JOHANSSON Veijo (Mercator) : Päiväkirjasta 1944-1945 | Leabright's Blog\nKeskitysleireistä vapautumisen hetket\nKirjoitan tässä sitaatin suomalaisen Veijo Jophanssonin muistiinpanoista. Keskitysleiriaika kesti Juudan kansan jäsenille vuosia ja johti äärimmäiseen nälkätilaan- suomalaiset kuvasivat asiaa siltä ajalta, kun suomalaisten merimiesten joukko oli internoituna loka-toukokuussa 1944-5. Suomalaisilla keskitysleirivangeilla oli hieman enemmän ravintoa saatavilla ja norjalaisista internoiduista poliiseista oli toverillista apua niinä päivinä, joskus tuli silliä ja juustoa ja leipää ja sokeria siltäkin taholta, sillä norjalaiset saivat vastaanottaa paketteja Punaiselta Ristiltä ja omaisilta joskus. Mutta siitä huolimatta suomalainen ”sadankilon keijukainen” oli vajaan vuoden keskitysleirikulttuurin jälkeen vain puolen sadan kilon keijukainen ja lopulta luittensa painoinen. Juutalaisilla luurangon matix ja mineraalit myös vähenivät joten heidän painonsa oli vielä paljon keveämpi leirin loputtua. Tässä pitkäaikaisessa nälässä piili kuolettava vaara. Kun tuli hetki, jolloin natsivalta murtui ja vapauttajat astelivat leiriin ja alkoi saapua ravintoa, ytimiin asti nälkiintyneet saatuaan ravintoa yhtäkkiä liian paljon, menehtyivät vapauden aamun koittoon ensimmäiseen ateriaan. Amerikkalaiset varoittivat, mutta kuitenkaan ei ollut käsitystä ravinnon runsaasn annostelun vaarallisuudesta sellaisessa tilassa. Vapaudenhetki surmasi monet.\nKirjoittelen tänään muistiin Johanssonin Veijon päiväkirjaa natsivallan viimeisistä päivistä kirjasta Kaasukammion varjossa (Oskar Reponen)\n-kun noin 7 kuukautta keskitysleiriaikaa oli ohittunut…\nTorstaina, huhtikuun 26. päivänä 1945\nHeräsin aamulla klo 4:n maissa märkänä ja hampaat kylmästä kalisten. Muitakin aamuvirkkuja oli jo rannalla juoksentelemassa lämpimikseen ja puutuneita jäseniä norjistaakseen. Minäkin rupesin pomppimaan muitten mukana. Se oli varmasti sekä kaamea että koomillinen näky. Kun 30-kilon partainen luuranko rupeaa hyppimään tasajalkaa hiekkarannalla, se kyllä vetäisi ohikulkijan ilmeen totiseksi. Niitä ohikulkijoita ei kylläkään ollut todistamassa maailman surkeimman näköistä aamujumppaa.\nPuoli kuuden maissa meidät ajettiin rannalta jyrkän rantatöyrään rinteellä olevaan metsikköön. Se oli ruokoton paikka. Ulostuksia, oksennusta ja ties mitä kaikkea muuta saastaa oli kaikkialla. Muta pitemmälle emme päässeet, koska ympäristö oli miinoitettu. Tänne ihanan luonnon helmaan meille sitten tuotiin ruokaa, joka sai kyyneleet sisukkaimpienkin silmiin. Se oli hirvittävää litkua, jonne oli sotkettu pieniä, kuorimattomia perunoita, vettä, multaa ja ruumenia. Joitakin hevosen lihan paloja, jopa hevosen karvoja ja jänteitä oli seassa. Niitä ei oltu edes keitetty, ne oli ilmeisesti viime vaiheessa kaadettu litkun sekaan. Yrjö Lehtonen löysi lopulta hevosen kavion peltipurkistaan.\n-Ajattelinkin, että mikä siihen kolahti, hän sanoi ja jatkoi:-kohta ne rupeavat syöttämään meille kiväärin lukkoja, kypäriä ja rautaristejään.\nNaurahdin ensin Yrjön puheille, mutta sitten kirosin huomatessani, että omassa sopassani uiskenteli ruosteinen rautanaulan kappale. Niin, multaa tuossa liemessä oli niin paljon, että perunat itse asiassa oli ongittava esille kurasta. Suolaa siinä ei tietenkään ollut. Poimimme litkusta nuo peukalonpään kokoiset perunat, kuorimme ne ja pesimme ne rannassa. Mutta mullalle ne silti maistuivat.\nOlimme kuulleet, että venäläiset olisivat jo Veikselin vastarannalla, mutta se ei taida pitää paikkansa, koska saksalaisia moottoriveneitä ajeli koko päivän joella kenenkään niitä häiritsemättä. Vastakkaisella rannalla näytti olevan pystyssä sotilassairaala, jonka alueella näkyi hulmuavan viisi Punaisen Ristin lippua. Muuta elonmerkkiä ei toiselta rannalta näkynyt.\nKello 17.30 meidät ajettiin takaisin rannalle odottamaan maihinnousuvenettä, joka veisi meidät yli Danziginlahden Helaan. Vasta kello 20.30 saapui kahdeksan maihinnousuvenettä. Laivaus aloitettiin heti. Mutta koska suomalaiset ja norjalaiset jätettiin viimeisiksi, ei meidän pääsystämme laivaan tullutkaan tällä vuorokaudella mitään. Se oli kurjaa odottelua. Marssimme aina välillä muutaman metrin eteenpäin ja jäimme taas odottamaan. Tunsin kuumeen nousevan. Päivällä syömäni perunat saivat sitten minut oksentamaan, enkä ollut ainoa kuvottelija. Yritin odotellessani torkahdella reppuani vasten, mutta kylmyyden vuoksi siitä ei tullut mitään. Piti pomppia välillä tasakäpälää koska emme saaneet poistua paikoiltamme.\nPerjantaina, huhtikuun 27. päivänä 1945:\nKello 1.30 pääsimme vihdoinkin- odoteltuamme tunteja marssijärjestyksessä- astumaan viimeiseen suureen maihinnousuveneeseen. Alus oli ennestään täynnä, tungos oli valtava ja meidän oli tyrkittävä kyynärpäillämme ympärillemme, että pääsisimme sisälle. Kello oli jo 3 kun vene oli valmis lähtöön.\nNukahdin heti istualleni, reppuni viereen, ja heräsin vasta siihen, että joku sanoi meidän olevan perillä, Helassa. Kipusimme ylös veneestä ja aikamme tungeskeltuamme olimme taas marssijärjestyksessä rannassa. Meidät marssitettiin nyt metsään kolmen kilometrin päähän kaupungista. Ilma oli kaunis, aurinko paistoi lämpimästi, joten heittäydyin heti pehmeälle mättäälle ja vaivuin uneen. Heräsin kello 12 siihen, että venäläiset pommittivat Helaa. Pommien jylinä oli korvia huumaava. Kello 15 koneet tulivat takaisin- ilmeisesti joku ihminen ja rakennus oli vielä jäänyt tuhoutumatta.\nKello 16.30 meille tuli lähtömääräys. Marssimme ehkä puolisen kilometriä, sitten tuli pysähdys, kuten aavistimme etukäteen. Parin tunnin kuluttua lähdettiin taas liikkeelle. Marssimme Helaan ja totisesti, toista kertaa en haluaisi nähdä sitä, mitä nyt avautui silmieni eteen. Puut ja rakennukset olivat hajalle pommitettuja, talot, tai oikeastaan niiden rauniot, savusivat, kaikkialta kuului eläimellisiä avunhuutoja, kuolonkorinaa ja siellä täällä pamahteli laukauksia. Saksalaiset kai ammuskelivat tuskissaan äännähteleviä ihmisiä. Joka puolella oli ruumiita. Ne olivat kaamean näköisiä. Jotkut olivat päättömiä, toiset raajattomia ja useiden sisälmykset valuivat tai olivat jo valuneet maahan kuolleitten tai kuolevien viereen. Yksi ruumis roikkui puussa, sen kieli oli pöyristyttävällä tavalla ulkona suusta ja auki revenneestä mahasta valui koko ajan jotain mustaa maahan, yksi ruumis riippui aidalla pää alaspäin ja erään omnibussin katolle oli jostakin lentänyt ihmisen verinen käsi. Ruumiita oli mitä mielikuvituksellisimmissa asennoissa ja useat näyttivät olevan vahingoittumattomia. Kaikkialla tämän kauhun keskellä liikuskeli omaisia kuin varjoja sukulaisiaan etsien. Minua oksetti.\nSaavuimme rantaan klo 19. vain muutamia meistä oli vasta ehtinyt laiturille kun venäläisten suuret pommikoneet taas tulivat. Ne lensivät suoraan meitä kohti. Ranta oli täpötäynnä vankeja ja nyt kaikki laukkasivat edes takaisin laivan ja rannan väliä. Kukaan ei tiennyt, mitä tehdä, syntyi paniikki ja venäläisillä olisi ollut helppo tehtävä suolata kaikki konekivääreillä. Sitten yksi kone pudotti pommin. Näin jo kaukaa sen irtaantumisen ja valmistauduin katsomaan hirvittävää verilöylyä, joka syntyisi kun pommi räjähtäisi satojen vankien keskelle. jotka juoksivat pienessä kehässä kauhusta ulvoen edes takaisin. Mutta meillä oli onnea, pommi liukui lähimmän talon taakse metsään surmaten vain saksalaisia.\nKoneitten mentyä meidät ajettiin kiireesti kahteen laiturin vieressä olevaan proomuun. Luulimme joutuneemme niihin vain väliaikaisesti ”näkösuojaan”, mutta erehdyimme: meille tultiin pian ilmoittamaan, että nyt näillä lähdetään liikkeelle ja että matka kestää 20 tuntia! Sen jälkeen saisimme sitten ruokaakin. Tänään sitä ei ollut lainkaan annettu.\nKello 20.30 tulivat hinaajat hakemaan meitä. Tuntuu kyllä etukäteen mahdottomalta, että tässä voisi olla kahtakymmentä tuntia hulluksi tulematta. Ahdastakin on niin, ettemme mahdu edes istumaan. Olemme puolittain seisovassa, puolittain polvistuneessa asennossa ja sekä henkisesti että fyysisesti loppuun kaluttuja. On jumalaton nälkä ja väsyttää niin, etteivät jalat juuri nouse. Tämä on suunnilleen 400 tonnin kantoinen proomu ja meitä on tässä- niin joku sakemanni juuri sanoi noin 960 vankia + vartijat.