Ei ole tosiasioita - on vain tulkintoja: 2014\nWhen life puts you in tought situations\nLähettänyt Koplasoturit klo 15.38 Ei kommentteja:\nMä luulen, et tääl tarvii vaan rakkautta, vähän vapautta, positiivist varausta\nSillä on neljä vantteraa jalkaa, lonkat joskus aaksi kuvatut. Ennen niin silkkiseen turkkiin on iän myötä tullut osaksi söpöt niskakiharat, väri on kuitenkin pysynyt kauniin tumman punaruskeana valkoisella pohjalla, mitä nyt päässä on aina ollut harmaata. Pää onkin aina ollut kaunis, joskus vähän hiirulainen, mutta yleensä niin lempeä ja jykevä. Katse on aina ollut pehmeä, lämmin ja sitä katsetta onkin tämä vaari osannut aina käyttää hyväksi.\nRapsuttaessa Paavo tykkää jutella tai tuhista tyytyväisyyttä. Rapsutuksia ei suinkaan saa lopettaa kesken, sen verran päättäväisesti pienen hännän heilutuksen avustuksella läppäistään tassulla laiskoja rapsuttajia, ehkä vähän parannellaan asentoa ja pusketaan kainaloon viekkuun.\nAavo on kaikkien suosikki, se ykkösvaihtoehto, se jota halitaan ja paijataan. Se, joka valitaan ensimmäisenä. Perkeleeni ei suinkaan aina ole ollut se ihana mamman kulta, joka ei olisi koskaan tuhonnut sohvaa, joka ei koskaan olisi syönyt juuri niiden kalleimpien kenkien toista paria, joka ei koskaan nuoremman koiran opettamana availe jääkaappeja, tyhjennä ruokasäkkejä, lähde lenkeillä pupujen perään, kadota muuten vain välillä korvia, ei koskaan valinnut omia reittejä agilityssa, ei koskaan, eikä etenkään enää… Mutta jotenkin, jostain kumman syystä Pullaseni on oppinut, että kaiken saa anteeksi valloittavalla hymyllä, kantamalla itseään isompia pehmoleluja syliin, tunkemalla itse syliin, hännän heilutuksella, tai muuten vain hyppäämällä sänkyyn viattomasti ja olemalla hetki huomaamamaton, kyllä se omistaja nopeasti rauhoittuu.\nKun Pallero saapui meille, se oli aivan hirveä. Puri, rikkoi, vinkui eikä osannut edes hakea itse ulos kun hätä iski, ei aikomustakaan, paitsi öisin. Pöydille könyäminen hipi hiljaa oli tän pennun bravuureja ja jos oli liian hiljaista, ensimmäisenä kuului “Paavo perkele!” ja vasta sen jälkeen, menimme katsomaan, mitä pentunen teki. Miten sellainen riiviö pystyi muka olemaan maailman parhaan Elviksen sukulainen? Ei niin mitenkään.\nMutta tästä maailman parhaasta kovakalloisesta spanielista kuoriutui varjoni, tyynyn jakajani, silmäteräni, halinalleni, ylpeyden aiheeni, Paavo on . ja tässä vaiheessa ollaan vasta puolessa välissä yhteistä taivaltamme, sovittiin näin lellikkini kanssa.\nHyvää synttäriä kaikille D-pentueen muille karvakkaille.\nPs. Flexiviidakon kuvaa ei tarvinne hirveästi selitellä...\nLähettänyt Koplasoturit klo 5.38 Ei kommentteja:\nTää jengi, ne on cool, mutta pihalla\nLähettänyt Koplasoturit klo 10.59 Ei kommentteja:\nKooste siitä kuinka helppoa ja vaivatonta on ottaa Egosta ja Paavosta yhteispönötyskuva\n"No niin Ego, ooppa hetki paikallasi niin saada hyvä kuva..."\nNeljäs kerta toden sanoo vai miten se nyt menikään...\nLähettänyt Koplasoturit klo 9.24 2 kommenttia:\nJa sitten meidän muihin aiheisiin.\nSpanieliosasto on käytetty nyt eläinlääkärillä kerran tai kaksi ja kaikki on tällä niin kunnossa kuin tällä hetkellä voi olla.\nPaavolla on kesän aikana korva oireillut milloin mitenkin ja välillä ei ollenkaan. Nyt kun tuli rokotusten aika ajattelin samalla tutkituttaa Paavon korvat ja samalla otin Paavosta verikokeet, josta testattiin _ihan_ kaikki, koska Paavo vain lihoo ja karvanlaatu huononee...\nHyvää oli se, että seuraavana päivänä sain soiton, ettei tämän tervempää koiraa oikein voi olla, ei siis mitään vajaa- tai liika toimintoja, ei puutostiloja, ei mitään...\nSen sijaan korvatarkastus tuotti tuloksen "korva täysi mätä" ja Paavo sai melkoiset dropit korvien hoitoon. Parit tipat ja vielä tabletit päälle. Rokotuksia ei saatu...\nNo nyt kun korvat ovat kunnossa, on Paavon paino laskenut silmissä ja karvakin taas kiiltelee ja on silkkinen. Liekö spanielipoika ollut niin pipi, että aineenvaihdunkin mennyt sekaisin?\nElviskin kävi eläinlääkärillä ja kaikki oli muuten vanhalla pojalla kunnossa, mutta nyt saatiin tietää syyt Elviksen takapään oireiluun: Nivelrikko. Nyt vain siis katsellaan ja ihmetellään, mihinkä suuntaan nuo jalat ovat menossa.\nSiinäpä vähän terveysasiaa, pyrri on oma ilmapää itsensä, sitä tuskin voidaan lääkärillä hoitaa...\nOllaan kuitenkin nyt nohevoiduttu agin osalta ja käyty jopa keskenämme treenamassa. Olen tehnyt ihan vain naksuttelujuttuja kontakteilla, irtoamista namialustoille ja muuta yksinkertaista _namien_ kanssa. Paavosta homma on ollut parasta ikinä, mutta Egoa vähän nakertaa, kun ei pääse rehaamaan ja riehumisfiilis puretaankin aina kotona lelupandaan. Katsellaan mitä ongelmia löydetään tämän treenaamisen avulla...\nLähettänyt Koplasoturit klo 7.28 Ei kommentteja:\nKuljet valoa päin, eikä sua estä kukaan\nSillä sulla on energiaa\nE niin kuin Ei pysty pysähtyy\nE niin kuin Ehtymättömät energiavarat\nE niin kuin Eittämättä paras\nG niin kuin Go figure\nG niin kuin Go..\nG niin kuin Going nowhere -ja silti kiire kaikkialle.\nEgo täytti 9.8 NELJÄ vuotta. Neljä pitkää, rakastettavaa, raivostuttavaa, halittavaa, hillitöntä ja joka päivä jotain uusia kujeita keksittyjä vuosia.\nEgossa ei ole oikeastaan mitään vikaa, mitä nyt ovien avaaminen on hankaloittanut ja mutkistanut vähän arkea. Ja Egonhan on kirjaimellisesti tungettava kuononsa kaikkialle. Ei siinä, niinhän minun spanielitkin tekevät, ne tekevät sen vain "hieman" hienovaraisemmin. Egon mielestä jossittelu on turhaa ja tää raitaeläin on toiminnan mies. Siinä vaiheessa kun ei omat rahkeet enää riitäkään, on onneksi mamma, joka tietäää kaikesta kaiken ja handlaa ihan kaikki tilanteet ja kohtaamiset ja rapsuttelee ja halii ja hellii ja ottaa peiton alle nukkumaan, kun möröt pelottelevat pikkuisia Egoja.\nEgo on vähän tuommoinen väärinymmärrätty luokan pelle, joka sählää ja soheltaa vain saadakseen huomiota ja kehuja.\nMutta ennen kaikkea Egosta on tullut mitä rakastetuin halinalle, varpaiden lämmittäjä, harmaiden hiuksien tuoja treenikentillä(kin) ja mahdottoman tärkeä raitaotus elämässäni. Kiitos siis Seijalle, että uskalsit luovuttaa yhden räyhän hengen lepposalle sawonmualle, jossa olikin yksi pyrrinkokoinen aukko täytettävänä.\nToivottavasti raitaeläin, sohvan parhaan paikan viejä, on menossa mukana vielä monen monta hassun hauskaa vuotta.\nLähettänyt Koplasoturit klo 7.58 2 kommenttia:\nTässä on lopputulos, kun kävimme Paavon kanssa piiitkästä aikaa kunnon hölkällä ja uimassa tietenkin\nToukokuun eka päivitys. Hupsista.\nKisat ois tulossa. Ollaan treenattu. Saatu tehtyä jopa hienoja KUUDEN esteen pätkiä. Ihan silleen pikkasen olen sittenkin joutunut tavoitteita realisoimaan, kun toi mun raitaeläin on päättänyt räyhätä kolme viimeistä viikkoa kentällä kuin kurkkua leikattais... Mutta edelleenkin, sitten kun se menee, niin sitten se menee ja ongelmia ei ole. Voi huokaus.