvät rappukäytävään ja hissi saapuu odottamaan. Hiljainen energiapihi hissi vie automaattisesti omaan kotikerrokseen. Olemme paljon poissa matkoilla ja mökillä, joten kotona/poissa-kytkin helpottaa sekin arkeamme.”\nÄlytalo tuo ympäristötietoisuutta\nABB:n Liukun mukaan monelle on yllätys, mihin kaikkeen sähköä kuluu ja kuinka paljon. Kiinnittämällä huomiota omiin tottumuksiin, voi kulutusta pienentää jopa 30 prosenttia. Mittaus- ja ohjausjärjestelmä toimii siis samalla ekotehokkuuskasvattajana.\nForsström myöntääkin muuttaneensa omaa käyttäytymistään aivan huomaamatta.\n”Suihkun jälkeen näytöstä näkee, kuinka paljon vettä todella kului. Olen opetellut käymään suihkussa nykyään vain joka toinen päivä. Valitsimme kotiimme vähiten energiaa kuluttavat kodinkoneet ja uusia hankkiessamme kiinnitämme aina ensimmäisenä energiankulutukseen huomiota. Emmekä pidä turhia valoja päällä.”\nOman kulutuksen seuranta on Kukan mukaan myös koukuttavaa. ”Tässä vihertyy itsekin ihan väkisin.”\nLisää älyä luvassa\nLiukun mukaan uudet talot rakennetaan niin tiiviiksi, että lämmitysenergian osuus energiankulutuksesta pienenee. Sen sijaan sähkönkulutus vain kasvaa yhteiskunnan jatkuvan sähköistymisen myötä. Sähkönkulutuksen ohjaus on huomisen arkipäivää.\nABB pyrkii kehittämään järjestelmää niin, että tulevaisuudessa asukas pystyy hyödyntämään halvan sähkön tunnit ja ohjaamaan esimerkiksi kodinkoneet pyörimään silloin. Näin tasataan sähkönkulutuspiikkejä. Jo kymmenen vuoden päästä taloihin rakennetaan ainakin valmiudet Adjutantin kaltaiseen järjestelmään. Ja saneerauskohteissa piilevät vielä isommat markkinat. Ryynänen on samaa mieltä.\n”Rakennuksien energiatehokkuusmääräykset kiristyvät koko ajan. Samalla ihmisten ympäristötietoisuus lisääntyy. Konkreettisen energiasäästön mahdollistavat työkalut kasvattavat suosiotaan tulevaisuudessa.”\nPatteritarve pyöreä nolla\nKoekaniinina olo ei tuottanut asukkaille kärsimystä. Päinvastoin. Kukan mukaan huoneissa on tasainen lämpötila ympäri vuoden ja mistään ei vedä. Talosta löytyy kuitenkin inhimillistä epätäydellisyyttä: se on asukkaiden mielestä melkein liian tiivis.\n”Mittarimme on jatkuvasti minimitehoilla. Ilman pattereitakin lämpötila on talvella alimmillaan 21,5 astetta”, Forsström ihmettelee. Kari Kukka kiittelee samoin talon uskomatonta eristystä.\n”Vähän kuin Välimeren rannalla asuisi. Parvekkeellamme voi nauttia kahvit varhaisesta keväästä myöhäiseen syksyyn. Sisällä pärjää pakkasellakin shortseissa”, Kukka nauraa.\nNollatalo on täysi kymppi\nABB kerää Adjutantin pilottiprojektista palautetta energiankäytön ohjausjärjestelmän edelleen kehittämiseksi. Myös Skanska kartoittaa asukkaiden kokemuksia älytalossa asumisesta.\nForsströmiltä ja Kukalta löytyy heti pari ideaa. Huoneistokohtaiseen näyttöön olisi hyvä saada tietoa myös pidemmän aikavälin kulutuksesta, sähkölaskun suuruudesta tai siitä, milloin sähkö on halvinta. Myös lämmityssäädöissä olisi pientä hiomista. Aurinkopaneelien sähköntuotosta olisi siitäkin mielenkiintoista saada konkreettisia lukuja.\nKaiken kaikkiaan Adjutantti on tuonut asukkaiden arkeen pelkkää plussaa. ”Asumismukavuus on parantunut ilman vaivannäköä. KNX-taloautomaatio mukautuu kunkin asukkaan tarpeisiin ja ottaa huomioon erilaiset elämäntilanteet. Enemmän vain tällaisia”, Kukka rohkaisee.\nAs. Oy Espoon Adjutantti – Hyvän olon asumista älytalossa\n+ Kahdeksankerroksinen talo Espoon Leppävaaran Mäkkylässä.\n+ 2–4 huoneen asuntoja (53,5–121 m2), suunnittelija arkkitehti Timo Vormala.\n+ Osa Skanskan, Fortumin ja ABB:n Sustainable Urban Living -konseptia.\n+ Katolla noin 120 neliötä aurinkopaneeleja, joiden tuottamaa sähköä käytetään porraskäytävien valaistukseen, ilmanvaihtoon ja sähköauton lataamiseen.\n+ Talon järjestelmä tunnistaa käyttäjän avainkortin perusteella, avaa ulko-oven, sytyttää valot, kutsuu hissin ja vie kotikerrokseen.\n+ Jokaisessa asunnossa ABB:n KNX-taloautomaatiojärjestelmä, jolla omaan kulutukseen voi vaikuttaa. Huoneistonäytön kautta saadaan lähes reaaliaikaista tietoa sähkön, veden ja lämmitysenergian kulutuksesta.\n+ Kotona/poissa-kytkimellä ohjataan valaistusta, sähkölaitteita ja asuntojen lämmitystä. Huoneiston lämpötilaa voi alentaa poissaolon ajaksi napin painalluksella.\n+ KONEen energiatehokas hissi kerää jarrutuksesta energiaa takaisin sähköverkkoon.\n+ Parasta A-energialuokkaa: lämpöhäviötä estävät ikkunat, ovet ja eristys, tiiviit rakenteet, lämmön talteenotolla varustettu ilmanvaihto, valaistuksessa led-valaisimia, energiatehokkaat kodinkoneet, vettä säästävät vesikalusteet, termostaatit jne.\n+ Neljä sähköautojen latauspistettä.\nABB:n tuotteet ja järjestelmät > Sähköisten ajoneuvojen latausinfrastruktuuri\nABB:n tuotteet ja järjestelmät > KNX taloautomaatio\nABB:n tuotteet ja järjestelmät > Solar Inverters\nÄlyä ja energiatehokkuutta koteihin ja kiinteistöihin (Infografiikka)


Aika ja avaruus: Vähiin käy ennen kuin loppuu\nNimittäin syyslukukausi. Näihin aikoihin Suomen ahkerat opettajat pähkäilevät päänsä puhki minkä arvosanan rakkaat lapsoset saavat joulutodistukseen. Arvioinnistahan on annettu kriteerit, mutta niiden tulkinta jää jokaisen opettajan harteille Perinteisesti oppilaita on arvioitu hyvin pitkälti koemenestyksen mukaan. Tuntiaktiivisuudella on voinut muuttaa arvosanaansa niin alas- kuin ylöspäinkin.\nJos arviointia haluaa laajentaa opettaja pitää kurssin aikana pistareita tai muita arvosteltavia tuotoksia. Äidinkielessä arvioidaan kirjoitelmia ja luonnontieteissä oppilaiden kokeellista työskentelyä. Moniin reaaliaineisiin kuuluu varmasti jonkin pienimuotoisen tutkielman teko. Pienillä asioilla saadaan enemmän arviointipohjaa ja näin epäonnistuminen kokeessa ei vielä romuta todistuksen numeroa.\nRiittääkö tämä? Ei välttämättä.\nItse yritän näiden edellä mainittujen asioiden lisäksi painottaa erilaisia yhteistyötaitoja. On tärkeää, että oppilaat oppivat työskentelemään yksin, pareittain tai pienessä ryhmässä. Ryhmät voivat olla opettajan määräämiä tai sitten oppilaat voivat muodostaa ne itse. On erityisen tärkeä taito, että oppilas pystyy sopeutumaan erilaisiin ryhmiin ja ryhmäläisiin. Jos näitä taitoja ei harjoitella tarpeeksi, on tuloksena helposti se, että neljän hengen ryhmästä 1-2 tekee työn ja loput jäävät vapaamatkustajiksi.