\nLauantaina, huhtikuun 28. päivänä 1945\nVielä näistä proomuista. Ne ovat 30 metrin pituisia ja vain pieni osa perää sekä keulaa on täkätty. Perätäkkäyksen alla on kipparin asunto, muu osa aluksesta on pelkkää ruumaa, joka on jaettu kuuteen osaan, kuten olen päässyt toteamaan. Keulimmaisessa osassa ovat vartiomiehet, seuraavassa naisvankeja, kahdessa keskimmäisessä on jostakin syystä sekaisin mies- ja naisvankeja ja kaksi ahterin puolella olevaa osaa on meidän suomalaisten, norjalaisten, sekä muutamien tanskalaisten ja joittenkin lättien hallussa. Ruumaluukku on valtava, se ulottuu melkein proomun laidalta toiseen päähän alusta, itse asiassa koko alus on melkein pelkkää ruumaluukkua ja ruumaa. Ruumaluukku on peitetty pienemmillä lautaluukuilla loivan talonkaton tapaisesti, jonka harja kulkee proomun pituussuuntaan. Kunkin osaston kohdalta on poistettu yksi luukku sisäänkäyntiaukoksi.\nMeitä on ankarasti kielletty nousemasta ruumaluukulle, muta seisottuani rättiväsyneenä pimeässä ruumassa hirmuisessa ahtaudessa kuusi tuntia, en malttanut enää olla yrittämättä luukulle nousemista. Seisoin onneksi tikapuitten lähellä, joten pääsin niitä pitkin kipuamalla luukulle. Siellä oli jo ennestään meikäläisiä. Istuin siinä koko yön kyyrysilläni takkiini kietoutuneena ja olin onnellinen, etten ollut jo ajat sitten saanut vaihdetuksi takkiani ruokaan. Nyt minä tarvitsin sitä. Nukahdin hetkeksi istualleni ja havahduin auringon noustessa viluun ja nälänpolttoon suolissani. Kaikki tuntui toivottomalta, maata ei näkynyt missään ja vauhti oli matelevan hidasta- ruokaakaan ei siis ollut tiedossa aivan lähitunteina. Arvelimme, että jos meidät viedään saman tien Tanskaan, niin saamme tällä vauhdilla matkatessamme olla vielä ainakin kolme vuorokautta ilman ruokaa. Monikohan meistä on hengissä Tanskaan päästyämme?\nPuolipäivän aikaan tuli ruumasta ylös eräs juutalaisnainen. Hän seisoi hetken laivan partaalla, tuijotti kuin hypnotisoitu veteen ja yhtäkkiä heittäytyi sinne, Itämeren kylmään helmaan! Ja vain muutaman sekunnin kuluttua toinen, puolalainen nainen, seurasi hänen esimerkkiään. Kukaan ei edes yrittänyt pelastaa heitä, kukaan ei huutanut heille, ei koettanut estää heitä.\nIhmettelin itseänikin sekä muita meikäläisiä. Mekin suhtauduimme aivan välinpitämättömästi näkemäämme. Se oli vain kuin jokin pieni show, joka meni äkkiä ohi. Luulenpa, että salaa jopa toivoimme lisää samanlaisia hyppyjä, olivathan ne vaihtelua yksitoikkoisessa elämässämme.\nPäivä kallistui iltaan ja muuttui yöksi. Emme nähneet koko päivänä vilahdustakaan maasta. Yöllä tuli rankkasade, joka karkotti meidät luukulta. Alhaalla oli jostakin syystä entistä ahtaampaa. Jos halusi nukkua, piti se tehdä seisoviltaan. Me kadehdimme niitä, jotka seisoivat nurkissa tai väliseinien luona, he saivat ainakin nojata johonkin. Meitä oli niin paljon, ettemme sopineet istumaan, mutta niin vähän että emme pitäneet toisiamme pystyssä.. Jos yksi torkahti, hän valui heti polvilleen lattialle, jolloin muut potkaisivat häntä heti, koska oli tullut jälleen entistä ahtaampaa.\nSunnuntaina, huhtikuun 29. päivänä 1945.\nSadetta jatkui koko aamuyön. Siitä huolimatta nousin jo yhden tienoissa ylös luukulle viettämään siellä loppuyöni, sillä elämä ruumassa oli helvettiä. Riitelimme ja potkimme toisiamme pilkkopimeässä, yritimme valloittaa enemmänkin tilaa itsellemme jotta voisimme edes hetkeksi istahtaa. Puolalaiset ja juutalaiset pitivät ympärillämme kaameaa meteliä. He kiljuivat kuin eläimet, parkuivat ja ulvoivat kuin kojootit koko ajan. Meitä se vähän harmitti. Istuessani siinä kyyryssä likomärkänä näin johonkin aikaan aamuyöstä Bornholmin valot. Eräs vartija kertoi, että meidät oli alunperin tarkoitus viedä Sveinemündiin, mutta sitten selvisi, että se olikin jo venäläisillä, ja kurssi muutettiin kohti Sassnitzia. Sinne saavuimme kello 13.30. Pakkaukset käskettiin laittaa kuntoon, pian nousimme muka maihin. Mutta mikään ei taaskaan pitänyt kutiaan. Saimme jäädä laivaan odottamaan- mitä? Ruokaa emme saaneet myöskään. Pari poikaamme tosin onnistui kalastamaan kepeillä satama-alueelta muutamia öljyisiä leivänpaloja, jotka kelluivat veden pinnalla. Näimme, että kaupunki oli pahoin vaurioitunut. Kauempana merellä näkyi useita uppoamaisillaan olevia, keulat pystyssä törröttäviä laivaruumiita.\nKello 18.30 lähdimme jatkamaan matkaamme länteen Stralsundin salmen kautta, joka erottaa Rügenin saaren mantereesta. Kello 21 ankkuroimme sen puoliväliin.\nIlma muuttui taas yöksi sateiseksi. Kenelläkään ei ollut nyt halua jäädä palelemaan luukulle, joten yritimme järjestellä olojamme siten, että jokainen saisi istua. Onnistuimme jotenkuten sillä tavalla, että nyt kukin voi pistää jalat allensa ristiin ja istua reppunsa päällä. Mutta ahtaus, puristus oli niin kova, että jalat puutuivat nopeasti. Huomasimme sitten, että seuraamme oli tunkeutunut muutamia virolaisia. Ei meillä heitä vastaan mitään ollut, muta meidän oli pakko karkottaa heidät takaisin sinne, mistä he olivat tulleetkin, sillä heidän vaatteensa suorastaan kuhisivat syöpäläisiä. Vaikka oli pimeää, tiesimme sen ja koska esimerkiksi täit levittävät pilkkukuumetta, meidän oli oltava tylyjä heimoveljillemme.\nMaanantaina, huhtikuun 30. päivänä 1945\nViiden tienoissa aamulla nousin taas luukulle parahiksi seuratakseni maailman primitiivisintä hautaustoimitusta: naapuriosastosta hilattiin juuri ylös paria ruumista jotka saman tien heilautettiin kaaressa mereen. Koko eilisen päivän oli eräs juutalainen maannut sairaana proomun reunalla. Hän oli siinä edelleenkin, mutta nyt oli jo henki lähtenyt hänestä. Myös hänet paiskattiin veteen.\nKello 5.30 matkamme jatkui ja 8.50 saavuimme Stralsundin sataman redille. Minulla on muuten pieni kynänpätkä aina rintataskussani ja käytän sitä heti kun tapahtuu jotakin ratkaisevaa, toisin sanoen kirjoittelen ylös kellonaikoja tätä päiväkirjaa varten. Paperista on välillä pulaa, tällä hetkellä raapustelen näitä rivejä jollekin varastokirjanpitopaperille, joita nappasin mukaani jonkun toimiston pöydältä jo ajat sitten:\nNyt proomut kiinnitettiin paaluihin (tiktaaleihin). Meille ilmoitettiin, että saisimme nyt myös ruokaa. Muutamat norjalaiset ja pari meikäläistä lähtivät rantaan sitä hakemaan. He tulivat kutienkin nopeasti takaisin pienen ruokakassillisen kanssa. Venäläiset panssarivaunut tunkeutuivat kaupunkiin juuri samoihin aikoihin ja pojille tuli kiire lähteä hatkaan. Tuskin venäläiset olisivat siinä kiireessä pystyneet erottamaan vastaantulevia suomalaisia saksalaisista. Koko ajan lähti kaupungin rannasta kaikenlaisia aluksia, joilla asukkaat yrittivät paeta, tiedä siten minne. Kaikkialla savusi ja roihusi ja veneet ja ihmiset liikkuivat ympäriinsä kuin jossain Danten helvetissä, epätodellisina, varjomaisina, aavemaisina. Meidän matkamme jatkui nyt Warnemündeen. Matkalla näimme palavia tehtaita, telakoita ja suuria lentokonehangaareita. Nähtävästi saksalaiset tuhosivat koko ajan ka4iken, mitä ehtivät. Saimme sitten niiltä muonanhankkijoilta sen verran ruokaa, että nälkä siitä vain kiihtyi entistä hurjemmaksi. Jaoimme näet muutaman maksapasteijapurkin ja hiukan margariinia siten, että yhtä kuuden hengen ryhmää kohti tuli yksi pieni purkki ja 200 grammaa margariinia. Tätä ennen olimme saaneet pilaantunutta keittoa 100 tuntia sitten. Ja sitä edellisenä päivänä edellä mainitsemani eväät, jotka syötiin pois jo samana päivänä. Hinaajasta saimme tänään vettä, puoli litraa kukin, ensimmäisen kerran matkamme aikana.\nTänään teki 11 ihmistä itsemurhan loikkaamalla yli reelingin. Suunnilleen saman verran on ruumiita heitelty laidan yli.