\nMeidän ryhmä on muutenkin aika huippu. En tiedä miksi me ollaan semmoisessa ryhmässä Egon kanssa, mutta ei se mua kiinnosta. Todennäköisesti me tullaan edistymään ainakin tässä ryhmässä, koska vaikka pyrri rähjää niin sitten me vaan pätkikään rataa, ja pätkitään vielä lisää. Viikko sitten mentiin ensimmäistä estettä ja merkkausta vaan hetken aikaan, kun muuhun ei pystytty. Ja sitten kun pyrri tasoittuu niin sitten tehdään pidempiä pätkiä. Hienoja pitkiä pätkiä.\nErona niihin onnistuneisiin parinkymmenen esteen hienoihin ratoihin on ainakin se, että nyt ollaan tehty ratoja, joissa koukerot alkaa jo toisella esteellä. Ego ei ole päässyt siihen vapauden tunteeseen juoksemalla paria ekaa estettä vaan alusta asti on pitänyt kääntyillä ja vääntyillä ja vetää sinä aikana vähän lisää kierroksia. Mutta heti kun pyrri saa vapauden juosta, se tasoittuu. Heti.\nEn siis lähde kisoihin täysin epätoivon vallassa, mutta en lähde myöskään metsästämään kolmea nollavoittoa. Tarkoituksena olisi nyt katsoa, miten se koira toimii. Opetella vähän kisatilannetta, oppia lukemaan koiraa ja toivottavasti edes yksi radoista antaisi uskoa tulevaisuuteen. Rima ei ole siis korkealla, mutta on se silti alitettavissa, jos oikein menee planeetat väärille paikoille tuulen suunnan muuttuessa...\nJa siihen meidän ryhmään... no ryhmä koostuu parista kolmosluokkalaisesta, joista toinen mm. edustaa Hu-pun Sm-medijoukkueessa parin viikon päästä, pari kipaletta on kakkosissa kisaavia, viittä vaille kolmosiin meneviä koirakoita ja sitten minä ja Ego ja toinenkin ykkösluokkalainen. Että ei me kyllä ihan juoksusuoria treeneissä olla treenattu. Niin ja kouluttajat, Annika, joka teki talvella ryhmässämme koulutusohjaajaharhoituskertansa, sekä Elisa Hietalo. Googlatkaa Elisa jos ette muuten nimeä tunnista.\nPaavo on päässyt kesän kunniaksi polskutella järvissä ja lammikoissa aina kun sellainen on osunut kohdalle ja on spanielin miellyttäminen vain helppoa.\nLähettänyt Koplasoturit klo 7.46 Ei kommentteja:\nPitkä matka edes, mut turha siit on stressaa. Kuhan on kunnon kengät, mikäs täs on kulkiessa\nTurhat jossittelut, juu ei\nVapaatoiveet töihit check\nJa kappas, Toukokuussa kattellaan tekiskö tuomarisetä meillä kivoja ratoja.\nTämän päivän treeniradat olivat kivoja, vaikkakin jälleen Ego otti vähän osumaa, kun mie meen eteenpäin, mutta Ego kääntyikin vastaan... Saattoi ohjaajalla olla siinä kohtaa pientä turhautumista joo, mutta syytän tästä silti Egoa. Mitäs ei jatkanut matkaa.\nMuuten siis hyvät treenit, mutta ykskaks Ego vaan päättikin, ettei tietty putkenpää kelvannut. Ja tämä siksi, että mamma oli toisen kierroksen ekalla kerralla lähtenyt toiseen suuntaan liian aikaisin. Voi huokaus tuota ranskalaista herkyyttä. Kaikkiin muihin putkiin ja päihin kyllä sitten irrottiin oikein mallikelpoisesti....\nMutta muuten tän päivän treenit. Kunhan tää tyttö juoksi niin ei ongelmaa. Treeniryhmäläisemmekin lohdutti, et eihän se mitään, vaikkei Ego irtoakaan, kyllähän minä nopeilla jaloilla juosta pystyn.\nVoitte uskoa, että viimeinen veto tehtiin hammasta purren ja melkoisella tahdon voimalla ja pari pitkää henkeenvetoa piti tehdä, ennen kuin annoin Egolle lähtöluvan.\nYksi esteen ohitus aivan lopussa, minkä voi laittaa huoletta ohjaajaan "kohta tää on ohi" ohjaamiseen, mutta muuten. NOLLA. Kyllä, puhdasrata. Sisältäen kontaktia ja keppiä. Go Ego! Hyvä me. Kohta kisaamaan. Jebjeb. Fiilistelläämpä hetki tätä päivää.\nLähettänyt Koplasoturit klo 10.27 Ei kommentteja:\nJos gorilla oppii viittomakieltä, miksei sinulle voisi opettaa alkeellista fysiikkaa?\nTunnista kuvasta koira\nOkei, voin myöntää, että se ehkä näyttää jo melkein kympiltä\nTää on aika perus, kun yritän ottaa kuvia jostain muusta kuin Egosta, se vaan jotenkin tunkeutuu näihin kuviin Mutta sitten kuvien jälkeen uutisiin, niihin huisiiiiin uutisiin, joita on ihan tosi paljon.\nOmistajalla on pitänyt tässä viimeaikoina vähän kiirettä, viime viikolla oli muunmuassa sellainen kiva pieni työrupeama, että kun torstaina aamulla avasin silmäni, pääsinkin sänkyyn seuraavan kerran sunnuntaina aamulla... Ja silloinkin herätyskello soi muutaman tunnin päästä.\nTöiden piikkiin on siis mennyt, ettei olla pariin viikkoon käyty agihallilla missään muodossa. Silloin kun on vapaata, ei vaan pysty ei kykene. Metsät vetävät enemmän puoleensa kuin hallit ja sisätilat...\nToisaalta Paavolla oli myös todella paha vatsatautikin ja ajattelin, että jos se milläin tavalla on tarttuvaa (Ellukin oli jossain välissä pipinä) niin enpä lähde tartuttamaan sitä muihin koiriin hallille.\nPaavo tosiaan lopetti pariksi päiväksi syömisen, oksensi muutaman kerran ja vatsa oli muutenkin _todella_ kuralla. Hyvää oli, että koira joi. Jouduin pariin otteeseen huolestuneesti tökkimäänkin Paavoa, kun koira ei sohvalla nukkuessaan reagoinut mihinkään. Nihkeä silmän räpäytys kertoi minulle, että koira on hengissä. Nyt, viikko vatsataudista, Paavo on taas Paavo. Eihän Paavo vieläkään liikaa häiriköi riehumisellaan, mut hei se on Paavo. Mitä te luulitte? Että se riehuisi? Ei mun varjoni.\nEgon kanssa me ollaan sitten halittu, neuvoteltu kumpi nukkuu öisin peiton alla (ja sängyssäni on kuitenkin kaksi peittoa...), katsottu Olympialaisia ja etsitty takatassuja (opeteltu siis uutta temppu hoxhox).\nEilen päästiin treenaamaan. Meillä oli helpohko ratatreeni, koska viikonloppuna on seuramme kisat. En ilmoittanut Egoa kisoihin koska treenamattomuus. Pikkasen, siis ihan vaan pikkasen, harmitti treenien jälkeen, miksen Egoa kisoihin ilmoittanut. Sehän jopa osasi...\n...paitsi ekalla radalla. Kepeillä piti korjata kerran, kun liian lujasta vauhdista Ego ei kyennytkään rytmittää pujottelua ja yksi väli kovasta yrityksestä huolimatta jäi suorittamatta. Ja niin alkoi kartturin kädet saada osumaa. Kun koira sitten kontaktilta lähtiessä hyökkäsi käteeni ennen putkeen menoa lähdin radalta ja olin aika viittä vaille valmis soittamaan kyydin kotiin. Tähän kun lisättiin Egon hyökiminen joka ikisen koiran kimppuun niin heh, kyllä hävetti, normi tilassa ei se ihan oikeasti...\nEn soittanut ja hyvä niin. Tehtiin Egon kanssa ihan perus aivonystyröitä vaativia tehtäviä. Enimmäkseen leikkiä, kummassa kädessä nami. Tämä sai koiran silmin nähden rauhoittumaan. Ei vauhtia, ei kiihkoilua, vain haistelua (tai enemmän tai vähemmän hyvä arvaus) kummassa kädessä nami haisee ja sitä kättä läppäistään. Helppoa ja rauhoittavaa.\nOkei, se ei irronnut, koska namit kartturilla, PAITSI KEPEILLE. Siis kepeille. Täysiä, ilman epäilystä, oikea väli, alusta loppuun WAAAT. Ja siihen hetkeen taisikin jäädä kartturi. Se olisi ollut nolla, ehkä. Riippuen mitenkä tuomari tykkäävät parista pyrripyörähdyksestä, mutta muuten. Virheittä 23 esteen rata, joka sisälsi kontakteja ja kepit. Ja kaikki tämä "täysin" egomaisen rauhallisen koiran kanssa. Hymyilinkö, no ehkä vähän. Enemmänkin.