\nToinen itselle tärkeä arviointikriteeri on monipuolisuus. Asioita pitää pystyä tekemään monella eri tavalla. Helposti pysytään omalla mukavuusalueella ja kaikkeen uuteen suhtaudutaan varauksella. Positiivinen asenne kaikkeen uuteen puuhailemiseen tuo varmasti positiivista piristettä todistusarvosanaan.\nViimeisimpänä, mutta ei vähäisempänä on oppilaan tietotekniset taidot. Nämä taidot eivät suoraan vaikuta arvosteluun. Kuitenkin edellä mainittu positiivinen suhtautuminen erilaisiin teknisiin härpäkkeisiin on hyvä juttu. Koneet tuovat rutkasti mahdollisuuksia, mutta vaativat niin opettajalta kuin oppilailtakin rutkasti asennetta muuttaa vanhoja juurtuneita tapoja.\nLopuksi lyhyesti viimeisestä retkestä tähtitorniin.\nTällä kertaa olimme hyvin onnekkaita, sillä pääsimme oikeasti havainnoimaan seuran hienolla ja arvokkaalla putkella.\nParhaiten oppilaiden verkkokalvoille syöpyi kuva Jupiterista ja sen neljästä, Galileo Galilein, löytämästä kuusta. Opettajankin mielestä kyseinen kohde on yksi mieluisimmista.\nJossain vaiheessa pilvet kuitenkin taas tupsahtivat taivaalle ja oppilaat siirtyivät sisätiloihin ihmettelemään. Opettaja kuitenkin jättäytyi vielä kupoliin kyttäämään pientä rakoa pilvien lomasta. Ja löytyihän sellainen lopulta. Päätin aloittaa valokuvauksen ja nappasin Lumia 920 -puhelimellani kuvan aurinkokuntamme jättiläisestä.\nEi tällä kuvasti varmasti kuuhun mennä, mutta jostainhan se on kuitenkin aloitettava. Oikein tarkkasilmiset bongaavat kuvasta myös edellä mainitut Galileon kuut Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto.\nLopuksi muistinvirkistämiseksi hauska porrasmaalaus yksikönmuunnoksista.\nLähettänyt Petteri Mikkonen klo 17.10\nTunnisteet: arviointi, Europa, Galileon kuut, Ganymedes, Io, Jupiter, Kallisto, tähtitiede, tähtitorni\nOpettaja oppii uusia juttuja!


Me KST-Palvelut Oy:ssä hoidamme työmme ammattimaisesti ja kiinnitämme laatuun erityistä huomiota. Hoidamme teollisen maalauksen erityisellä tarkkuudella varmistaen että maalipinta löytyy vain sieltä mistä pitää. Teollisuusmaalaamo on rakennettu suuria kappaleita varten. Maalauskammio on noin 8metriä korkea ja 24metriä pitkä.\nKorivärillä saamme sävyt kohdalleen Spies Heckerin täydellä maalilinjalla, maalit ruiskutamme automaalauskammiossa.\nKäytössämme on vakuutusyhtiöiden laatima cabas-ohjelma, jolla teemme korjauskustannuslaskelmat vaurioista. Cabas-ohjelmalla voi laskea myös nopeasti tarjouksen esim. puskurin maalaukselle. Koriväriltä voit ostaa automaalaustarvikkeita.\nPienemmät kappaleet pinnoitamme pienkappalepinnoittamolla Saarijärven keskustan tuntumassa Korivärillä. Käytössämme on monenlaisia maalausmenetelmiä mm. kynäruiskumaalaus, siirtokuvamaalaus, efekti sekä jäljitelmä maaleja.


Kirjoittaja Aihe: Luonnollinen/vähäinen ihon hoito (Luettu 86862 kertaa)\n« : 25.03.06 - klo:20:34 »\nAloitan nyt ihan uuden aiheen ihonhoidosta, kun en oikein sopivaa ketjua löytänyt. Vaikka suurin osa meistä kaiketi putsaa ja puunaa ja kuorii ja rasvaa, mutta on joukossa heitäkin, jotka eivät niin kovasti kosmetiikkaa käytä. Tähän ketjuun voitaisiin koota kokemuksia "vähemmästä" ihonhoidosta ja hyvistä vinkeistä ilman tuotepaljoutta. Toivottavasti ymmärrätte, mitä ajan takaa. Kyllähän me tällaista aihetta ollaan sivuttu varmaan useammassakin ketjussa, mutta nyt tuli tarve aloittaa uusi.\nNyt, kun mä olen ollut keskiviikosta asti kipeänä, ihonhoito on (yllättäen) jäänyt vähiin tai siis lähes kokonaan. Ja olen yllättynyt kasvojen ihon kunnosta. Iho on ihmeen sileä (mitä nyt väsähtänyt), eikä kireän pintakuiva niinkuin yleensä, jos en käytä voidetta. Nyt en siis ole pessyt enkä rasvannut kasvojani kuin pari kertaa neljän päivän aikana. Normaalisti olen niin tapoihini tottunut, etten osaisi olla hoitamatta, mutta tää tauti kaatoi petiin niin totaalisesti, että eipä ole edes jaksanut ajatella ihonhoitoa. Näkisittepä mun tukan. Se ei ole kyllä kaunistunut pesemättömyydestä.\nJoten yhteenvetona: Tulipahan todettua (taas), että kyllä se vesi vaan kuivattaa/ärsyttää ihoa ja samoin ihon käsittelykin. Oikeiden tuotteiden valinta/valitsematta jättäminen on siis tosi tärkeää. Ehkäpä se ihon rasvaamatta jättäminen yöksi voisi myös sittenkin olla kokeilemisen arvoinen juttu, vaikka se epäilyttääkin.\nNäin sitä kipeänä (vaikken nyt ollutkaan kuin lenssussa) ollessa tulee pohdittua elämän tärkeitä kysymyksiä, joopa joo... Tai oikeastaan nyt, kun alkaa olla taas elävien kirjoissa. Mutta juu, kaippa se on ihan tervettäkin, vaikka näin kauneudenhoitoalan ammattilaisenakin, kyseenalaistaa asioita ja miettiä, mikä on tosiaan tarpeen ja mikä ei.\n« Viimeksi muokattu: 25.03.06 - klo:20:42 kirjoittanut Ulpu »\n« Vastaus #1 : 25.03.06 - klo:21:05 »\nMun kokemus on että ihon voi jättää rasvaamatta yöksi vain siinä tapauksessa ettei ole meikkiä kasvoilla, eikä pese kasvoja illalla.\nMulla varsinkin talvisin kuivuu iho jo pelkästä vedestä mutta ei enää niinkään kiristäväksi vaan hilseleväksi.\nToinen juttu on se että jos olen lähdössä ulos, on jotain kosmetiikkaa laitettava kasvoille auringolta ja saasteilta suojaamaan. Nyt en puhu meikeistä vaan voiteista lähinnä Maalla asuessa ei saasteista onneksi ole niin huolta. (itse en kuitenkaan asu maaseudulla)\nTodellakin haluaisin pärjätä mahdollisimman vähillä tuotteilla, se vaan kerrostalossa (kuiva huoneilma) ja kaupungissa (saasteet) merenrannalla (viima) ei ole mahdollista ihan minimimäärällä sinnitellä, mikäli haluaa pitää ihonsa kunnossa\nTosiaan jos olen sairaana tai muuten vaan kotosalla jätän monesti aamulla kasvot tahallaan pesemättä eikä tarvitse rasvata kasvoja, ihokin tykkää lomailusta\n« Vastaus #2 : 25.03.06 - klo:21:07 »\nKipeänä mullakin on aina loistoiho, varsinkin kuumeisena tai krapulaisena. Olen atoopikko, ja ihoa on rasvattu pienestä pitäen vaikka millä aineilla, nykyisin onneksi harvemmin pukkaa ihottumaa. Ihottumat kuitenkin parani aina juuri silloin, jos en rasvannut pitkään aikaan - joka oli tosi outoa. Ihotautilääkärit sanoivat, että kaikenlaista veden kanssa lotraamista pitää välttää, joten jouduin pesemään tukankin käsineet kädessä, koska iho oli heti rikki jos joutui kosketuksiin minkään aineiden kanssa. Saippuaa käsienpesuun (saati muuhun pesuun) en voinut edes kuvitella käyttäväni, paitsi sittemmin on löytynyt onneksi yksi joka ei ärsytä - merkiltään LV. Nykyisin pystyn myös olemaan ilman hanskoja suihkussa.