\nTiistaina, toukokuun 1. päivänä 1945\nYö oli kurja. En saanut ollenkaan nukutuksi, aika meni taistellessa paikastani, joka minulla reppuni päällä oli. Saavuimme kello 15.50 Warnemündeen ja ankkuroimme redille, kaupungin edustalle. Ennestään siellä oli kolmattakymmentä laivaa. Ruokaa emme täälläkään saaneet, sillä tapahtui samoin kuin Stralsundissa: kun miehet menivät maihin hakemaan sapuskaa, kolistelivat venäläiset jo lähellä. Puna-armeija oli jo Rostokissa ja meitä vietiin taas kauemmaksi länteen. Kello 23 saavuimme vihdoin Neustadtiin. Proomut kiinnitettiin vieretysten laituriin, ajoimme suoraan rantaan. Saimme nyt mukillisen vettä, mutta ruoasta ei ollut taaskaan puhettakaan. Tähän syömättömyyteen kai kohta tottuu. Ettei vain käy niin, että juuri kun siihen on lopullisesti tottunut, tulee kuolema. Voi olla, ettei meille aiotakaan enää antaa ruokaa. Luulisi, että saksalaisten tarkoituksena onkin päästä eroon julmuuksiensa todistajista. Ja paras eroon pääsemistapahan on kuolema eli vankien tappaminen nälkään.\nHeti satamaan tultuamme kuulimme, että Hitler on kuollut, ja suuramiraali Dönitz on nimitetty tai on nimittänyt itsensä Hitlerin tilalle. Berliini on kuulemma myös vallattu. Toivottovasti nämä uutiset saavat aikaan edes sen, että meille annetaan ruokaa. Suolia polttaa niin, eikä tässä enää jaksa oikein edes kättä nostaa. Päässä huimaa, eivätkä ajatuksetkaan oikein jaksa pelata. Se helpotus tässä kaikessa on, ettei tarvitse rasittaa itseään vessassa käymisellä. Ei ole mitään, mitä pissata tai ulostaa.\nMinä kyllä vähän muuten epäilen tuota uutista Hitlerin kuolemasta. Varmasti on mies pelastanut nahkansa ja jättänyt jonkun toisen ihmisen ruumiin tilalleen, todisteena muka omasta kuolemastaan. Olisipa jopa kohtalon ivaa, että suuri ja mahtava Hitler olisi juuri vapuksi, joka on esimerkiksi kansallinen työväenpäivä Venäjällä, järjestänyt kuolemallaan miljoonille ihmisille ilon päivän.\nKeskiviikkona, toukokuun 2. päivänä 1945\nVietin jälleen kurjan yön. Nukuin pari tuntia ruuman luukulla, herätessäni palelin ja värisin, koko ruumiini tuntui olevan puusta veistetty. Kuten arvelinkin, emme saaneet taaskaan ruokaa. Se ruoka on aina ajatuksissamme, siitä ei pääse mihinkään, ruoasta tulee tähänkin kirjoitetuksi miltei joka päivän kohdalle. Siksi kai, että se on meille niin harvinainen, ylellinen asia. Tuskia missään toisenlaisessa päiväkirjassa puhutaankaan niin julmetusti ruoasta kuin tässä. Mutta niinhän sitä sanotaan, että siitä puhe, mistä puute. —-\nKello 9.30 läksimme ylös jokea Lyypekkiä kohti ruoan hakuun- kuten vartijamme meille sanoivat- muta en minä uskonut koko juttua alkuunkaan. sillä kaikki olivat tietävinään, että liittoutuneitten joukot olivat jo kaupungin ulkopuolella. Matkan varrella saksalaiset ampuivat erään epätoivoisen juutalaisen, joka oli yön pimeydessä kivunut ruumasta ja hiipinyt kipparin asunnon luokse ja pihistänyt sen ulkopuolella olevasta lootasta kanan. Hän oli parhaillaan pistämässä otusta poskeensa raakana karvoineen ja sisälmyksineen kun vartijat tulivat paikalle. Miesparka pantiin heti reelinkiä vasten ja ammuttiin. Pari päivää aikaisemmin eräs venäläinen vanki oli tehnyt saman tempun, mutta tätä ei ammuttu, hänet vain hakattiin pampuilla tajuttomaksi. Totesimme virtaa eteenpäin lipuessamme, että puheet Hitlerin kuolemasta ovat ehkä sittenkin totta. Kaikkialla näkyi laivoja, joiden liput oli vedetty puolitankoon. Mutta kyllä minusta siinä kuolemassa voi silti olla jotain hämärää.\nJonkin ajan kuluttua reissumme keskeytettiin, kuten olin aavistanutkin etukäteen: ollessamme enää parin kilometrin päässä Lyypekistä, tuli eräs laiva vastaamme ja sieltä huudettiin, ettei Lyypekkiin ole enää menemistä, koska ”yankeeet” olivat jo kohta siellä. Ikävä kyllä, emme saaneet itse ratkaista, minne mennä ja niin matkanteko jäi siihen. Proomut kiinnitettiin lähelle rantaa.\nLiittoutuneiden syöksypommittajat lentelivät nyt yhtenään ilmassa ja pommittivat koko ajan tehtaita ja telakoita. Saksalaisten ennen niin kiukkuisesti sätkättävä it-kalusto ammuskeli niitä varsin vaimeasti, ilman tulosta. Kello 15 saimme kuulla, että amerikkalaiset joukot ovat saapuneet Lyypekkiin ja meille tuli taas kiireinen lähtö. Proomut kiinnitettiin erään kääntösillan luona laituriin, suuren viljamakasiinin viereen ja joukko vartijoita lähti nyt kiireesti yrittämään muonanhankintaa. Mutta samassa tuli uusi määräys: proomut on heti vietävä pois kääntösillan luota, koska se aiottiin räjäyttää. Ja niin sitä lähdettiin alas jokea vinhaa vauhtia. Vartijapoliisit juoksivat rantoja pitkin proomumme kiinni ja nousivat erään telakan kohdalla. Ja nyt saimme ruokaa! Jokainen meistä sai 400 gramman säilykepurkin ja kaksi palaa näkkileipää. Mutta jo oli aikakin. Sitten kuulimme valtavan räjähdyksen. Äskeinen silta lensi muutaman sadan metrin päässä meistä ilmaan.\nKuulimme vähän ajan kuluttua kipparin radiosta, että Himmler on anonut itä- ja länsirintaman joukoilta sekä Norjassa ja Tanskassa olevilta sotavoimilta suostumusta ehdottomaan antautumiseen. Niin ikään kuulimme, ettei Hitlerin kuolema ollutkaan sankarikuolema, vaan se johtui verensyöksystä aivoihin. Niin, jos johtui. Minä olen ikuinen epäilijä.\nSitten tuli tieto, jonka mukaan joen suupuoli oli suljettu. Kaikki tapahtui niin nopeasti, etten ehtinut päästä perille siitä, mikä valtio sen oli sulkenut, kun tieto jo peruutettiinkin. Kohta olimme jälleen Neustadtin ulkopuolella ankkurissa olevien laivojen luona. Samassa tulivat liittoutuneiden koneet ja aloittivat hurjan pommituksen, mutta laivoihin ei osunut pommeja.\nPian pimeni ja sen mukana tapahtumat muuttuivat yhdeksi sekamelskaksi. Toinen proomuista hinattiin ensin erään tummassa yössä häämöttävän laivan viereen, ja meidät kiskottiin sen jälkeen sen kylkeen. Saksalaiset puhuivat jotakin sellaista, että toinen proomu oli saanut osuman ja nyt siinä oleva ihmiskatras siirrettäisiin meidän proomuumme. Pimeässä emme päässeet perille siitä, oliko se totta vaiko saksalaisten hämäystaktiikkaa, mutta kun olo ei proomussamme muuttunut sen ahtaammaksi kuin ennenkään, arvelimme, ettei mitään väensiirtoa tapahtunut. Kysyin sitten eräältä saksalaiselta poliisilta, mitä oli tekeillä. Ymmärsin jo niin paljon saksaa,että saatoin jopa keskustella hänen kanssaan.\n-Teidät piti siirtää tuossa lähellä olevaan 40 000 tonnin matkustajalaivaan, uivaan vankisiirtolaan, poliisi sanoi minulle.- mutta pimeässä ajoimme väärän aluksen viereen, hän lisäsi.\nSamassa liittoutuneiden lentokoneet tulivat jälleen.\nMeidän vartijaväkemme joutui pakokauhun valtaan, se siirtyi hinaajiin, jotka ajoivat tiehensä jättäen meidät ajalehtimaan avuttomina merelle. Kello oli 22.05 hetkellä, jolloin olimme ensi kertaa yksin, ilman vartijoita.\nTajusimme nopeasti, että ellemme saa proomuamme äkkiä maihin, meidät pommitetaan tuusan nuuskaksi. Epäilimme lisäksi, että saksalaisilla saattoi olla suunnitelma räjäyttää tuo uiva vankisiirtola ilmaan ennen kuin sen elävä lasti joutuisi vihollisen käsiin ja siksikin meille tuli kiire.\n-Saatte nähdä pojat, että kohta pamahtaa. Ei ne jätä todistajia henkiin. Nyt on pantava toimeksi, Ourila sanoi.\nOtetaan veneet ja yritetään kiskoa tämä patti rantaan, ehdotti nuori Seppo Uhrman.\nLykkäsimme molemmat veneet vesille ja rupesimme kiskomaan soutamalla proomua kohti rantaa. Vaihdoimme koko ajan soutajia, koska homma oli meikäläisten voimilla mahdottoman rankkaa. Miehitimme omilla voimillamme soutajapaikat, sillä emme luottaneet muihin, emme edes norjalaisiin poliiseihin, jotka olivat fyysisesti meitä paremmassa kunnossa. Muta sitä suomalaista sisua ei ollut kuin meillä suomalaisilla. Alussa koko hommasta ei kyllä meinannut tulla mitään, proomu ei meidän huhkimisestamme ja kiroilemisestamme huolimatta liikahtanut juuri senttiäkään.\nSitten syy siihen selvisi ja kaikkia nauratti tilanteen vakavuudesta huolimatta:\n-ANKKURI on pohjassa, huusi Kauko Veijalainen.\nTotta: proomun ankkuri oli joko tarkoituksella tai vahingossa pudotettu pohjaan, emmekä me sitä pimeässä olleet havainneet.