\nSeuraavaa rataa ottaessa treenasimme myös kontaktin ottamista. Tiedättekö sen, mitä pentujen(kin) kanssa tehdään. Namit nyrkkeihin ja koiran pitäisi käden/käsien sijaan tuijottaa silmiin. Kunten sanottua, pennutkin tämän jo osaavat ja Egolle tämmöset olivat ihan pala kakkua.\nSeuraavalle radalle mennessä Ego kerkesi kerätä vähän kierroksia siinä vaiheessa kun kouluttajamme selitti minulle parit ohjauskuviokorjaukset. Siispä namit nyrkkiin, koira otti katsekontaktin, unohti meuhkaamisen ja pääsin radalle jälleen maltilla *hahhahhehahahha* menevän koiran kanssa. Ja taas samanlainen setti sillä erotuksella, että nyt Ego ei taaskaan kyennyt keppien hakemisen jälkeen kepittää kaikkia välejä, mutta se ei myöskään kierrostunut korjaamisesta.\nSe on aika magee, olenkin tainnut asian joskus mainita.\nLähettänyt Koplasoturit klo 13.25 Ei kommentteja:\nLähettänyt Koplasoturit klo 5.20 Ei kommentteja:\nÄäripisteet lähestyvät toisiaan\nMissä on minun "mamma älä jätä minua" edessäni pyörivä raidallinen pyrriotus?\nKeskiviikkona agilitytreeneissä treenattiin takakiertoja (minun toive) ja rengasta sekä keinua. Tai siis nuokin esteet löytyivät pitkästä aikaa radalta. Kokonaista ja ehjää rataa emme saaneet edelleenkään tehtyä, kun pyrrieläin vähän kierrostui, mutta nyt vouhkaaminen ei ollut "mihinmihinmihinmihin", vaan lähinnä tapeltiin kumpi tietää paremmin mihin mennään.\nEn voinut edes olla harmissani Egon kierroksista, koska raitaeläin ihan itse yritti sitten kokeilla lähellä olevat esteet, mikä olisi oikea ja matka jatkuisi. Ennen Ego olisi vain jäänyt jalkoihini pyörimään sokeana kaikille esteille.\nVähänhän se nakertaa kun radan teko on melkein kirjaimellisesti ranteet auki tekemistä, kun pienenpienet hampaat käyvät aina mammalle huomauttamassa, että odottaminen ei sovi, nyt kuuluu mennä ja lujaaaaaa.\nMutta siis Ego siis sinkoili sinne tänne ja vähän pidemmälle, teki todella nättejä kääntymisiä kyllä joo siinä vaiheessa, kun ohjaaja ei jäänyt kauhuissaan ihastelemaan koiran menoa ja muisti itseasiassa kääntyä menosuuntaan. Radalla ihan oikeasti oli yksi kohta, jossa olisi voinut jopa käydä niistolla kääntämässä koiran takaisin päin, mutta koska Ego oli jo esteellä jäin minä vain sormet, varpaat ja jopa polvet ristissä toivomaan, ettei koira valitsisi ympärillä olevista esteistä mitään vaan tajuaisi kääntyä paikoilleen jääneen ohjaajan huomaan, koska ohjaaminenhan olisi ollut ihan liian helppo ratkaisu. Jotain jännitysmomentteja täytyy kuitenkin olla. Ihan kuin meidän radoilla niitä ei nyt muuten olisi...\nJa Ego oli kaikin puolin ihan superkoira. Jopa kepit mentiin tai ainakin haettiin loistavasti. Ihan ei ekalla kerralla kestänyt Ego sitä, että kouluttajamme oli keppien päässä lelun kanssa, mutta kun idea valkeni : ensin KAIKKI kepit sitten lelu niin johan alkoi asenne löytyä.\nMaltti vaan pitäisi löytää jostain niin alkaa olla jo vähän turhankin hienoa menoa.\nPaavon kanssa ollaan temppuiltu kotona, pienessä miehessä on alkanut taas ylimääräistä energiaa löytyvän. Kyllä, jopa Paavo on alkanut riehua riehumisen ilosta kotona.\nPakkasten tullessa ja auringon taas ollessa maisemissa sekä kameran taas pimentyessä itsestään, olen innostunut metsälenkeistä ihan uudella tasolla. En vaan ymmärrä, kun ihmiset vinkuvat jostain päälle kymmenen asteen pakkasissa. Itse olen ollut näillä keleillä ihan liekeissä koirieni kanssa. Tosin joo täällä päin Suomea ei juurikaan nuo tuulenvoimakkuudet häiritse millään tavalla...\nMetsälenkeillä ollaan tosiaan tarvottu Paavon perässä. Polut ovat ihan yliarvostettuja, eikä minulla ole puoletkaan ajasta mitään käsitystä missä olemme, mutta jotenkin minusta tuntuu, että pieni spanielieni jäljestää ympyrää, koska polulta lähtö ja saapumispaikka eivät monellakaan metrillä heitä.\nLenkeillä Paavo on tosiaan liinan päässä saanut mennä ihan missä lystää. Minä tarvon kiltisti perässä ja Ego saa huidella vapaana metsän suurinta keppiä etsien. Ja voi että sitä pienen koiran suurta intoa, kun pääsee käyttämään ihan oikeasti nenäänsä. Paavohan voisi jatkaa jäljestämistä vielä kauemminkin eikä Egonkaan säntäilyssä ole ollut suurempiä taantumuksen merkkejä, mutta pari tuntia metsässä plus kävelyt kotiin ja takaisin saavat minunkin varpaani jo huutaman lämmintä vilttiä ja sormet kaipaavat kuumaa teekuppia. Talvi, mikä ihan tekosyy <3\nLähettänyt Koplasoturit klo 3.25 Ei kommentteja:\nTämän vuoden osalta agility on nyt korkattu ja pieni tauko teki ihan hyvää. No kepit nyt oli unohdettu ihan täysin, mutta muuten en ollut huudon lisäksi tunnistaa koiraani radalla.\nEgo-eläin kun päätti, ettei mamma olekaan siellä radalla ykkösjuttu. Pieni raitaeläin oli ihan fiiliksissä radalta löytyvistä putkista ja auta armias, kun koira tajusi, että suoran jälkeen pääsee putkeen. Mari oli meitä taas kouluttamassa ja Egon vauhdista kertonee se, että Marin mielestä koira oli aiempiakin kertoja nopeampi. Johtunee siitä, ettei Ego kyttäillyt hetkekäkään mun tekemisiä vaan eteni. Tahtoi mennä, mutta Ego kuunteli. Se ohjautui. Radalla oli vastaputkea pariin otteeseen ja leijeröinti ja muuta mukavaa. Siinä vaiheessa kun koiraa piti hidastaa ja itseasiassa vähän vääntää jotain pikkuhifistelykäännöksiä niin niistä emme tässä postauksessa puhu. Minä haluan nyt fiilistellä vielä siinä vauhdin huumassa.\nVastaputkella tarkoitan nyt semmoista tilannetta, että koiralla on (tai meillä ainakin oli nyt tällä kertaa aina) suora näkyvyys vääräänpäähän putkea. Siihen vielä lisättiin, että itsekin oli magneettina siellä väärällä puolella ja koira piti saada sinne kauaksi. Pakko kehua, mutta Ego oli ainoa, jolla homma onnistui aina heti ensi kerrasta lähtien. Pikkasen vastaista kättä ja koira tiesi heti kumman pään valitsisi. Siis VASTAINENKÄSI. Viime vuoden vikoissa treeneissä (siis viime kerralla) pohdiskelin, pitäisikö minun nyt tehdä asiat itselleni hankalaksi ja opetella parit ohjauskuviot uusiksi ja käyttääkin sitä koiranpuoleista kättä, Ego kun tuntui vain paineistuvan vastaisesta kädestä ja tuli pyörimään ympärilleni. Se mitään paineistu. Kunhan pelleilee ja räyhää keskenään.\nJa sitten leijeröinti. Kyllä koirani jonka kanssa ollaan painittu jo pelkästä eteenpäin irtoamisesta puhumattakaan sivuttain etäisyyden otosta... ollaan me jossain välissä jotain oikein tehty, koska homma toimi. Suosittelen kaikille putkihullujen koirien omistajille joskus testata putkipalkkamenetelmää. Meillä se näköjään toimii ainakin toistaiseksi.