Versoja 2.0: Täällä ei enää halua asua\nLähettänyt Vesa Haapala klo lokakuuta 08, 2019\njariranta58@gmail.com lokakuuta 08, 2019\nVesa Haapala lokakuuta 08, 2019\nJari, tuo oli muuten verrattoman hyvä ratkaisu: moottoreita rassaamaan sen sijaan että pistetään polttopullo auton alle. Ja mahdollisuus hankkia ajokortti ja oma auto! Siinähän se on yksi hyvä ratkaisu. Elämänpiiri laajenee.\nMinä en näe tässä niinkään yksittäisiä autonpolttajia kuin porukoita ja porukkailmiöitä. Toki taustalla on se, että ei olla oikein osa yhteiskuntaa vaan sen reunoilla.\nToki pyromaniaan liittyy olennaisesti yksilöllisten psyykkisten jännitteiden hallinta, helpottuneisuuden ja mielihyvän hakeminen. Miten nämä yhdistyvät sosiaalisiin tunteisiin ja ryhmäidentiteettiin olisi kiintoisa kysymys, siis jos jengit tai niiden ympärillä hengaavat nuoret tyypit polttavat muutoinkin kuin reviirejä merkitäkseen.\nKunnat voisivat tukea tuota moottorikerhotoimintaa osittain. - Moottorimieheksi (tai -naiseksi) itsensä tunteva on ikään kuin samalla puolella.\nTässä autojen polttamisen ilmiössä olisi tietokirjan paikka.\njope lokakuuta 08, 2019\nMeillä täällä samaa ilmiötä, vaikka vielä ei pala.\nNuoristotaloilta, kouluista ainakin kuuluu vastaavaa. Riippuu tietenkin missä päin ollaan. Opettajat Ruotsissa reagoivat täysin oikein ja ymmärrättevästi. Meillä vastaavasti reagoivat jo tiettyjen alueiden nuorisotyöntekijät.\nEi tässä ole kysymys pyromanaista, ei raskaista kasvuvuosista, ei tekemisen puutteesta, ei reaktioista syrjäymiseen vaan rasismista joka etsii vielä muotoaan ja kohteitaan.\nVihasta uutta ympäristöä kohtaan. Se antaa vääränlaisia signaaleja. Matelukaan ei miellytä.\nPosken kääntäminen voi herättää suunnatonta vihaa.\nTietyssä mielessä meidän yhteiskuntamme ovat nykyisellään poskenkääntökulttuureja. Me siedämme. Me uskomme ja odotamme vain hyvää. Me jaamme omastamme kun haluamme niin paljon hyvää. Me ostamme toivottua hyvää tahtoa erilaisilla yhteiskunnallisilla lunnasrahoilla.\nVoi olla että Ruotsissa palaa, koska Ruotsi ei vaadi.\nSe voi olla aivan sietämätön tilanne. Olemme sairastuneet suvaitsevaisuuteen. Joka muuten ei ole edes todellista suvaitsevaisuutta. Se on itsensä alentamista.\nKysykääpä tavalliselta medelsvenssonilta miksi autot siellä palavat ja muuta vastaavaa. Se ei (enää)kiertele ja kaartele, se sanoo suoraan. Tuo edellinen kommenttini on kuin kooste, siitä mitä olen ymmmärtänyt monesta eri lähteestä pidemmän ajan kuluessa ruotsalaisten tilanteesta siellä nyt. Demografisesti asialle siellä ei oikein myöskään voi enää mitään. Tilanne on jo muuttunut niin, ettei ole edes mahdollista tehdä hyväksyttäviä korjausliikkeitä, jotka riittäisivät.\nEhkä tähän liittyy se, että näitä rikoksia ei juuri koskaan saada selvitettyä - ei haluta myöntää missä mennään. Asiat alkaisivat luultavasti korjautua, mikäli näille polttelijoille tehtäisiin jotain. Pistettäisiin vastuuseen ja maastahäädön uhka päälle, mikäli ovat täysi-ikäisiä. Varsinkin ne, jotka ovat tekemisissä järjestäytyneen rikollisuuden kanssa. Eikä kannattaisi hankkia lisää ongelmatapauksia, kun entisetkin ovat jo siinä vaiheessa, että ovat organisoituneet ja pystyvät integroimaan omiin joukkoihinsa paremmin kuin ruotsalaiseen yhteiskuntaan.\nSiltä varalta että jos tätä lukee joku monilukusensitiivinen, yltiötasa-arvoinen, ideologisesti avaramielinen ja avoin, humanistiliberaalinen oman kulttuurinsa aina tarpeen mukaan heti läpirelativisoiva maailmansyleilijä, niin tiedoksi, että siellä yhteiskunnallisen rakkautesi objektipuolella, sinua ei pidetä minään. Tätä suurta vastaantuloa pitkälle yli puolivälin ei osata eikä haluta arvostaa, vaikka saatkin kädenojennuksen ja voit päästä vaikka heittämään yläfemmat. Kun käännät ideologisen selkäsi...\nMIten miestä joka ei tiedä mikä mies se on voitaisiin ottaa vakavasti.\nJos taas haluat todellista arvonantoa tulijoilta rakasta isänmaatasi, kieltäsi, kulttuuriasi ja Pohjolan Jumalaa. Äläkä pidä tulleita hyvyytesi objekteina. Sano selvästi että tämä maa on Suomi ja tässä kohtaa meillä on pelisäännöt ja ihan selvät. Ehkä joku halinalleistasi saattaa jopa tajuta ja löytää tuon kautta jopa paikkansa täältä.\nJos et usko yhteisiin pelisääntöihin tässä maassa, ole hyvä ihminen ja pysy tulijoista kaukana. He eivät tarvitse sinua oikeasti. Vaikeutat vain heidän tilannettaan.\nNiin, kyllähän se menee niin että näiden monien ihmisten omat kulttuurit on rakennettu pikemminkin tai jopa täysin ehdottomuudelle ja normimoraalille kuin suvaitsevaisuudelle ja sormien läpi katsomiselle. Jos liberaali suvaitsevaisuus näyttää jo normaalista kansalaisesta täysin koomiselta pilvilinnojen piirtelyltä, niin voi vaan kuvitella, miltä esimerkiksi tulijoiden silmissä näyttää ruotsalaispoliisin anteeksipyytely, pullakahvien keittely ja muu naurettava, kun rikoksia tehtailevat tyypit olisivat kotimaassaan vastaavista asioista kopissa hakattavana. Niin, ja kun samalla ei kuitenkaan ole helppoa pääsyä osaksi yhteiskuntaa, niin alkaa tuollainen Ruotsin kaltainen tilanotto.\nTänään vaimoni kertoi aivan toisenlaisen maahanmuuttajakertomuksen kahdesta Kurdistanista peräisin olevasta ihmisestä, jotka ovat kiitollisia Suomelle ja ovat täällä ottaneet oman paikkansa ja opettaneet lapsensakin todella hienoksi koulussakävijäksi, vanhan ajan malliin. Ja tulosta syntyy, vielä kun on fiksusta lapsesta kyse.\nOn niin monenlaisia suhtautumistapoja, mutta tuo Ruotsin tilanne on aivan perseestä. Toivon että Suomesta ei löydy samanlaisia idiootteja kuin Löfven et co.\n"Tänään vaimoni kertoi aivan toisenlaisen maahanmuuttajakertomuksen kahdesta Kurdistanista peräisin olevasta ihmisestä, jotka ovat kiitollisia Suomelle ja ovat täällä ottaneet oman paikkansa ja opettaneet lapsensakin todella hienoksi koulussakävijäksi, vanhan ajan malliin. Ja tulosta syntyy, vielä kun on fiksusta lapsesta kyse."\nNäitä on onneksi paljon ja koko ajan ! Vastaavia esimerkkejä voisi luetella pitkään. Kun heitä tuntee henkilökohtaisesti, niin sitä ikävimmiltä tuntuvat toisenlaiset tapaukset.\nValitettavasti heidänkin määränsä on tuhansissa, jos on onnnistuvienkin. Mutta ei voida, valitettavasti, sanoa että muutama mätämuna pilaa koko porukan maineen.\nIlmiö on laajempi. Voi olla että siitä eivät ole tietoisia oikeasti muutkuin he jotka ovat oikeasti tekemisissä.\nPelkäänpä että Lövfen on meillä jo puikoissa. Edessä pari tiukkaa paikkaa. Sitten näemme eikä tarvi arvailla.\nJa kuinka hemmetissä taaskin toivon olevani täysin väärässä.\nNo, meni miten hyvänsä, niin oikeassa Antti oli kun loihe lausumaan sdpn vaalimainoksessa: Meillä taitaa olla sama suunta... Joo, kyllä, samassa bussissa ollaan koko yhteiskunta ja sen pitäisi tuoda kuskille jonkinlaista vastuuta.\nKyllähän näkymä ruohonjuuritasolta kertoo paljon. Sieltä on ideologiat kaukana tai jos ovatkin läsnä, kolisevat tyhjinä kuin peltisangot. Ihmisiltä pitää vaatia kunnollista elämää. Silloin he oppivat ja ymmärtävät. Toki pitää tukeakin, mutta itsensä pelleyttänyt ja itsensä kusetukselle alistanut tukija on erittäin huono rooli, johon ei ketään voi kannustaa. Monikulttuurisuus ei voi olla sitä, että kaikille on eri säännöt. Se ei vain toimi, koska se jakaa ja lopulta hajottaa yhteisen tilan.\nMonista eri tutkimuksista, käytännön kokemuksista ja tilastoista tiedetään suurella ennustettavuudella, että kun kokonaan toisenlaisen kulttuurin tulijoiden m ä ä r ä ylittää tietyn prosenttitason, alkavat ongelmat joille ei olemassa yleensä ratkaisua. Tiedän sen prosentinkin mutta se on sivuseikka. Kokemukset ympäri Eurooppaa vahvistavat tätä viikottain. Tämä on vaihtoehto A.\nPoikkeuksena on esimerkiksi USA:n kaltaiset valtiot joissa valtion osuus ihmisten elämään on pieni, myös tukemisen osalta. Sellaisissa paikoissa vaatimustaso on toinen. Tai oikeastaan kukaan ei edes vaadi mitään, elämä menee vain päin helvettiä, jos et löydä paikkaasi työketjussa ja yhteiskunnassa. Vaihtoehto B.\nVoi sitten taas olla Euroopassakin, että kun määrä on sitten todella riittävän suuri homma alkaa kokonaan alusta uudelta pohjalta.\nEi ole enää edes tarvetta mihinkään sopeutumiseen integroitumiseen.\nTulijoiden kulttuurit ovat tässä tapauksessa sitten niin vahvoja, että ne toimivat täysin itsenäisesti korkeintaan uuden maan, maanosan itselle toimivia käytänteitä hyödyntäen. Kantiksillekin on edessä omaan/"omaan" maahansa sopeutuminen tai uudenlaisen rinnakkaiskultturin luominen. Tämä vaihtoehto C.\nNo, luulisi monenkin ei toivovan tätä C:tä, mutta kysypäs vain. Saatat yllättyä.\nLuultavasti prosentti, johon viittaat, on hiukan alle 20, olisiko noin korkea? Ruotsissa, esimerkiksi Tukholman ympäristössä ja Malmössä on alueita, siis kokonaisia kaupunginosia, joissa maahanmuuttajia kulttuurisesti haastavilta alueilta on 80 prosenttia asujista. Helsingissäkin on alueita, joissa prossa on yli 30 tai sen lähellä, idästä ja pohjoisesta näitä löytyy.\nJos kysytään pääkaupunkiseudun ihmisiltä, niin yllättävän moni vastaa C, kunhan itse saavat olla omissa oloissaan.\nKehityskulku Suomen kaltaisissa maissa ei ole aivan tasaista. Pääkaupunkiseudun tilanne on tyystin toinen kuin Koillismaan jne. Tietyillä alueilla alkaa näkyä orastava eriytyminen.\nTuota luokkaa se prossa (jo) on.\nMulla kesti aikani ennen kuin tajusin, että näistä aiheista keskustelu sellaisten ihmisten kanssa, joilla ei ole todellista omakohtaista kosketusta aihepiiriin, on vaikeaa ellei mahdotonta. Koskee myös maahanmuuttokriitikoita!\nKeskustelusta tulee tuolla taustalla vain oman statuksen asemointia. Periaatteiden ja arvojen pohdintaa.\nMuutamien koettujen yksittäistapausten (joko negatiivisten tai positiivisten) esimerkintöintiä.\nJos vaikkapa juttelen keskisuomalaisen pienen kaupungin asukkaan kanssa näistä ja siellä kunnassa on 100 tulijaa parin prosentin osuudella niin on selvää että myönteiset näkemykset korostuvat.\nJa se hyvä tietenkin niin niiden ihmisten kannalta!\nPääkaupunkiseudun sisälläkin on isoja vastaavia eroja. Kun juttelee sitten ihmisten kanssa jotka asuvat ja tekevät lisäksi töitä näiden asioiden ja ihmisten kanssa, tuntevat henkilökohtaisestikin tulijoita laajasti ongelmilla ja ilman niitä, on selvää että heillä on enemmin sanottavaa ja näkemystä kuin jollakin "omenapuukyläläisellä."\nJa tämäkin koskee sekä myönteistä että kielteistä.\nSuomen sisäministeriksi tässä mielessä kaikkein paras, sopivin ja parhaiten koulutettu olisi itävantaalaisessa- tai itähelsinkiläisessä lähiössä kaupungin vuokratalossa noin kolmattavuosikymmentä asuva suuren yhtenäisperuskoulun keittiönemäntä.\nEi muuten ollut vitsi.\nUlkoministerinämmekin tällä hetkellä koulutustaustaltaan ylioppilas ja ihan hyvin menee toistaiseksi ainakin, puhumattakaan tuosta antamani esimerkin tapauksesta, jos se olisi mahdollista.\n"Jos joku kertoo miten EU pystyy edistämään Suomen turvallisuuskulttuuria enemmän kuin olemaan sille riski niin kertokoon.Minua ei kiinnosta EU:n aateperusta vaan sen käytäntö terveellisten eurooppalaisten valtioiden kukoistuksessa."\nIhan suoraan sanottuna EU on aika monelle jonkinlainen turva venäläisiä ja kiinalaisia vastaan. Ja hinta tästä turvatakuusta on juuri tuo valtioiden suvereniteetin menetys tai ainakin erittäin suuri alistuminen isommalle koneistolle.\nSamaan aikaan EU on ilmoittaunut kuitenkin sekä maailman avoimeksi ihmismarkkinatoriksi että varmimmaksi oikeiden arvojen lähteeksi.\nEn osaa näitä kaikkia em. yhdistää muuksi kuin suuruudenhulluudeksi.\nTilkkutäkki-Eurooppa on minusta kaunein.\nToki yhteistyöllä on idea, light-EU:kin ihan ok.\nMutta nyt on meneillään liian suuria prosesseja, juuri tuota suuruudenhulluutta.\nAvoimet sisä- ja lähes avoimet ulkorajat on hulluuden huippu.\nEnnen Schengeniä EU:n sisärajalla meni keskimäärin muutamasta sekunnista minuuttiin päästä läpi. Kamalaa? Minne niin kiire?\nToki nytkin lentokentillä voi mennä ilman rajojakin vaikka 24 h kun koneet tms. jumittaa. Ihan oikein.\nNyt kun rajoja ei ole, riskitaso on sitä vastoin korkeampi monin eri tavoin.\nEU:lla haetaan isompaa talous- ja markkina-aluetta ja ajatellaan turvallisuuspoliittisesti niin että osana isoa meillä on turvatakuut nimenomaan Venäjää ja tulevaisuudessa Kiinaa vastaan. Jossain määrin tämä pätee, mutta vain sellaisena sopivana taustakuviona, joka ei ala määritellä liikaa itsenäisten valtioiden oikeuksia määrittää itseään. Nythän sellainen leimataan nationalismiksi ja pahaksi. Silti EU ei kykene vastaamaan itse omista rajoistaan (oikeastaan jo siitä syystä, että "rajattomuuden" ihanteeseen yhdistyy utopistisempiakin "rajattomuuden" ideoita varsinkin vasemalla ja vihreissä) vaan on riippuvainen naapureistaan, jotka nyt toimivat EU:n päättämättömyyden puskureina & likaisen työn tekijöinä ja joille EU maksaa siitä, että ei itse saa asioitaan kuntoon, kuten eilen taisin todeta. EU ulkoistaa realismin muille pystyäkseen pitämään pystyssä omaa toimimatonta idealismiaan. Se onnistuu niin kauan kuin aneita riittää.