\nNo, kiskoimme hampaat irvissä ankkurin ylös ja nyt rupesi jo laiva liikkumaan. Puoliyön maissa pääsisimme rantaan, mutta se oli yllättävän matala: proomu tarttui pohjaan kiinni jo 30- 40 metrin päässä siitä. Pingotimme vahvan köyden proomusta laiturille ja rupesimme järjestelmään ”lautatusta” proomusta laiturille. Kaikki vangit tungeksivat nyt proomun ahteriin, jsota maihinkulejtus järjestettiin, mutta minä painuin alakertaan nukkumaan. Siellä oli vihdoinkin tilaa heittäytyä makuulle lattialle. Olin aivan poikki.\nTorstaina, toukokuun 3. päivänä 1945\nNukuin kello kolmen tienoille saakka. Kun nousin ylös luukulle, totesin maihin kuljetuksen yhä jatkuvan. Suuri osa norjalaisista ja suomalaisista oli vielä proomussa. Laskeuduin seuraavaan veneeseen ja kun olin maissa, alkoi päivä jo valjeta. Siirryimme hiljalleen pois satama-alueelta, hajaannuimme pienempiin ryhmiin, jotka lähtivät kulkemaan eri suuntiin. Kaikkialla kuului räjähdyksiä, ammuntaa ja muuta meteliä. Pitkälle emme päässeet, sillä saksalaiset olivat asettaneet vartijoita kaikkiin tienristeyksiin, teille ja poluille. He kertoivat amerikkalaisten joukkojen olevan noin 4 kilometrin päässä Neustadtista.\nVetäydyimme takaisin rantaa kohti, yritimme piiloutua puitten ja pensaitten taakse. Emme halunneet kuolla viime hetkillä,sillä nyt oli selvää,että sodan loppunäytös oli alkanut.\nMutta sitten aseistautunut saksalaisjoukkue piiritti meidät:\n_Ne suolaavat meidät nyt ihan viime tingassa, hätäili Eino Kukko, koivistolla syntynyt merimies, ”Mercatorimme” matruusi.\nKello 8 seisoimme taas täysilukuisina proomujemme luona satama-alueella. Juutalaiset kahlasivat parhaillaan proomustamme maihin, veneen käytöstä he olivat näköjään luopuneet, koska vettä ei ollut enempää kuin vyötäisiin asti. Saksalaiset hoputtivat juutalaisia, sillä he tajusivat, etteivät he enää ehtisi kuljettaa näitä minnekään koska amerikkalaiset olivat jo kaupungin ulkopuolella.\nNyt saksalaiset käskivät meidät rannalla olijat marssijärjestykseen Neustadtiin lähtöä varten. Muuta ratkaisua he eivät keksineet. Mutta mitä tehdä vielä proomussa oleville vangeille, jotka eivät jaksaneet omin voimin kömpiä sieltä pois ja kahlata tuota 30-40 metrin pituista taivalta maihin?\nSaksalaiset päättivät perinpohjaisuudessaan ratkaista asian jotenkin.\nJa he keksivät pian tavan.\nMuutamat Kriegsmarinin miehet ja SS-sotilaat soutivat proomulle ja asettuivat konepistoolit ampumavalmiina luukkujen kohdille. Erään upseerin karjaisu oli sitten merkkinä järkyttävän teurastuksen aloittamiselle: konepistoolit sylkivät tulta proomun ruuman pimentoihin, josta alkoi kuulua eläimellistä huutoa. Kaikki ruumassa olleet vangit, heitä oli siellä vielä satoja, ammuttiin armotta luukuilta käsin.\nEräs vanha juutalaisnainen pääsi ammuskelusta huolimatta kipuamaan ylös ruumasta,. Hän rupesi viimeisillä voimillaan laskeutumaan alas tikkaita pitkin veneeseen, kun eräs SS- mies havaitsi hänet ja otti hänet maalitaulukseen. Saksalainen sankari ampui noin 10 metrin päästä viisi laukausta ohi. Nainen tärisi kauhusta ja vaikeroi hiljaa ja oli juuri asettamassa jalkaansa veneen pohjalle kun SS- mies ampui hänen yläpuoleltaan, parin metrin päästä, tällä kertaa, pistoolilla. Kuula osui nyt keskelle naisen päälakea, joka melkein repesi kahtia- ilmeisesti luoti oli ainakin jossakin määrin räjähtävä. Nainen eli vielä muutaman sekunnin, hän tuijotti sydäntä särkevästi eteensä ja sitten hänen otteensa tikkaista heltisi heltisi ja hän kaatui päistikkaa veneen laidan yli veteen, jonne hän painui pinnan alle upoksiin.\nTapettuaan jokaisen elossa olijan saksalaiset palasivat meidän luoksemme. Ja taas sitä marssittiin sulkeissa saksalaisten vartijoitten valvonnassa kohti Neustadtia. Saavuimme laivaston kasarmeille kello 11.30. meidät ajettiin aluksi kasarmirakennusten lähellä olevalle urheilukentälle. Seisoskeltuamme siellä pari tuntia epätietoisina siitä, mitä meille tullaan tekemään, meille tuotiin puoli litraa ruohosipulista ja ruisjauhoista keitettyä vettä. Tavallisissa oloissa sitä tuskin olisi syöty, mutta nyt se oli mitä suurinta herkkua. Halusimme syödä mitä tahansa, että jaksaisimme kestää viimeiset vaikeudet, sillä siitähän nyt oli kysymys. Olimme nyt paastonneet miltei yhtämittaisesti kahdeksan vuorokautta, emmekä olleet tuona aikana saaneet juuri tuntiakaan levätä makuuasennossa. Nyt saimme heittäytyä selälleen kentän ruohikolle ja nautimme totisesti siitä.\nKello 14 joku SS- upseeri ilmoitti, että meidän piti valmistautua marssimaan takaisin rantaan, jossa nousisimme s/s ”Athena”– nimiseen alukseen, joka veisi meidät Flensburgiin. Siellä Ruotsin Punainen Risti ottaisi meidät hoiviinsa. Hihkaisimme riemusta, se oli todellakin mieluinen uutinen!\nMutta sitten tulimme epäluuloisiksi. Muistiimme entuudestaan, ettei saksalaisten lupauksiin ollut luottamista ja kun havaitsimme, että rantaa kohti marssivat myös puolalaiset ja juutalaiset, synkistyimme lopullisesti.\n-Tässä on nyt jotakin hämärää, uskokaa tai älkää, tuumaili Paraisissa asuva Mikael Barman.- Taitavat tapattaa sittenkin meidät.\n-Pahalta näyttää, lisäsi siihen Ingmar Fredriksson.\nMeistä tuntui erittäin oudolta, että esimerkiksi puolalaisia lähdettäisiin kuljettamaan siihen suuntaan.\nLaivaus aloitettiin juutalaisista. Mutta homma keskeytyi jo heti alkuun, sillä liittoutuneiden lentokoneet tulivat taas. Se oli mahtavaa piirileikkiä: koneet tulivat puoliympyrässä, kuin piirissä yllemme sekä pommituskohteitten lähelle ja lähtivät sitten syöksymään kohti maaliaan. Sananmukaisesti ne ampuivat pomminsa. Ja osumatarkkuus oli ilmiömäinen. Kaikki redillä olleet kymmenet laivat upposivat heti. Maailma oli taas täynnä savua, räjähdyksiä, tulenlieskoja, kuolevien huutoja, konekiväärien papatusta, yksinäisiä kiväärin ja pistoolinlaukauksia.\nTotesimme järkytykseksemme, että se vankilaiva, jonne meidät piti majoittaa, lensi tässä rytäkässä myös ilmaan. Siinä olleet 7000 vankia kuolivat ilmeisesti miltei kaikki, vain ani harvat jaksoivat uida maihin räjähtelevässä meressä. Ellei väsymys vienyt heitä pohjaan, niin sen teki jokin pommi tai konepistoolin sarja – saksalaiset jaksoivat ja ehtivät yhä tässäkin vaiheessa pitää vedessä olevia ihmisiä maalitauluinaan. Eräs tuosta vankisiirtolaivasta pelastautunut juutalainen kertoi illalla, ettei alukseen osunut yhtään pommia, vaan se jysähti ilmaan itsestään eli siihen oli asennettu valtava räjähdyspanos – sakemannit olivat todella tehneet kellosepäntyötä!\n-Kun laiva räjähti, ei lähimaillakaan ollut yhtään lentokonetta, tämä rannassa hytissyt juutalainen vakuutti meille.\nOnni oli taas suosinut meitä sikäli, ettemme olleet pimeässä joutuneet tuon uivan vankilan kohdalle- vaikka se oli ollutkin saksalaisten tarkoitus.\nJa onni oli yhä edelleenkin puolellamme.\nHetkeä myöhemmin saimme kiittää kohtaloa myös siitä, ettemme olleet jo s/s ”Athenassa”, sillä se sai nyt täysosuman. Sen hakaristilippu tulla rysähti alas vähemmän majesteetillisesti salkoineen päivineen. Sitten alkoi kranaatteja töksähdellä. Ne tulivat lähestyvien amerikkalaisten panssarivaunujen tykeistä. Siinä vaiheessa me emme sitä kuitenkaan tienneet, vaan luulimme, että meitä yhä pommitetaan taivaalta käsin.\nNyt vartijamme joutuivat paniikkiin. He juoksivat kuin päätömät kanat jonnekin suojaan ja mekin, jotka olimme taas vaihteeksi vapaita, yritimme myös etsiä jotakin piilopaikkaa. Juoksentelimme ympäri satama-aluetta ja odotimme joka hetki ratkaisevaa osumaa päähän, mahaan tai jonnekin muualle, mutta vaikka luoteja ja kranaatteja satoi kaikkialle, ei meihin osunut minkäänlainen lentävä esine.\nÄkkiä kuului jostakin läheltä valtavaa, riemukasta huutoa. Juoksimme sitä kohti. Ehdimme sopivasti paikalle näkemään, miten ensimmäinen amerikkalainen panssarivaunu ajoi Neustadtin laivastotukikohdan alueelle.