\nEnnen tosiaan tuli käytettyä vaikka mitä kasvoillekin, koska meikkasin joka päivä (tosin aloitin senkin vasta lähemmäs parikymppisenä). Iltaisin puhdistin kasvot kaikenmaailman aineilla, käytin kasvovettä, puhdistusmaitoja ja muutakin, myös apteekin perusvoiteita puhdistukseen ja rasvaukseen. Silmänympärysvoidettakin tuli käytettyä. Iho huusi kauttaaltaan hallelujaa, punotti jatkuvasti ja ihottumaa pukkasi ja iho hilseili älyttömästi. Sitä jatkui koko ajan, eikä meikki/pesu/hoitotuotteiden vaihtaminen auttanut. Sitten eräänä päivänä päätin että nyt saa riittää - lopetin kaiken, siis aivan kaiken, meikkaukset (meikkivoiteet, puuterit jne), puhdistukset - paitsi Humektanin käytön ja normaalit suihkut. Ja iho parani kuin silmissä.\nNoh, juuri pari päivää sitten kokeilin pitkästä aikaa Eucerinin kasvovettä ja päätin, että tätä alan käyttää sitä suht säännöllisesti, kasvot tuntuivat raikkaammilta ja Humektan imeytyi paremmin. Mutta muihin tapoihin en osaisi enää palata. Toisaalta miettii, että pitäisiköhän sittenkin, koska ei tästä ainakaan paluuta nuorempaan ihoon ole... Tosin äitini on samanlainen, eli hän ei ole oikeastaan koskaan käyttänyt mitään, ei meikkiä eikä putsausaineita tms, ja hänelle tuli ryppyjä vasta lähemmäs 60:senä. Tiedä sitten mikä olisi järkevää..\n« Viimeksi muokattu: 25.03.06 - klo:21:09 kirjoittanut Penny »\n« Vastaus #3 : 25.03.06 - klo:22:08 »\nMeidän äiti on kohta 45-vuotias, ei käytä muuta kuin perusvoiteita kasvoille. Nuorempana toki meikkasi mutta iho on suht rypytön. Elämäntavoista ei voi olla kiinni ainakaan sillä niissä ei ole mitään terveellistä ja silti iho on rypytön, silmien ympärillä toki on ilmeryppyjä mutta niin niitä on minullakin ja olen 23-vuotias\nKasvovettä käytin vain silloin kun olin päivät autohallilla ja putsareilla ei saanut kaikkea pölyä ja paskaa irti ihosta. Olen huomanut että mitä vähemmän kasvojen ihoa "hoitaa" ja siihen kiinnittää huomiota sen paremmassa kunnossa se on.\nJa juurikin kuumeessa ja krapulassa iho oikein hehkuu kauniina, ei välttämättä edes päälle päin huomaa että olo on mitä kamalin\n« Vastaus #4 : 25.03.06 - klo:22:35 »\nJuu, nyt sitten kävin "pitkästä" aikaa kunnolla suihkussa. En pessyt kasvoja millään aineella, koska ei niissä mitään aineitakaan ole ollut. Ajattelin, että jos jättäisin tänäänkin rasvaamatta yötä vasten. No, pyyhin ihon Eucerinin kasvovedellä, mutta iho tuntui hetken päästä jo kuin hiekkapaperilta poskista, että pakkohan sitä rasvaakin oli lätkiä. Onneksi ostin Tallinnasta sellaisen ihanan kasvoöljyn, joka on hyvä ensiapu ollut tuohon pintakuivuuteen. Sitä kun hieroo voiteen alle niin johan pehmiää.\nJännä, miten ihon happovaippa (happokelmu, hydrolibidikalvo) reagoi niin nopeasti ihon käsittelyyn. Ja vesihän se on vihollinen. Olisi hyvä, jos ei tulisi käytyä joka ilta suihkussa niin ei tarvitsisi kasvojakaan lutrata niin paljoa vedellä.\nJa tokihan iho kannatta suojata päiviksi, koska ulkoa päin tulee niin paljon ylimääräistä rasitetta iholle. Ja sehän se vasta ihoa ärsyttääkin, varsinkin jos on yhtään herkkyyteen taipuvainen iho.\n« Vastaus #5 : 25.03.06 - klo:23:58 »\nMun kokemuksen mukaan iho tottuu yllättävän hyvin kaikenlaiseen puunaamattomuuteen, samoin kuin se tottuu rasvaamiseen jne. En edes muista kuinka kauan siitä tarkalleen on kun jätin puhdistukset ja rasvaukset pois, varmaan puolitoista vuotta. Iho parani aiemmasta rasvoittuvuudesta ja samanaikaisesta herkkyydestä ohi todella nopeasti, ja kaikki normalisoitui.\nJaksan aina ihmetellä sitä, miten paljon hyvää ulkoilma voikaan tehdä iholle. Iho on aivan täydellinen kun tulee ulkoa, sileä, pehmeä, hetken näyttää että kaikki pienet epäpuhtaudetkin häviää kuin tuhka tuuleen. Täytyy tunnustaa etten kyllä käytä tarpeeksi suojaa. Aurinkosuojaa vain heti kun alkaa paistaa vähänkään voimakkaammin, mutta siihen se jääkin.\nVälillä lämpimän suihkun jälkeen mullakin poskista hieman iho hilseilee, mutta se tasoittuu aina yöllä. Muutenkin silloin on talintuotannon oltava suurempi, koska aamuisin myös iho on todella hyvän näköinen, ei rasvainen mutta terveen hehkun omaava. Talvella mä en aamuisin koskaan huuhtelekaan kasvoja vedellä kuten tavallisesti, ja ihan hyvin olen pärjännyt.\n« Vastaus #6 : 26.03.06 - klo:00:37 »\nMulla jäi suuri osa ihonhoidosta pois kun siirryin dr. Hauschkaan (ja nyt osa tuotteista hinnan takia Weledaa), eli enää en käytä minkäänlaisia kuorintoja tai naamioita jne. Kuorinnan pois jättäminen mietitytti aluksi, mutta nyt huomaan, että iho on koko ajan yhtä pehmeä, kuin se ennen oli vain kuorinnan jälkeen. Jotain luonnonmukaista naamiota olisi kyllä ehkä hyvä käyttää, koska jonkun verran epäpuhtauksia mun ihossa kuitenkin on, mutta sekään ei tunnu ihan välttämättömältä.\nSama huomio kuin edellisillä, eli ulkoilun jälkeen iho on kyllä ihan loistokunnossa, mutta valitettavasti en sitä ikinä kuitenkaan tee.. En edes muista koska olisin viimeksi ollut pitemmän aikaa pihalla\n« Vastaus #7 : 26.03.06 - klo:08:55 »\nNo en nyt tiedä onko tämä minun hoitoni vähäistä mutta vähentynyt ainakin. Elikkäs mulla on kuiva iho, joka on kuitenkin aina tukossa ja samea + pari kipeää finniä. Nykyään olen muutaman kerran viikossa kuorinut ihoni Lidlin kuorintavoiteella ja sen jälkeen pessyt Nivea Visage Gentle Water Cleansing Cream With Moisturing Micropeaels, Aloe Vera & Chamomile-aineella (Mieto Puhditusvoide, For Dry and sentivive Skin). Ei enää tarvitse yöksi välttämättä voidetta, kasvoja ei kiristä eikä hilseilytä. Ennen en pystynyt edes kuvittelemaan nukkuvani ilman kasvorasvaa.\nTuo kuorintavoide avaa ihon ja puhdistusvoide kosteuttaa niin ettei rasvaa vältämättä enää yöksi tarvitse ja iho tykkää. Ehkä tuo kuorinta avaa niin hyvin ihoa, että se alkaa itsekin kosteuttaa itseään kuitenkaan liikaa rasvoittamatta. Päivisin käytän kevyesti Erisanin kasvovoidetta ja silloin tällöin tulee tehtyä syväpuhdistava kasvonaamio kuorinnan jälkeen.. Iho on ihanampi kuin vuosiin.