\nTreenien jälkeen pari naista tulivat ihastelemaan Egoa. He olivat ensimmäistä kertaa agilityn alkeiskurssilla ja olivat ihastuneet Egon innokkuuteen ikihyviksi "se kun kerkeää pyörimään matkan aikana niin nopeasti ja useasti..." nyt pyörähdykset onneksi tapahtuivat aina kun palasimme hiomaan jotain kohtaan. "Eikä sillä ole vieläkään akku loppu." Juu ei Egolla, se kyllä jaksaisi, harmi vaan että väsymyksen näkisi sitten keskittymisen puutteena radalla, vaikka yli iso suusta roikkuva kieli, hullun kiilto katseessa ja kuolavana poskella antaisivat muuta ymmärtää.\nMutta se miksi haluan nyt fiilistellä tässä tunteessa, on se, että melkein jo eilen kirjoitin postauksen otsikolla "Motivaatio, missä olet!?" tänään sain kyllä ihan uutta puhtia asioiden harjoittelemiseen, vaikka hallinavaimen palautinkin.\nEn mä oo juurikaan muuttunut, ehkä kasvanut vaan vähän, mut vaan vähän\nMistä on pienet Elvikset tehty?\nSuuresta egosta, pohjattomasta vatsasta,\nsöpöistä kiharoista, kovasta äänestä\nja tietysti keinuvasta lanteesta.\nLisäksi ripauksesta itsepäisyyttä ja hypysellisestä sokeria.\nNiistä on pienet Elvikset tehty.\nKuvan (c) Tiina Janka Muistan kun reilu kymmenen vuotta takaperin vanhempani astelivat huoneeseeni, osoittivar ystäväperheemme Eppu-koiraa (Jangas Blame The Dog) ja kysyivät, tuommoisenko minä nyt oikeasti haluan. Ja minähän halusin. Epun kasvattaja olikin juuri käyttänyt nartunsa, Katin, astumatkalla Ruotsissa ja meille luvattiin urospentu, jos niitä vain syntyisi ja vieläpä riittävän monta.\nTasan kymmenen vuotta sitten maailmaan syntyi Jangas C-pentue. Ja uroksiahan sieltä sitten vain tulikin, peräti neljä kappaletta ja me jäimme vain odottamaan, kuka pojankoltijaisista tulisi meille.\nKävimme jopa itsekin, vielä tuolloin, Turussa asuvan kasvattajan luona pentuja katsomassa ja minä olisin kyllä voinut jäädä pentulaatikkoon asumaan.\nLopulta pentutestien jälkeen saimme tietää, että koko perheen suosikki pentulaatikkonimeltään Tupla, tulisi perheeseemme minun ihka omaksi koiraksi. Elvis- nimihän oli perheellemme selvä jo ennen kuin edes tiesimme tulevan koiramme rotua, tai tulisiko meille edes koko koiraa. Rodun valitseminen kun ei ollut mikään silmät kiinni koirakirjaa selatessa ja sormi jollekin sivulle - valinta. Tarkkaa hommaa ja voin sanoa, että walesi on todellakin koko perheen koira, jonka kanssa voi harrastaa lähes mitä vain ja jonka kanssa on ollut helppoa päästä lajiin kuin lajiin sisälle.\nElvis vain on Elvis. Vaikka Elvis on ollut sanan jokaisessa merkityksessä helppo, on herrassa ollut aina omat oikkunsa. Muunmuassa trimmaus ilman dramaattista uikuttamista ja teatraalisia pakoyrityksiä on alkanut luonnistua vasta ihan viime vuosina. Vaikka Elvis on kaikkien kaveri, on myös asioita, joiden kaveri Elvis ei ole. Ei kavereiden- kriteerit vain Elvis yksin tietää.\nNykyisin Elvis viettelee eläkepäiviään äidin luona. Ei kuitenkaan niin kaukana, etteikö me nuorempien otuksia kanssa moikattaisiin harmaantuvaa vanhusta ainakin kerran viikkoon. Ja aina Elvis on tyytyväinen, kunhan hänet huomataan ja eityisen tärkeää on saada kehuja, kun Elvis vastaantullessa kantaa ylpeänä omaa pehmopandaansa. Rapsutusten aikana päällä puskeminen kuuluu Elviksen tavaramerekkeihin ja nykyisin myös ölinä ja kainaloon painautuminen kertovat koiran tyytyväisyydestä.\nOn Elvis välillä päässyt myös agiradalle ja vaikkei vauhtia hurjasti olekaan (mutta ei Eevistä silti kyllä kymmenenvuotiaaksi uskoisi) niin intoa ja paloa lajiin löytyy yhä. Ei sen väliä pitikö mennä hyppy vai aa vai putki vai se kulmasta löytynyt pöytä - kunhan vain näkee sen koiran hurrrrjan suuren ylpeyden itsestään.\nOlipa Ellu päässyt tänävuonna päässyt lintumetsällekin, mitä nyt veljeni naureskeli, että alkupäivän innostuksen jälkeen Elvis olisi mielummin nukkunut pehmeässä sammalkasassa kuin jatkanut tarpomista. Ehkäpä ensi syksyksi laitan Elviksen ja äidin kuntokuurille ennen tositoimia (:\nSynttärisankari odottamassa synttärikakkuaan\nLyhyesti voin sanoa, että nämä 10 vuotta ovat olleet rakkautta vain.\nOnneksi olkoon kaikille C-pentueen pojille! Ja kiitokset Tiinalle tästä(kin) ihanasta persoonasta. Valintasi osui oikeaan, kukaan muu ei voisi olla enempää Elvis, kuin Elvis. Toivottavasti saamme nauttia vielä monet maksalaatikkokakut Elviksen kunniaksi!\nLähettänyt Koplasoturit klo 7.51 Ei kommentteja:\nMä luulen, et tääl tarvii vaan rakkautta, vähän va...\nBut now is not the time to cry now's the time to f...\nPitkä matka edes, mut turha siit on stressaa. Kuha...\nEn mä oo juurikaan muuttunut, ehkä kasvanut vaan v...


Kolumni: Mielipiteet eivät ole tasa-arvoisia | AVL\nKolumni: Mielipiteet eivät ole tasa-arvoisia\n17.9.2021 | 3:43\nKoronasta on hyvää vauhtia tulossa rokottamattomien sairaus. Tehohoitoa työllistävät yhä enemmän rokottamattomat. Eniten rokottamattomia on 25–34-vuotiaiden ikäryhmässä. Ajatus lienee, että rokotetta ei oteta, koska tautia ei pidetä itselle vaarallisena.\nAjatus ei pidä paikkaansa. Yksi koronan ominaispiirteistä on, että se on hyvin arvaamaton. Vaikka ikä, ylipaino ja muut sairaudet ovat riskitekijöitä, kuka tahansa voi saada vakavan tautimuodon. Rokottamaton vaarantaa paitsi itsensä, myös muut, sillä taudin nujertaminen vaatii riittävän rokotekattavuuden.\nAsia herättää kysymyksen myös kansalaisen vapauksista ja vastuista. On ihan järkevää ajatella, että ihmisellä pitää olla oikeus valita, ottaako rokotteen vai ei. Mutta jos hän päättää olla ottamatta, onko hänellä silloin oikeus nauttia käytännössä ilmaiseksi kalliista tehohoidosta?\nOlisi kohtuullista, että jos ihminen päättää olla ottamatta rokotetta, hän myös vastaisi itse päätöksestä aiheutuvista kustannuksista.\nMuutenkin olisi syytä käydä keskustelua siitä, että yhteiskunnallisten oikeuksien lisäksi ihmisellä on oltava myös vastuita, muuten tämä hyvinvointivaltioksi tituleerattu rakennelma lakkaa toimimasta.\nRokotekeskustelussa näkyy hyvin se, että nykyisin ajatellaan kaikkien mielipiteiden olevan samanarvoisia. Niin sanottu kokemusasiantuntija eli esimerkiksi ihminen, joka on saanut rokotteesta sivuvaikutuksia, asetetaan samalle viivalle kuin pitkän koulutuksen läpikäynyt lääkäri.\nPitäisi olla rohkeutta tunnustaa, etteivät mielipiteet ole samanarvoisia. Koulutuksella, kokemuksella ja ammattitaidolla pitää olla merkitystä.\nEn itsekään pitänyt siitä, että rokote nosti yhdeksi illaksi kuumeen ja käsikin oli pari päivää kipeä. Olisi kuitenkin kovin kummallista, jos tiedotusoppia, valtiotieteitä ja historiaa sisältäneellä maisterintutkinnollani kuvittelisin olevani lääketieteen asiantuntia. Pakko siis luottaa niihin, jotka ovat. Samasta syystä olen käyttänyt maskia, vaikka inhoan sitä enkä ole vakuuttunut edes sen hyödyistä – mutta en ole maskienkaan asiantuntia.\nAjatus mielipiteiden tasa-arvosta on erityisen vaarallinen siksi, että maailmassa on liikkeellä enemmän väärää tietoa kuin koskaan. Ei niin älytöntä väitettä olekaan, etteikö Internetin ihmeellisestä maailmasta löytyisi sille kosolti kannattajia.