\nIlonkyyneleet kihosivat silmiimme. Vastavaikutus oli niin voimakas, että se oli tuoda palan jokaisen kurkkuun. Emme edes pystyneet kiljumaan ilosta, töllistelimme vain onnellisina panssarivaunua. Muutamat purskahtivat itkuun ja sitten, muutaman minuutin kuluttua, saimme äänijänteemme toimimaan ja rupesimme huutamaan ja heittelemään lakkejamme. Sinne jäi minunkin karvalakkini jonkun panssarivaunun takaosaan. Sitä tunnetta oli vaikea kuvailla. Puristelimme toistemme käsiä, pompimme paikallamme, läimäyttelimme toisiamme selkään, hypimme ja huidoimme. Tuntui jotenkin uskomattomalta, että lähes vuoden pituinen kärsimysaika oli vihdoinkin ohi ja että me pääsisimme pian kotiin.\nKokoonnuimme uudestaan urheilukentälle omasta aloitteestamme odottamaan amerikkalaisten määräyksiä. Mutta kun kukaan ei tullut luoksemme, läksimme vähin erin liikkeelle kuka mihinkin suuntaan, pienissä ryhmissä.\nLäksin Seppo Uhrmanin kanssa tutkimaan lähellä olevaa amerikkalaista panssarivaunua. Tuskin olimme päässeet sen viereen kun jostakin ilmestyi paikalle saksalainen poliisi, joka yritti ajaa meidät pois vaunun luota. Silloin panssarivaunusta hyppäsi ulos eräs jenkkiupseeri ja kysyi saksalaiselta. -Mikäs mies te olette? – Saksalainen poliisi. – Minä olen amerikkalainen upseeri. Mitä teillä on siinä leipälaukussanne? Entä tuossa kaasunaamarikotelossa? – Englantia ymmärtävä poliisi kertoi, että niissä on ruokaa. Amerikkalainen kapteeni halkaisi terävällä kääntöveitsellä poliisin leipälaukun, josta valui maahan leipää, makkaraa ja juustokimpaleita. -Ne ovat teille, jenkkiupseeri nyökkäsi meille. Hyökkäsimme heti kiinni ruokaan ja popsimme sen alle minuutissa.\nSaksalaispoliisi jatkoi siten meidän hätyyttämistämme, hän töni meitä poispäin, kehotti meitä menemästä pois. Amerikkalainen upseeri asteli nyt poliisin eteen, murahti jotakin itsekseen ja tarttui sitten saksalaista rinnuksista kiinni toisella kädellä ja huitaisi toisellaan lujan iskun sakemannin leukaan. Poliisi lysähti polvilleen, eikä enää vainonnut meitä.\nOtimme loput eväät hänen laukuistaan mukaamme ja läksimme isommalla porukalla jatkamaan kierrostamme. Kuljimme katua ylöspäin. Vastaamme tuli vankeja, joilla oli kokonaisia tahkojuustokiekkoja kainaloissaan. Meille tuli kiire. Läksimme juosten siihen suuntaan, mistä äskeiset juustonkantajat olivat tulleet ja pian saavuimme rautatieasemalle. Siellä oli kolme mullivaunua, joiden ympärillä oli raitapukuista luurankomiestä kuin kissoja Vilkkilässä. Joukossa oli myös saksalaisia siviilihenkilöitä, jotka kärsivät sodan aikana nälkää- kaikki evääthän lähetettiin pääasiassa rintamalle.\n-Katso, noi vaunuthan on täynnä tahkoa, kiljaisi Volf Larsson.\nJoku paiskeli valtavia juustojärkäleitä vaunuista ihmisille, jotka ottivat niitä vastaan kädet ojossa. Ja me syöksyimme joukkoon kuin villipedot.\nOlisimme ehkä vallanneet pienellä porukalla koko vaunun, ellemme olisi saaneet heti juustoista päähämme: juoksimme vaunua kohti aivan päättömästi ja hetken kuluttua näin tähtiä kun suuri juustotahko jysähti päähäni! Se laimensi vähäksi aikaa intoni; horjuin hetken aikaa kiskoilla edestakaisin ja yritin pitää hallussani tuota juustopommia, mutta joku nappasi sen välittömästi käsistäni todetessaan minun leijuvan muissa maailmoissa. Onnistuin kuitenkin iskemään kynteni kahteen tahkokiekkoon, joita läksin raahaamaan molemmissa kainaloissani kohti merisotakoulua, joka oli määrätty väliaikaiseksi”kodiksemme”. Päästyämme vain satakunta metriä eteenpäin, tuli vastaamme kulkue, joka retuutti välissään erilaisia laatikoita ja purkkeja. Juustot kainaloissamme suuntasimme nyt kulkumme kohti suurta meijeriä, jsota päin laatikkojen kantajat olivat juuri tulossa.\n-Jää sinä vartioimaan näitä juustoja, minä lähden ryöstöretkelle tuonne sisälle, ehdotti Karlsson.\nMinä tyydyin kohtalooni, jäin seisomaan juustojemme viereen valmiina taistelemaan niistä viimeiseen hengenvetooni saakka.- mikäli joku uskaltaisi ruveta niitä himoitsemaan.\nHetken kuluttua Karlsson palasi kadulle raahaten mukanaan sokerisäkkiä. Se näytti olevan puolillaan. Hän jätti sen pitemmittä puheitta eteeni ja ryntäsi takaisin meijeriin sisälle. Eikä kestänyt montakaan minuuttia kun hän oli taas luonani, nyt mukanaan 25 kilon laatikko voita ja yksi 5 litran purkki sokeroitua säilykemaitoa. Sillä aikaa kun hän oli ollut poissa, olin minä vaihtanut toisen juustoni 50 pikkupurkkiin säilykekermaa. Nyt meillä oli enemmän tavaraa, kuin mitä jaksoimme kantaa. Norjalaiset olivat meijerin luona auton perävaunun kanssa ja kysyimme, saisimmeko lastata tavaramme heidän kärryynsä, auttaisimme sitten heitä sen vetämisessä. Mutta norjalaiset kieltäytyivät. He kai arvelivat saavansaa lastatuksi enemmän tavaraa itselleen kun eivät ottaneet kärryyn meidän ruokiamme.\n-Jää sinä nyt vuorostasi tähän, sanoin Karlssonille, minä käyn etsimässä meille rattaat. Löysinkin sellaiset erään varaston katoksesta ja työnsin ne lauleskellen meijerin eteen, jossa lastasimme eväämme siihen.\nLähellä merisotakoulua osallistuin vielä erään kanttiinin ryöstöön. Sain saaliikseni muutamia purkkeja säilykelihaa ja joitakin karamellipusseja, tupakkaa ja parranajovettä. Hiukan minua tämä kaikki huvitti. Kaikki kelpasi: olisin kai rynnännyt vaikkapa rautakauppaan ja vienyt sieltä kaikki naulat, vaikken olisi tehnyt niillä mitään. Ihminen näyttää tulevan hiukan pöpiksi kärsittyään tarpeeksi hirvittävistä rajoituksista.\nOli jo miltei pimeää kun tulimme koululle. Siellä löysimme viinikellarin ja tupakkavaraston. Muta meitä ei nyt kiinnostanut ryyppääminen. Olimme liian heikkoja niin rasittavaan hommaan. Yksikin ryyppy olisi kellistänyt meidät heti lattialle. Käytin viimeiset voimani tämän päiväkirjani iloisimman sivun kyhäämiseen.\nPerjantaina toukokuun 4. päivänä 1945\nOli ihanaa herätä aamulla, kun nälkä ei ensimmäisenä ollut muistuttamassa olemassaolostaan, kun suolia ei polttanut. Haimme koulun keittiöltä kahvinkorviketta, jota joku jenkkikokki oli keittänyt ja me saimme kerätä ja valita pöydältä mahtavia voileipiä, joitten päällä oli kinkkua, makkaraa, munia ja tomaattia. Voi elämää ja onnea!\nMutta siten seurasi ikävät hetket.\nLampsiessamme koulun pihalla ja lähikaduilla eteemme avautui hirvittävä näky: teiden ja katujen reunustat olivat täynnä kuolleita: enimmäkseen puolalaisten ja juutalaisten ruumiita. Niitä oli ympäri Neustadtia ehkä satoja, ehkäpä tuhansia. Nämä onnettomat olivat eilisillan ja viime yön aikana syöneet itsensä kuoliaaksi. Amerikkalaiset sotilaat olivat tosin varoittaneet kaikkia ahmimasta liikaa ruokaa tyhjiin vatsoihin, mutta kun vuosikausia kurjalla sapuskalla juuri ja juuri hengissä pysytellyt luuranko pääsee äkkiä makoisten lihapatojen ääreen, voittaa himo järjen äänen. Nuo sadat, kenties tuhannet kuolivat vapautensa ensimmäisenä yönä. Kärsittyään nälkää 3-4 vuoden ajan, ei heidän sisuskuntansa enää kestänyt yhtä ainoata kunnon ruokailua. Se oli järkyttävä ilmiö, jotenkin ironinen, järjetön tilanne. Ei sellaista oikein voi hyväksyä. Ajatella nyt: ihminen kärsii vuosikaudet helvetillistä tuskaa, kärsii vuodesta toiseen, näkee nälkää, häntä potkitaan, lyödään, hän on joka hetki joutumaisillaan kaasukammioon tai teloituskomppanian eteen, hän kituu, laihtuu 20- 30 kiloiseksi seipääksi ja sitten kun lopulta vapaus koittaa- hän syö itsensä tunnissa kuoliaaksi. Mitä siihen sanoo.\nJärjestelimme tänään asunto-olojamme ja jatkoimme kaupungin ryöstämistä. Tunkeuduimme esimerkiksi radioliikkeisiin ja veimme niistä radioita ja levysoittimia, vaikka tajusimme hyvin, ettemme pystyisi raahaamaan saalistamme kotiin. Oli vain pakko kiertää ja rohmuta kaikkea, mitä näki. Amerikkalaiset antoivat meille oikein luvan ryöstää kauppoja ja ottaa saksalaisilta kaiken, mitä mielemme teki. -He ovat piinanneet teitä vuosikaupalla. Nyt on teidän vuoronne, sanoi eräs jenkkiupseeri meille jo aamulla.\nSitten löysimme eräästä talosta kellarin, joka oli täynnä saksalaisten upseerien vaatteita sisältäviä matkalaukkuja. Vedimme vaatteet esille ja valitsimme niistä parhaat ja komeimmat ja sonnustauduimme niihin. Kaduilla meitä vastaan tuli hienoja autoja, joita ohjailivat luurangonlaihat, onttokatseiset, kaljupäiset juutalaiset yllään saksalaisten SS-upseerien puvut ja suussaan pitkiä ja paksuja hienoja sikareita.