\nOikeusvaltioperiaate on tärkeä. Mutta siinäkin voi ihan oikeasti miettiä, kuka määrittelee oikeusvaltion ja millaisin painotuksin.\nMinusta tuntuu, että EU:n fantasiaosasto on yksinkertaisesti kyvytön näkemään todellisuuden kehitystä + sen omat ideologiat ovat niin kertakaikkisen typeriä, että sieltä ei voi tulla mitään järkeviä työkaluja asioiden pitämiseen kuosissa. Tuntuu siltä, että tarvitaan nimenomaan protestoivia maita ja puolueita ja kansalaisia, jotta jokin säilyy jokin tasapaino. Unelmoijat ovat niin monin tavoin edesvastuuttomia, ettei sitä kohta edes oikein hahmota. Ongelmia lisäävät toimet ja ratkaisuyritykset menevät iloisesti sekaisin.\nToki Eurooppa on aidosti vaikeassa tilanteessa. Päättäjien ja asioiden ratkojien osa ei ole helppo. Mutta jotain me kansalaisetkin voimme tehdä kurssin selvenemiseksi, ainakin äänestyshetkellä.\nNäin on minustakin, mieluummin yhdessä keskeisissä asioissa yhteistyötä tekevä tilkkutäkki kuin EU-federaatio, jota iso keskusjohtoinen, edustuksellisuudesta irtautunut tai isoimpien maiden suurimpien puolueiden tahtotilaa toteuttava hallinto pyörittää.\nPuhutaan samaan aikaan maailman rajallisista resursseista faktana, mutta seuraavaan hengenvetoon rajattomasta Euroopasta ja jopa rajattomasta maailmasta, ihanteena.\nSiinä on iso filosofinen ja sosiologinen ristiriita.\nLuonnonvaroista puhutaan totta, ihmisistä ei.\nMuistan vielä ajan kun esim. vihreille ehdottoman rakkaita käsitteitä olivat "ruohonjuuri", "paikallisuus" ja "pienet yksiköt."\nMyös väestönkasvu oli yksi heidän ehdottomasti suurista huolistaan.\nNyt tuokin ajatusmaailma on integroitunut maanosankokoiseen järjestelmään sujuvaksi vallankäyttäjäksi ja pitää karkuun siitä pyrkiviä kauhukakaroina ja häiriköinä, jotka pitää laittaa kuriin oikealla politiikalla ja väsymättömällä kansalaisten valistustyöllä.\nJuuri tämä rajallisuuden ja rajattomuuden, oikeuksien ja oikeudettomuuksien täysin häränpyllyä heittävä logiikka on se, mikä minua monissa nykyajattelijoissa ja poliitikoissa ärsyttää.\nJos maailma on rajallinen resursseiltaan, sitä on myös jokin paikka, kuten valtio. Rajat ja rajallisuus ovat myös ihmisen ominaisuuksia. Näitä rajallisuuksia voidaan lieventää ja kompensoida tiettyyn rajaan saakka.\nOn todella hyvin sanottu tämä mitä lausut: "Siinä on iso filosofinen ja sosiologinen ristiriita. Luonnonvaroista puhutaan totta, ihmisistä ei."\nVoidaan tietenkin sanoa, että luonto on mitä se on luonnonvaroineen ja "determinoitu" olemaan juuri sitä. Ihmistä taas ei ole determinoitu - hänessä on enemmän vapauden asteita asioiden ja suhtautumistapojen muokkaajana. Mutta kaiken kaikkiaan, minä pystyn kunnioittamaan vanhojen aikojen vihreitä, klassisia liberaaleja jne. joilla on minun mielestäni jonkinlainen suhteellisuudentaju tallella. Kuulun selvästi tältä osin vanhaan maailmaan. En ymmärrä nykyisiä yrityksiä järjestellä globaaleita asioita siten, että jotkin asiat ovat todella merkityksekkäitä ja joillakin - itsessään hyvin keskeisillä - ei ole mitään merkitystä tai on vain hyvin marginaalinen arvo.\njonimatti joutsijärvi lokakuuta 09, 2019\nIslannissa nuorten huumeongelma kutistui kun heille alettiin poliittisella päätöksellä kustantaa harrastuksia.\nVesa Haapala lokakuuta 09, 2019\nJonimatti, jokainen konkreettinen toimi on tärkeä. Tarvitaan sekä kannustavia että rajaavia toimia. Ruotsin poliisi on ollut erittäin lepsu: tuhansia autopolttoja, vain kourallinen kiinniottoja. Jos ihminen on tottunut kuriin valtion taholta, siitä pitää antaa myös kunnollinen näyttö uudessa kotimaassa. Valitettavasti tässä on todella monta ongelmaa päällekkäin, ja ehkä vaikein on naiivi käsitys siitä, miten yhteiskunta voidaan järjestää haastavassa tilanteessa. Mutta kaikki hyvät keinot käyttöön, ja sitten myös vaatimus siitä, miten maassa eletään.\nJoo yksi niksi ei purra kompleksia.\njariranta58@gmail.com lokakuuta 09, 2019\nOlipa napakasti sanottu, Jari. Kyseessä on valtava samanlaistamismössäys, siinäpä minun käsitteen tälle uljaalle projektille. Kaikki mössöksi, kaikki nössöiksi (alamaisiksi).\nOdotan, että yhteiskuntatieteet yliopistoissa kielletään tai niiltä vedetään tutkimusvarat alas, koska tutkimustulokset saattavat vaarantaa samanlaistamisideologian leviämistä.\njope lokakuuta 09, 2019\nJope, alistuminen on perseestä. Ja vieläpä turha alistuminen, joka ei ratkaise ongelmia, vaan antaa ongelmien levitä. Tulee hauskaa seurata tulevia vuosikymmeniä, millaista matelua elämä lopulta on (tämä ironisesti sanottuna). Veikkaanpa että hymy hyytyy monella tapaa. Minulla on jatkuvasti sellainen fiilis, että kävelen juhlissa, jotka voidaan keskeyttää hetkellä millä hyvänsä eikä kukaan tiedä mitä sitten tapahtuu. Olemme yhteiskuntana tasan niin varautuneita muutokseen.\nJope, Jope, nyt johti linkkisi vihapuheen puolelle. Oli liian suoraan sanottu asiat... No, en epäile lainkaan etteikö tuo Kajavan juttu olisi totta. Vastaavia ongelmia on Helsinginkin puolella.\nJos tuon Espoon opetuslautakunnan jäsenestä, kehityskysymyksiin erikoistuneesta filosofian maisterista, joka työskentelee sivistystoimessa saa vihapuhujan on se kyllä ns. lehmät lentää tilanne. Eli winvon-situation.\nNuorisotyöntekijät lähiöissä, pk- seudun lähöiden sosiaalityöntekijät ja opettajat, lanssimiehet ja naiset ja poliisit tietävät maastamme varmasti eniten.\nHarmi että heitä, usein arkoina ja asioita kierrellen, haastatellaan toimittajien taholta, kun halutaan kysyä miten maa makaa oikeasti.\nKokemuksen kautta toimittajilla ehkä hyvin pieni tuntemus maan todellisuuteen. Poikkeuksia on.\nMainitsemani ammattiryhmät saavat tulla kyllä sivusta sanomaan jossakin studiokeskustelussa omat kokemuksensa ikään kuin studiokarjana, mutta se ei kauaa kestä kun villeniinistöt pulputtavat päälle viisauttaan ja näkemyksiään tuskin housuissaan pysyen.\nHyvä tilannekuva. Tämä ei silti poista sitä tosiasiaa, että joku saattaa loukkaantua Espoon opetuslautakunnan jäsenen puheesta ja todeta, että yksipuolisesti faktoja esittelemällä hän tekee puheteon, joka voidaan tulkita vihapuheeksi. Saatpa nähdä. Jo se voi täyttää kriteerit, että linkkasit Kansalaisen sivuille. Ainakin vihalukemisen.\nNiin kuin eräskin jäärä lohkaisi: "Faktat ovat vihapuhetta. Vain vastuullinen valehtelu on aitoa sananvapautta."\nNo, siinä oli maamme sananvallan tilanteen lukutaidon taju kohdallaan!\nTuohan olisi mahtava romaanin aihe! Kansaa virtaa kassan ohitse ostoksineen, hän näkee kaiken ja silti luottaa Johonkin Suureen Järkeen, huolenpitoon ja valaistumiseen, joihin saa varmuutta hyväntahtoisten ihmisten silloin tällöin maksamista ostoksista kun pieni poika unohtanut rahat kotiin, kun yksinhuoltajan 20 euron seteli ei riitä jne jne.\nVaikka siis humanistitutkija, naisaktivisti ja espoolainen kunnallisvaikuttaja sivistystoimessa niin toimitaan sitten niin, että poistan tuon linkin.\nEn halua että sivullasi mitään mikä saattaa johtaa edes ns. kuviteltuihin kuviteltuihin tunteisiin.\nJope, anna olla, sanoin tuon vitsillä! Älä posta missään tapauksessa. En minä sillä tarkoittanut.\nOn muuten kummalista että kun on taiteilijoita (nousi mieleen jo kuvavirtana elokuva nimeltä Kassa ideastasi Jari), jotka haluavat ottaa kantaa todellisuuteen (mikä aina hyvä asia) niin miten he kääntyvätkin aina vasemmiston näkökulmien suuntaan?\nMiten hienoa jos meillä olisi jonkinlainen Ken Loach, jolla ei kuitenkaan olisi hänen usein todella läputunkevaa lefthenkistä sanomaa, vaan vain raaka todellisuuden, ihmisten arjen kuvaus.\nVai johtuuko se siitä, että koska Vasemmistolla on metaforallinen Sydän rintapielessään niin tietenkin kaikki pienten ihmisten pienten punaisten sydänten "puolella" olevat ilman muuta vasemmistolaisia.\nSamalla tapaa mua ärsyttää hieman se kuinka vasemmisto todella ihan tosissaan kuvittelee, että heillä on monopoli vaikkapa asioihin suvaitsevaisuus, tasa-arvo, pienten ihmisten puolustaminen.\nOikeassa maailmassa siinä suunnassa kuten muissakin on valtavasti suvaitsemattomuutta ja tasa-arvonkin suhteen sellainen historiallinen taakka, että se sydänmeemi ei ole mitenkään vain heidän juttunsa.\nEn osaa itse yhdistää myöskään idoottimaisesti vasempaan epiteettiä "pehmeä" ja oikeistoon "kova."\nNäistä valmiista asetelmista pitäisi aina kieltäytyä.\nTeoista ja varsinkin tekojen seurauksista asiat vasta tunnistetaan. Aika kyllä todistaa.\n( Ja huom! Edellisessä puhuu pieni vasemmistolainen kokemusasiantuntijuus. Olen vasemmistolainen edelleen. Kylläkin ex-vasemmistolainen. )\nJope, olit ehtinyt ottaa linkin pois. Minusta Henna Kajavalla on useimmiten erittäin asiallisia juttuja. Sanoo suoraan sen, mitä tapahtuu eikä kiemurtele.\nVesa Haapala lokakuuta 10, 2019\nJari, olisi mukava nähdä millaisen vastaanoton leffa saisi jos se olisi taiteen parhaimpien perinteiden mukaan pieteetillä tehty eikä yliampuva ja kaavamainen vaan realistinen. Tuosta saisi aikaiseksi romaaninkin. Karu nimi: Lidlin kassa.\njope lokakuuta 10, 2019\nNyt vasta koneella eilisen jälkeen...\nJoo, ymmärsin että vitsillä heitit, mutta otin pois kumminkin.\nTajusin myös muuten että se vihalukemisen käsite, jota olen ennakoinut tulevaksi ja johon fiksusti viittasit, on jo totta.\nTämä ilmiö on juuri nyt siinä muodossa, jossa toisilta ääniltä halutaan "otta tila pois" ja vaikutuskanavat. Eli se blokkaaminen ja hiljentäminen. Mikroesimerkkinä vaikkapa blogien luettujen blogien listasta linkin poisottaminen.\nTämän tapaiseen tietyissä piireissä kehotetaan ja annetaan vinkkejäkin.\nPaskiaiset, rasistit, anarkianihilistit, ideologiset idiootit on eri juttu.Ja kaikista suunnista nuo. Ymmärrän hyvin ettei kukaan jaksa niiden kanssa olla tekemisissä.\nMutta henki on jo se että jos mainitsemasi vastuullinen valehtelu ei kiinnosta, olet jo rajalla....\njariranta58@gmail.com lokakuuta 10, 2019\n"Joku voisi yrittää kirjoittaa viipyilevän romaanin kaupan kassasta, joka on täysin vakuuttunut, että tässä kaikessa on mukana akateemisesti koulutettujen ihmisten Jokin Suuri Järki, huolenpito, valaistuminen."\nTuo on niin hyvä.\nSamalla mielellähän ihmiset katsoo iltauutisiakin. Siellä Ne kertoo Meille miten maailma on... Asiantuntija tuossa vielä täsmentää... Kyllä tämä kaikki on niin luotettavaa... Huolta pidetään...\nSuomen älymystö uskoo samalla lailla itseensä että suunta on oikein ja että kyllä me tiedämme mitä ja mikä on vastuullisuus...\nMulle tuli kotimatkalla mieleen vaikkapa Juhan ja Vesan oikea ekologinen eetos ja moraali. Siis se, että on tehtävä kaiken tämän keskellä parhaansa vaikka se on pienen pientä.\nMinä en nyt niin hirvesti hiilijalanjälkeile mutta en jaksa tehdä myöskään parastani. Syy on se että kaiki eivät tee.\nMun moraali on näissä valit. niin alhaisella kehitystasolla: kyllä ehkä mä mutta kun noikaan ei....\nEn tarkoita sitä että tuo reaktio tulee siitä, että kaikki eivät ekoile vaan se tulee siitä, että kaiken ekologisuuden keskellä samat julkiset ekopäsmärit tekevät valtavia asenteellisia ja tekojen tasojen juttuja täysin väärin. Tarkoitan tietenkin väestödenialismia ja sen seurauksia niin ekologisesti kuin demograisesti.\nEli miksi hemmetissä mä jättäisin metvurstin pois leivän päältä jne. ja jne. kun maailma hukutetaan kuitenkin ihmisiin?\nMitä tehdään maailmalla jossa lämmön nousu pysähtyy 2,1 asteeseen, mutta kaikki muut asiat, tai ainakin iso osa, on päin peetä?\nPäivän suurin mielenpahoitus syntyi kuitenkin siitä, että kesto- ja ikisuosikkini Peter Handke sai Nobelin.\nKyllä sille tunnustus kuuluu, ilman muuta, mutta oma fiilis niin kuin se olis pakkosiirretty jonkun Paul Austerin tai John Irvingin kanssa samaan keltaiseen kirjastoon.\nKumpikaan noista em. ei ole nobelia saanut, mutta tuntuu tuolta silti.\nKirjahyllyssäni olevat alle kymmenkunta handkea menettivät arvonsa, hah ha.\nSaa nähdä kauan kestää kun lehdistö löytää Handken kovan serbidiggauksen negatiivisena asiana.\nMutta olisi voinut koko pysti mennä vaikka Atwoodille:)\nOlen tässä pari päivää opetuksen kehittämisseminaarissa, joten Nobel-uutisetkin olivat menneet ihan sivu suun. Hyvään osoitteeseen meni palkinto, ei ole Jopen kirjallinen maku pettänyt näinä vuosina!\nTuosta edellisestä viestistä se, että miten voikin olla niin eri fiilikset asioista. Älymystö ehkä juhlii maailman uudenlaista avautumista. Minulla on sellainen fiilis jatkuvasti, että juhlat ovat tulossa loppuun ja kun murennetut rakenteet lopulta romahtavat eikä uusia ole kuin mielikuvissa, niin olemme lähinnä suojattomassa tilassa. Tavallaan on hyvin petollista, kun maassa vallitsee hyvinvointi ja edistystä tapahtuu monilla sektoreilla, mutta ei ole enää yhteistä näkymää tai tahtoa sen suhteen, mikä on identiteettimme tai mitä se voisi olla. Kun tällainen porukka kohtaa isot ongelmat, se hajoaa ja sitä myötä tapahtuu myös konkreettisia ja kaikkiin osuvia repeämiä. Ei ole enää sellaista projektia kuin maamme, on kyllä erillisiä intohimoisia projekteja jotka sulkevat toisiaan pois. En tiedä, onko tämä muille yhtä ilmiselvää? Ja jos joku uskaltaa ehdottaa jotain yhteistä, se joutuu lähinnä parodian kohteeksi. No, ehkä joku ilmasto on isompi yhteinen teema, mutta sekin poliitikkojen ja median valtavalla pumppauksella.