Uutiset: Tohtoripromootiota juhlittiin näyttävästi\nEtusivu » Uutiset » Tohtoripromootiota juhlittiin näyttävästi\nTohtoripromootiota juhlittiin näyttävästi\nTohtoripromootion vietto alkoi miekanhiojaisilla.\nTohtoripromootiota kutsutaan akateemisen työn korkeimmaksi juhlaksi. Promootio on kolmipäiväinen sarja erilaisia juhlatilaisuuksia. Varsinaista promootiopäivää edeltävänä iltana tohtoripromovendeilla oli miekanhiojaiset, jossa tohtoripromovendit vuorollaan hioivat miekkansa seuralaisen pyörittäessä tahkoa.\nTohtoripromootion huipentuma oli perjantaina järjestetty promootioakti. Siellä vihittiin 76 tohtoria ja yhdeksän kunniatohtoria. Promootioaktissa tohtoripromovendit vihittiin tiedealoittain, ja heille luovutettiin tohtoreille kuuluvat symbolit – hattu, miekka ja diplomi.\nPromootioaktin jälkeen tohtorit siirtyivät kulkueessa Kirkkopuistikkoa pitkin Vaasan kirkkoon jumalanpalvelukseen. Promootiokulkuetta saapui kadunvarteen seuraamaan suuri joukko uteliaita ihmisiä. Kulkuetta johti promootion juhlamenojen ohjaaja, dekaani Pirjo Laaksonen. Promootiojumalanpalvelus oli kaikille avoin tilaisuus.\nPromootioillallinen nautittiin ravintola Strampenilla. Ohjelmassa oli musiikkia ja puheita niin vastavihityiltä tohtoreilta, kunniatohtoreilta kuin väitöskirjojen ohjaajilta. Ilta jatkui akateemisten tanssien pyörteisiin Vaasan kaupungintalolla.\nLauantaina promootioväki lähti viettämään huviretkeä Villa Sandvikeniin.\nVaasan yliopisto järjesti tohtoripromootion torstaista lauantaihin 6.–8. syyskuuta. Kyseessä oli yliopistomme viides tohtoripromootio ja samalla Vaasan yliopiston 50-vuotisjuhlavuoden tärkein tapahtuma.\nPäivitetty 10.09.2018 - Verkkotoimitus


Meistä - Siistiks\nOlemme suomalainen perheyritys, jonka erityisosaaminen on remontti-, muutto-, sekä raivaussiivoukset. Henkilöstöllämme on vuosien kokemus onnistuneista siivouksista, jotka takaavat siistin ja puhtaan lopputuloksen kilpailukykyiseen hintaan. Käytämme siivouksissa vain korkealaatuisia pesuaineita sekä välineitä, jotka eivät vahingoita pintoja. Palvelemme yksityisiä sekä yrityksiä koko Uudenmaan-alueella. Jos siis haluat muuttovalmiin kohteen, joka on takuulla puhdas, pyydä meiltä tarjous tai tilaa suoraan yhteydenottolomakkeen avulla.\nPalvelualueitamme ovat Helsinki, Vantaa, Espoo, Tuusula, Kauniainen, Kerava, Sipoo ja Nurmijärvi.\nOlen yrittäjäperheestä ja aina itse myös tähdännyt yrittäjyyteen työelämässä. Paras palkka on se, kun asiakas on tyytyväinen palveluun ja teenkin kaikkeni sen eteen. Siisteydestä ja puhtaudesta olen aina pitänyt, joten tämä ala sopii erinomaisesti minulle.\nOlen tehnyt töitä siivouksen parissa jo muutaman vuoden. Työ on opettanut paljon ja tässä on hienoa se, että oman kädenjäljen näkee konkreettisesti. On myös ihana huomata asiakkaiden tyytyväisyys tullessaan puhtaaseen kotiin.\nPablon lempipuuhaa on eväiden syöminen, sekä riittävän levon saaminen. Hän myös pitää meidän kotona kiireisenä sotkemalla paikkoja.\nKun haluat keskittyä olennaiseen, valitse ammattilaisen tekemä muuttosiivous ja jätä vanhan tai uuden asuntosi siivous meille.\nRemonttisiivous on tärkeä työvaihe aina remontoinnin jälkeen, jotta asunto on muutto- ja asumiskelpoinen.


RT2005, lämpövastukset - Kotelo, eristys ja lämmitys\nMitkä ovat arvoja termisen vastusten suosittelema RT2005 eri paikoissa ja seinät eristää uusi koti?\nNämä arvot on otettu seuraavasta asiakirjasta:\nEristys: RT2005: n suosittelemaa lämpöresistanssia ja huoli kotelon sijoitetaan maantieteellisen sijainnin H1 (kylmin).\nKadonnut Attic: Suositeltu vastus> = 6.5.\nSisustus sisustettu eristäytynyt: Suositeltu vastus 6.0 - 6.5.\nUlkopuolella eristetty alakatto: Suositeltu vastus 5.5.\nseinät: Suositeltu vastus 2.85 - 3.15.\nLattiat lämmittämättömissä tiloissa: Suositeltu vastus> = 3.15.\nLattiat indeksointitiloissa: 2.40: n suositeltu vastus 3.50: ään.\nLattiat täynnä: 2.40: n suositeltu vastus 2.75: ään.\nKattoterassi betonilaatasta: Suositeltu vastus> = 3.45.\n- Asiakirjojen lataaminen: koti ja eristys\n← Eristys: RT2005: n suosittelemat lämpöresistanssit\nEtsi polttopuut →


Tulikivi leivinuuni – Hiljainen pyykinpesukone\nMeillä Tulikiven 27kg uuni vaatii noin kg puuta lämmetäkseen 50 . Yläkertaan tulisi leivinuuni ja alakertaan takka, piippuratkaisuakin on mietitty, ja nyt. TULISIJA TULIKIVI JALANTI VSAUMATON LAATTAPINTA.\nTULISIJA TULIKIVI KALLA VVAAKALAATTAPINTA. Helpot ohjeet Tulikivi leivinuunin lämmittämiseen. Katso myös video ruoanlaitosta leivinuunissa! Aito kiviarinauuni, jonka lämpöteho riittää korkeaa lämpötilaa vaativien leivonnaisten . Tiileri hellat ja leivinuunit aina edullisesti ja yli 10muuta tuotetta rakentamiseen, sisustukseen ja pihalle. Porukoilla on Nunna Uuni ja itselläni Tulikivi.\nItselläni on Nunna -uuneja kaksi, leivinuuni tonnia ja takka tonnia. EtusivuTarvikkeetTulipesätarvikkeet Leivinuunin arina. Leivinuunin hiiliarina, tarvitaan kpl per uuni. Tuossa lämmitin tulikiven takkaleivinuunia ja aloin miettimään, minkä verran. Kuten topicissa mainitsin, takka on Tulikiven leivinuuni takka, mukana tuli.\nTämä ei toimi ainakaan tulikiven kulmatakassa, nimittän jos alaluukun ilmaraot . Tulikiven leivinuuni on leipojan ja kotikokin unelma. Tietoa erilaisista tiilistä ja tiilirakentamisesta.