\nMajoitustalomme yläkerrasta sitten löysimme toimistohuoneen, jossa oli paljon kirjoitus- ja laskukoneita. Otimme ne kimpassa haltuumme, veimme ne huoneeseemme ja piilotimme ne tavaroittemme taakse, etteivät muut olisi niitä löytäneet.\nMitäkö me niillä teemme? Jaa-a, sitä me emme vielä tiedä. Mutta parastahan se on kaikki evakuoida mitä käsiinsä saa. Mistä sen tietää, jos vaikka saisimme kuljetetuksi nuo kojeet Suomeen asti?\nSaksalaisilla sotilailla ei ole nyt hauskaa. Useat SS- miehet ryöstivät amerikkalaisten tullessa kaupunkiin kuolleilta juutalaisilta vanginvaatteet, pukeutuivat niihin ja toivoivat, ettei heitä tunnettaisi. He ovat kuitenkin niin hyvin ravittuja, niin hyväkuntoisen ja vahvan ja vankan näköisiä, etteivät he pysty pettämään sen enempää amerikkalaisia kuin meitäkään. Aina kun tapaamme tällaisen SS- miehen vanginvaatteissa, annamme hänelle ensin turpiin ja sitten retuutamme hänet amerikkalaisten esikuntaan, jossa hänet heti kortistoidaan ja lähetetään töihin. Saksalaiset kaivavat nyt aamusta iltaan hautoja kuolleita varten, he siivoavat hävityksen jälkiä Neustadtista ja toimittelevat kaikkia asioita, joita he ennen teetättivät meillä vangeilla.\nIltapäivällä eräs meikäläisistä- taisi olla John Johansson- näki kaupungilla tutunnäköisen vangin. Tämä oli vangiksi liian tanakka, liian hyvin syönyt ja äkkiä näkijällä välähti: tuo tyyppi oli riehunut toissa aamuna proomussa murhanhimoisena, tehnyt kymmenistä vangeista selvää konepistoolisarjoillaan. Meikäpoika tarttui heppua käsikynkästä ja kuljetti tämän amerikkalaisten luokse.\nKuulin illalla, että jenkit olivat juoksuttaneet tätä SS-miestä niin kauan, että tämä oli lopulta vaipunut kuolleena maahan.\nAmerikkalaiset telkesivät joukon saksalaisia sotilaita erääseen kellariin ilman ruokaa. He ilmoittivat meille, että sakemannit saavat olla siellä täsmälleen yhtä kauan kuin he pitivät meitä teljettyinä proomun ruumaan ilman vettä ja ruokaa.\n-No, me kohautimme vain olkapäitämme sen kuultuamme. Emme me ainakaan ruvenneet ehdottamaan saksalaisille parempaa kohtaloa. Meidän puolestamme saksalaisille saa tehdä mitä tahansa, kyllä hekin ovat tehneet mitä tahansa ilmeisesti miljoonille muille ihmisille.\nSunnuntaina toukokuun 6. päivänä 1945\nAmerikkalaiset ilmoittivat tänään, että meidän on jäätävä tänne ainakin kolmeksi viikoksi, joka on pilkkukuumeen itämisaika. No, sillehän ei voi mitään. Tähän asti olemme kaikki olleet aika terveitä, vain Mikael Barman on joutunut sairaalaan. Hänellä on mennuyt aika huonosti, Stutthofissakin hän joutui koko kevättalven olemaan leirin sairaalassa, jossa olo ei ollut kadehdittavaa.\nKeskiviikkona toukokuun 9. päivänä 1945\nkuulin tänään, että amerikkalaiset ovat löytäneet suuren räjähdyspanoksen s/s Athenan konehuoneesta. Sillä laivallahan meidät olisi pitänyt vietämän Tanskaan! Niin kuin aikaisemmin totesin sai Athena kranaattiosuman muutama päivä siten käydyissä loppukahinoissa Neustadtin ulkopuolella, mutta totuus on se ,että saksalaiset aikoivat räjäyttää sen muutenkin ilmaan. Ihmisineen kaikkineen. Elleivät liittoutuneet olisi alkaneet samaan aikaan kun meitä ruvettiin lastamaan Athenaan raivoisaa lentohyökkäystä Neustadtin satama-alueella, olisimme me nyt Athenan kera meren pohjassa. Täytyy sanoa, että meillä on ollut joko hyvä onni tai sitten joku korkeampi voima on meitä varjellut, sillä niin kuin mainittiin jo aikaisemmin, myös se matkustajalaiva, jossa oli 7000 vankia ja jonne meidät oli tarkoitus sijoittaa, upposi pommituksen aikana vankeineen päivineen. Mehän emme siihen joutuneet jonkin väärinkäsityksen vuoksi , vaan meidät hinattiin aivan väärän aluksen viereen.\nTänään meillä oli oikein motorisoitu täinpuhdistus. Kummallisen näköisessä kojeessa oli pieni räjähdysmoottori, joka pumppasi ilmaa pulverisäilöön, minkä kylkeen oli liitetty parin metrin mittainen kumiletku. Tällä letkulla ruiskutettiin tuota jauhetta ihon ja vaatteiden väliin niskasta, hihojensuista ja housun kauluksesta sisälle. Hiukset saivat myös osansa. Heti sen jälkeen saimme pestä itsemme lämpimässä suihkussa, mutta emme päässeet enää sisälle, sillä sali jo tupaten täynnä.\nPerjantaina 11. toukokuuta 1945\nKello 10 aamulla saapui majapaikkamme eteen kaksitoista suurta kuorma-autoa, joissa oli Sveitsin Punaisen Ristin tunnukset. Lastasimme niihin tavaramme ja kello 12 lähdimme Neustadtista. Ajoimme läpi kielin kaupungin. Entisestä kukoistuksesta ei ollut enää jälkeäkään. Kaikkialla oli vain rauniota. En nähnyt siellä ainuttakaan ehjää rakennusta. Erään pumppukaivon luona seisoi viitisenkymmentä ihmistä vesijonossa ja he olivat niin kurjan näköisiä, että oli helppo todeta, ettei vedenpuute ollut ainoa asia, jsota he kärsivät. Saavuimme Saksan ja Tanskan rajalla olevaan Flensburgin kaupunkiin kello 17. Se ei ollut läheskään niin pahasti raunuioitunut kuin Kiel. Sinne marssi koko ajan saksalaisia sotilaita Tanskasta ja siellä toimitettiin heidän aseistariisumisensa. Ylitimme Saksan ja Tanskan rajan kello 17.30 ja tervehdimme sitä riemunhetkeä huutaen ja ulvoen. Kello 18 saavuimme Badbergiin, rajakaupunkiin, jossa meile tarjottiin kaurapuuroa ja yösija. Kaikkialla, missä näimme Tanskan kansaa, se huusi meille tervehdyksiään Velkomme hjem igen\nPilkkukuume komplikaatioineen vielä kohtasi päiväkirjan kirjoittajaa Veijo Johanssonia . Lopulta hän pääsi Suomeen 29.6. kl 8.40 Hankoon – karanteeniin ja 7.7. 1945 vapaaksi karanteenista kotikaupunkiinsa Kaskiseen Veijo Vohansson palasi 12.7. 1945,\nHänen Mercator laivansa oli lähtenyt Suomesta 21.8. 1944 kohti Danzigia, tullut Danzigiin 25.8. 1944 lastausta varten.\nSuomi katkaisi diplomaattiset suhteet saksaan 2.9. 1944 ja saksalaisten oli poistuttava Suomesta 15.9. 1944 mennessä.\n3.9. 1944 Danzigissa lastattavana olevan laivan miehistö internoitiin. 21.10.1944 heitä alettiin kuljettaa itään päin STUTTHOF-nimiseen keskitysleiriin. https://fi.wikipedia.org/wiki/Stutthof\nLiittoutuneittan tulon edellä väkeä alettiin kuljettaa marsseilla pois leiriltä laivoille- mitkä kuljetukset olivat tuhoisia varsinkin juutalaisille, puolalaisille ja venäläisille.\nTämä katkelma veijo johanssonin päiväkirjasta sisältyy oskar Rytkösen kirjoittamaan kirjaan Kaasukammion varjossa . V. 1981, Weilin+Göös. ISBN 951-54-0289\nTeksti on siteerausta sivuilta 264 -288. Kirjoitettu muistiin 27.1. 2017


My cup of coffee: lokakuuta 2012\nMielestäni on mukavaa, että aamupalalla on useita eri komponentteja. Sellaisia pieniä osia, joita voi sitten syödä vuorotellen. Aamiaisellani saattaa hyvinkin olla 3 eri lautasta ja pari lasia/mukia :D\nMillaisista osista aamupalani sitten koostuu? Kuten olette varmaankin (?) huomanneet, syön melko usein kaurapuuroa. Se on hyvää ja ravitsevaa ja yhdessä proteiininlähteen kanssa se pitää nälkääkin kohtalaisesti :) Välillä on kiva syödä esimerkiksi kasvismunakasta, jos tekee mieli jotain lämmintä, joka ei ole puuroa. Myös maitorahkaa/raejuustoa/jogurttia kuluu paljon, kananmunia myös keitettyinä&paistettuina. Toisinaan syön myös kauramysliä/riisikakkuja. Ja tietysti melko kiinteän osan aamupalaani muodostavat hedelmät/marjat ja siemenet/pähkinät/maapähkinävoi. Ne tavallaan kruunaavat kokonaisuuden ja tuovat kaivattua vaihtelua. Kyllästyn kuitenkin melko helposti, enkä jaksaisi syödä ihan samanlaista aamupalaa kahtena peräkkäisenä päivänä.\nMukaan vähän kasviksia niin koossa on ravitseva ateria :)\nHyvää päivää! :)\nHeräsin tänä aamuna tosi aikaisin ja aloin keittelemään puuroa. Kuten yhdessä aikaisemmassa puuropostauksessani kerroinkin, yksi lempparipuuroistani on omena-puolukkakaurapuuro.