\nToki olen syönyt Biotin Fortea, jossa on sinkkiä sekin voi vaikuttaa.\n« Vastaus #8 : 26.03.06 - klo:10:33 »\nAjatelkaapa ns normimiehen ihonhoitoa... yleensä normikörmy ei laita mitään naamaansa joten ei joudu putsailemaan sitä eikä tarvitse voiteita. Ehkä se on vähän niin, että jos käytät "kemppareita" sinun täytyy sitten kumota eli putsata ne toisilla "kemppareilla" ja sitten iho jo kaipaakin voidetta koska siitä on pesty kaikki normaalirasva pois. Mutta jos ei käyttäisi ollenkaan meikkiä jotenka ei tarvitsisi pestä ihoaan saippualla/putsarilla ei tarvitsisi voiteitakaan... Eipä satoja vuosia sitten ole ollut paljoa kemikaaleja mitä nassuunsa laittaa.Tietysti ei ollut ilmansaasteitakaan. Kai ihminen on sitten keinot keksinyt luonnosta hoitaakseen ihoaan jos on tarve vaatinut (onhan ihosairauksia ollut silloinkin, nahka palanut auringossa, kai sitä on jollakin hoidettu). Hmm, olisipa mielenkiintoista tietää entisajan kauneuden- ja ihonhoidosta!\n« Vastaus #9 : 26.03.06 - klo:11:48 »\nMä olen kauhistuttanut useampaa kosmetologia sillä, että puhdistan kasvoni tavallisella suihkusaippualla. Meikit lähtevät perusrexonalla hyvin pois suihkun aikana. Aamupuhdistus ennen meikin laittoa menee myös samalla aineella.\nKosteusvoidetta käytän meikin alla. Yleensä Nivean lotionia, jolla rasvaan muunkin kropan. Kovien pakkasten aikaan käytän kevyttä Bellavitaa tai Bepanthenin sinistä yövoiteena. Ihoa kuorin silloin tällöin käyttämällä karkeapintaista pesusientä. Ja joskus ostan niitä yksittäispakattuja naamioita, jotka kirkastavat ihoa kivasti.\nYllättävää kyllä, mun iho on aika hyvässä kunnossa. Ei aavistustakaan oikeista rypyistä, vaikka ikää on pian 27 vuotta. Epäpuhtauksia tulee T-alueelle, mutta nekin ovat melko vähäisiä.\nViime aikoina olen kuullut muutamalta puolitutulta kehuja ihoni kunnosta, on kuulemma kuulas ja raikas. En ole kehdannut kertoa täyttä totuutta brutaaleista hoitotoimistani.\n« Vastaus #10 : 26.03.06 - klo:13:58 »\nLainaus käyttäjältä: Ulpu - 25.03.06 - klo:22:35\nJuu, nyt sitten kävin "pitkästä" aikaa kunnolla suihkussa. En pessyt kasvoja millään aineella, koska ei niissä mitään aineitakaan ole ollut. Ajattelin, että jos jättäisin tänäänkin rasvaamatta yötä vasten. No, pyyhin ihon Eucerinin kasvovedellä, mutta iho tuntui hetken päästä jo kuin hiekkapaperilta poskista, että pakkohan sitä rasvaakin oli lätkiä.\nJännä, miten ihon happovaippa (happokelmu, hydrolibidikalvo) reagoi niin nopeasti ihon käsittelyyn. Ja vesihän se on vihollinen.\nOman kokemuksen mukaan suihkun jälkeen ei kannata pyyhkiä millään aineilla, eikä myöskään muun vedelläpesun jälkeen esim. illalla - tai kasvot tosiaan on hiekkapaperia. Tiedä käytänköhän tuota Eucerinia väärin, siinähän lukee että "kasvojen putsauksen jälkeen"... pyyhin nimittäin sillä vain toisinaan illalla kasvot kun ovat rasvoittuneet päivän aikana, sitä ennen huuhtelen ripsivärin silmistä vain vedellä, kasvoja varoen. En uskaltaisi käyttää tuota, saati mitään muutakaan heti vesipesun jälkeen, koska kasvot on muutenkin kuivat silloin.\nMutta on se kyllä hassua, miten nopeasti kaikkeen tottuu. Vaikka kuvittelisi ettei voisi elää ilman jotain toimenpidettä (esim. rasvausta Humektanilla), kyllä iho siihenkin nopeasti tottuisi ja on tottunutkin, jos rasva on jäänyt esim. mökkireissun ajaksi kotiin.\nNoista Syaanin mainitsemista brutaaleista hoitotoimista tuli mieleen, että niillekin voi herkistyä myöhemmin, vaikkei heti tulisikaan. Hyvä esimerkki on kaverini, joka pesi aina tiskit ilman hanskoja - tuloksena sai joskus parikymppisenä käsiinsä melkoisen ihottuman riesakseen johon ei kortisonitkaan tunnu auttavan - vaikka hänellä ei ole ikinä mitään allergioita/ihottumia tms ollut. Tietenkään esim. suihkusaippuaa ei voi verrata astianpesuaineisiin, mutta jos jotain iho-oireita alkaa ilmestyä (niitähän voi tosiaan alkaa ilmestyä koska vaan vaikkei aiemmin olisi ollut), kannattaa pitää silmällä erityisesti vahvoja/hajustettuja pesuaineita, jotka vievät pois sitä ihon luonnollista kosteutta.\n« Vastaus #11 : 26.03.06 - klo:14:12 »\nLainaus käyttäjältä: Penny - 26.03.06 - klo:13:58\nOman kokemuksen mukaan suihkun jälkeen ei kannata pyyhkiä millään aineilla, eikä myöskään muun vedelläpesun jälkeen esim. illalla - tai kasvot tosiaan on hiekkapaperia. Tiedä käytänköhän tuota Eucerinia väärin, siinähän lukee että "kasvojen putsauksen jälkeen"...\nJostain luin, että kasvovettä just pitäisi käyttää vesipesun jälkeen, tasapainottaa jotenkin ihoan ph:ta jota vesi on muuttanut tai jotain.\n« Vastaus #12 : 26.03.06 - klo:14:17 »\nMä oon huomannu, että mun iho voi paremmin, kun jätin aamupesut pois. Eli illalla putsaan meikit pois, ja laitan voidetta, aamulla en tee mitään, paitsi laitan kevyttä kosteusvoidetta, jos iho vaatii, ja harvoimpa vaatii. Punottaminen on vähentynyt, eikä iho rasvoitu päivän aikana niin paljon. Mun iho oli ennen ns pintakuiva, eli kiristi pesun jälkeen, mutta päivän mittaan rasva nousi iholle puuterin läpi. Nyt on iho tasapainottunut jonkin verran.\n« Vastaus #13 : 26.03.06 - klo:14:32 »\nKyllähän tuota Eucerinia juuri noin on tarkoitettu käytettäväksi niinkuin kasvovesiä yleensäkin tai sitten voi pyyhkiä pelkästään sillä. Mä en aamuisin pese kasvoja muuta kuin huuhtelen silmät kylmällä vedellä, muuten pyyhin kasvovedellä. Mä olen niin tottunut käyttämään kasvovettä, etten oikein osaa olla ilman. Koska se kuitenkin tasapainottaa ihon pH:ta veden jälkeen, viimeistelee puhdistuksen ja kyllähän kosteuttava/rauhoittava kasvovesi tuo sitä kosteuttakin iholle. Joten ajattelen niinkin, että se estäisi sitä kiristelyäkin omalta osaltaan - mutta eipä se juuri estä, näin talvella ainakaan.\n« Vastaus #14 : 26.03.06 - klo:14:32 »\nNoista Syaanin mainitsemista brutaaleista hoitotoimista tuli mieleen, että niillekin voi herkistyä myöhemmin, vaikkei heti tulisikaan.\nTiedostan tämän kyllä. Olen herkistynyt ajan kanssa joillekin meikeille. Lumenen tuotteista en uskalla enää käyttää muuta kuin kivipuuteria ja kynsilakkoja. Kaikista muista iskee hirveä ihottuma, jopa niistä hypoallergeenisista. Eli ennakkoon on vaikea tietää, mikä alkaa jossain vaiheessa ärsyttää.