\nSorry, tää viestitulva, mutta tämä liittyy ja konkretisoi alkuperäistä aihetta. Liittyy Turkin tilanteeseen ja Trumpin kommentointiin:\n"Donald Trumpia Isis-taistelijoiden vapautuminen ja mahdollisen vaaran aiheuttaminen muualla ei huoleta.\n– Noh, he pakenevat Eurooppaan. Sinne he haluavat mennä. He haluavat mennä koteihinsa. Mutta Eurooppa ei halunnut heitä meiltä. Me olisimme voineet antaa heidät. He olisivat voineet pitää oikeudenkäynnit. "\n- Juuri tälläinen on Eurooppa. Tänne tullaan miten halutaan, kun rajat on schengeniä ja ideologiaa ja omien rasistiemme tuomitseminen oikeudessakaan ei kiinnosta, koska ovat "vierastaistelijoita."\n"Turkin presidentti Recep Tayyip Erdogan on uhannut päästää 3,6 miljoonaa Syyrian pakolaista Eurooppaan, jos Euroopan maat tuomitsevat Turkin operaation miehittäväksi hyökkäykseksi."\n- Eurooppaa voi tietenkin kiristää koska emme ole enää potentteja päättämään omista asioistamme vaikka EU uhoaa satavuotista valtakuntaa. Silti se vuotaa kuin seula. Se on täynnä oudon ideologian reikiä.\n"Lähi-itä oli virhe. Presidentti on kuitenkin sanonut, että Yhdysvallat on siirtänyt osan kaikkein vaarallisimmista Isis-vangeista turvalliseen säilöön. Presidentti ei ole kommentoinut määrää tarkemmin.Trump on sanonut Twitterissä, että muun muassa kaksi Isisin ulkomaisista ”Beatles-taistelijoista” on amerikkalaisten hallussa. Trump tosin kirjoitti tviittinsä ”Beetles”. Nelikko on yhdistetty Isisin julmiin teloitusvideoihin.Trump itse on perustellut sotilaiden vetäytymistä sillä, että heitä oli vain 50. Presidentti on kertonut halunneensa vetää heidät pois alta, kun tiesi, että Turkin sotilasoperaatio on tulossa. Trumpin mukaan hän pyrkii vetämään Yhdysvallat pois kaikista sodista ”maailman poliisin” tehtävistä.\n– Lukuisat ryhmät ovat taistelleet satojen vuosien ajan. Yhdysvaltain ei olisi koskaan pitänyt olla Lähi-idässä. Siirsimme 50 sotilastamme pois. Turkin on pakko ottaa vastuu vangituista Isis-taistelijoista, jotka Eurooppa kieltäytyy ottamasta vastaan. Typerä loputon sota loppuu meidän osaltamme, Trump on jyrissyt Twitterissä."\n- No niin. USA haluaa luopua maailman poliisin hommista. Eikö nyt pitäisi olla tyytyväinen. Eurooppa joka tykkää olla maailman humanisti taitaa saada nyt sitä mitä se koko ajan tilaa.\n(lainaukset siis iltsarista. hyvää seminaaria, keskity siihen, näitä ehtii.)\nKyllä, tämä tapahtuma on yksi niistä pisteistä joissa poseeraus joko loppuu rehellisesti ja suoraselkäisesti tai sitten jatketaan ideologista matelua. Saa nähdä, miten käy heikon Eurooppamme, kun se pistetään kohtaamaan maailman kova pinta. Miten käy Euroopan, jolla ei ole rajoja ja realismia, vain jokin idiootin lailla hymyilevä ideologinen konsepti, jonka todellisuus rytistää ja heittää roskana ojaan.\nTrump kirjoitti sanan Beatles Beetles...\nParodiaa tästä tilit täyteen kiitos. Tälläinen on ihminen.\n(ymmärrän kirotusvihreet koska itse kirjoitan suulista ilmsua ajetllleen nopesti ja takristan haravoin:) mitään\nJari, nämä ovat teräviä havaintoja! Tietenkin voi sanoa lisäksi, että jotkin suomalaiset myös kyyneliin ja empatiaan ja hikeen sylin ja selän täydeltä ja credo on "Omasta syystämme, omasta suuresta syystämme" ja "Kyllä mekin, tai siis kyllä suomalaisetkin" ja tilastojen mukaan olemme Euroopan väkivaltaisin kanaa, joten keitä me olemme tuomitsemaan. Sata vuotta yritimme emmekä ole vielä mitään, kaikki on väärin...\nSe että Kivi kirjoitti, on koitunut suureksi onneksi meille, vaikka hän itse vaipuikin kurimukseen. Mitä Kivi olisi löytynyt Amerikasta? Merimatkan ja ehkä Suomenmaan, joka oli suurempi vain mittasuhteiltaan. Olisiko Kivi tarvinnut sitä, siis tätä suuruutta? Mielestäni ei, hänelle riitti mitättömämpikin maisema, sillä hän runollisti sen eloon.\njariranta58@gmail.com lokakuuta 11, 2019\nVesa Haapala lokakuuta 11, 2019\nJari, otanpa Turkan Veljekset viikonloppuna katseluun.\njope lokakuuta 11, 2019\nTämä on mulle tärkeä, kun muistamme keskusteluhistoriaa muutaman vuoden taaksepäin.\nKyseenalaistin Juhan blogissa vahvasti jotain.\nVahvistus tuli myöhemmin - kuten ne yleensä tulevat:\nEi mennyt nyt ihan hyvien narratiivin mukaan, mutta tuskinpa he hyvyyttään koska tulevat anteeksipyyytämään.\nSeuraavat lemmikit tai asiadarlingsit on aina jonossa.\nTämä sotilaallinen tausta ja karkuruus selittää samalla aika paljon myös traagisista jälkiseurauksista joita tuli, ja yhä tulee.\nSaa nähdä tuleeko tästä viranomaistiedosta(!) nyt iso juttu mediassa vain hiljeneekö asia kuoliaaksi, koska asia kovin kivulias. Vastullinen valehtelu on nyt vaikeaa, mutta vastuullinen ohittaminen sitten, ja sehän jo osataan.\nNämä asiat olivat toki ihan selviä niille, joilla tähän oli vaikka vähäisiäkin kontakteja (kuulun niukasti joukkoon) tai jotka osaavat lukea ihmisten käytöstä.\nJope, hyvyys on niin hyvää, että tuskin kukaan sitä tulee pyytämään anteeksi, joten en usko että sinua hyvyydessään grillanneiden ihmisten selitykset ihan äkkiä loppuvat. Siellä ne yhä kypsentävät hiilinä hyvyystotuuksissa marinoitua lihaa.\nNythän on jännittävä seurata, tuleeko seuraava saapumiserä Suomeen saakka. Turkin aloittama hyökkäys on sinänsä pahimmillaan kaamea sytytin ties mille tapahtumille. Toivottavasti tässä ei käy huonosti ja vaikutukset leviä laajalle. Toki lähivaikutuksetkin ovat kaameita.\nKyllähän noista vuosista moni on alkanut ottaa tosiasioita tosiasioina yhä enemmän, mutta on myös joukko, ja varsin sananvaltainen (sananvapauden harvoille varattu ylin aste) julkisuudessa, jonka kehityskaari on päinvastainen jopa.\nKaiken hassutukseksi heidän suuri huolensa on yleensä "valeuuutiset."\nValeuutiset onkin meille kaikille haitallinen asia, mutta heidän suustaan jotka ottavat uutiset tai mieluummin varmennetut faktat (kuten tässä) tosissaan vain silloin, kun viesti miellyttää, huoli ei kovin uskottava.\nPassiivista valeuutisten levittämistä on itse asiassa myös uutisten/faktojen suhteen vaikeneminen silloin kun ei miellytä omaa maailmankuvaa.\nOlen täysin samaa mieltä tuosta viimeisestä kappaleesta. Valeuutisen tai vihapuheen leiman saa pelkästään sillä, että on tietty ihminen tai edustaa tiettyä poliittista tai muuta tahoa, jota dissataan. Tähän on tultu. Viestintäyhteys on auki vain täysin samanmielisiin ja muiden puheista ei tarvitse välittää, ihan riippumatta siitä ovatko ne vaikkapa totta.\nMyös valikoiva tiedonvälitys tapahtumista on tietynlaista valeuutisointia. Itse koen sellaisiksi uutiset, joissa kerrotaan ongelmista mutta jätetään tietoisesti pois keskeisimmät syyt tai kehitetään epäuskottavia selityksiä asian laitamilta.\nKyllä, juuri tuota tarkoitin. Merkittävän, ihmisiä kuitenkin todella kiinnostavien faktojen valikoinnista tai kokonaan ohittamisesta voi hyvin huudahtaa, että fakenews.\nNäin on. Fakenewsissa on yhä useammin kyse tietoisesta faktojen tai aidosti selittävien tekijöiden ohittamisesta, mutta kuitenkin usein on niin että vain tietynlaiset ohittamiset ovat vääristelyä ja toiset ovat vastuullisuutta, jopa silloin kun ne alkavat lähennellä valkoista valhetta ohipuhumisessaan.\nTai onhan mukana ollut myös todella synkkiä valheita, kuten pohjoiseen vyöryneiden sotilaiden ja rikollisten nimittäminen hädänalaisiksi vaikka suinkaan kaikki eivät ole sitä olleet. Mitä systemaattisempaa asioiden piilottelu ja vääntely on, sitä pahempi valhe. No, paljonhan on ollut sitäkin, että on omassa hyvyydessä otaksuttu aktiivisesti kaikenlaista.\nJari, myönnän, että minulla jäi silloin aikanaan Turkan ohjaus näkemättä - katsoin siis vain osin. Nytpä tutustun tähän. Totta kai aito ohjaaja tekee oman näkemyksensä mukaisen kokonaisuuden.\nVoi tosiaan olla, että suomalaiset veljekset pääsevät oikeuksiinsa vasta nyt, vuosia myöhemmin kun historiallinen asiayhteys valaisee asiat uudella valolla.\nItse katselin Turkan teosta aikanaan. Muistan että pian tottui juuri niihin valintoihin.\nMutta se oli sitä aikaa, 80-luvun loppu, ysärin alku.\nMonella tapaa haluttiin olla "rankkaa."\nSe toki on tuon teoksen pintatason huono analyysi, mutta mulla tuli varsinkin varsin muihin tuon ajan rankkuuksiin raju hylkimisreaktio.\nJoku kuva: helsinkiläinen elokuvaestivaali, joku niistä.\nKatsomossa pitkän mustan nahkatakin hakkineita miehiä ja kulttuurisutturoita (sanoinko mä tosiaan tuon?).\nMolemmat löytäneet juuri postmodernisminsa (myöhässä)\nja Foucaltin (josta muuten "auringonousulehdessä" hyvä artikkeli).\nKankaalla menossa jokin hongkongilainen väkivaltataide-elokuva tai esitarantino.\nMinä tajuamassa, että juuri tänne mie en kuulu enkä viihy.\nEn kyllä muista että olinko itse edes paikalla, mutta 90-luvun alun ajoista mulla tuo mielikuva.\nt. nimimerkki The Beetles.\n(selitys aiemmassa kommentissa)\nMikään muuten ei ole niin naurettavan näköinen asu miehellä kuin pitkä musta nahkatakki. Lyhyt on kyllä tosi ok:)\nPitkästä nahkatakista tulee mieleen pervo itsensäpaljastaja (vaikka taitaa olla kankaisena versiona kliseisempi), toki varmaan myös muutama pop/rock-bändi (joskaan väri ei silloin usein ole musta).\njope lokakuuta 12, 2019\nHesarissa juttu tänään Tenstalaisen skarpin kaverin perustamasta leffafestivaalista, joka laajentunut kohtaamispaikaksi, jonka tarkoitus mm. lähentää etnisesti eriytyneitä ihmisiä kantaväestöön ja työpaikantarjoajiin.\nHyvä jos töitä löytyy jne. mutta jotenkin liian nopeita ja varmoja johtopäätöksiä vetää hesari.\nOnko tuolla alueella esim. väkivalta, omalakisuus ja autopoltot myös vähentyneet? Siitä ei puhuttu.\nMeillä keskiluokkalaisilla ihmisillä on taipumus ihastua juuri tuollaisiin ratkaisuihin, jotka kuulostavat hyviltä ja joilla hoidetaankin osaaongelmaa, mutta jotka tuskin kokonaistilannetta toiseksi ratkaisevat.\nJutussa tuli ilmi että Ruotsi on jakautumassa vahvasti etnisiin asuinalueisiin. Satun tietämään että Helsingissäkin on päiväkoti, jossa ei ole yhtään suomalaistaustaista lasta. Ja monia aika lähellä sitä. J o s se on ongelma, ja noille alueille pitäisi saada lisää suomalaisia perheitä jo maahanmuuttajataustaistenkin takia niin miksi heitä pitää sinne nykyään erikseen takaisin houkutella? Miksi heitä siellä ei enää ole, vaikka sosioekonomisesti vähintään yhtä köyhiä perheitä on kantasuomalaisissakin.\nJokin on saanut heidät poistumaan?\nOvatko he rasisteja?\nSosiologinen fakta näyttää olevan se, että kun tietty määrä uusia tulijoita tulee täyteen jotakin alkaa aina tapahtua. Joidenkin tutkijoiden mukaan reaktio on neurobiologinen ja sen muuttamiseen tai vaimentamiseen menee todella pitkä aika.\nNe jotka eivät oikeasti asiaa kohtaa arjessa asia ei ole tietenkään mikään muu kuin uuden omaylpeyden aihe: minä en onneksi ole niin kuin nuo (foobikot)!\nMuualla asuville tiedoksi, että vaikka Helsinki ylpeänä julkisuudessa kertoo että sen asuntopolitiikka ehkäisee tätä em. kehitystä, se ei pidä paikkansa. Tai piti jossakin määrin ennen, mutta nyt juuri määrä alkaa muuttaa tilannetta.\nKoska Euroopan ulkopuolelta tuleva väestösiirtymä tulee kasvamaan entisestään, on muun osan Suomen alettava ottaa tästä vastuuta. Kun pikkukaupungeissakin on tuhansissa ja suurimmissa kymmenissä tuhannessa tulijoiden määrä, vasta sitten koko kuva tulee muuallakin koetuksi mm. päiväkoteineen joissa "suomalaisia" ei enää ole.\nJa muualla Suomessa asuminen on myös maahanmuuttajienkin etu vaikkapa juuri Hesarin jutussa kerrotuista syistä. Jutussa kävi ilmi että juuri "omissa" porukoissa pysyminen, esim. niissä omalakisissa lähiöissä, vain vahvistaa ulkopuolelle jäämistä. Niissä voi olla kulttuurisesti helppoa, mutta pidemmän päälle ne ovat ansoja.\nVesa Haapala lokakuuta 12, 2019\nJope, tuo minkä kuvaat on liki ainoa toteutunut suunta oikeastaan missä Euroopan maassa hyvänsä ellei puhuta korkeasti koulutetuista ja hyvätuloisista ihmisistä, jotka ovatkin sitten jo usein, liki poikkeuksetta sisällä työyhteisöissä ja kansainvälisessä elämänmenossa. En usko, että on oikein edes mahdollista muuttaa tätä kehityskulkua mikäli tulee suuria ihmismääriä samankaltaisista taustoista. Pahinta on jos asutetaan monikulttuurisesti keskenään vihoissa olevia ryhmiä samoille alueille - siitä seuraa sitten kaikenlaista.\nTuosta pk-seudulle keskittymisestä vielä se, että koska tämä uusi asutuspohja on jo syntynyt, on suuntaa aika mahdotonta siinäkään enää kääntää. Uusi väestö keskittyy entisestään.\nHelsingillä menee tällä hetkellä taloudellisesti hyvin. Lähinnä yritysverojen ansiosta. Suurten pääkonttorien sijoituspaikka tuottaa suurta tuloa. Työllisten verotus ei riittäisi yksin pitämään tätä yllä. Näillä yritysveroilla sitten stadi tuottaa ja rahoittaa vihreitä unelmiaan, kymmenien miljoonien pätkäpyörätunneleitaan ja muuta vahingollisempaakin.\nMyös tulonsiirtoihin täällä on toistaiseksi juuri siksi varaa.\nStatement-poliitiikkaan on varaa, koska yritykset sitä lapppavat kaupungin kassaan.