Kuukauden kirja: Leibesübungen und körperliche Erziehung 52 (1933) | Studia Dimicatoria\nKuukauden kirja: Leibesübungen und körperliche Erziehung 52 (1933)\n5.4.2019 | Antti Ijäs\nMaaliskuun (!) kirja on jälleen saksalaisen liikunta-alan lehden vuosikerta, tällä kertaa Leibesübungen und körperliche Erziehung 52 vuodelta 1933. Kyseinen lehti ilmestyi vuosina 1924-1942.\nVuosi 1933 on tunnetusti merkittävä Saksan historiassa, sillä tammikuussa Adolf Hitleristä tuli valtakunnankansleri, mikä johti erinäisten vaiheiden kautta parlamentaarisen demokratian muuttumiseen keskusjohtoiseksi diktatuuriksi. Liikunnan rooli kansallissosialistisessa valtiossa näkyy selvästi käsillä olevassa lehdessä, kuten tietysti ajalle tyypilliset aatesuuntaukset. (Kansallissosialistisen opettajaliiton ruumiillisen kasvatuksen osasto esitellään sivulla 396.)\nAukeama Minkowskin artikkelista (s. 268-269). Kuvituksessa Nicolaes Petter, Fabian von Auerswald ja Paulus Kal.\nKamppailukirjallisuuden tutkimuksen (tai oikeastaan tutkimushistorian) kannalta merkittävintä vuosikerrassa on Helmut Minkowskin runsaasti kuvitettu artikkeli ‘Deutsche Ringbücher und Ringhandschriften des Mittelalters’ (s. 259-270). Artikkeli käsittelee niin käsin kirjoitettuja kuin painettujakin lähteitä tarjoten lähinnä yleiskatsauksen aiheeseen.\nMinkowski mainitsee kamppailuterminologian palautuvan ainakin 1200-luvulle viitaten Nibelungeniin sekä muuten terminologian osalta Talhofferin tunnettuihin käsikirjoituksiin (Gotha, chart. A 558 sekä München, cod. icon. 394a) sekä I.33:een, jonka osalta hän jopa mainitsee relevantit sivunumerot.\nMuuten saksalaisia tappelutaitoja verrataan artikkelissa japanilaiseen jiu-jitsuun, jonka otteet Minkowskin mukaan löytyvät vanhoista saksalaisista lähteistä. Minkowski toteaa myös, että kämmensyrjälyönti oli tunnettu Saksassa jo neljäsataa vuotta ennen kuin se tuli uudelleen tunnetuksi jiu-jitsun myötä.\nMinkowskilta löytyy samasta vuosikerrasta myös artikkeli, joka käsittelee sotilaskoulutusta Englannin kouluissa ja yliopistoissa (‘Die militärische Ausbildung in Schulen und Universitäten Englands’, s. 109-114) sekä juttu englantilaisista partiotytöistä (‘Die Girl Guides. Ein Beiterag zur englischen Jugendbewegung’, s. 361-366). Sittemmin häneltä on ilmestynyt Das Ringen im Grüblein (1963), jota käsittelen toisella kertaa.\nMinkowskin mukaan kunnollinen painitekniikka sai myöhemmin väistyä kyseenalaisempien liikkeiden tieltä, mistä esimerkkinä Paschen (1667) puolustus olutkannua vastaan.\nVuosikerrasta löytyy myös muita liikuntahistoriallisesti kiinnostavia artikkeleita. Max Uhligin artikkeli sisältää otteita Comeniuksen Orbis pictuksesta (145-147), joihin sisältyy myös luonnollisesti miekkailukoulua käsittelevä luku, jota olen käsitellyt tässä blogissa; Erwin Mehl käsittelee puolestaan saksalaista miekkatanssia (‘Schwerttanz und Achwerttanzspiel im germanischen Kulturkreis’, s. 305-308), Friedrich W. Heyden ruumiinkulttuuria renessanssin taiteessa (‘Kunst und Körperkultur in der Renaissance’, s. 329-336), ja Gisela Piaschewski anglosaksien ruumiinharjoituksia aikana ennen normannivalloitusta (‘Leibesübungen und körperliche Erziehung bei den Angelsachsen bis zur normannischen Eroberung 1066’, s. 540-547).\nMainittakoon myös päätoimittajan Martin Boyen keilan- eli käsikranaatinheittoa käsittelevä artikkeli (‘Das Keulenwerfen, s. 285-291) sekä Hans Aignerin keilailun lyhyt historiikki (‘Kegel und Kugel. Ein Beitrag zur Geschichte des Kegelspieles’, s. 480-486).\nAnglosakseja Piaschewskin artikkelin kuvituksesta (s. 546).\nMuunlaista kulttuurihistoriallista mielenkiintoa on puolestaan dosentti A. Arnoldin artikkelissa rotuominaisuuksien ja urheilullisen lahjakkuuden suhteesta (‘Ein Beitrag zur Frage des Zusammenhanges zwischen “Rasseeigentümlichkeiten” und besonderer Begabung für Leibesübungen’, s. 49-50). Jotkut antropologit olivat esittäneet, että Puolan enimmäkseen varsovalaisista koostuvalla maajoukkueella esiintyvät lapanoidiset ja armenoidiser rotukomponentit erottaisivat heidät muista varsovalaisista ja toimisivat siten selittävänä tekijänä heidän urheilullisuudelleen. Arnold kuitenkin toteaa mittailtuaan saksalaisten liikunnanopettajien ja verrokkiryhmien kalloja, että urheilijat eivät eroa “rotuominaisuuksiltaan” muusta väestöstä.\nSuomi mainittu! (S. 547.)\nMuuten vuosikerran loppupuolella mainostetaan “Saksan kohtalonkäänteen” muistokolikkoa (s. 448) sekä kirjoitetaan saksalaisen urheilun tarkoituksesta ja organisoinnista kansallissosialistisessa Saksassa (s. 473-475), ruumiinharjoituksista uudessa kansallissosialistisessa valtiossa (s. 475-476, 517-520 ja 554-555) sekä siitä, mitä liikunnanopettajan tulee tietää rodunjalostuksesta (s. 501-503). Myös tuloillaan olevat Berliinin kesäolympialaiset ovat esillä (s. 108-109, 533-535).\nThis entry was posted in Meta and tagged Comenius, Helmut Minkowski, kuukauden kirja by Antti Ijäs. Bookmark the permalink.


Totuttelua ja odottelua vielä – satumaista juttua\n29.4.2018 by satuinkala\nTotuttelua ja odottelua vielä\nIlmassa alkaa olla malttattomuutta: tomaatit kaipaisivat jo kovasti kasvihuoneen lavoihin oikein tositoimiin ja ulkolavat huutavat jo lisää multaa ja kevätkunnostusta. Olen kuitenkin päättänyt vielä hetken maltaa ja odottaa, että pahimmat yöpakkaset olisivat ohi. Muutaman päivän ja yön taimet ovat olleet kasvarisssa totuttelemassa. Kylmimmiksi öiksi olen laittanut lämpöpuhaltimen pöhisemään ja peitellyt taimia vähän hallaharsolla. Nyt laitoin kynttilöitä lämmittämään, kun on niin sateisen kolkkoa.\nTomaatin taimien vahvistumisen ja vankistumisen huomasi heti taimissa, vaikka ne ovat olleetkin terhakoita, kun verantokin on viileä ja valoisa. Nyt vain hirvittää, että jos sittenkin olen liian ankara ja totutan liian kylmään ja sitten kasvu pysähtyy. Hyvinvoivilta ne kyllä minusta näyttivät. Nyt minulla on lajivalikoimassa useita tomaatteja, mutta aivan varma en ole mikä on mitäkin, sillä merkkilaput ja liput hukkuivat matkalla. Täytyy vain toivoa, että onnistun istuttamaaan itselleni mahdollisimman monia lajikkeita enkä lahjoita kaikkia ylimääräisinä jollekin kaverille.\nMinun vappuohjelmani taitaa olla omassa pihassa möyrimistä. Ostan multaa ja lantaa ja laitan kasvilavat kuntoon. Rohkeimpien lajien siemenetkin taidan pudotella jo maahan. Uskaltaisikohan tomaatin, paprikan, munakoison ja karviaiskoison taimet jo istuttaa kasvihuoneeseen? Mitä luulette kokeneemmat?\nUutena kokeilussa minulla on tänä vuonna munakoiso. Kävin Pihapiirimessuilla Lahdessa ja näin siellä Saaren kartanon messuosastolla isomman munakoison taimen, jossa oli jo kukkiakin. Olipa kiva nähdä, millaisia minunkin taimistani pitäisi aikanaan kasvaa. Samalla osastolla oli valtavan isoja tomaatintaimiakin ja niissä isoja tomaatin raakamöllyköitä. Kuvaa en älynnyt tietenkään ottaa.\nLahden messut olivat aivan mukavat. Viime vuonna kyllästyin jotenkin täysin Helsingin kevätmessuihin, sillä puutarhaosasto oli minusta kutistunut niin pieneksi ja tuntui, että siellä oli vain kaikkea muuta. Messuilta ostin muutaman perennan, jotka istutin jo maahan. Mukaan lähti keväesikkoa, korallikeijunkukkaa, patjarikkoa, kevätvuohenjuurta ja tyräkkiä. Orvokkeja ostin myös muutamia ja laittelin niistä pienet kevätistutukset portinpieleen piristämään narsissien ja helmililjojen seuraksi.\nKategoria(t): Puutarha ja kasvit Avainsana(t): kasvihuone, Kevät, kevätmessut, munakoiso, tomaatti. Lisää kestolinkki kirjanmerkkeihisi.\nSupertoukokuun kasvupyrähdykset →\n2 ajatusta artikkelista “Totuttelua ja odottelua vielä”\nniini | 29.4.2018 17:00\nItselläkin on hieman tämän malttamisen kanssa ongelmia 🙂 Mutta jospa nyt toukokuu toisi vähän lisää kevään tuntua ilmaan!\nsatuinkala | 29.4.2018 21:03\nTätä toivotaan! ☺