Isoäidin jalanjäljillä: joulukuuta 2011\nBlogini lyhyt historia on ollut ihan onnistunut ja olen jopa saanut joitain töitä valmiiksikin. Tämän vuoden töistä on jäänyt erityisesti mieleen kivana mutta melko työläänä äidin torkkupeitto, jonka esittelinkin jo ihan ensimmäisessä postauksessani tähän blogiin.\nHyvää Uutta Vuotta kaikille, jotka täällä käyvät kurkistelemassa! Kommenttejanne on ollut kiva saada lukea :)\nLähettänyt Memmu klo 12:58 ip. 4 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nSyksyn sny-kierros on sitten loppu. Ja Johannahan se paljastui sitten minun salaiseksi ystäväkseni!\nViimeinen paljastuspaketti tuli eilen ja sieltä paljastui Cloverin pyöröpuikon pään suojat (point protectors for circular knitting needles) ja kaksi kivaa puunappia sekä kortti. Juuri neuloessani pyöröpuikoilla äidille sukkia mielessäni toivoin tuollaisia kapistuksia olevan saatavilla täälläkin, ei vain ole näkynyt missään kaupassa. Mutta nyt minulla on sellaisia sitten 4 kipaletta. Kiitos Johannan!\nKuvaustaustana pojan 8v koulussa tekemä joululiina äidille. Rakkain joululiinani <3\nOlen saanut täällä neulomuksiakin valmiiksi. Nyt ollaan siinä kompastuskivivaiheessa, eli päättelyssä. Miksi se voi ollakin niin vaikeaa?? Täytyy ottaa tänä iltana itseä niskasta kiinni ja tehdä ne valmiiksi. Niistä kuvia sitten vasta valmiina.\nLähettänyt Memmu klo 6:54 ip. 2 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nJoulukuun Sny-paketti osa1.\nTänään töistä tullessa oli kiva yllätys tullut postissa, olinkin sitä jo odottanut. Vähän aikaa sitten toivoin mielessäni, että SNYni ei vielä lähettäisi viimeistä pakettia ja paljastaisi itseään. Halusin nautiskella vielä hetken ennen kuin leikki loppuu. No, tänään sitten riemulla menin avaamaan, niin paketti ei ollutkaan paljastuspaketti, vaan joulukuun osa1. Mitä ihmettä voi vielä olla tulossa? Olihan tämäkin jo ihan riittävän hieno paketti ollakseen joulukuun paketti ihan kokonaisuudessaan.\nPaketissa oli 3 kerää ruskean sävyistä Fabelia, mun lempisukkalankaani. Ja väriä, jota ei minulla ole koskaan vielä ollutkaan. Ja yllätyin kuinka kivalta se näyttikään. Lisäksi paketissa oli ohje hunajaisiin joululeivonnaisiin ja niihin vähän mausteitakin. Menee varmasti kokeiluun :) Ja loppuhuipennukseksi mini-nappeja kokoelmani jatkoksi, olivat kuin pieniä karkkeja tai nomparelleja. Niin söpöjä! Kiitos Snyni kaikesta tästä!\nJännitys siis jatkuu edelleen... jään odottelemaan paljastuslähetystä jännityksestä kihisten...\nLähettänyt Memmu klo 9:28 ip. 4 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nNyt on ollut kyllä hiljaiseloa blogielämässä, ja vähän muussakin elämässä. Saimme viimeviikolla tuplana suru-uutisia. Joulumieli on jäänyt kaiken sen surun alle ja olenkin päättänyt antaa itselleni anteeksi sen, ettei meiltä löydy yhtään joulukoristetta tai jouluvaloa. Menee se yks joulu ilmankin. Hautajaiset on ne "juhlat" joita meillä järjestellään... toiset 23.12. ja toiset loppiaisena.\nKäsitöitä en ole ihan täysin unohtanut, se kun on parasta terapiaa mitä tiedän. Muutamat perheen tarpeeseen tulleet pipot ovat valmistuneet.\nNovitan Puro-langasta tehdyt palmikkopipot pojille ovat jo kolmannet samalla itse sovelletulla peruspalmikkomallilla tekemäni. Tykätyt ja lämpimät. Toinen hiukan pidempi, toinen päänmyötäisempi, poikien omien toiveiden mukaan.Puikot nro 4 pyöröpuikot.\nItselleni tein Novitan Alpakka-langasta TeSan pipon ohjetta mukaillen harmaan villakangastakin kaveriksi kukka-nappipipon. Puikot resorissa 2,5, muussa neuleessa 3,5 pyöröpuikot.\nEiköhän näillä selvitä tämän talven tuiskut ja viimat. :)\nLähettänyt Memmu klo 12:40 ap. 2 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: arkiaskareet, neuleet


Rohkeammaksi yhdessä päivässä? - Vastaisku ankeudelle\nRohkeammaksi yhdessä päivässä? Kun menee pois mukavuusalueelta, se on mahdollista. Yhtään en tosin tiedä, mihin tämä rohkeus on minua viemässä. Se varmaan selviää ajan myötä.\nLauantainen onnistuminen ja itseni ylittäminen ekalla ultramatkalla tekee varmasti arjelleni hyvää pidemmälläkin tähtäimellä, kun vain olen noita pitkän kisapäivän kokemuksia ja tapahtumia tarpeeksi palastellut ja sulatellut. Ihan oikeasti löysin lauantaina (myös muiden avulla) itsestäni sellaista voimaa, sinnikkyyttä, rohkeutta, tekemisen meininkiä ja keskittymiskykyä, joita en ole pitkään aikaan normiarjessa oikeasti tarvinnut tai edes osannut kaivata. Kas, olinhan taas vain ajautunut mukavasti sinne puolisuorittamisen oravanpyörään, jossa ei hirveästi ole tarvinnut kuitenkaan stressata kuin ehkä asioista, joista näin jälkikäteen ei olisi todellakaan kannattanut stressata. Olin ajelehtinut mukavasti maanantaista sunnuntaihin 52 viikkoa vuodessa olematta kuitenkaan aina edes niin tyytyväinen siihen, mitä tapahtuu kuitenkin ilman, että olisin tehnyt mitään toisin.\nToki lauantai eroaa hyvin paljon monista vaikeista tilanteista, joissa olen ollut mukana. Olen selviytynyt aikanaan monestakin erittäin tukalasta tilanteesta ja elämänvaiheesta, mutta olen joutunut niihin tahtomattani eikä vaihtoehtoja ole ollut kuin jaksaa ja selviytyä. Lauantaina Smir2018-kisassa tilanne oli taas ihan toisenlainen. Olin itse nimenomaan halunnut juoksemaan tuonne tapahtumaan, vaikka olinkin muodostanut siitä päässäni hieman erilaisen (helpomman) mielikuvan. Olisin totta kai voinut jättää leikin kesken eikä siitä olisi syntynyt sen kummempaa harmia, mutta en jättänyt (vaikka se oli lähellä).\nAinakin aion uteliaammin katsoa, mitä kaikkea on olemassa!\nJos ennen, silloin aikanaan kun kampesin itseäni pahoinvoinnista kohti parempaa hyvinvointia, tiesin, että olenhan oman elämäni arkkitehti ja voin ottaa ohjat käsiini ja tehdä valintoja, jotta eläisin itselleni mahdollisimman tarkoituksenmukaista ja tyydyttävää elämää, niin nyt tämä kaikki tuntui vain unohtuneen. Hupsan. Mitään suurta elämäänsä tyytymätöntä valittajaa tai mielensä pahoittajaa minusta ei ollut tullut, mutta kun aikaa täällä on vain niin vähän, niin jumakauta hetkeäkään ei ole tuhlattavaksi.