\nMittaa kattilaan 2dl kaurahiutaleita (iso annos) ja vajaa 4dl vettä, lisää 1 iso/ 2 pientä omenaa pilkottuna tai raastettuna sekä 5-7 ruokalusikallista survottuja puolukoita. Keitä normaaliin tapaan. Puuro voi olla joidenkin makuun pikkaisen hapanta, mutta makeutta voi hakea hunajasta, sokerista tai omenahillosta (kuten tein tänäaamuna). Puurosta tulee ihanan pinkkiä ;)\nLenkin jälkeen oli yllättäen kaaamea nälkä! Päätin tehdä "texmex-salaattia" eli salaattia joka sisältää paistettua&tulisesti maustettua kalkkunan jauhelihaa sekä säilöttyä chiliä ;) lisäsin myös vähäsen fetajuustoa ja keitetyn kananmunan tuomaan lisäenergiaa. Tänään maistui myös pieni jälkkäri!\nMeinasin tästä vielä suunnata salille rinta-selkätreenille ja keilaamaan kurssikavereiden kanssa :) ja ilta meneekin sitten lukiessa...\nTunnisteet: aamiainen, ateria, puuro, reseptit, salaatti, viljaton\nTässäpä helppo ja herkullinen resepti sunnuntaipäiviin! (tai miksei arkiviikollekin)\nUunijuureksia, kvinoaa, kanaa & fetajogurttikastiketta (juureksista tulee 2-3 annosta)\njuureksia (n. 600g) esim. punajuuria, juuripersiljaa ja porkkanaa\nn. ½dl kvinoaa\nkananfilee, maustamiseen soijakastiketta&balsamicoa\npari ruokalusikallista turkkilaista jogurttia\nn. 30g fetaa\nAluksi kuori ja pilko juurekset. Asettele ne uunivuokaan & sekoita joukkoon loraus oliiviöljyä, vähän suolaa ja reilusti pippuria. Paista 200 asteisessa uunissa n. tunti/ kunnes juurekset ovat pehmenneet.\nValmista jogurttidippi. Sekoita turkkilainen jogurtti, murennettu feta, pilkottu valkosipulin kynsi, timjami & pippuri keskenään tahnaksi. Laita kylmään maustumaan.\nKeitä kvinoa ohjeen mukaan ja mausta tujauksella sitruunamehua.\nPaista kana pannulla oliiviöljyssä ruskeaksi ja mausta soijakastikkeella & balsamicolla.\nYhdistele annokseksi lautaselle!\nKanelikaurapuuroa, raejuustoa & omenahilloa. Omenaa & maapähkinävoita. Maitokahvia.\nSekasalaattia, kanaa, vuohenjuustoa & parsaa\nPellavansiemeniä & rahkaa...\n...sekä appelsiini & maitokahvia!\nVinoa jogurttikakkua mansikka-vadelmakastikkeella\nLämmintä kana-kasvissalaattia & raejuustoa\nMarja-yrttiteetä lueskelujen lomassa <3\nKaurapuuroa, raejuustoa, mustikoita & marjasosetta. Paistettuja kananmunia. Maitokahvia.\nSalaatti, jossa perusainesten lisäksi avokadoa, pinjansiemeniä, tofua, artisokan sydämiä, viinirypäleitä & pestoa\nHerkullista sunnuntain jatkoa på alla! ;)\nLähettänyt Heidi klo 15.01 Ei kommentteja:\nTunnisteet: aamiainen, ateria, gluteeniton, peanut butter, puuro, salaatti, tee, terveysherkut, vege, välipala\nTänään olikin vapaa-aamu, luennot alkavat vasta kahdeltatoista! Tarkoituksena oli kipaista lenkille, mutta jalat tuntuivat sen verran kipeiltä & ulkona satoi, että en viitsinyt lähteä. Menenkin sen sijaan salille pumppailemaan yläkroppaa & veivaamaan soutulaitetta :D\nTenttien lisäksi lukujärjestyksessä on tällä hetkellä ravitsemustieteen perusteita, fysiologiaa&anatomiaa ja englannin alasanaston opettelua. Täytyy kyllä sanoa, että on ihanaa kun alkoi tollasia omaan alaan liittyviäkin juttuja, eikä ole enää pelkästään jotain kemiaa/biokemiaa. Oikealla alalla ollaan kyllä, sen verran mielenkiintoisilta nuo aineet tuntuu! :)\nIllalla oliskin tiedossa jännää tekemistä: Menemme kurssikavereiden kanssa kuuntelemaan Paula Heinosen ravitsemusaiheista luentoa! Olen lukenut kyseisen henkilön ajatuksia eri artikkeleista jo aiemminkin, sillä hänellä on kiinnostavia näkemyksiä mm. suoliston hyvinvoinnista. Ja hän on kuulemma loistava luennoitsija!\nTittidiii, tähän väliin aamiaiskuvaa. Ette varmaan arvaa mitä sieltä löytyy? Maapähkinävoita...\nLeipää, maapähkinävoita, banaania & kanelia. Raejuustoa, banaanin loput & mustikoita. Mustaa kahvia.\nVoisin vaahdota loputtomiin siitä kuinka ihanaa, hyvää, herkullista, maailman parasta toi yhdistelmä oli, mutta tiivistän sen nyt yhteen sanaan: NAMMMMMMM!\nTunnisteet: aamiainen, opiskelu, peanut butter, terveysherkut\n...tarjoiltuna biokemian monistepinon kera...\nPost-work out meal ;) kuvassa inkiväärillä, sitruunalla & aurinkokuivatuilla tomaateilla maustettua kvinoaa, broilerinfilee tomaattisessa kikherne-kasviskastikkeessa, raejuustoa&avokadoa.\nTunnisteet: ateria, opiskelu, vege, viljaton\nEilen teki mieli jotain spesiaalihyvää rankan opiskelu-ja treeniviikon jälkeen. Kaupassa ei kuitenkaan mikään herkku tuntunut houkuttelevalta (???) ja lähdin kotiin tyhjin käsin. Illalla herkkuhimo vain yltyi, joten oli pakko kehitellä jotain kaappien sisällöstä!\nVoisin tietysti keksiä tälle jonkin hienon nimen, mutta oikeasti laitoin vain kuivattuja taateleita, aprikooseja ja inkivääriä kippoon, sulatin mikrossa tummaa suklaata ja dippailin kuivahedelmiä siihen. Lisukkeeksi kelpasi hyvin raakakaakao! Ei ehkä se tavallisin lauantai-illan juoma?\nHerkut tekivät kyllä tehtävänsä eli makeanhimo lähti ja tuli hyvä mieli 8)\non tärkeää herkutella silloin tällöin, varsinkin jos treenaa paljon ja syö terveellisesti. Jos itseltään lähtee härkäpäisesti kieltämään kaiken houkuttelevan ruoan, niin hyvin usein sitä tekee entistä enemmän mieli. On kuitenkin tärkeä muistaa herkutella jollain, mistä oikeasti tykkää (kuullostaa itsestäänselvyydeltä, mutta se ei välttämättä ole!) Saan itselleni ainakin aikaan vain pahan mielen, jos syön jotain epäterveellistä joka ei sitten ollutkaan niin hyvää kuin odotin.\nHerkkujen suhteen ei kannata olla liian tiukka: Jos noudattaa pääsääntöisesti (~80%) suht terveellisiä elämäntapoja, voi lopun aikaa (~20%) syödä mitä mieli tekee. Kannattaa myös muistaa ettei herkuttelu aina tarkoita epäterveellistä ruokaa! Voisin oikeastaan sanoa herkuttelevani joka päivä, sillä tykkään oikeasti tosi paljon rahkasta/luonnonjogurtista/turkkilaisesta jogurtista, marjoista & pähkinöistä, kanasta&kasviksista&salaatista, hedelmistä, maitokahvista, hunajasta jne. Herkkuhimo menee usein näilläkin ohi. Muita hyviä pikkuherkkuja ovat mm. Omenasiivut&maapähkinävoi, hummus&kasvikset, itse uunissa paahdetut ruisleipätikut&tuorejuusto/hummus/pesto tai juustovoileivät. Esimerkiksi ruisnapit vuohenjuustolla&basilikalla on aika taivaallinen yhdistelmä ;)\nJa toisinaan sitten tarvitaan se voisilmäpulla.\nTunnisteet: suklaa, terveysherkut, viljaton, välipala\nLähettänyt Heidi klo 18.42 Ei kommentteja:


ISW: Venäjä joutuu täydentämään eliittijoukkoja palkkasotureilla – brittien mukaan Valko-Venäjä sitoo ukrainalaisjoukkoja maiden rajalle | Uutissuomalainen | Iisalmen Sanomat\nUkrainalaissotilaat tutkivat hylättyä venäläisajoneuvoa. Fadel Senna\nYhdysvaltalainen ajatushautomo Institute for the Study of War (ISW) arvioi, että Venäjä on hylännyt suunnitelmat ukrainalaisjoukkojen laajasta piirittämisestä Ukrainan itäosissa. ISW:n mukaan Venäjän tavoitteena on aiemmin ollut todennäköisesti saartorenkaan yhdistäminen Donetskin kaupungin ja Iziumin välillä, mutta nyt sen tavoitteena on enää Luhanskin alueen valtaaminen.\nISW arvioi, että sodan aikana kärsittyjen tappioiden vuoksi Venäjällä ei ole enää taisteluvalmiita reservejä, jonka vuoksi taistelijoita joudutaan haalimaan muun muassa yksityisistä palkka-armeijoista. Ukrainan asevoimien esikunta arvioi, että Venäjä muodostaa tällä hetkellä yksiköitä joissa yhdistyy maahanlaskujoukkojen sotilaita ja palkkasotureita. ISW:n mukaan eliittijoukoiksi kuvailtujen maahanlaskujoukkojen täyttämistä palkkasotureilla voi kuvailla shokeeraavaksi ja se olisi selkein tähänastinen merkki Venäjän miehistöpulasta.\nValko-Venäjä on sijoittanut Ukrainan vastaisen rajansa läheisyyteen erikoisjoukkoja sekä maan länsiosissa sijaitseville harjoitusalueille ilmapuolustus-, tykistö- ja ohjusjoukkoja, kertoo puolestaan Britannian sotilastiedustelu päivittäisessä tilannekatsauksessaan.\nBritit arvioivat, että valkovenäläisjoukkojen läsnäolo rajan läheisyydessä todennäköisesti sitoo ukrainalaisia yksiköitä, jolloin ne eivät voi siirtyä tukemaan operaatioita Donbassissa ja muualla Ukrainan itäosissa.\nBritit toteavat, että Valko-Venäjä ei ole vielä osallistunut toistaiseksi suoraan konfliktiin, vaikka venäläisjoukot käyttivätkin maan alueita hyökätessään Ukrainan pohjoisosiin konfliktin alussa. Arvion mukaan Valko-Venäjän presidentti Aljaksandr Lukashenka pyrkii tasapainottelemaan Venäjän tukemisen ja konfliktin välttelyn välillä.