\nMillainen olisi pk-seutu jos se olisi omillaan tai jos se saisi yritysten verotuotosta saman osuuden suhteessa kuin muutkin maamme osat? Itse osaan hahmottaa sen, ilman mielikuvitusta.\nHelsingissä on aina kymmeniä tuhansia opiskelijoita. Iso osa täällä vain käymässä. Silti heillä käytännössä ilman vastuuta pidemmästä kehityksestä on täysi valta äänestää valtaan omaa identiteettipolitiikkaa miellyttävät hahmot.\nRealismista viis. Tai kokemuksista joita muista Euroopan kaupungeista jo saatu runsaasti. Törkeintä on aina "asenne."\nJos ei-eurooppalaisten maahamme muuttaminen laajassa mitassa on väistämätöntä ja välttämätöntä pitäisi päättäjien ohjata tätä virtaa myös muualle Suomeen. Kehittää myös työmahdollisuuksia siellä.\nTänne keskittyessään syntyy tänne muutoin ei-euroopalaisten alueita ja kaupunginosia ongelmineen ihan niin kuin muuallekin Euroopassa on syntynyt. En usko että pk-seutu osaa tätä yhtään paremmmin. Siellä jo sitä paitsi tiedetään, miten tarina meni, täällä eletään vielä kauniissa kuvitelmissa miten se meillä tulee menemään, muka eri lailla.\nJoo, ei tule menemään millään tavalla eri lailla, mikäli ei oteta erilaisista taustoista olevia korkeasti koulutettuja ihmisiä. Humanitaarinen maahanmuutto, vielä jos se on monokulttuurista ja monouskonnollisesta taustasta, pahentaa eriytymiskehitystä entisestään. Tuntuu aivan typerältä toistaa näitä asioita, koska nämä ovat sosiaalisesti liki determminoituja juttuja. Siinä Suomi tekee suuren virheen, että sijoittaa porukan valtaosaltaan pääkaupunkiseudulle ja isoihin keskittymiin. Luultavasti palveluja on helpompi tarjota näin. Muualla olisivat aivan irrallaan, kun pikku kunnissa on soveltuvia töitäkin melko vähän (vrt. Ruotsin pikkukuntien tilanne).\nKyllähän pikku paikkakunnat tarvitsevat yhden pizzerian ja yhden kebabpaikan sekä muutamia hoitajia ja muita palvelualojen osaajia, kuten autokorjaajia, mutta siihen se helposti jää, jos ei ole kielitaitoa ja koulutusta riittävästi. Maakunnissa kantistenkin on vaikea luoda uutta työtä ja monesti työt perustuvat erityisosaamiseen jollakin alalla, jolle on käyttöä paikkakunnalla ja lähiympäristössä.\nHuom! Minä olen käyttänyt autoani huollossa maahanmuuttajien korjaamoilla, ostanut heiltä renkaita, yleensä ulkona syödessäni käyn etnisissä paikoissa. Ilman muuta tahdon tukea maahanmuuttajayrittäjiä. Silti paras ja laadukkain palvelu esimerkiksi autoasioissa tulee puolen kilsan päässä olevilta kahdelta noin kolmikymppiseltä suomalaisjampalta. He ovat todellisia asiantuntijoita eikä ole tarvinnut isonkaan rempan jälkeen mennä jälkikäteen valittamaan.\nPiti olla: Tärkeintä on aina "asenne."\nNiinpä, asenteesta se lähtee. Totta kai näin on, mutta tosiasiatkin painavat.\njariranta58@gmail.com lokakuuta 12, 2019\nJari, luulen että on realismia, jos ennustan, että maahanmuuttajat, etenkin humanitaarisen maahanmuuttajat, sijoittuvat suurimpien kaupunkiemme lähiöihin. Ehkä Vaasa saa osansa, mutta se jää melko pieneksi.\nOn harmillista, että mekanismi on tämä: mitä enemmän humanitaarisen maahanmuuton tuomia ihmisiä tietyllä alueella, sitä enemmän kantaväestö muuttaa pois ja sitä alemmas asuntojen (myynti)arvo laskee. En tiedä, miten tähän voisi vaikuttaa. Harmittaa lähinnä niiden ihmisten puolesta, jotka ovat sijoittaneet asuntoon "väärällä" asuinalueella. Ei ole mukava, jos ostaa asunnon 300 000 eurolla ja saa siitä 240 000 myydessä. En tosin tiedä, käykö näin, mutta voi olla, että esimerkiksi jossakin Vuosaaressa käy. Riippuu asunnon sijainnista ja alueen kehittymisestä lähivuosina.\nAlueilla, joissa on korkean hinnan asuntoja ja kaupungin vuokra-asuntoja vieri vieressä, riski on melkoinen. Yleensä isot vuokra-asunnot menevät isoille maahanmuuttajaperheille. Vähitellen sitten koko kerrostalossa on enemmistönä maahanmuuttajat. Sitten ilmiö leviää viereisiin taloihin. Tällaista tämä vaan on, siis ihmisten käytös. Vaikeapa sitä on millään estää. Jos käyt esimerkiksi vuorotöissä ja osa kerrostaloa elää eri rytmiin, niin joko siedät tai etsit asunnon jostain muualta. Toki tämä ei ole näin yksinkertaista. Monet maahanmuuttajat käyvät itsekin töissä tai opiskelevat, mutta ehkä tiettyjen alueiden humanitaarinen porukka on kuitenkin valtaosin hieman eri asemassa tässä suhteessa. Vuokrataloissa on paljon muitakin ongelmia kuin erilaiset elämäntavat. Yleisin ongelma on kai imago-ongelma.\nItse asuin 90-luvulla Itä-Helsingissä sekä Kontulassa että Vuosaaressa. Meno oli tuolloin Suomi-monokulttuuria pääosin, ei juurikaan ongelmia, sama Tapulikaupungissa. No, siellä tuli kerran yksi tyyppi vastaan Palovartijantiellä ase kädessä. Kontulassa näki alkoholisoituneitten kantisten uhkaavaa ja väkivaltaista käytöstä. Hyvissäkin taloyhtiöissä voi olla yksi ainoa huumehörhö, joka rikkoo rauhan murtautumalla ihmisten varastoihin ja pyöräkellariin. Yhden läheisen ihmisen talossa on tällainen ongelma. Saavat ilmeisesti kuitenkin häädön aikaan kun on muitakin juttuja.\nVuosaaresta on mielenkiintoista kuvamateriaalia miltä näyttää monikulttuurinen roskakatos. Olen nähnyt sellaisia täällä Vantaallakin. Siinä ei kierrätyksen ja siisteyden parhaat periaatteet toteudu turhan tarkasti. Pikemminkin näyttää avotunkiolta niin että mukana on kaikki mahdolliset roskat.\nYleensä vuokratalotkin on kohtuullisen siistejä. Riippuu vähän millainen porukka taloa asuu. Poikani asui Myyrmäessä hetken. Käytävässä oli Myyrmannin ostoskärryt ja muuta sinne kuulumatonta, talon edessä sisääntulossa oli sama oksennus varmaan kaksi kuukautta. VAV:n vuokratalo oli kyseessä.\nItse olen asunut ympäri Helsinkiä vuokralla 1991-2006 ja ihan hyvin on mennyt. Sitten lapset olivat sen verran isoja, että piti hankkia oma kämppä Vantaalta, kun vuokrahinnat karkasivat käsistä.\nSinänsä kerrostalon roskakatos on äkkiä kaaoksessa, jos roskis täyttyy alkuviikosta ja ihmiset heittävät roskapussit lattialle ja joltakin jää ovi auki ja tulee eläimiä, kuten harakoita tai variksia tai rottia, tonkimaan pusseja. Siinä on nopeasti hirveä sotku.\nAinakin pääkaupunkiseudun jätehuolto on ottanut hyviä harppauksia, koko ajan puhtaampaa. Tänään olimme kävelyllä lähialueilla ja metsässä ja täytyy sanoa, että ihmiset ovat ääliöitä. Keräsin sipsipusseja, suklaapatukkakääreitä ja juomapurkin pois. Ei olisi tullut kävelemisestä mitään, jos olisin noukkinut jokaisen roskan. Aivan älytöntä kun ihmiset eivät tajua, että olisi paljon mukavampaa, kun ympäristö on siisti. Tiedän että kuulostan vanhukselta, mutta ärsyttää suunnattomasti tuollainen holtittomuus, varsinkin kun roska-astioita on joka paikassa paitsi siellä metsässä.\nSiis roskaajat ovat 99 prosenttisesti lapsia ja nuoria, jotka ovat muka huolissaan planeetasta. Paskat ovat.\nSama juttu pienimuotoisemmin oli kuulemma ollut jossain nuorten ilmastomielenosoituksessa. Olisivat keränneet senkin ajan roskia ympäristöstään ja kuunnelleet jonkun fiksun puheen paikkojen siistinä pitämisestä ja roskan vähentämisestä. Koulujen sisällä kierrätys toimii, mutta menepä koulujen tyhjille pihoille viikonloppuna...\nOlette täysin kartalla, noilla esimerkeillä, muun muassa noilla, täällä mennään.\nEn muuten tiedä yhtään "maahanmuuttokriitikkoa" (ja niiden määrä munkin tuttavapiirissä lisääntyy noin mies/nainen/kk/vauhtia) joka ei käyttäisi maahanmuuttajayrittäjien eri palveluita. Rikkaat liberaalit varmaan kuvittelevat toista, mutta niin se on.\nYleensä näillä m-kriitikoilla on arjessaan lisäksi huomattavasti enemmän suoria ja hyviäkin kontakteja maahanmuuttajiin kuin oikea-asenteiset kuvittelevat tai tietävätkään. Asiat eivät ole ollenkaan niin, että on ryhmä joka vastustaa joitakib joidenkin toisten uskonnon, kulttuurin tai puhumattakaan ihonvärin vuoksi. Sellaisia en tunne. Kysymys on siitä, miten homma toimii tekojen tasolla ja mikä on mahdollista, mikä ei.\nPk-seuduilla on myös tosiaan edellä kuvattuja taloja jo nyt jotka käyvät kuin vallatuista taloista, mutta eivät sillä oikealla tavalla.\nItse asun vuokralla vuokratalossa, mutta meidän talossa on kohtuuhyvä tilanne. Melkein kaikki duunissa olevia. Muuttajatkin toistaiseksi ainakin esimerkkejä parhaasta päästä.\nSilti tiedä työnikin kautta varsinaisia ns. hotspot-kortteleita, joihin en toivoisi asumaan kuin joitakin vasemmistolaisen ja vihreän identiteettipolitiikan luuapäisimpiä kannattajia, perheineen. Toki tiedän etteivät ne oikeasta asenteestaan huolimatta niihin taloihin halua! Parempi puhua vain periaatteen tasolta.\n(Jari, Wien on loistavan hyvä esimerkki laadukkasta ja suhteellisen edullisesta vuokra-asumisesta. Vuokralla suurin osa, myös hyvätuloisista, ja iso osa taloista varsinaisia helmiä. Ja mikä sijainti.\nMeidän oma asuntopolitiikkamme on surkeaa, ja kallis ratkaisu. Eikä se tästä tule muuttumaan.\nJa missä me todella sijaitsemme, samalla maapohjalla kuin Murmansk!\nVaikka Suomen luonto on kaunis ja korvaamaton vaimon kanssa leikitään ajatuksella siirtymisestä johonkin hienoon itäisen Keski-Euroopan maahan kun jäädään eläkkeelle 12-15 vuoden päästä. Toivottavasti silloin ei ole muitakin syitä lähteä. No, nuo ko. maat kyllä laitettu "kuriin" siihen mennessä, kun suuri valta puuttuu peliin, eli eiköhän niistä ole tulossa sitten lisää brysseleitä jne. )\nilloinkohan aletaan kysellä sen perään, että miksi keskimäärin eniten maahanmuuttoon kielteisesti suhtautuvia tulee sieltä, missä maahanmuuttajia asuu eniten. Ja päinvastoin.\nOnko vain sattuma että juuri niissä ihmisissä jotka asuvat vähävaraisimmissa lähiöissä on eniten rasisteja?\nNoiden ihmisten pitäisi noin vain sormia napsauttamalla vaihtaa oikea asenne väärän asenteen tilalle, mutta kuitenkin niin, että elinolosuhteet pysyvät ennallaan.\nHeidän pitäisi ikään kuin omaksua hyvien alueiden ihmisten maailmankuva ilman näiden hyvien liberaalien omaamia resursseja vaikuttaa elämäänsä enemmän.\nIhmisten jotka tuollaista vaativat täytyy olla täydellisen empatiakyvyttömiä ja kykenemättömiä samaistumaan kuin omaan päähänsä, oman kuplansa ihaniin ja lämpimiin asenteisiin, ja omiin valintoihinsa.\nJari, jos asiasta järjestetään kansanäänestys tai tulee tällainen lakiehdotus, niin pistän nimeni siihen, samoin houkuttelen mahdollisimman monen allekirjoittamaan.\nJope, tuo sinun ajatuksesi on erittäin kiusallinen poliitikoille. Etäisyyden päästä tehdyt ratkaisut, jotka vieläpä koskevat lähinnä toisia, ovat erittäin kyseenalaisia.\nnuo ovat olennaisia vastauksia ja lisäkysymyksiä Jopen kysymykseen.\nOlen sitä mieltä, että jonkin verran naapurimelua kyllä siedetään, varsinkin jos siinä sitten päästään yhteisymmärykseen siitä, että melu loppuu ja rajautuu ja kohtuullistuu yhteisten sääntöjen puitteissa. Eikä pidä tietenkään olettaa, että kaikki turvapaikanhakijat olisivat jotain mölysakkia, kun eivät ole. Mutta jos ongelmia ilmenee, niitä ei pidä sietää, olipa häirikkö kuka hyvänsä.\nMinun on hyvin vaikea käsittää, mitä Suomi koki 2015 ja sen seurauksena. Johtajamme eivät suojelleet maata, ja tämä pelko on minusta yhä akuutti ja pelkään, että eivät suojele jatkossakaan tosipaikan tullen.\nNiin, emme ole sortuneet mihinkään, se täytyy todeta, mutta samaan hengenvetoon on todettava, että maahan päästettiin runsain joukoin lähi-itäläisiä sotilaita, poliiseja, vartijoita - joista osa oli osallistunut erittäin raakoihin tekoihin - ja kansalaisille valehdeltiin aivan suoraan, että tiedetään keitä he ovat ja että on rasismia kysyä heidän motiivejaan.\nValitettavasti osa näistä sotilaista ja puolisotilaallisista jätkistä, siis osa heistä!, on nyt raiskannut neljässä vuodessa satoja lapsia ja naisia (suunnilleen 1000 ei-kantiksen tekemää raiskausta total), muutamalta naiselta on irrotettu pää (tai siis ehkä teknisesti ottaen on pää jäänyt roikkumaan jonkin nahanriekaleen varaan) jne jne, vaikka mitä. Ja tämä porvarihallituksen aikana, mutta kirkonmiesten ja -naisten avustuksella, vihreiden ja vasemmiston kuorossa huutaessa ihmisoikeuksia.\nMinusta tämä on vähän helvetin kallis hinta siitä, että jotkut saavat tuntea oman hyvyytensä ja auttamishalunsa ja tulevat lähinnä kusetetuiksi. Ja on tämä minusta aivan törkeä hinta siitäkin, että joitakin on todella autettu. Ei tämän pitäisi mennä näin.\nIhmisiä pitää auttaa, mutta ei kai kenenkään tarvitse olla niin sinisilmäinen idiootti, että ottaa petoja vastaan ja kieltäytyy edes ajattelemasta, mitä siitä on seurannut ja vielä seuraa.\nNiin, tällaiset asiat minua huolestuttavat. Maailmalla tapahtuu kaikenlaista, ja on onni, että olemme näin pohjoisessa, mutta minusta Suomi ei ole turvassa nimenomaan omien hallitustensa ja päättäjiensä vuoksi. Näin ei pitäisi olla.\nTästä ei voi syyttää yksin vihreitä ja vasemmistoa, vaan hommassa ovat olleet tavalla tai toisella mukana melkein kaikki. Ei pidä antaa tämän tapahtua toista kertaa. Jos näin tapahtuu, olisi asiasta päättäneet ihmiset saatettava joskus edesvastuuseen teoistaan. Pitää suojella ensin omia ja kun autetaan, autetaan niitä, joista tiedetään keitä he ovat. Huijareita ei kannata auttaa. On paskapuhetta, että henkkarit olivat pudonneet Välimereen tai hukkuneet jonnekin. Se on erittäin epätodennäköistä suurimmassa osassa tapauksia.