\nKuten olen monet useat kerrat kirjoittanutkin niin tänä keväänä olen miettinyt pitkästä aikaa elämäni merkitystä, omaa merkitystäni ja sitä, millaista arkea haluan elää. Olen pyöritellyt päässäni monenlaisia vaihtoehtoja ja herätellyt niitä vanhojakin unelmia katsoakseni, ovatko ne vielä elossa. Olen aika ajoin ollut ahdistunut ja stressaantunut niin tekemistäni valinnoista kuin valinnoista, joita olen jättänyt tekemättä. Olen miettinyt, mihin suuntaan jatkaa monellakin saralla ja mitä seuraavaksi haluaisin tapahtuvan. Olen miettinyt sitä, kuinka paljon annan ihmisten vaikuttaa siihen, mitä seuraavaksi tapahtuu. Kuuntelenko heitä, jotka tiputtavat itseäni maanpinnalle realisteina vai kuuntelenko heitä, jotka uskovat minuun enemmän kuin minä ehkä itsekään uskon.\nEn vieläkään tiedä vastauksia juuri mihinkään niihin asioihin, joita olen kirjoittamallakin yrittänyt purkaa ja avata. Tilanne olisi niin erilainen, jos ei tarvitsisi miettiä rahaa ja toimeentuloa. Toisaalta taas uskon niin paljon siihen, että kun vain tekee kuten sydän sanoo, niin asiat aina järjestyvät jollain tavalla. Ja lauantaina näin sen todella läheltä, ihmeitä oikeasti tapahtuu! Ja vaikka olen sitä tyyppiä, että teen mielelläni paljon töitä, en voisi koskaan tehdä töitä vain rahasta. Tarvitsen työnteollekin sen suuremman merkityksen, sen, että minulla on väliä, tekemälläni työllä on väliä ja pystyn työskentelemällä auttamaan ihmisiä. Tällä hetkellä se toteutuu hyvin jokaisella saralla, mitä teen. Moni töistäni, kuten vaikka liikunnanohjaus, on sellainen, että joku muukin hyötyy siitä jotain ja saa itselleen hyvinvointia. Ja kirjamaailmassahan on ihan mahtavaa olla kirjantekijöiden mukana elämässä sitä hetkeä, kun he toteuttavat ehkä suurinta unelmaansa.\nJotenkin olen ainakin juuri nyt tänään ja tässä hetkessä aika kyllästynyt menemään vain sen virran mukaan, mitä ”pitää” tehdä, mitä kuvittelen, että minulta odotetaan tai mitä joku toinen sanoo, että minun olisi järkevää tehdä, koska sitä ja tätä.\nJotenkin olin kuvitellut viime aikoina, että todella kuuntelen itseäni ja seuraan sydäntäni, mutta ehkä pelko, stressi, epäusko, oman itsen epäily, raha ja moni muu asia oli ajanut minut vain porskuttamaan tätä arkea sen sijaan, että pysähtyisin ja tiedostaisin, missä tässä hetkessä edes olen menossa. Jälleen kerran. Ehkä onkin hyvä tehdä omasta elämästä aika ajoin tilannepäivitystä, eikä vain tyytyä siihen, mikä on? Ehkä tuon lauantain tehtävä oli sysätä minut taas sille tielle, mitä olin joitain vuosia sitten hyvää vauhtia kulkemassa. Ehkä sen tarkoitus oli herättää minut. Ehkä sen tarkoitus oli tehdä minusta rohkeampi.\nAaaah. Tämän kirjoittaminen helpotti jo suuresti. Mahtavaa viikon jatkoa sinulle!\najatuksia, arki, elämä, hyvinvointi, maratonjenny, rohkeus, valinnat\nErittäin hyvä teksti taas, josta olisi syytä ottaa itsekin opiksi. 🙂 Mietin ensin, ettei ole tullut hetkeen haastettua itseä kunnolla. Tukholman maraton oli kyllä mulle monella tapaa iso haaste, vaikka se ei tullut ensin mieleen. Ensimmäinen hellemaraton ja ensimmäinen maraton ulkomailla.\nKiitos Jyri! Tuo lauantai oli kyllä isoin itseni ylittäminen aikaan ja löytyi se kisavauhtikin sieltä, minkä puuttumista voivottelin Tukholmassa 😀\nPitäisi vain uskaltaa enemmän ja olla rohkeampi, eikä se silti poissulje sitä, että on hyvä myös tässä ja näin. Se poissulkee sen, ettei tarvitse sitten kiikkustuolissa voivotella, että olisipa tehnyt sitä ja tätä ja kokenut sitä ja tätä.\nHienosti vedit Tukholmassa! Ja oli kyllä hikiset oltavat siellä. Viime lauantaina oli lämmin ja kuumakin tuli juostessa, mutta silti paljon vähemmän asteita kuin Tukholmassa.\nKiitos Jenny sanoistasi.\nRohkeus. Pureskelen sitä sanaa mielessäni lähes joka päivä – mietin, aiheuttaako rohkeuden puute elämänpelkoa vai juurikin sitä omalle mukavuusalueelle jäämistä.\nMutta tiukan paikan tullen itsestään usein löytää puolia, joita ei tiennyt edes olevan. Ja ah, se elämisen tunne kun tilanne on ohi, miten kehossa virtaa veri ihan eri tavalla – minä osaan, pystyn, selviän. Mistä vaan. Sen tunteen haluan jokapäiväiseen elämääni.\nKiitos Jenny, että olet siellä. Sun tekstit saavat aina ja joka kerta ajattelemaan. Aurinkoista perjantaita.\nLämmin Kiitos Jenny taas näistä teksteistä. Luin kisakuvaustasi kuin jännityskertomusta ja oli mieletöntä saada lukea että pääsitte maaliin asti, teitte sen! Oli ajatuksia herättävää kuulla rehellistä kuvaustasi siitä miten monenlaisia tunteita ja kokemuksia tuohon päivääsi sisältyi ja kuinka päätit kuitenkin jatkaa kaikista tunteista ja tuntemuksista ja vastoinkäymisistä huolimatta. Olen miettinyt itsekin yhä enemmän sitä mihin haluan käyttää päivieni tunnit ja minuutit ja onko minusta rohkeutta elää unelmilleni. Sain paljon voimaa sanoistasi. Onnea vielä kerran :)!!\nKiitos Anna! Tuo maaliinpääsy oli kyllä aikamoinen ihme, mutta niin se keho pystyy moneen, kun sen laittaa pystymään 🙂 Tuosta sai kyllä itseluottamusta siihen, että kun voimaa tarvitaan, sitä on olemassa.\nMun pitäis itsenikin nyt vain uskaltaa enemmän. Tämä talvi ja kevät on ollut merkki siitä, että tämä nykytilanne ei monilta osin ole sitä, miten haluan elää ja olla. Kyllä se varmuus tulee, kun vain uskallan kuunnella itseäni ja lakata stressaamasta.\nToivottavasti sulla juoksut sujuvat kivasti! Itse en ole vieläkään päässyt juoksemaan, koska tuo vasen jalka vielä vaivaa, vaikka on joka aamu parempi. Muuten palauduin tosi hyvin tuosta pitkästä kisasta, harmittaa toi jalkavaiva, jonka syntymistä en edes huomannut. Mutta ehkä silläkin on tarkoituksensa. Sentään jo kävely sujuu, toisin kuin alkuviikosta 🙂\nKiitos Laura! Tuota tunnetta itsekin yritän nyt vimmaisesti kaivaa esiin ja sen hetkellisesti sainkin. Silti tuntuu, että arki on yhtä suohon uppoamista tällä hetkellä ja eri asioista murehtimista. Miksi pelkään elämää enkä uskalla heittäytyä? Siinä onkin kysymys, joka nousi itselleni juuri nyt, kun kirjoitan tätä sinulle.\nAh. On tämä elämä vain mahtavaa, kun tämä on niin kummallista. Joskus mietin, että olisi helpompaa, kun tuntisi vähemmän tai ei näin syvästi koko ajan kaikkea, vaikka yritän ottaa senkin lahjana.\nToivotan sulle ihanaa lauantaita!\nNiin hyvä teksti jälleen kerran 💎\nSun tekstit antaa kyllä paljon ajateltavaa, jälleen osui ja upposi!\nSanoisin, että kuuntele niitä ihmisiä, jotka uskoo suhun ja kannustaa 😍, jätä ne fiiliksen alentajat vähän vähemmälle.\n5-6 ihmistä kenen kanssa vietät eniten aikaa vaikuttaa suhun millainen ihminen susta kehittyy.\nElämä on paljon valintoja ja jokainen itse päättää miten suhtautuu asioihin ja tilanteisiin.\nKiitos Meri tästäkin, oot niin viisas nainen!\nKiitos Jenny 💜\nItse kyllä saatan kyseenalaistaa sen ja pahasti..