Huraa! Me saatiin uus asunto! Se valmistuu 27.2. ja ensimmäinen muuttopäivä on 2.3. Se on siis ihan uus ja varmasti tosi hieno!!\nUudessa asunnossa neliöitä on 49 ja tässä meiän nykyisessä on vaan 33m2.\nToi on siis sen meiän asunnon pohjapiirros. Huomatkaa makuuhuoneessa koko seinän levyiset kaapit!!\nKoska toi uus kämppä on paljon isompi kun tää meiän nykyinen, meiän täytyy ostaa uusia huonekaluja. Me ei kuitenkaan tarvita muita uusia huonekaluja kun sänky, yöpöydät ja mulle joku meikkaus/kampauspöytä. Ikean sivuilta löytyy kivoja huonekaluja joita oon ihan superfiiliksissä selaillu.\nMakuuhuoneeseen ajattelin tommosta MALM -sänkyä koivuviilun värisenä. Tommonen päätyyn tuleva pöytäjuttu josta saa noi hyllyt rullattua esiin olis kiva.\nHieno minuutissa väsätty demonstraatiokuva :D\nMakuuhuoneeseen olis kiva saada saman sarjan kampauspöytä. Siinä on tommonen iso laatikko jossa on joku huopajuttu joka estää korujen heilumisen ja toisiinsa takertumisen.\nPeilin pitää olla pöydällä, koska asunnon seiniin ei saa porata mitään juttuja.\nJa toi ihana oksaseinätarra löyty Etsystä. Tommonen on pakko saada!!\nUuden asunnon ainut huono puoli on sijainti; se on Herttoniemessä! Sieltä kestää keskustaan saman verran kun täältä Vallilasta, joten se ei oo ongelma. Mulla vaan tulee kauhee ikävä näitä ihania taloja joita Vallilassa on. Mut ehkä mä pärjään.\nAsiasta kukkaruukkuun; Mitä mieltä ootte tosta uudesta taustakuvasta?\nihana uus taustakuva! sininenennen!<3 ja tykästyt varmaan herttoniemeen :>\n# lähettänyt Anonyymi : 10. tammikuuta 2009 klo 1.09\nanonyymi: kiva ku tykkäät! mä en ite ees tykkää sinisestä mitenkään erityisemmin, eikä mulla oo mitään hajua miks valitsin sinisen sävyjä tän blogin modiin. :D\noon asunu herttoniemessä sillon ku asuin vielä äidin luona, eikä se niin kauhee paikka oo. :)\n# lähettänyt nadjastrange : 10. tammikuuta 2009 klo 1.13\nJEEEEEEEEE TE MUUTATTE IHAN MEIJÄN HUUDEILLE, WOHOOO!\nvoidaan kaikki ruveta itä-helsingin gangstoiks! jou!\n(okei, meen nukkuu än yy tee nyt..)\n# lähettänyt fffrida-frida : 10. tammikuuta 2009 klo 1.24\nmieti vielä tota koivuviilua siinä malm-sängyssä. se on kyl aluksi kivannäköinen, mutta jos teillä on tarkoitus pitää sitä sänkyä vähänkään pidempään, niin joku muu väri vois olla parempi imho. oon nähny parilla tutulla tollasen vaaleen malmin ja se on vähän kuluneena näyttäny jotenki tosi ...sotkalta... siis semmoselta tunkkaiselta ja kuluneelta tai jotain. mallina toi on kyllä mitä ihanin ja lämpeisin ittekin tolle jos meidän minimakkariin vaan mahtuis :(((\n# lähettänyt mmmariiia : 10. tammikuuta 2009 klo 1.29\nihana uus tausta!<3\n# lähettänyt katja : 10. tammikuuta 2009 klo 1.36\nVau, vaikuttaa hienolta paikalta! Tulee kauheet muuttohimot itsellekin, vaikka mua yleisesti ottaen ahdistaa törkeesti se, että mahdollisesti ens syksynä joudun omilleni 8|\nJa taustakuva on muuten ihan priiiiiiimakamaa! Nam<3\n# lähettänyt Vendeta : 10. tammikuuta 2009 klo 1.59\nMäkin haluan oman kodin ja vielä jonkun tommosen ihanan uutuusmakeen !\nja kiva on tausta, ankkurit rulaa ja silleesti :)\n# lähettänyt sandy : 10. tammikuuta 2009 klo 2.21\nJee! Paljon onnee! :))\nmycket kewl tausta!\n# lähettänyt Laura : 10. tammikuuta 2009 klo 2.31\nhertsiga iz nice! hei ja yödösät keskustasta koko yön ei tartte kävellä ;D\n# lähettänyt aya : 10. tammikuuta 2009 klo 2.50\nsiis epistä. mistä löysitte tollasen ihan ilmasen kodin?!? mäkin haluun! ja tausta on nice!\n# lähettänyt Nicole : 10. tammikuuta 2009 klo 7.41\nHip hei onneksi olkoon asunnosta :)\n# lähettänyt Elina : 10. tammikuuta 2009 klo 9.51\nihana tämä uusi taustakuvia ja onneas uuteen kotiin. :)\nmistä on siis tää tausta??\n# lähettänyt HayLey WiLLiAmS : 10. tammikuuta 2009 klo 9.58\n# lähettänyt HayLey WiLLiAmS : 10. tammikuuta 2009 klo 9.59\nOnneksi olkoon asunnosta, vaikuttaa kivalle!\n# lähettänyt Anonyymi : 10. tammikuuta 2009 klo 9.59\näääh nyt ei mee hyvi\nKivan näkönen pohja tossa teijän uudessa kämpässä ja vuokrakaan ei tosiaan oo paha! Mä en ees alkuun huomannu, et toi tausta oli vaihtunut. Ei oo tainnu mun silmät vielä herätä! Mutta must se on kiva!\n# lähettänyt Peppi : 10. tammikuuta 2009 klo 10.04\nvoi vitsi onneksi olkoon uudesta kodista! :) Mulla tällä hetkellä hirveä syyhy päästä muuttamaan omaan kotiin, mutta en tiedä vielä haluanko hylätä koiraani :D\ntausta on kiva\n# lähettänyt piu : 10. tammikuuta 2009 klo 11.04\nTää uus tausta on aivan ihana! ja olet myös kivan näkösii huonekaluja ajattelu ostaa :)\n# lähettänyt Anonyymi : 10. tammikuuta 2009 klo 11.19\nHei paljon onnea uuden kodin puolesta!:))\n# lähettänyt Hanna : 10. tammikuuta 2009 klo 11.28\nMitä kautta saitte asunnon? Oon ens syksynä näillä näkymin muuttamassa Helsinkiin opiskelemaan ku mulla ois jo paikkaki siellä ja oon ihan pihalla koko kaupungista :D tiiän et metro kulkee itä-helsingissä ja... niin. :D Voi että tuun olee turisti.\n# lähettänyt erina : 10. tammikuuta 2009 klo 12.12\nUuh, mistä päin saitte noin halvalla tommosen kämpän? Ilmeisesti siis stadista. Niin epäreilua ku lohjalla on sama hinta taso jostain tyydyttävistä kopperoista. :'(\n# lähettänyt Mirette : 10. tammikuuta 2009 klo 12.18\nkiva toi uus tausta on :)\nja ihanan olonen kämppä! meil on suunnilleen saman verran neliöitä, tosin sauna vie niist vähän täält asumispuolelta, mut aika sopiva se kyl kahdelle on! :>\n# lähettänyt llaura : 10. tammikuuta 2009 klo 12.22\nasiasta kukkaruukkuun! =DD ihanaa, luulin että oon ainoo ihmine koko maailmassa joka sanoo noin, mut nyt löysin sielunsiskoni =D\n# lähettänyt jukkapalmutar : 10. tammikuuta 2009 klo 12.36\nToi asunto vaikuttaa ainaki pohjan perusteella tosi hyvältä :)\nJa mäki haluun kampauspöydän missä on huopajuttu!\n# lähettänyt Lavra : 10. tammikuuta 2009 klo 12.44\nhei tosi siistiä et saitte uuden asunnon! Ja uudenkin vielä, aivan makeeta. Onnea vaan!\n# lähettänyt moderndayhippie : 10. tammikuuta 2009 klo 12.46\nHaluan tollasen kampauspöydän! Aivan ihana..<3\nHei muuten kun huudat huutonetissä, niin etsitkö vaatteita merkin mukaan, koon vai vaan selailet sivuja, mikä toimii parhaiten? Oon jotenki ihan hukassa:DD\n# lähettänyt Anonyymi : 10. tammikuuta 2009 klo 12.57\nTosi söpö taustakuva :)\n# lähettänyt aada : 10. tammikuuta 2009 klo 13.08\njee, uus kämppä näyttää kyl kivalta! ja hyvä et se on isompi ku teidän vanha kämppä, mahtuu sun shoppailujakin enemmän :D\n# lähettänyt tiiu : 10. tammikuuta 2009 klo 13.15\nToi ikean sänky on ihana, itsellä on semmonen tosin tumman ruskeena :)\n# lähettänyt Anonyymi : 10. tammikuuta 2009 klo 13.26\nKatsoin ensiksi, että onko toi tausta aina ollu tommoinen kun en ole aikaisemmin huomannut. XD Tosi hieno.