\nHah, ha. Ihan en nyt tiedä vedätkö tosissasi farssillisia ajatuskokeita tosissasi puolitosissasi, mutta hyviä ovat.\nTuo viimeinen: ei väestövaihto, mutta asukkaiden vaihto.\nKansanedustajalähiö on hyvä ajatus.\nSijoitetaan kaikki 200 edustajaa edustuskaudekeksi muutaman lähiön hotspot-taloihin, perheineen.\nSitten vasta on se Sama Matka.\nTämä em. siis Jarin kommenteista.\nVesan kommentti traagisessa todellisuustajussaan on sitten vain surullinen.\nEikä kaikki tuo katoa että todetaan, että paljon on toisenlaisiakin esimerkkejä ja tapauksia. Tietenkin on, ja pitää olla.\nSurullista on sekin, että kansalla on sellainen perustuntuma, että saman annetaan tapahtua uudestaan jos tilanne tulee. Miten kukaan suojattomista ihmisistä voisi kunnioittaa Oikeaa Asennetta, jos kyseisen asenteen lähtökohta ei ole kansalaisten turvallisuuden ensisijaisuus, vaan ideologialähtöinen statement-arvopolitiikka, joka ei tunnusta ihmisten ensimmäistä arvoa omassa maassaan.\nJope, minusta hallituksella on nyt joitakin hyviä ideoita ihmisten auttamisesta (joskin voi olla että ei esimerkiksi työpaikat lisäänny, mutta kuitenkin velkarahalla "elvytetään" ruumista), mutta minua korpeaa epäilys siitä, että ei löydy minkäänlaista itsesuojeluvaistoa ja kanttia, jos vaikkapa länsirajalle lampsii 100 000 miestä Lähi-idästä. Pelkään, että tehdään hyvin samantapaisia tai jopa typerämpiä virheitä kuin aiemmin. En vain ole saanut sellaista kuvaa, että kukaan uskaltaisi puolustaa maata tämäntapaiselta vaikuttamiselta. On kuin ei kyseessä edes olisi mikään vaara, vaan jokin mahdollisuus. Tällainen minua risoo ja pelottaa.\nEi tietenkään pelota ihmisten auttaminen, vaan se että asiat sotketaan perin pohjin ja valehdellaan niin kuin tekivät varsinkin keskustan ja kokoomuksen johtavat poliitikot aiemmin. Ja toki kaikki muut olivat kuorossa mukana tai ainakin hiljaa.\nSe arvo on tietenkin koskemattomuuden suoja kaikissa tilanteissa.\nSitä varten mm. turvapaikanhaku-prosessit ja tutkimukset tehdään. Tai pitäisi tehdä. Myös takaisinlähetykset.\nJari, kuitenkin nämä noin 75 rauhan ja hyvinvoinnin vuotta ovat olleet tärkeitä, todella tärkeitä. Sikäli ei kaatunut turhaan moni sukulainen torjuntataisteluissa. Mutta turhaa on heidän panoksensa, jos meidän aikamme panos on se, että emme arvosta itseämme riittävästi. Me kaadamme sillä tulevat sukupolvet tai ainakin kampitamme pahasti. Niin, ja on kai otettava huomioon sekin, että ne tulevat sukupolvet ovat yhä pienempiä tämänhetkisten päästöstemme vuoksi...\nJos ajattelee sitä Suomen historian valossa, niin on todella hyvin sanottu, että "Hopea ei ole häpeä." Minusta se on paljon paremmin sanottu kuin se, että "Suomi hävisi kaikki sotansa." Se on epäkunnioittavaa puhetta. Suomea ei kukaan kuitenkaan viime vuosisadan sodissa miehittänyt. Luulen, että kaikille kelpaa maamme tilanne, jos vertailukohdaksi otetaan esimerkiksi Baltian maat. Tietenkin jotkut kommunistit olisivat olleet ihan kiimoissaan, jos Suomi olisi tuhottu jo ajat sitten ja yhdistetty johonkin suureen ja mahtavaan, mutta he ovat kuitenkin merkittävä vähemmistö. Paitsi ehkä nykyaikana, kun taas pitäisi olla nimenomaan osa suurta ja mahtavaa pikemminkin kuin itsenäinen.\nMinusta Suomeen voi tulla ja täällä voivat elää muutkin kuin kantikset. Mutta täytyy olla kunnolla. En kaipaa tänne enää yhtään karannutta sotilasta, joka jatkaa siitä mihin jättämässään paikassaan jäi. Pitää tietää keitä tänne otetaan. Se on ihan minimivaatimus.\nLuen juuri parhaillaan Ville Kivimäen hienoa psykiatrista historianteosta Murtuneet mielet, jossa kuvataan sotatraumoja rintamamiesten keskuudessa.\nOlen hyvin vaikuttunut, liikuttunutkin ja kiitollinen.\nVaikka tuosta kaikesta pääsin tietoisuuteen jossakin määrin jo lapsuudenkotini keittiössä, kun rintamaukkoja siellä kokoontui, vetää myös tuo kirja sodan toisen puolen myös hyvin yhteen. Iholle tulee kun siinä puhutaan asiat miesten tasolta.\nMinäkin pelkään meidän valmiuttamme sanoa ei mahdolliselle uudelle aallolle joka on vielä isompi ja joka ei ehkä koostu todellisista hädänalaisista. Samaan tapaan kuin nyt kävi ilmi Migrin raportista keitä edellisen aallon tulijat olivat isoksi osaksi.\nJa jos ihan rehellisiä ollaan, jossakin on määrällinen raja myös todelliselle hädänalaisille. Auttaa pitää, se on ihmisyyden hinta, kuten Juha sanoo, ja omastakin pitää tinkiä, mutta vain realismi takaa todellisen avun. Kriisejä on torjuttava ja autettava niiden syntysijoilla.\nObaman hallinto masinoi arabikevään innovaationaan demokratisioida arabimaita. Se on ihan totta. Seurauksia on maksanut Eurooppa.\nTäytyy sanoa, että aivan uskomaton saavutus rauhan-Nobelistilta...\nArabikevät oli toki monimutkainen prosessi, mutta USA:n ulkoministeriö on ollut laittamassa ns. pökköä pesään. Mikä tuho Syyriassa sen traagisimpana seurauksena.\nNo, ei koko sotkua voi todellakaan palauttaa Obamaan, mutta kyllä Nobelin myöntämistä olisi voinut pantata sen aikaa kun nähdään mitä pressa tekee ja saa aikaan.\nOli kiire palkita "idea presidentistä" ennen tekojen mittaamista.\nNyt kykenivät vastustamaan samaa houkutusta Gretan suhteen.\nNyt keikutamme suurta merta\nkuin keikuttaisimme vain paattia,\nja allamme on syvä juova verta,\nme odotamme Kelafaattia.\nSen kun tietäisi, naputtelin hetken mielijohteesta!\njope lokakuuta 13, 2019\n" Kirkkolaitos kaupittelee itseään pyhän kokemisella ja hyvän tekemisellä ja on tehnyt Jumalasta itselleen brändin. Vihervasemmistoa kosiskelevat seurakuntalehdet esittävät Jumalan suurena tuntemattomana liberaalina."\nTuon ja paljon muuta kuunneltavaa sanoi tytölleni pari vuotta sitten\nsattumalta osunut rippipappi. Lukekaa sunnuntain kunniaksi:\nPitäisköhän liitty takaisin kirkkoon?? Noita lisää!\nSanoin erotessani että tuntuu kuin kuuluisin vihreään puolueeseen tai vasemmistoliittoon kun kuulun seurakuntaani.\nKiva kanslisti vastasi:\n-Ymmärrän mitä tarkoitat.\nHiilineutraali kirkko. Siinäpä onkin ydin kohdallaan,\nVesa Haapala lokakuuta 13, 2019\nOlipa hyvä tuo Wikströmin juttu, asenne ennen kaikkea. Muistan että olemme puhuneet asiasta melkein samoilla sanoilla. Kyllähän Kirkon ja kaupungin jutut, pääkirjoitukset usein, on laadittu ennen kaikkea nykypolitiikan pohjalta ortodoksisesti, kristinuskoa hiukan mausteeksi. Kristityn pitäisi elää tässä maailmassa, mutta pitää mielessä myös tulevan maailman todellisuus, niin vaikeaa kuin se joskus onkin - tai oikeastaan niin että tuleva maailma on jo tässä.\nSinänsä ei ole mitään vikaa, että kirkko puhuu ajankohtaisista asioista mutta sen toimintaa ei voida palauttaa niihin. Silloin se alkaa muistuttaa poliittista puoluetta, joka hukkaa identiteettinsä ja alkaa paniikissa kosiskella äänestäjiään. Samaan hengenvetoon pitää sanoa, että protestanttisuuteen kuuluu uudistuminen ja tradition tulkinta. Sen ei pitäisi kuitenkaan tarkoittaa poliittisen ilmapiirin kosiskelua. Toisaalta kirkko on jäseniensä ja ennen kaikkea johtajiensa näköinen. Liberaalien Jumala on tosiaan suuri tuntematon vihervasemmistolainen liberaali, jonka olemassaoloon hädin tuskin uskotaan, mutta pakko se on pitää kuitenkin mukana, kun kirkossa ollaan. Joskus tuntuu, että nämä Heinimäet ja muut ajattelevat olevansa itse hieman fiksumpia kuin vanha tunkkainen Jumala ja hänen sanomansa - siitä on paras häveliäästi vaieta ja tehdä sen sijaan reippaasti politiikkaa, jota voisi kyllä rehellisesti sanottuna tehdä yhtä hyvin jossakin puolueessa. No, tämä on pelkästään oma vaikutelmani, enkä edes väitä ajattelevani, että olisi erityisen helppoa olla päätoimittaja moneen suuntaan vetävän lehden keulilla.\n"Joskus tuntuu, että nämä Heinimäet ja muut ajattelevat olevansa itse hieman fiksumpia kuin vanha tunkkainen Jumala ja hänen sanomansa - siitä on paras häveliäästi vaieta ja tehdä sen sijaan reippaasti politiikkaa, jota voisi kyllä rehellisesti sanottuna tehdä yhtä hyvin jossakin puolueessa."\nMuotoilin ehkä väärin. Nämä ihmiset tuntevat itsensä kenties moraalisesti paremmiksi ja eheämmiksi kuin mitä Jumala on. Heillä on yksinkertaisesti parempi arvostelukyky. He eivät ole kaikkitietäviä, mutta kuitenkin parempia ihmisiä kuin vanha Jumala.\nNyt näissä kommenteissasi sanoitat täsmälleen omat tunteeni että järkeni ajatukset tästä aihepiiristä.\nTietenkin ihmisen täytyy olla suurempi, viisaampi ja liberaalimpi kuin raamatun Jumala jotta ihminen voi tehdä hänestä oman kuvansa, heijastaa häneen aikalaisuuttaan.\nUudistua saa ja täytyykin, reagoida ajassa ajan ajanakohtaisiin tilanteisiin, mutta tehdä se kirkon perusjutun pohjalta, sitä kadottamatta eikä poliittisen lempisuuntautumisen.\n30-luvun Suur-Suomi-kirkko oli siis ihan samaa meininkiä kuin tämä nykyinen aikalaiskirkko.\nJoku piispa sanoi ei niin kauan sitten, että kirkko on täällä koska täällä kuollaan. Kirkolla on pelastustehtävä.\nTuo Henrik-pappi on minusta klassisuudessaan se tämän ajan kristillinen uudistaja ja anarkisti ja nämä heinimäet tunkkaisia liberaaleja (= aikalaiskonservatiiveja) kaikille helpotetussa aikalaissanomassaan. Mun päässä se menee juuri noin päin.\nKun aikoinani menin kirkkoon tosimielellä noin vuonna 1992, näin tämän tuossa viimeisessä kappaleessani kuvaamani asetelman ihan heti. Tajusin heti mikä on pelin henki, kumpi puoli voittaa tilan, ja niinhän siinä kävi.\n"Konservatiivit" olivat mun silloin vielä seurakunnallisesti naiveissa silmissä heti rebeleitä ja "liberaalit" kuin joitakin luokanvalvojia, tylsimpiä, persoonattomimpia jne. painotuksissaan.\nNo, jako ei mene noin, yhyettä pitää aina etsiä, mutta painopiste on näköjään edelleen tuollainen. Toisilla on kyllä sananvapaus, toisilla lisäksi sananvalta. Jokainen tajuaa kummin päin se menee. Tässä asiassa kirkossa sama tilanne kuin yhteiskunnassakin.\nKukaan ei saa arvostella eikä ole kykenevä arvioimaan toisen henkilökohtaista uskoa mitenkään koskaan, mutta kirkon toiminnan painotuksia voi yleisesti arvostella ja arvioida kuka tahansa. Henrik teki sen mielestäni tässä todella hyvin mitään ja ketään pelleyttämättä.\nJoo, en minäkään ole mikään arvioimaan Jaakko Heinimäen uskoa, en todellakaan, kun ei omanikaan ole aina niin kummoinen, mutta kommentoin vaan miltä homma ulospäin näyttää. Onneksi ei kuitenkaan olla vielä niin pitkällä että tällaisten Henrikien sanomiset siivottaisiin pois.\nMinä ajattelen niin että monet liberaalit tulevat mukaan kirkon toimintoihin, koska siellä on tarjolla yksi väylä politiikkaan ja valtaan. Teemat joita he pitävät esillä ovat monesti puhtaasti poliittisia. Minua on aina kuvottanut kunnallispolitiikan ja kaikenlaisen muunkin politiikan kytkeminen seurakunnallisiin virkoihin ja toimielimiin. Kirkko on uskon yhteisö.\nSe että joku on uskon yhteisö tarkoittaa minulle sitä että se ei ole vallan ja valtaan pyrkimisen yhteisö. Uskon, uskonnon ja politiikan liian tiivis kytkeminen toisiinsa saa aina järkyttäviä muotoja. Kirkon ydin ei ole ihmisyhteiskunta vaikka kyseessä onkin yhteisö. Ydin on se että kirkko on Kristuksen ruumis, vaikka tätä kuvaa voi olla todella vaikea käsittää ja vaikka monet liberaalit nimenomaan yrittävät käsittää tätä kuvaa - siinä he ovat monin osin oikeilla jäljillä. Tai Jeesus taitaa sanoa, että minä olen viinipuu ja te olette oksat. Viinipuun runko ja juuret ovat Kristus, tämä on tässä ruumiskuvassakin olennainen avain. Kristus runkona ei palaudu mihinkään, ei oikeistolaiseen eikä vasemmistolaiseen tulkintaan yhteiskunnan järjestämisestä.\n"Minä ajattelen niin että monet liberaalit tulevat mukaan kirkon toimintoihin, koska siellä on tarjolla yksi väylä politiikkaan ja valtaan. Teemat joita he pitävät esillä ovat monesti puhtaasti poliittisia. "\nEnnenhän noin meni ja parista oikeistopuolueesta tuli paljon jengiä päättämään ja samaaan yhden luottamustehtävän lisää. Nyt tulijat tulevat toiselta puolelta, ja taas, pk-seudulla varsinkin.\nMua pännii myös ns. vuorisaarna-ratsastajat. Siis ne jotka ottavat ko. saarnasta (ja usein vain sen alkuosan) haluamansa ja sitten: kattokaa nyt, vasemmiston puhetta ihan selvästi!\nEn osaa minäkään antaa ohjetta kenellekään uskomiseen enkä rukoilemiseen enkä kristilliseen elämään, mutta sen luulisi tajuavan jokaisen että jos on olemassa jotain mitä ihminen ei voi valjastaa eikä hallita eikä ohjata mielensä mukaan mitenkään niin se on Jumala ja Kristus.\nVielä. Jos ajattelemme, että vaikkapa meidän yhteiskunnassamme on tällä hetkellä tiettyyn suuntaan ohjaava polittinen/filosofinen/ideologinen hegemonia niin on pakko myöntää, että ketkä sitä ohjavatkin (ehkä jopa itse sitä tunnistamatta) niin taitavia siinä ollaan.\nKirkko, kulttuurielämä, media ja politiikassa ehdottoman suurin enemmistö puhuvat sen hegemonian sisäkieltä pääsääntöisesti, toki onneksi monin poikkeuksin kaikilla noilla em. alueilla.