Jyväskylässä on kaikki, mitä Nooralotta Neziri tarvitsee huippu-urheiluun – kesään kuuluu treeniä, kisoja ja taloprojektia | Jyväskylän seutu\nJyväskylässä on kaikki, mitä Nooralotta Neziri tarvitsee huippu-urheiluun – kesään kuuluu treeniä, kisoja ja taloprojektia\nNooralotta Neziri arvostaa kotikaupunkinsa Jyväskylän kaiken kattavia liikuntamahdollisuuksia ja järvimaisemia. Myös äiti ja sisko ovat muuttaneet kaupunkiin pika-aiturin perässä.\nJyväskylän oma aitajuoksijalupaus Nooralotta Neziri treenaa ja kiertää kisoissa läpi kesän. Alkukesän aitomiset ovat lähteneet käyntiin hyvin – ehkä jopa paremmin kuin hän uskalsi odottaa.\nDohan MM-kisaraja ylittyi kesäkuussa Yleisurheilun GP-kisoissa Harjulla, mikä tuntui erityisen hyvältä juuri kotiyleisön edessä.\n– Kotikentällä on aina pieni ekstralataus ja kotiyleisön edessä haluaa onnistua vielä tavallista enemmän. On tosi kiva, että MM-raja ylittyi nimenomaan täällä Jyväskylässä, Neziri sanoo.\nOma koti rakentumassa\nJyväskylän kenttäurheilijoita edustava Neziri päätyi Jyväskylään valmentajansa Petteri Jousteen perässä. Nooralotta ei tuntenut kaupunkia, eikä hänellä ollut paikkakunnalla tuttuja, joten muutto Porista Keski-Suomen sydämeen oli suuri elämänmuutos.\n– Olin käynyt täällä hallikisoissa pimeällä ja lähtenyt pimeällä. Hippos-halli oli ainoa paikka, jonka tiesin, Neziri sanoo.\nSyksyllä jyväskyläläisyyttä tulee täyteen kaksi vuotta, jonka aikana myös Nezirin äiti ja yleisurheileva pikkusisko ovat muuttaneet paikkakunnalle. Nyt kaupunki tuntuu jo niin omalta, että Neziri puolisoineen on päättänyt asettua Jyväskylään pidemmäksi aikaa. Parhaillaan tekeillä oleville perustuksille nousee heidän oma erillistalon puolikas.\nRakennusprojektin pitäisi olla muuttovalmis loppuvuodesta, joten Nooralotalla on materiaali- ja sisustusratkaisujen suhteen vaikeita valintoja edessään.\n– Luulin että se olisi helpoin osa tästä, mutta olenkin ihan stressissä kaikista sisustusasioista. Jopa enemmän kuin kisoista, hän nauraa.\nVirkeä, järvien ympäröimä liikuntapääkaupunki\nNezirin mielestä Jyväskylä on paikka, jonne on helppo asettua aloilleen. Parasta kaupungissa on sen virkeys, järvet ja kilpaurheilijan tarvitsemat puitteet.\n– Täällä on kaikki, mitä tarvitsen ympärilleni huippu-urheiluun. Se on ollut tosi tärkeää kehittymiselleni, koska varsinkin treenikaudella ylimääräinen reissaaminen ja ramppaaminen kuluttavat tosi paljon, Neziri sanoo.\n– Tykkään että on paljon tekemistä ja mahdollisuuksia, mutta etäisyydet eivät ole isoja ja paikasta toiseen pääsee nopeasti. Jyväskylä on juuri sopivan kokoinen kaupunki, hän kiteyttää.\nOpinnot paketissa, tulevaisuus avoin\nNeziri on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi vuosi sitten. Nyt hän viimeistelee treenien ohessa urheiluravitsemuksen perusopintoja avoimessa yliopistossa.\n– En usko, että minusta on valmentajaksi, mutta haluaisin jollain muulla tavalla olla urheilijoiden tukena oman urani jälkeen. Ehkä ravitsemuksen kautta tai vaikka managerina, hän pohtii.\nHarjoittelun lomassa Neziri tekee myös pienimuotoista yritystoimintaa. Se on liittynyt pääasiassa sosiaalisen median yhteistöihin sekä urheilukouluun ja luentokeikkoihin. Muutoin tulevaisuus on hyvin avoin ja aika näyttää, millaiseen suuntaan Nezirin kuviot muovautuvat urheilu-uran jälkeen. Toistaiseksi keskitytään täysillä aitajuoksuun.\nTeksti: Outi Kaakkuri/Jyväskylän kaupunki


Ratsujousiammunnan riemua: Kesä Iranissa: osa 1\nKesä Iranissa: osa 1\nMinulle tarjoutui tilaisuus lähteä Iraniin kesätöihin ja samalla treenata intensiivisesti Alin opissa viiden viikon ajan. Matka jännitti, koska en ole erityisemmin kuuman ilmaston ystävä enka myoskaan saanut ennen lahtoa kovin tarkkaa kuvaa siita mita kesatyoni tulisi sisaltamaan. Lisaksi viela unohdin laskea paivat lentoja varatessa ja matkani kestoksi tuli 32 paivaa, kun viisumin saa vain 30 paivaksi. Kaikki on kuitenkin mennyt tosi hyvin: viisumitoimistossa kukaan ei huomannut paria extrapaivaa, taalla vuorilla ei olekaan ihan niin kuuma kuin pelkasin ja tyoni on liikuttaa ja puunata Alin ystavan hienoja nayttelyarabeja.\nPari ensimmaista paivaa tutustuin hevosiin ja tyohon niiden kanssa. En paassyt heti ampumaan selasta, vaan ratsastettiin vuorilla ja harjoiteltiin paljon maasta ampumista, jotta saataisiin muutamia muutoksia aikaiseksi tekniikassani. Edelleen jatan vedon valilla liian lyhyeksi, joten nyt treenasimme pitemmilla 15-25m etaisyyksilla. Tajusinkin jotain oleellista siita, etta jousikaden pitaa tyontaa siina missa oikea kasi vetaa jannetta. Olen tiennyt taman kylla, mutta nyt vasta oivalsin kaytannossa miten sen voi toteuttaa hyvin.\nAli oli itse juuri todennut hyodylliseksi kayttaa jousikadessa peukalon sijaan etusormea nuolen alla. Osumatarkkuus kasvaa, koska nuoli lentaa paremmin: "kalanpyrstolento" eli nuolen sivuttaissuunnassa tekema liike on etusormea kayttaessa pienempi. Mina keskityin viela muihin asioihin koska etusormi tuntui lahinna sekoittavalta, mutta kokeilen sita ehdottomasti kunhan saan isommat korjattavat asiat paremmin selkarankaan.\nTorstaina paastiin tiiviisti tositoimiin, kun treenattiin porukalla Alin muiden oppilaiden kanssa. Tasta eteenpain taulut on vahintaan 10m paassa radasta, usein kauempanakin. Liian aikaisin ammuttu nuoli ei todellakaan osu, joten treeni teki hyvaa ajoitukselle ja tarkkuudelle. Oli ihanaa karautella taytta laukkaa taas Alin hevosilla, olen kaivannut tata!