\nOnneksi olkoon uudesta kämpästä. :)\n# lähettänyt Emmanuelle : 10. tammikuuta 2009 klo 13.41\nHAHA taisin älytä tosta pohjapiirroksesta mitään! :D Mut varmaa on hieno jos se on iha uus :) Pirtee tuo uus tausta!\n# lähettänyt noora : 10. tammikuuta 2009 klo 13.44\nonnea asunnon kanssa.\nMullakin olisi siitä projektia nyt keväällä, ja itse vallilassa melkein koko ikäni asuneelta en täältä haluaisi muuttaa pois. Kerro sitten tuleeko ahdistuksia? =D\n# lähettänyt Mainio : 10. tammikuuta 2009 klo 16.07\nVau huippua! Sit saat kuvata ja postata teidän uutukaisesta asunnosta. (; Mäkin ihan innostuin tässä metsästämään tavaraa omaan kämppään jonne muutan kyllä vasta joskus hamassa tulevaisuudessa. ::D\n# lähettänyt Anonyymi : 10. tammikuuta 2009 klo 16.07\n# lähettänyt Mainio : 10. tammikuuta 2009 klo 16.08\nOnnea uudesta kämpästä! Aikamoisen asuntolöydön olettekin menneet tekemään. :)\n# lähettänyt Christina : 10. tammikuuta 2009 klo 16.56\nToi MALM sänky + noi jutut on tosi hyvä idea ! Siskolla on ne ja on kyl tosi hienon näköiset ja käytännöllisetkin.\n# lähettänyt Evelina : 10. tammikuuta 2009 klo 18.12\nMuakin kiinnostaisi tietää mitä kautta löysitte noin halvan asunnon. Ollaan nimittäin itse parhaillaan etsiskelemässä uutta.\nSit kiinnostais myös, mistä oot hommannu niitä muovisia rusetteja ja aseita yms.\n# lähettänyt Taru : 10. tammikuuta 2009 klo 18.51\nOnnea teille ja ihana tausta :)\n# lähettänyt noray : 10. tammikuuta 2009 klo 20.26\nhei jeee!! ihana et saatte nyt ton uuden kämpän jesjesjes :D ja ei oo kallis ku ottaa huomioon et se on upouus. ja hertsigast pääset suoraa meille 79sil alottelee sitku mennää taas joskus dokaa..... swengii...... ;) jee!!!!!\nt. etsä tiedä kuka mä ooooon\n# lähettänyt Anonyymi : 11. tammikuuta 2009 klo 9.48\nwaau hei onnea uuteeen kotiiin sitten kun se aika tuleee =) näyttää kivalta!\nja tosta taustakuvasta. SÖPÖ! ankkurit on kivoja (:\n# lähettänyt lintu : 11. tammikuuta 2009 klo 10.50\n# lähettänyt Zibrahani : 11. tammikuuta 2009 klo 14.21\nVoi ei siihen on viel sellaset viiskytä päivää! :D Mut Jee! Uus asunto! Nyt voit tehä asuntoesittely- videopostauksen! :D\nJa toi uus tausta on ihanan pirtee, voimakkaan värinen muttei häiritsevä. Tykkään! :)\n# lähettänyt Zibra : 11. tammikuuta 2009 klo 14.25\nseiniin ei saa porata mitään, mutta tollasen tarran meinaat sitten liimata :D LOL\n# lähettänyt Anonyymi : 11. tammikuuta 2009 klo 15.40\nOnnittelut uudesta kodista! Näin tän postauksen jo iät ja ajat sitten mun Google Readerissa ja on pitäny kaks päivää tulla onnitteleen, mut aina unohtaa :D Me jatketaan tätä eloa tässä n. 32 neliön yksiössä :P\n# lähettänyt Idhren : 11. tammikuuta 2009 klo 16.30\nJee, uus koti! Onnea uuteen kotiin! Se vanha tausta oli musta kivempi :)\n# lähettänyt Cristina : 11. tammikuuta 2009 klo 17.18\nihana toi taustakuva, ja ihana tuleva koti! :o tosi hyvän vuokrasoppari ootte saannu mun mielest, onnee ! :)\n# lähettänyt Iina : 11. tammikuuta 2009 klo 18.01\nmmmariiia: mun kummitädillä on tommonen malm-sänky eikä sen ulkonäkö oo muuttunu yhtään parissa vuodessa :o mun mielestä ne tummemmat värit näyttää sotkalta, muttei toi koivuviilu eikä valkonen. olisin alunperin halunnu valkosena noi kaikki, mut tota yöpöytätsydeemiä eikä kampauspöytää saa valkosena :(\nvendeta: omillaan asuminen on välillä vähän ahdistavaa, mut on siinä miljoonia hyviä puoliaki. :)\nsandy: kiidoss :)\naya: jee! mut vallilaanki tulee yöbusseja koko yön. kaikki vantaalle menevät bussitki tulee tästä ohi. :)\nnicole: emmätiiiiä. meillä kävi hyvä tuuri :D\nhayley williams: kiitoskiitos :)\nssu-: kiitoksia :)\npeppi: no hyvä ettei sitä taustan vaihtumista huomannu, se tarkottaa että se sopii tohon :D\npiu: etkö vois kaapata sitä koiraa mukaas ku muutat? :)\nerina: sun kannattaa hakea asuntoa hoasilta. niillä on paljon halvempia asuntoja kun toi meiän, ja vuokraan sisältyy sähkö ja netti! hoas vuokraa asuntoja pelkästään opiskelijoille ja ensimmäisellä sijalla on muualta helsinkiin muuttavat. sulla olis siis tosi hyvä mahollisuus saada sitä kautta asunto. :)\nmirette: helsingistähän se. harmi että lohjalla on yhtä kallista ku helsingissä :(\nllaura: oooh teil on sauna! mä en ees tykkää saunomisesta, mut semmonen olis siisti :D\njukkapalmutar: hihi :D\nlavra: sun pitää toivoa semmosta lahjaks vaikka ens jouluna :D\nmoderndayhippie: kiitosta! :)\nanonyymi: se riippuu siitä mitä etin. yleensä selaan merkin mukaan, tai silleen "H&M mekko" -tyylisillä hakusanoilla. :)\naada: kiitti :)\ntiiu: haha, niinpä! :D\nanonyymi: jee, sit ollaan melkeen samixii! :D\nemmanuelle: kiitos :D\nnoora: en mäkään älyy siit ihan kaikkee, mut toivotaan et se on ihana! :)\nmainio: lupaan kertoa! onnea sulle asunnonmetsästykseen :)\nanonyymi: voin luvata että asunnonesittelykuvia tulee ihan kyllästymiseen asti :D\nmainio: :D takasin!\nchristina: kiitos, oon samaa mieltä! :)\nevelina: ne vaikuttaa tosi käytännöllisiltä. en malta odottaa että saan ne omaks! :)\ntaru: me saatiin toi asunto nuorisosäätiöltä. ne tarjoo asuja työssäkäyville 18-30-vuotiaille ja hintataso on tavallista alhasempi :)\nnoray: tuplakiitos :)\nanonyymi: :DDDDd en ikinä arvaa kuka oot!!!!111\nlintu: kiiitos :)\nzibra: ei 50 päivää kuulosta niiiin pahalta, en vaan malta odottaa! lupaan tehä jotain asunnonesittelypostauksia ku se aika koittaa :D\nps. kiva ku tykkäät taustasta :)\nanonyymi: toi seinätarra irtoo helposti seinää vahingoittamatta. :)\nidhren: kiitos onnitteluista, ei pieni myöhästyminen haittaa yhtään. :) toivotaan että teki saatte joskus jonku isomman asunnon! :)\nchristina: kiitos! ja kiva kun sanoit suoraan mitä oot mieltä. mä ite tykkään tosta kovasti, joten se ei oo hetkeen vaihtumassa :D\n# lähettänyt nadjastrange : 11. tammikuuta 2009 klo 21.37\nmeillä on sellanen malm-sänky ja natisee sitten ihan mielettömästi!\n# lähettänyt Anonyymi : 12. tammikuuta 2009 klo 18.54\n.......jos asunneon seiniin ei saa porata mitään, niin mitä teet tolle ihanalle kultaselle peilille jonka just ostit kirpparilt? :D\n# lähettänyt Anonyymi : 12. tammikuuta 2009 klo 19.16\nAloitin ihan vähän aikaa sitten vasta bloggaamisen ja haluaisin myös vaihtaa tota taustaa, mut en osaa :< Osaisitko sää selittää sitä mulle miten se tehdään ku en oikee osaa mitään...\nMuuten sul on aivan ihan blogi<3\n# lähettänyt Roosa : 12. tammikuuta 2009 klo 20.04\nHerttoniemi on just kivaa aluetta. :D Tai no metris on ehkä maailman hirvein mut herttoniemenranta ja rakkaus! Ja laajasalo on kiva kans.\nEhkä tuun törmäilemään suhun, nimimerkillä asun täällä päin 8D\n# lähettänyt Anonyymi : 13. tammikuuta 2009 klo 18.42\nOlin etsimassa nettista kampauspöydän ja törmänyt sun blogin :) Kun olen nähnyt asunnon piirys ymmärsin että olemme naapureja :) Jos sun asunto 49 olen monta kerta jutelti sun isän kanssa rapussa, eiko se on outo tavata niin. Asumme 47ssa :)\n# lähettänyt Anonyymi : 6. maaliskuuta 2009 klo 14.38