\nEn sano että tuon hegemonian/aikalaisuuden sisällä ei olisi mitään, mitä en minäkin allekirjoittaisi, mutta isossa suunnassa olen selkeässä oppositiossa. Tässä aihepiirissä se tuli nyt esiin kirkon suhteen. Eikä se oppositioasema todellakaan tyhjene yksinkertaistaen termiin konservatiivisuus tms. Tapaus ja asia kerrallaan näitä on katsottava.\nKoen olevani monessa asiassa huomattavan liberaalimpi kuin monet niistä jotka itsensä tässä ajassa liberaaleiksi määrittelevät.\nYhdenmukaistavan keskuksen, yhden kaiken kokovava maailmanselityksen, mikä se sitten milloin onkin (esim. globalismin), asianajaja ei voi oikeasti olla koskaan liberaali, vaikka sellaisena itsensä näkeekin.\nTässä ajassa on monenlaisia ristiriitoja. Vapaus ja rajattomuus, jotka kuitenkin vaativat lähinnä yhdenlaista ajattelua ja tunnistavat tai oikeammin tunnustavat vain tietynlaisen tietoisuuden spektrin ja kaikelle muulle nauretaan. Tai pahimmillaan kaikkea mikä pidättää omaa ajattelua, aletaan vainota. Ja jos omaan hyvyyden ohjelmaan kuuluu kohteina toisenlaisia tietoisuuksia, niitä ei edes yritetä kohdata ja käsittää vaan ne käsitetään ennakolta samanlaisiksi kuin itse. No, toisella laidalla sitten toiset toiseutetaan entisestään. Kuitenkin on niin että on hyvin erilaisia tietoisuuksia ja elämäntapoja globaalisti eikä niitä kaikkia edes kannata yrittää kierrättää ikään kuin saman yhteisen keskusvalvotun ja itse itselle myönnetyn hyvyyden tavaramerkillä leimatun ryhmätietoisuuden kautta.\njariranta58@gmail.com lokakuuta 13, 2019\nJari, toden totta on noin. Tässä mielessä luterilaisuus on maallistamisella pilannut itsensä. Siitä on kärjistäen sanottuna tullut yksi tapa tehdä politiikkaa. Hiilineutraali kirkko on tämän tien päässä ja kaiken huipennus. Hauska ja huvittava ajatusleikki. Kirkon sisin olemus on yhtä kuin tietyssä historian vaiheessa eniten mediahuomiota saava poliittinen ongelma ja sen ratkaisuyritys.\nMinustakin tuntuu hyvältä sanoa, että paljon siitä mitä teemme tällä hetkellä luonnolle / ympäristölle / itsellemme on syntiä, jota pitäisi katua ja josta pitäisi tehdä parannus. Jos ei tehdä parannusta, seuraa tämä: synnin palkka on kuolema. Tämä on ekologisestikin ihan pätevää puhetta. Planeetta kärsii ihmisen himon vuoksi.\nJari, kun puhun synnistä niin tarkoitan sillä myös ja ennen kaikkea itseäni. Minä olen syntinen, ei vain naapuri tai eri mieltä kanssani oleva. Jokaisella on syytä katumukseen ja parannukseen, hyvin monella tasolla.\nJuuri tuo mistä Jari puhut on sitä klassista uskoa.\nSitä on ortodoksisuudessa, luterilaisuudessa, katolisuudessa jne. On ihan sama mikä sen nimitys on.\nJumalan luoma maailma ja Jumala itse on maailman ainoa todellinen horisontti. Jos sinne ei katso, ei näe oikeastaan mitään.\nSynti on erittäin vakava ja myös erittäin vapauttava käsite.\nKysymys täällä viime kädessä ei ole keskeneräisyydestä, ajatusvirheistä tai kasvussaan kesken olevasta maailmasta, vaan synnistä joka on valtava vaikuttava voima (vaikuttaa varmasti tässäkin kommentissani tällä hetkellä) ja joka lopulta tietenkin kadottaa ihmisen, ja maailman. Se voi tapahtua täällä jo. Ja niinhän se näyttääkin menevän. Toki hirveitä on tapahtunut kaikkina aikoina.\nHimojen kohteita on lukemattomia. Ja seurauksia.\nJumala tietää että rakastan maailmaa ja sen antamia juttuja enemmin kuin häntä. Sanonkin sen tomppeli hänelle tosissani mahdollisimman usein. Niin kuin ei jo tietäisi.\nUskoa ei mitata toistemme silmissä millään, mutta olen todella kiitollinen siitä, että kummankaan voimassa olevan uskontunnustuksen sisältämien asioiden tunnustaminen ei tuota minussa minkäänlaista älyllistä ristiriittaa (kuten monet vastaavassa asiassa kuvaavat).\nEn sano että uskon kuin lapsi tai hyväuskoinen, ei niin, mutta jos Jumala on Jumala, niin en pidä mitään mahdottomana.\nMuuten sitten uskoni on vailla hedelmiä eikä tuo edellinenkään mikään oma uskon hedelmä ole, vaan olenpa saanut ulkopuolelta sellainen lahjan josta pidän kiinni.\nMinulle tämä on HW:n mainitsemaa klassista kristinuskoa, jolla tosin silläkään ei voi päteä missään mitenkään.\n"Yksittäinen ihminen on yhtä kuin rukoilija ja tässä tehtävässään hänen tulee kääntyä enemmän Jumalan kuin toisten ihmisten puoleen.\nIhmisten väliset neuvottelut ovat usein turhia, monisanaista turhuutta missä toinen typerys keskustelee toisen typeryksen kanssa vouhkaten."\nTuokin on erittäin hyvä. Koskee varsinkin uskonasioita.\nMulla joskus tunne, että näistä asioista olisi hyvä taas pitkästä akaa jutella jonkun viisaan ja kokeneen uskovaisen kanssa (en laskea 25 vuottani mihinkään), mutta tiedän ettei se syvin vastaus koskaan tule sieltä suunnasta sittenkään. Siinä olen mielelläni luterilainen, että uskon, että kun luen Raamattua, hän ja Kristus puhuu heti. En tarvitse mitään tilaa tai metodia, gurua.\nToki sekin yhteys on nyt katki, koska todella pitkä lukemisen katko siinä suunnassa.\nOn se varmasti noinkin.\nItse ohjaa itsensä lähes varmasti harhaan. Vaikka toki harhaanjohtaja voi olla se toinenkin. Esim. vahva hengellinen johtaja.\nHauska huomio muuten: kun olemme jutelleet näistä uskonasioista ennenkin meidänkin kielemme yksinkertaistuu. Parodia ja ironia katoaa oikeastaan kokonaan, ja älyllinen temputtelu.\nSamaan tapaan Raamattukaan ei ole mikään arvoitusten kirja, vaan se on selvää puhetta ainakin useimmiten.\nSen verran olen lukenut eksegetiikkaa että muistan raamatun aikalaisten pitäneen sen kieltä, myös Jeesuksen puhetta, ei-älyllisenä ikään kuin junttitason verbaliikkana.\nSe ei ollut antiikin retoristen vaatimusten mukaisesti riittävän näppärää, monitulkinnallista, intertekstuaalista jne. senkään ajan älymystölle.\nTuo viimeinen on tyypillinen ajattelutapa amerikkalaisessa ja ruotsalaisessa menestysteologiassa. Kaksi ensimmäistä tulevat eri muunnoksin esiin yhteiskunnallisesti valveutuneessa maallistetussa kristinuskossa, joka on oikeastaan valta- ja identiteettipolitiikkaa. En usko, että kilvoittelu Jumalan edessä kiinnostaa niitä paljoakaan.\nVesa Haapala lokakuuta 14, 2019\nMaallistuneesta kannasta maaginen jumalausko on varmasti se välttämätön paha, jota täytyy sietää, jotta voisi toimia kirkon avaamalla yhteisöllisellä (vallan) pelikentällä yhteiskunnallisia uudistuksia ajaen.\nEn tiedä, miten tiedostetusti ei-uskovilla kirkkoaktiiveilla on amerikkalaisen piispa Pongen kaltaista ajattelua. Pongellahan on nietzscheläinen ajatus "Jumala on kuollut": ihmisten, "kristittyjen" tulee pelastaa kirkko Jumalalta, sillä mitään muuta keinoa maailman muuttamiseksi ja sosiaaliseen kutsuun vastaamiseksi ei ole. Hyvin nietzscheläisittäin vastaus etiikkaan on "meidän makumme": olisi meidän hyvää makuamme ja arvostelukykyämme vastaan, että jättäisimme asiat Jumalalle, jonka olemassaolosta emme edes voi olla varmoja.\nNo, tämä on spekulaatiota, mutta luulen, että monella papillakin tuonpuoleinen on sulkeistettu aika tavalla agnostiseen olotilaan.\nJa siis että asiat jätettäisiin vanhan Jumalan haltuun... Nykyihminen on edennyt muinaisesta taikauskosta aimo harppauksia eteenpäin ja lähinnä spekuloi tai etsii itseään ja tällä tiellä ajatus Jumalasta on tietoisuutemme höyryistä nouseva kangastus, johon ei kannata liikaa suunnata ajatuksiaan. Tähän liittyy olennaisesti se, että 3500-1900 vuotta vanha kirjakokoelma eli Raamattu ei kaipaa niinkään sanoman päivittämistä nykyaikaan kuin Raamatun "sanoman" radikaalia uudelleenluentaa, jossa tietenkin Jumalan tosiolemuksena näyttäytyy libaraali kangastus ja hänen "sanansa" on oikeastaan pääosin - sikäli kuin se ei sovi nykyajatteluun - aikansa kulttuurituote. No, näinhän tietenkin on esimerkiksi tieteellisessä katsannossa, mutta hieman huonostihan asialle käy, jos uskonyhteisö ajattelee uskonsa perustuvan pari tuhatta vuotta vanhaan sepitteeseen, joka lähinnä heijastelee tuon ajan ihmisen maailmankuvaa ja hapuilua kohti jotain korkeampaa voimaa, jonka olemassaolon varmuutta edes papit eivät menisi kovin helposti vannomaan. On selvää, että tällaisessa tilanteessa kirkon olemassaolon pääasiaksi tulee yhteiskunnallinen toiminta senhetkisestä aatteellisesti hegemonisesta näkökulmasta.\njope lokakuuta 14, 2019\nNämä olivat Vesa hyviä lisäyksiä. Ponge on mulle uusi tuttavuus. Ihan looginen piispa nykymenolle.\n"Vanha" Jumala on myös hyvä käsite sllä yhä useammat todella ulkoistavat itsensä siitä pois. Näkyy jo suhtautumisessa raamattuun, Vanha testamentti on monille ei-mitään, pimeä jäänne paimentolaisuskosta. "Uusi" kelpaa, mutta ei sekään kaikilta osin. Paavalin kirjeistä vain pieni hippu on ok, vaikka juuri niille kirjeillehän koko kristinoppi on perustettu. Jeesuksen puheistakin kelpaa vain osa. Eivät ne kohdat jossa Hän puhuu saatanasta ja kadotuksesta (muuten enemmän kuin kukaan muu Uudessa Testamentissa).\nUudistuneelle kristitylle uskontunnustukset ovat jättiongelma, samoin suurin osa raamatusta ja kristillisestä dogmastakin valtaosa.\nKlassista kristinuskoa on siis aika mahdotonta sovittaa kaupunkilaisvihreän yleisliberaaliin/relativistiseen tai vasemmistolaiseen maailmankuvaan.\nJää vain puhe moraalista, etiikasta, rauhasta ja lähimmäisenrakkaudesta.\nEli se mistä riittävän oikein moni muukin uskonto opettaa kuin myös maallinen humanismi tms.\nVoidaan puhua myös Jumalasta jos oikein villille päälle tullaan, ja silloin tietenkin jumala on eräänlainen taivaallinen liberaali, pehmeä maailmanhenki, joka on muokattavissa aina kunkin ajan perusideoiden mukaan.\nTässä mulla vähän sama kuin politiikassakin: mulla on useinkin kunnon kommareita ikävä. Ne oli sentään suoria ajatuksissaan verrattuna nykyisiin poliittisiin hybridiliberaaleihin.\nUskossa koen myös selkeän ja johdonmukaisen ateistin vakavammin otettavampana kuin seurakunnalliset uudistajat, jotka haluavat edustaa kaikkea mikä on varmasti kivaa ja muodissa aikalaiskuplissa.\n(Tämän sanon satunnaiselle lukijalla: itse olen kristittynä suurin piirtein nolla. Älä siis arvioi kristinuskoa esim. minun täällä kommenteissani antamieni esimerkkien pohjalta. Tosin nollapisteessä jokainen armoa etsivä onkin.)\n"Klassista kristinuskoa on siis aika mahdotonta sovittaa kaupunkilaisvihreän yleisliberaaliin/relativistiseen tai vasemmistolaiseen maailmankuvaan."\nLisäys: tuo koskee yhtä hyvin oikeistolaista liberaalia, markkinaoikeistolaista "kaikki-käy-kunhan-massii-liikkuu"-jengiä.\nItse asiassa luen vihreät, vasemmistolaiset ja cityoikeiston samaan laariin maailmankuvallisissa kysymyksissä.\nYksittäisten ihmisten kesken on eroja, mutta tuo on juuri se porukka jolle kaikki on suhteessa aikaan. Ja aikakin on suhteellista.\nJope, minäkin ymmärrän reilua ateismia oikein hyvin.\nSe, että on kirkon toiminnassa mukana kuin se olisi mikä hyvänsä poliittinen alusta, tuo minulle mieleen vain saman pyrkyryyden kuin monet poliittisissa puolueissa tapahtuva toiminta.\nKirkko on tavallaan politiikan kovan sarjan farmi, josta ponnistetaan sitten poliittiselle uralle muualla. Tavallaan se on "hyvän ihmisen" näytönpaikka ja lisä oman eettisyyden näyttämöllä. Olen pahoillani, että olen näin kyyninen, tiedän kyllä että monet tekevät kirkon piirissäkin hyvää yhteiskunnallisesti vaikka eivät uskokaan itse asiaan.\nMutta ateismi on ok, samoin agnostisuus... Itse muistutan varmasti paikoin agnostikkoa (enkä sano tätä minkäänlaisena itsekehuna, vaan tunnustan tällä henkilökohtaisen epäuskoni, joka välillä iskee, kun katson maailmaa ja totean, että tämä ei voi olla kenenkään hallinnassa, ei meidän ihmisten eikä kenenkään muunkaan hyvää tarkoittavan ja kaikkeen pystyvän olennon - no, ihminenhän tämä planeetan on paskonut, turha siitä on syyttää Jumalaa tms.).\nKristittynä minulle uskontunnus on uskon ydintä. Ei minulla ole mitään syytä epäillä sitä, enkä tunne sen lausumisesta minkäänlaista kiusaantuneisuutta, päin vastoin se on erittäin voimauttava juttu, jos tuota "voimauttamista" voi nyt tässä yhteydessä järkevästi käyttää. Kun lausun uskontunnustuksen, totean että minä itse olen aika pieni tekijä tässä maailmankaikkeudessa enkä tiedä siitä paljon mitään, mutta kuitenkin olen osa jotain, johon tahdon luottaa, ja olen myös osa traditiota, jonka mieluusti tunnustan. Uskontunnustus ei ole ensisijaisesti tiedollinen tunnustus vaan sydämen tunnustus enkä koe mitään ristiriitaa tämän uskon tunnustuksen ja sen välillä mitä tiedän tieteelliseksi tiedoksi. Sen sijaan, että alkaisin uskontunnustuksen eri kohtia, minusta on kohottavaa myös miettiä, mitä siinä sanotaan ja mihin toivo kohdentuu.\nSilti tämä voisi olla yksi lempikappaleistani: https://www.youtube.com/watch?v=wNvGOjfL5sE\nJope, tässä on muuten aivan mahtava kappale, joka sopii varmasti sinunkin katsomukseesi, niin poliittiseen kuin hengelliseen:\nMyös Viikatemies on kova, saman miehen eli Jouko Mäki-Lohiluoman käsialaa.\nTässä muuten kaksi erittäin hienoa biisiä samalta ukolta:\nhttps://www.youtube.com/watch?v=J6VUGSaqifk (Hyppää pois)\nhttps://www.youtube.com/watch?v=yCG1heMPO1c (Kauanko kestää)\ntässä olisi sinulle hyvä biisi, luulen että tykkäät: https://www.youtube.com/watch?v=RJ-CpTlm_g0&list=PLIqZjBZAiD_JmfRU5Sdl1NewN6uCo8E6G&index=7&t=0s\nVielä tuli mieleen ehdotus meidän kirkkomme heinimäkien uudeksi viisuksi:\nTai eiköhän tuo rehellisyyden nimissä sovi itse kunkin kohdalle...