\nTorstain ratsastuksentayteisen paivan paatteeksi ajoimme Teheraniin, silla perjantaiaamuna ohjelmassa oli perinnejousiammunnan Iraninmestaruuskilpailut. Kisat jarjestettiin nyt ensimmaista kertaa ja ne olivat sikali erityinen tapahtuma Iranissa, etta naiset ja miehet saivat kilpailla yhdessa, vaikkakin naiset ja miehet palkittiin erikseen. Ali oli kisassa jarjestajana ja minut laitettiin kisaamaan. Aluksi etaisyys kohteeseen oli 21m ja siihen ammuttiin 14 kolmen nuolen sarjaa. Kotona olen paassyt treenaamaan vain 10m etaisyydelta, joten en odottanut liikoja kisamenestykseltani. Onneksi tehdessa ehti oppia ja paasin jopa jatkoon eliminaatiokierroksille!\nEliminaatiokierroksilla ammuttiin yksi nuoli 19m paahan, kaksi 23m paahan ja huonoimmat pisteet saanut tiputettiin aina pois. Onnistuin sinnittelemaan mukana yllattavan monta kierrosta, mutta kuumuus ja vasymys tekivat minusta niin naatin, etta vikalla kierroksellani ammun yhden ohi ja sain enaa 2 pistetta osumista. Paasin kuitenkin 24 naisen joukosta sijalle 7! Olen tosi tyytyvainen, koska tama oli ensimmainen jousiammuntakisani ikina.\nIranilaiset pitavat vieraista kovasti ja ulkomaalaisena liikkuminen on ujon ihmisen kauhu, koska huomiota ei voi valttaa. Onneksi tapaamani iranilaiset ovat olleet todella ystavallisia, lampimia ja ihania, joten on ollut ilo jutella ja tutustua. Miljoonassa valokuvassa poseeraaminen ja uutislahetykseen tulkattuna ja joka ikinen hiuskiehkura tarkasti peitettyna paatyminen oli kuitenkin tosi vierasta ja olin aivan poikki kisan jalkeen. Jaateloannoksella ja paivaunilla palasin takaisin elavien kirjoihin.\nEilisen lauantain jouduimme viettamaan isojen liikenneruuhkien takia Teheranissa ja hyodynsimme ajan kaymalla Military Museumissa ja etsimalla minulle koristenauhan, jotta sain viimeisteltya kaftaanini. Tanaan palasimme aikaisin aamulla vuorille ja paiva sisalsi heppojen ja minun treenaamista. Suurimman osan ratsujousiammuntatreenista ratsastamme yksi kerrallaan, mutta stressin lisaamiseksi ammumme valilla myos ryhmassa. Laukkaan lahdetaan rinnakkain ja hevoset saavat itse valita jarjestyksensa. Kavioista sinkoilevat hiekka ja kivet tekevat mielenkiintoisen sokeuselementin, huomasin parhaaksi tavaksi laukata ja nokittaa silmat kiinni ja raottaa silmia vain juuri ampumisen ajaksi saatuani ekalla kierroksella reippaasti hiekkaa silmiin. Tama taktiikka toimi, jopa osuin!\nTanaan oli myos sikali erityinen paiva, etta ajoimme paivalla korkeammalle vuorille ja paastimme Alin Booran-haukan takaisin vapauteen nauttimaan villihaukan elamasta. On ollut ihanaa tutustua Booraniin, oppia hiukan haukankasittelyn alkeita ja nahda metsastysharjoittelua. Booran on kulkenut aina mukana kaikkialle minne olemme menneet, joten nyt sen paikka huoneessa tuntuu tyhjalta. Mutta voi miten onnelliselta se naytti kadotessaan siniselle taivaalle vuorien lomaan! Ensi vuonna se varmaan saa poikasia. Booran on muuttohaukka, joten se saattaa paattya muuttamaan vaikka Suomeen!\nKoko viikon ajan Booranin painoa on tarkkailtu, jotta se varmasti on sopivan pulskassa kunnossa vapautusta varten. Ilmeisesti sama projekti on ollut kaynnissa minunkin suhteeni, silla olen usein vahan huono syomaan mutta nyt olen viikon Alin painostamana syonyt tosi hyvia persialaisia ruokia. Herrasmiehena Ali totesikin: "Now you're fat enough, now I can kill you!" Katsotaan millaista treeniraakkia se sitten ensi viikon osalta tarkoittaa!\nLähettänyt Anna klo 12.13\nKesa Iranissa: osa 2\nEnsimmäiset kisat - Puola!


Metsähallituksen metsätalous suoritti Sodankylä eteläosan valtion metsätalousmaiden\nkulttuuriperintöinventoinnin 29.5.–20.8.2013 välisenä aikana. Inventointialueeseen kuului\nmyös Pelkosenniemen metsätalousmaita Luoston itäpuolelta, ja lisäksi käytiin\ntarkastamassa Pohjois-Sallassa sijaitsevia kohteita yhden päivän aikana. Inventointi on osa\nKansallista metsäohjelmaa 2015, joka edellyttää kulttuuriperintökohteiden inventointia\nvaltion omistamilla mailla, jotta voidaan varmistaa metsien monipuolinen hyödyntäminen\nkestävän kehityksen periaatteita noudattaen. Samoin halutaan varmistaa\nkulttuuriperintökohteiden säilyminen ja luoda edellytyksiä retkeilyn kehittämiseen.\nInventoinnissa dokumentoitiin yhteensä 143 kohdetta, joista muinaisjäännöskohteita on 13,\nja muita arkeologisia kulttuuriperintökohteita 130. Muinaisjäännöskohteista 6 on\nesihistoriallisia, 2 historiallinen (ikä yli 100 v.) ja 5 ajoittamattomia kohteita.\nMuinaisjäännöksistä 7 on ennestään tuntemattomia. Sotahistoriallisia kohteita on 11, joista\n9 toisen maailmansodan aikaisia. Muut 119 uuden ajan kulttuuriperintökohteet sisältävät\nalueelle tyypillisiä 1800-1900-luvulle ajoittuvia metsätalouteen, uittoon, poronhoitoon ja\nniittytalouteen liittyviä kohteita.\nInventointialue on Sodankylässä 77 600 ha ja Pelkosenniemellä 5 250 ha, josta n. 3-4 % on\ninventoitu tarkasti. Inventoinnin tarkoitus oli kartoittaa riittävä määrä kohteita, jotta\nsaadaan luotettava kuva alueen aiemmasta maankäytöstä. Oman arvion mukaan tavoite on\nsaavutettu uuden ajan maankäytön osalta. Esihistorialliset ja historiallisen ajan kohteet,\njoista ei jää näkyviä merkkejä maan pinnalle, ovat tässä aineistossa todennäköisesti\nInventoija: Siiri Tolonen\nRaportti: Sodankylän eteläosa kulttuuriperintöinventointi 2013\nSodankylän eteläosa kulttuuriperintöinventointi 2013\nAhmatunturinpalot 1, kivirakenteet\nAla-Hanhilampi, työ- ja valmistuspaikat\nHirvas-Nulkki 1, puolustusvarustukset\nHirvas-Nulkki 3, puolustusvarustukset\nHirvas-Nulkki 4, puolustusvarustukset\nKorvenlampi 2, puolustusvarustukset\nKyläjärvi 1, asuinpaikat\nMyllyvaara 1, puolustusvarustukset\nNulkki 2, puolustusvarustukset\nNulkki 3, puolustusvarustukset\nNulkki 4, puolustusvarustukset\nOrajokisuunkangas 1, työ- ja valmistuspaikat\nSokerilampi 1, puolustusvarustukset\nSärkijärvi 1, työ- ja valmistuspaikat\nTunkaharjut 1, työ- ja valmistuspaikat\nTuore Vuonneloselkä, kivirakenteet\nUhrilampi, kultti- ja tarinapaikat\nVikevinniva etelä, asuinpaikat\nSodankylän eteläosa kulttuuriperintöinventointi 2013 Inventointi 2013