\njariranta58@gmail.com lokakuuta 14, 2019\nluin postauksesi Anneliese Michelin tapauksesta. Hyvin vaikea tapaus, ja riippuu varmasti lukijan maailmankuvasta, mitkä selitykset ilmiölle hän katsoo selitysvoimaisiksi. Ei tietenkään toivoisi, että kukaan ihminen joutuisi sellaiseen tilaneeseen kuin A. M. joutui. Miksi häntä ei ruokittu väkisin vaan annettiin kuihtua? Muistelen, että olen katsonut tästä saksalaisen elokuvan joskus 2005-2006 ajoilta. Rosemaryn painajainen oli tietenkin kytköksissä tähän myös. En suoraan sanoen oikein halua katsoa tuollaisia elokuvia, mutta onpa kuitenkin tullut katsottua. No, kertoo myös siitä, että en tahtoisi todellisuudessakaan kokea näitä ilmiöitä.\nMinulla on aika lailla sama kanta kuin sinulla: "minulla ei ole sinänsä vaatimuksia todellisuuden suhteen. Jos esimerkiksi kuoleman jälkeen ei ole muuta kuin sammuminen niin se on sillä tavoin." Kyllä, ja tämäkin: "Tiedän vain, että se ei pidä paikkaansa." Niin, mitään sellaista "tietoa", josta voisin toisille varmuudella todistaa ja sanoa "Katsos, tuossa se nyt on", ei minulla ole. On kuitenkin oletettavaa, että kuvaukset tietoisuutemme (ja sen eri tilojen) rajoista ovat varsin alkeellisia ja alkutekijöissään, vaikka paljon onkin saatu selville niissä puitteissa, joissa asiaa on voitu tutkia.\nÄlykkyys ja tuntemamme tietoisuus eivät ole välttämättä koko totuus edes ihmisen reserveistä saati sitten muusta. Tämän verran tajuan, vaikka en sen enempään osaa viitata. Toki tunnen ihmisiä, joilla on ollut yliluonnollisia tai tieteen silmissä selittämättömiä kokemuksia.\nTiedän että A. M::n demoneista olisi youtubessa materiaalia, mutta en tahdo tuohon materiaaliin tutustua ainakaan tällä hetkellä. Liian rankkaa katsottavaa ilman sen suurempaa syytä. Ymmärrän kyllä, miksi asia ihmisiä kiehtoo / miksi jotkut tuntevat vetoa asian selvittämiseen.\nJari, omakohtaiset vastaavanlaiset kokemukset ovat varmasti hyvä syy tutkia erinäisten ilmiöiden lähialueita, sikäli kuin niihin voi ottaa tutkivan asenteen. En usko, että on mielekästä kieltää todellisuuden alueita, joista on kokemuksia. Toinen asia on, kuinka aktiivisesti häiritsevät ja jopa persoonaa hajottavat alueet on syytä pitää osana omaa elämäänsä. Ja tietenkin kolmas asia on, kuinka joku voi ne ylipäänsä omalla päätöksellään rajata pois. Varmasti turvallisinta on olla arkisessa olemisessa eri syvyyksineen. On selvä, että ihmiselle ei ole hyvä olla jatkuvasti tekemisissä ilmiöiden kanssa, jotka haastavat mielenterveyden, tasapainon ja turvan kokemuksen.\nLohdullista on sekin, että jos kuoleman jälkeen on vain sammuminen, emme saa sitä koskaan tietää.\nParadoksaalista, mutta niin on, että vain ne jotka uskovat kuolemanjälkeiseen elämään voivat saada tietää olleensa "oikeassa."\nKaikissa muissa tapauksissa mitään vahvistusta ei tule. Ei myöskään jälkeisen elämän kieltäjille. He voivat saada vain tiedon väärässä olemisestaan, jos jotain onkin.\nKuolemanjälkeiseen elämään uskonutkaan siis ei saa koskaan tietää olleensa myöskään väärässä, jos edessä vain olemattomuus.\nTätä em. arkipuheessa ei yleensä oteta huomioon, kun aika usein kuulee, että sittenpähän sen saa tietää.\nMerkittävämpää kuitenkin minulle on, mitä siellä on, jos on. Ja mikä siellä on oma osa.\nItse asiassa olen niin toivottomassa (! hah !) tilassa jo nyt, että jos siellä ei ole Jumalan valtakuntaa, siis raamatun Jumalan todellisuutta, toivon ettei mitään muutakaan ole. Siinä mielessä en usko kuolemanjälkeiseen elämään irrallisena asiana, vaan uskon Jumalaan, vaikka toki Vesa sun kuvaamat epäuskon hetket on tuttuja täälläkin päässä.\nJope, noinhan se on: se mitä uskomme olemassaolosta on kokonaisvaltaista, ei jotain lohkottua. Ei kai uskoakaan ole vain siksi että olisi jokin toive tuonpuoleisesta vaan myös siksi, mitä jo täällä havaitsemme ja tunnemme. Ei minulla ole hirveästi odotuksia tuonpuoleisen suhteen (kun en siitä mitään tiedä), mutta täälläolossa voi jo saada joitakin aavistuksia siitä, että on jotain enemmän. Tiedän, että ihminen joka ei usko, selittää nämä jotenkin. Usko ei minusta ole erityisesti tai ensisijaisesti tiedollinen rakenne, pikemminkin se on kokemusrakenne. En tiedä, onko tämä hyvä jaottelu.\nJari, tuo on varmasti pelottavinta mitä voi olla, siis tämä depersonalisaatio, olipa se sitten lähteeltään mitä hyvänsä. Sehän on kuin kuolema jatkuvana pirstoutumisena, jonka tiedostaa, mutta jolle ei kuitenkaan voi mitään. Tai ehkä sitä voi verrata kidutukseen.\nSuosittelen toistamiseen teille Ville Kivimäen kirjaa Murtuneet mielet.\nSiinä kuvataan todella hyvin niin tapausten tasolla kuin lääketieteellisesti psykiatrian kautta maamme suurinta mielenhäiriö-ilmiötä, eli sota-aikaa.\nNoin 20 000 miestä sai psykiatrista apua ja hoitoa sotavuosina, talvisodan ensimmäisestä kuukaudesta alkaen, ja nuo mielisairaaloihin hyvin vakavien oireiden perusteella päätyneet olivat vain jäävuoren huippu. MYös dissosiaatio-ilmiöt eri kirjoineen tulivat tuossa vaiheessa tutuksi.\nKirjassa tuodaan esiin myös se, että ne jotka kokivat nuo tilanteet rintamalla ja tulivat takaisin siviivilien piiriin, ei siviilien kuvittelu-ja samaistumiskyky koskaan voinut näissä asioissa kohdata. Niitä asioita ei voinut kukaan selittää toiselle, joka siellä ei ollut ollut.\nMYös pohdinta miksi jonkun hermot kestivät paremmin kuin toisten oli mielenkiintoista. Löysin selvän yhtymäkohdan myös meidän aikaamme. Osittain samat taustatekijät selittävät hyvähermoisuutta maailman edessä olevien muutosten suhteen. Sota-aikana juuri perheelliset miehet kokivat ongelmia eniten, koska huoli ja kauhu oli sekä henkilökohtainen, sosiaalinen perheestä että yleinen koko maasta.\nKun vielä miettii mitä tapahtui toisen maailmansodan päänäyttämöllä eli Saksan ja Neuvostoliiton välillä 41-45 (siellä 90 pros. kaikesta toisessa m-sodassa käytetystä tulivoimasta ja rintamalla kaatuneista) on uskomatonta minkälaisen psykologisen kauhun määrä on maailmaan siellä silloin laskettu ja ihme että järjissään on noihin tapahtumiin osallisista yksikään.\nJope, ostin tämän kirjan isälleni joskus muutama vuosi sitten lahjaksi. Luin silloin kirjaa ja ajattelin, että se olisi hänelle hyvä. Pitääpä pyytää lainaksi, kun menen seuraavan kerran käymään.\nHyvin pohdit tuota hermoasiaa ja käsityskyvyn rajoja. Kukaan ei palaa sodasta samana.\nMinä en voi mitään sille, että vaikka en pelkää ensisijaisesti perinteistä sotaa meidän aikanamme, ajattelen kuitenkin niin, että turvallisuutemme on jotenkin näennäistä. Arkisen turvallisuutemme voimme jotenkin taata yksityishenkilöinä, mutta en ole ollenkaan varma siitä, olisiko Suomella mahdollisuutta / halua tunnistaa erilaisia tapahtumia niiden todellisen luonteen mukaisesti esimerkiksi maatamme vahingoittavana toimintana.\nTämä johtuu siitä, että minun mielestäni keskeisillä nykypoliitikoilla ei ole enää yhteistä kuvaa siitä, mikä Suomi on ja mikä on sen johtajien ja operatiivisten toimijoiden vastuu suhteessa kansalaisiin. Tai mikä projekti koko Suomi on.\nVoi olla, että huolehdin turhaan, mutta puheet ovat sen suuntaisia, että mitä tahansa voi tapahtua, koska asioista ei ole realistista kuvaa. Turvataan esimerkiksi Euroopan Unioniin, mutta Unionilla ei ole esimerkiksi sellainen juttu kuin omien rajojen valvonta hyppysissä, vaan valvonta on ulkoistettu maille, jotka voivat mm. halutessaan kiristää Unionia. Hmmm. Varsin fiksua toimintaa... Ehheh...\nMulla sama. Vaikka tuntuu kaukaa haetulta, samaistun sota-ajan tunnelmiin kun oltiin varmoja että hyvin tässä käy, Saksa voittaa, saadaan Karjala takaisin ja Suomesta tulee vielä entistä suurempi uudessa tehtävässään. Tietenkin hyvä ettei Saksa voittanut. Voittaako nyt laajeneva EU?\nEn ole lähtökohtaisesti EU:n vastainen, mutta siellä jyllää niin paljon ideologiaa huipulla, ja realismia ja nöyryyttä kansalaisten edessä on liian vähän.\nGlobalismi ja valtioiden purkaminen ja liittäminen yhteen suureen jättiläiskoneistoon, joka on samalla rajaton muun maailman suhteen, muistuttaa jotakin mikä ei voi muuta kuin mennä pieleen jossakin vaiheessa.\nPuolassa vaalit. Ja ok, varmaan valtaansa vahvisti hallitus jonka kantoja ja politiikkaa ei voi eikä pidä hyväksyä.\nToki meillä siitä politiikasta esitetty vain yksinkertaistus. Muustakin siellä kysymys kuin seks.vähemmistöistä...pääasiassa muusta, mutta tuolla asialla (jossa ko. hallitus väärässä) saadaan hyvin demonisoitua sitä mitä halutaan.\nSilti joku kommentaattori esitti mielestäni ihan hyvän heiton:\nOn se suuri kauhistus, kun oman maan hallitus pitää oman maan kansalaisten turvallisuudesta ensisijaisesti huolta.\nTällä kommentaattori viittasi tietenkin siihen, ettei Puola halua avata rajojaan maahanmuuttoaalloille samaan tapaan kuin Saksa, Ruotsi, Belgia jne.\nJospa olisi tuon kaltaisen turvallisuudesta huolehtivan politiikan ja yleisesti hyväksyttävän ihmisoikeuspolitiikan välissä jonkinlainen kompromissi siitä mikä on oikeasti mahdollista. Nyt se on kaikki joko tai. Joko tai on harvoin realismia joka kantaa pidemmälle. Päin seinää ehdottomuudella kyllä pääsee niin kuin ennenkin.\nJoko tai, samoin kuin rajat auki - rajat kiinni -tyyppiset ratkaisut eivät tule onnistumaan. Pitäisi löytää malttia ja kohtuullisuutta katsoa asioita, ei rikkoa sitä mikä toimii eikä korjata sitä mikä ei sitä vaadi.\nOn hyvä seurata ihmisoikeuksien kehitystä EU-maissa ja valvoa niiden toteutumista. Ei ole niin sanottua, että kymmenen vuoden kuluttua asetelmat ovat samat kuin tänään. Voi ilmetä uusia rikkomuksia ja paikoissa, joissa emme niitä kuvitelleetkaan.\nTurvallisuus on asia, jota ei voi sotkea. Kun häviää kokemus turvallisuudesta ja luottamuksesta, se on sitten menoa. Sitä ei korvata millään tulonsiirroilla, ei edes eurokommunistien unelmoimalla EU:n laajuisella kansalaispalkalla tai kertarysäyksellä annettavilla 120 000 euron pesämunilla. Sitä paitsi typerimmät hassaavat tuon rahasumman hetkessä ja ovat taas kohta jotain vailla.\nOlipa muuten hyvä keskustelu nuorilta miehiltä, kuunnelkaapa: Manolis Huuki ja Miko Bergbom: https://www.youtube.com/watch?v=BxVhlB8CC0o\nVaikka kyseessä kokoomuslainen ja persu, ei kannata lytätä ennen kuin kuuntelee. Voi että kun olisi tällaisia tyyppejä vanhemmissa ihmisissä. Loppumetrit varsinkin asennepuolella erittäin hyviä.\nMuutenkin tällä puheenaihefi-kaksikolla on erittäin hienoja haastatteluja. Esim. tämä: https://www.youtube.com/watch?v=3lIaUCa6MgM (Klemetti ja Kopra)\nHyviä vinkkejä, tässähän ihan optimismi nousee, kun noin fiksuja nuoria meillä! Ja toivottavasti jaksavat painaa päättäjiksi asti.\nKatselin sen toisen kaverin muitakin puheita. Puhui nuorten tasolta nuorille mm. ilmastoasiasta. Tubetus-kulttuuri alkaa tuottaa helmiä. Siellä on selvästi maailma, josta me setämiehet tai vasemmiston tätimiehet emme tiedä mitään.\nNuo tyypit ajattelee itse ja osaa olla myönteisellä tavalla kriittisiä relativismiin kaikessa kuitenkaan sortumatta.\nNäillä kahdella myös hyvä esimerkki toista kunnioittavasta keskustelusta. Ville Niinistölle esim. tämä olisi ihan ehdoton must. Toista ei tarvitse huutamalla keskeyttää välittömästi.\nNimenomaan! Ei mitään aivopestyä tunteellista vouhottamista vaan asiallista keskustelua, jossa toki näkyy vaikutteet. Silti. Huuki ja Bergbom ovat paljon fiksumpia kuin moni eduskunnassa istuva. No, veikkaan että kumpikin saattaa olla siellä ensi kaudella.\nMinusta tuo Puheenaihe on juuri siitä hyvä, että oli siellä kuka hyvänsä, niin annetaan puhua. Olen kyllästynyt täysin päällehuutamiseen ja ihmisten häiritsemiseen, kun joku tahtoo esittää asiaansa. Tätä "haastamista" on nähty aivan kylliksi. Mitä järkeä on siinä, että ruutuaikaa on rajoitetusti, ja kun joku yrittää sanoa, mitä mieltä on monimutkaisista asioista, joku - joko toimittaja tai vastapuoli - mölisee päälle.\nKaikki pisteet todella noille nuorille juuri tuosta...\nAlkaa jo vähän naurattaa nämä sun blogin kommenttimäärät. Kun joka ukko kommentoi rapiat kuuskyt kertaa päivitystäsi monille eri teille harhaillen niin aina mennään hieman alle 200:n. Taitaa olla sm-tasoa pian.\nKiva tietty kun olisi uusia kommentaattoreita, koska kyllä täällä on yhdessä viisastuttukin:)\nJa ei pääse huutamaan mitään väliin, kun kommentti kerrallaan.\nVoi jo ajatella että tämä on jo eräänlainen kommentoiva someperformance. Jos tän olisi tehnyt jossakin taidekontekstissa livenä niin Kiasman jollakin jättiruudula nonstop-yhteiskunnallisuudesta tämä menisi taidemuotona. Tosin sillä erotuksella että tosissaan on kommentoitu ironiahorisontin jäädessä useimmiten vähemmälle. Teoksen nimi olisi tietenkin: No-Comments.\nKyllä, No-Comments tai Stop Comments... Pitää varmaan alkaa taas uusi puheenaihe, olemme käyskennelleet tässäkin ketjussa ties missä. Juttuja olisi vaikka kuinka.


En edes muista kuin mones tämä on, kun osallistuu tapahtumiin? 😩 😃\nOsallistun tänä vuonna myös tapahtumaan ja antamaan valomerkki ilmaston puolesta ja syömättä ilman lihaa ja vain ainoastaan kasviksia pitää syödä enemmän kuin mahdollista! Jos te muistatte vuosia sitten ruokaohjeita Earth Hour -tapahtumaan varten niin niitä voi käyttää hyödyksi ja suosittelen! :) Valomerkiksi pistän kynttilöitä palamaan ulos ja LED-kynttilät sisätiloihin. 💡\nHaastan teidät kaikki mukaan tapahtumaan ja näyttämään valomerkki ilmaston puolesta sekä syödä kasviksia!\nLAUANTAI 25.03.2017 Klo 20.30-21.30\nFACEBOOK, JONKA VOIT OSALLISTUA TAPAHTUMAAN: WWF:n Earth Hor 2017\nSinkkuelämää 2017 osa 35\nHyviä ja unelmia treffipaikkoja on... RavintolaElokuvateatteriKasvitieteellinen puutarhaJääkiekko -otteluKahvilaSeikkailupuistoMegazoneTeatteriinMuseoLuisteluKynttiläillallinen ravintolassaLentopallo -otteluOoperaanTanssimaanPiknikPulkkailuaHiihtoaKävelylenkki Treffipaikoista ei voi sanoa, ettei löydä sopivia paikkoja. Jokainen meistä naisista unelmoi treffipaikkoja mitä tuleva kumppani oikeastaan järjestää! On se kannattavaa naisten pitää tietää, onko miehestä ainesta järjestää treffipaikkoja naiselle ja joista voi tykätä? Parisuhdessa on velvollisuus järjestää ihanaa ja saa toisen iloiseksi ja otetaan huomioon rakkaudella💑 Mitäs pahaa yleensä voi olla parisuhdessa että joku järjestää treffejä? Useimmat meistä sinkuista unelmoi oikeasti todellisuudessa upeita treffejä joka onnistuu parempaan suuntaan ja miettii onko tuleva poikaystävä sopiva kun itsensä tuntuu.\nTreffipaikoista löytyy varmasti kun keksii keinon tutustua kumppania kahden kesken ja eikä haittaa jos on taustalla ihmisiä …


Maaseutumatkailuyritysten kannattavuus- ja menestystekijät - Theseus\nMaaseutumatkailuyritysten kannattavuus- ja menestystekijät\nHokkanen, Jaakko (2010)\nTyön tarkoituksena oli tutkia maaseutumatkailuyritysten kannattavuutta ja menestystä ja niihin vaikuttavia tekijöitä. Tavoitteena oli jakaa tietoa maaseutumatkailualalla toimiville yhteisöille ja yrityksille.\nTutkimus on kvalitatiivinen ja aineiston keruu tapana käytettiin teemahaastattelua. Haastateltavaksi valittiin kuusi keskisuomalaista maaseutumatkailuyrittäjää, joiden matkailuyritys täytti maaseutumatkailuyrityksen yleiset kriteerit. Haastattelut suoritettiin keväällä 2007.\nTeoriaosassa perehdytään maaseutumatkailuyritysten toimialaan sekä erityisesti matkailualan kannattavuus ja menestystekijöihin. Tausta-aineistona käytettiin kirjallisuutta, tilastoja, lehtiartikkeleja ja internetraportteja.\nTuloksista ilmenee, että maaseutumatkailuyrittäjät ovat tyytyväisiä yritystensä\nkannattavuuteen sekä menestykseen. Vaikka yrittäjät olivat tyytyväisiä kannattavuuteensa ja menestykseen, olivat tulokset erilaisia. Monialaisella maaseutu-matkailualalla toisille riitti lisätulot muun toiminnan ohessa, kun toiset yrittivät selvästi kasvattaa toimintaansa. Yrityksissä näkyi pienyrittäjyydelle tyypillisesti yrittäjän henkilökohtaiset ominaisuudet ja panostus toimintaan.\nYrittäjät arvioivat maaseutumatkailualalla olevan hyvät mahdollisuudet matkailualan kilpailussa. Tätä tukevat yleinen ympäristö - ja ekologisia arvoja korostava ilmapiiri, johon maaseutumatkailuyritykset perustavat toimintansa.


Maria Nordinin hyvinvointikurssi: virheellistä ja vaarallista tietoa terveydestä\nMaria Nordin lupaa hengenvaarallisen allergian voivan parantua ajattelun voimalla - Lääkäri: ”Absurdia, virheellistä ja vaarallista”\nArkkitehti Maria Nordinin verkkokurssi voi professori Juhani Knuutin mielestä olla osin hyödyllinen, mutta mukana on paljon jopa vaarallista huuhaata.\nVideolla professori Juhani Knuuti kertoo, mikä on terveyden saralla ylipäänsä kaikkein vaarallisinsa huuhaata.\n07.10.2019 klo 18:44\nMaria Nordinin 89 euroa maksava verkkokurssi lupaa ihmisille apua monenlaisiin kehon ja mielen vaivoihin.\nProfessori Juhani Knuutin mielestä kurssi sisältää osin jopa hengenvaarallista aineistoa.\nKurssissa on Knuutin mukaan paljon hyvääkin, mutta osa kurssista on vain silkkaa huuhaata.\nLISÄYS 15.10. kello 12.20: Maria Nordinin vastine kirjoitukseen löytyy tästä.\nLääkäri, tutkija Juhani Knuutin mukaan arkkitehti, hyvinvointivalmentaja Maria Nordinin hyvinvointiverkkokurssi perustuu osin huuhaalle.\n– Kurssin pimein väite on se, että äidin mielikuvaharjoittelu voisi vaikuttaa pienen lapsen magneettikenttään niin, että se voisi parantaa lapsen pähkinäallergian, Knuuti sanoo.\nKurssista voi saada sellaisen käsityksen, että mielikuvaharjoitteita tehnyt äiti voisi antaa pähkinäallergiselle lapselle pikkuisen pähkinää kokeilumielessä.\n– Väite on perusteeton ja vaarallinen, absurdi. Pähkinäallergia voi aiheuttaa hengenvaarallisen reaktion, Knuuti toteaa.\nKnuuti kävi kaksi viikkoa sitten läpi Nordinin Eroon oireista -kurssin materiaalit.\n– Aihe oli herättänyt keskustelua somessa. Ihmiset vaikuttivat olevan huolissaan siitä, että eikö tähän jo kukaan puutu.\n– Koin, että minulla on siihen vähän jo velvollisuuskin.\nJuhani Knuuti toimii Turun yliopiston, Åbo Akademin ja Tyksin yhteisen Valtakunnallisen PET-keskuksen johtajana ja professorina. Knuuti on myös antidootti.fi-portaalin perustaja.\nProfessori Juhani Knuuti tunnetaan huuhaan vastustajana. HELJÄ SALONEN\n”Mopo keulii pahasti”\nMaria Nordinin marianordin.fi-sivuilla Eroon oireista -verkkokurssin mainostetaan olevan ”menetelmä, jolla tasapainotat kehosi ja mielesi ja otat uuden suunnan elämällesi”.\nOtsikkona on: Estävätkö oireet elämästä täysillä? Verkkokurssin hinta on 89 euroa.\nNordin kertoo sivulla kehittäneensä ”paljon tutkittujen menetelmien pohjalta entistä helpomman ja tehokkaamman metodin, joka on auttanut jo lukuisia ihmisiä.”\nKnuutin mukaan Eroon oireista -kurssin sisältö on sekoitus oikeaa tiedettä ja huuhaata.\n– Nordinin mopo kuitenkin keulii pahasti.\n– Tietoa on haalittu monesta lähteestä ja niiden perusteella on luotu kuin oma lääketiede. Mukana on virheellistä tietoa.\nKurssissa keskiössä on omaan mieleen vaikuttaminen.\n– Yhden kurssin väitteen mukaan raudanpuutteen voi poistaa ajattelun voimalla, Knuuti sanoo.\n– Se on sataprosenttista huuhaata.\nMaria Nordinin verkkokurssi on nostattanut somessa paljon keskustelua ja kysymyksiä. Pasi Liesimaa/IL\nHiivasta eroon kiitollisuudella\nAnalyysissään Knuuti kehottaa jokaista tekemään omat päätelmänsä kurssin sisällöstä.\nKnuuti toteaa, että allergioiden lisäksi kurssiharjoitteilla väitetään saatavan apua muun muassa Parkinsonin tautiin, astmaan, diabeteksen tasapainoon, endometrioosiin ja syöpähoitoihin.\nKnuuti korostaa, että diabeteksen tasapaino, valtimoiden plakit tai syöpäkasvaimen solujen toiminta eivät piittaa siitä, suhtautuuko potilas oireisiin myönteisesti vai kielteisesti.\nNordin jakaa verkkokurssilla myös omia kokemuksiaan. Hän kertoo itse häätäneensä alkavan hiivatulehduksen virittäytymällä kiitollisuuden tunteeseen.\nKnuuti toteaa blogissaan, että Nordinin luentoväite sydämen rytmihäiriöiden, raudanpuutteen ja kehon magneettikentän yhteydestä on huuhaata, joka voi olla potilaalle vaarallinen.\nKnuutin mukaan Nordinin käsitys seksitautien tarttumisesta voi johtaa sellaiseen tilanteeseen, että kurssin käynyt voi kuvitella voivansa välttää seksitaudin mielenhallinnalla.\nKaiken kaikkiaan Knuuti on huolissaan siitä, että kurssin käynyt sairas ihminen jättääkin vaikuttavan lääketieteellisen hoidon ottamatta ja altistuu turhille riskeille.\nLapsen pähkinäallergia on niin vakava asia, että sitä ei kannata omin päin lähteä keksityillä siedätyshoidoilla testailemaan. ADOBE STOCK / AOP\nTieteeltä näyttäviä termejä\nKnuuti korostaa, että mielen ja kehon välillä on kyllä tieteenkin mukaan kiistaton yhteys.\nEsimerkiksi plasebo- eli lumelääke voi auttaa, vaikka siinä ei ole vaikuttavaa ainetta lainkaan, jos ihminen uskoo lumelääkkeen voivan vaikuttaa.\nNordinin verkkokurssissa käytetään Knuutin mukaan tieteeltä vaikuttavia eli tiedehtäviä termejä, jotka kuulostavat päteviltä, mutta jotka eivät tarkoita mitään tai jotka ulotetaan tarkoittamaan enempää kuin ne tekevät.\nTällaisia termejä ovat Knuutin mukaan esimerkiksi neuroplastisuus ja ihmisen magneettikentät.\n– Kurssi voisi olla hyväkin, jos siitä karsisi hömpän pois, Knuuti linjaa.\n– Tietoisuus- ja mielikuvaharjoittelut ovat sinänsä hyödyllisiä.\nKnuutin blogitekstit ovat monta kertaa saanet paljon näkyvyyttä sosiaalisessa mediassa, mutta hänen analyysinsä Eroon oireista -kurssista on ollut erityisen luettu.\n– Twitter ja Facebook ovat jakojen perusteella lyöneet ennätyksiä, Knuuti toteaa.\nJuttua muokattu 15.10. kello 12.20: lisätty tieto Maria Nordinin vastineesta kirjoitukseen.\nVerkko vilisee terveyshuuhaata - puoskarilaki valmisteilla: Maria Nordinin kurssin uhkasakko ehkä esimakua tulevastaTukes saa edelleen ilmoituksia Maria Nordinin kohukurssista - Näin Nordin on muuttanut toimintaansa Maria ja Reino Nordin jo 13 vuotta yhdessä - rakkaus voitti vaikeudetTukes vaatii selvityksen Maria Nordinin verkkokurssista - antoiko turhaa toivoa paranemisesta? ”Tämä on väärinkäsitys”Huuhaata vastaan taisteleva professori neuvoo, miten erotat oikean terveystiedon humpuukista: ”Vaarallisinta huuhaata ovat kaupalliset, jopa haitalliset syöpähoidot”