Simple Ei hässäkkä Lainat - Forum LOST\nForum Forum LOST Strona Główna -> Co myślicie żeby zrobić ,zeby przyciągnąć ludzi????-> Simple Ei hässäkkä Lainat\nSimple Ei hässäkkä Lainat\nAivan kuten puuttuminen perusturvallisuuden kuukausikorot ja edessä kynnyksellä luotonanto vaihtoehtoja on jonkin verran suuri. tyyppi auto ja sen kunto myös vie erittäin tärkeää työ. Home oman pääoman lainat eivät vaadi hyvä luottoluokitus. valitseminen Sotilaallinen Asuntolaina niille kanssa Huono luotto . Jotta maksaa tämmöinen välitöntä haluaa , niille, jotka pysty odottaa meidän seuraava laina ei haluavat lainataan alkaen läheinen ystävä tai kodin voi nyt saada käteistä palkkapäivä laina ja hankkia vaaditut rahaa heidän pankkitili kun koet [link widoczny dla zalogowanych] ylimääräisiä maksuja on luottokortilla, moottoriajoneuvojen laskut ja asuntolainat vaihteluväli $ 25 - dollari 75 ja voi nopeasti mennä yli luotonanto maksu kanssa online palkkapäivä. Ymmärtäminen ensisijainen taidot tulisi osa perusteellinen lähdössä puhaltaa on yksilöitä osaamista jotta he voivat antamaan kaikkein Varsinainen - maa Edut in työntekijät yhdessä aste .\nHänen asuntolainan maksu on Usd 1700. Olet neuvoi että sinun täytyy luetaan ja-ehdot erittäin koska huomiotta saattaa hyvinkin houkutella seuraamusten . www on antanut yhteiset Myöhemmin mahdollisuus osoittautua onnistuneen kotonasi . Ei ole väliä yksilöllisen syistä , Näiden ylimääräisiä varat voisi pitämään sinua päästä eroon nukkumaan, voisi antaa sinulle kyky pomppia yrityksenne seuraavalle tasolle ja provde valta sinun kannattaa skeittaa in loma tauko myynti aikaan vuodesta ei ole aikaa. Tämä tahto joko ja luotto velka lainan vakauttaminen ja velkajärjestelyihin [link widoczny dla zalogowanych] ylimääräisiä maksu maksat on varmasti lähde maksu . Useimmat tavallinen luotonanto vaihtoehtoja tarve lainanantaja varasto ainakin viisi prosenttia klo lopullinen . Erityisesti jos ehkä olitte luotettava Ostaja jonkin aikaa turha sanoa kanssa kompaktimpi , alue lainanantajat ja Versus tai pankki , kuulusteluissa noin alle keskiarvon luotto henkilökohtaisia ??lainoja on sen arvoista . Pankkeja ja lainanantajan tällä hetkellä ovat usein haluttomia myöntämästä lainaa jokin paitsi tietenkin masai on jatkuva ja huomattavia palkka, minimaalinen rahoitusvelat kuormien , ja kitisevä- puhdistaa luottoluokitukset levyt .\nOn kuitenkin haasteellista lähettää hakemus tässä rahoitusapulainan . lisäksi , katso politiikka alkaen järjestäminen satut olemaan pyytävät alkaen. Yksi kauheaa syitä ottaa hyödyntämällä lainanantajien tai luotto-osuuskunnat nämä erityisesti allekirjoitus lainat on, että ne usein monimutkaista kannalta valtakirjansa . Jos siis olemme palata kaikki Internetissä laina Kaupan auton rahoitus laskin tulette huomaamaan se helppo tapa osto aika kohtuullinen käsite mitä laina takaisinmaksuohjelmat ehkä kuitenkin laina käteissuorituksen laskin ehkä hyödynnetään on ohje vain. Lisätiedot ei keskustellaan [link widoczny dla zalogowanych] ottaisivat yhteyttä teidän rahoituslaitos joka viikko varmistamiseksi tilanne siirrytään eteenpäin aikataulu . kuitenkin käytännön menetelmä selviytymään Tämän kysyntä on mennä jälleenrahoituksen kiinnitys , jossa pieni luotto pisteet avain osa selvitetty.\nTällainen pienyritys Lets paljon itsenäisyys . Toiseksi kaikki , hän todella olisi pitänyt säännöllistä , tai kenties yksinkertaisempi ehdot , kovaa ja nopeasti tuloja. Kuten Olen ehdotetulla , kaikille, jotka hyvin vakavasti huomioiden sitoutumalla Tämän alalla , ehkä löydät myyjältä ja miellyttävä kamerat . Tavanomaiset Laina tarjoajat ei Tarjous . Human Instinct tulee olemaan want Edellä rahalla saa [link widoczny dla zalogowanych] sinun tarvitsee löydetty tietoa teidän työpaikat ehto plus yksityiskohtia rahaa . Vaikka se ei voi olla nopea saada henkilökohtainen laina hyväksytty , käyttäessäsi täydellinen tekniikka ja ajattelutapa , mitä on saavutettavissa !. Kotirahoitus asuntolaina on tarvitaan turvataan tarkka omaisuus , mutta vuosien ja erässä ovat säilyttänyt, parempi käytettävissä vakuudet korotukset .\nJos sinulla on pieni luotto pisteet tai track record, ?? se aikoo korota mahdollisuus elementti , ja paljon tyypillisesti ihmisen silmä maksu olet hintaan avulla henkilökohtainen laina.\nForum Forum LOST Strona Główna -> Co myślicie żeby zrobić ,zeby przyciągnąć ludzi???? -> Simple Ei hässäkkä Lainat


Nyt paljastan yhden jutun, jota olen äitiydessä odottanut: myyjäisiin leipomista! Ja nyt vihdoin meillä oli ensimmäinen päiväkodin tapahtuma, johon vanhemmat saivat leipoa. :) Päiväkodilla vietettiin siis pihaseikkailua, joten siellä oli erilaisia pisteitä, joissa pääsi touhuamaan pihaleikkejä. Valitettavasti rankkasade iski kesken kaiken, joten monilla taisi jäädä leikkimiset vähän vähemmälle. Lisäksi siellä oli myyntitiski, joka nyt oli erityisesti mun ilon aiheena. Leivoin myyjäisiin cookieita ja lisäksi perinteisiä mokkapaloja (niitä oli muutama muukin tuonut ;).\nTämä keksiresepti on siitä hyvä, että cookie-pallot voi tehdä etukäteen pakastimeen valmiiksi ja paistaa sieltä tarpeen mukaan. Kätevää esimerkiksi juhlajärjestelyjä tehdessä (ja jos iskee yllättävä herkunhimo, mutta eihän mulle koskaan. hyi hyi!). Resepti on alun perin Averie cooks-blogista. Siinä mielessä taikina on hieman aikaavievä, että sen täytyy antaa jähmettyä jääkaapissa pari tuntia ennen paistamista tai vaihtoehtoisesti sen voi laittaa tosiaan suoraan pakkaseen palloiksi pyöriteltyinä. Muuten keksit leviävät paistettaessa, eivätkä näytä niin hienoilta. Jos paistat cookieita suoraan pakastimesta, niin silloin kannattaa pitää niitä uunissa 10 minuuttia, muuten 8 minuuttia.\n1,75 dl voita/margariinia\n100-150 g Fazerin marjasuklaata tai vanilja-mansikkasuklaata (tai mitä tahansa muuta suklaata)\nMittaa kulhoon voi, fariinisokeri, sokeri, kananmuna ja vaniljasokeri. Vatkaa sähkövatkaimella noin 5 minuuttia. Lisää sitten jauhot, maissitärkkelys, sooda ja suola, ja sekoita lusikalla/puuhaarukalla sekaisin (älä ylisekoita). Kääntele lopuksi pieneksi pilkotut suklaat taikinan joukkoon. Peitä taikina kelmulla ja laita jääkaappiin jähmettymään pariksi tunniksi. Ota jähmettynyt taikina ja pyörittele n. 1 rkl:n kokoisiksi palloiksi pellille. Paista 175 asteessa 8-10 minuuttia.\nTunnisteet: keksit leivonta suklaiset


Kippurahännän kaupungissa | Karoliinan kammari\n”Kis, kis, kippurahäntä, huomenna mennään Lappeenrantaan. Mitä sinne tekemähän? Kissanpoikia pesemähän.”\nLauantain ratoksi Saimaan ympäriajo: Lappeenranta, Imatra, Puumala. Lappeenrannassa ihastelin pitkästä aikaa Vanhan ajan K & K sisustuskaupan toinen toistaan ihanampia tuotteita. Jotainhan sieltä tarttui mukaankin, vaikka olisi tehnyt mieli ostaa puoli kauppaa. Vihdoinkin löytyi meille kolkutin, joten vuosia kestänyt ovikellottomuus päättynee lähiaikoina, kunhan se saadaan asennetuksi. Kuinkahan moni vieras on jäänytkään oven taakse? Ihanuuksia sisälsi myös Livinki-kauppa siinä ihan kulman takana.\nLappeenrannan linnoituksessa tutkiskelimme tällä kertaa lähinnä erilaisia kiveyksiä. Hiekkalinnan leikkimökit olivat pikkumiehen mieleen. Hiekkaveistoksetkin olivat hienoja, mutta aiheuttivat kyllä pienoista stressiä vanhemmille, koska niihin ei olisi saanut koskea…\nAutomatkalla Imatralle kuolasin Vanhan ajan sisustuskaupasta mukaan tarttunutta Jeanne d’Arc Living -lehteä. Kerrankin kokonainen lehti täynnä vain kaunista katseltavaa. Imatran koski oli jylhä näky, mutta en viihtyisi kosken partaalla pitempään. Sen verran pelottavaa oli sinne alaspäin katsella. Valtionhotellissa olisi kyllä joskus mukava yöpyäkin.\nIltasella sitten ajeltiin kotia päin ja ihasteltiin samalla kauniita maisemia. Ruokolahdella ei näkynyt leijonaa, mutta olivatpa osanneet hyödyntään maineensa iskulauseella ”Tassun jäljille Ruokolahdelle”.\non kesäkuu 20, 2010 at 7:27 pm Jätä kommentti\nThe URI to TrackBack this entry is: https://karoliinankammari.wordpress.com/2010/06/20/kippurahannan-kaupungissa/trackback/


ONNENAPILOITA: Dymon lumoissa\nPitkään olen haaveillut osatavani Dymo kohokirjoittimen. Aina se vain on unohtunut, kun kaupungille on lähdetty. Nyt viimein sen muistin ostoksilla ollessa ja se täytyi heti käydä hakemassa. Aiemmin ostamiini kasvien nimikyltteihin olin suunnitellut sillä tekeväni nimet ja viimein sain ideaa kokeiltua! Kyllä, tällä nimet niihin kirjoittelen (oma käsiala kun on aika kamalaa).\nTunnisteet: Ideoita, Kasvit, Ostokset


Lueskelin vauvaunti-infoa ja ihmettelin pitkään erään ryhmän tavoitteista löytyvää "tehdään vauvasta veden kestävä" -kohtaa. Vasta kolmannella kerralla lukiessani minulle valkeni, että vauvoista on tarkoitus tehdä veden ystäviä eikä veden kestäviä.\nkirjoitti //visuaalisestivaativa// klo 01:57\nTunnisteet: elli, ihmetyksiä, internetin ihmemaa, lainasanat, sanavihastuksia\nSandra 14/1/11 12:05\nMe päästiin juuri ystäväni kanssa vauvoinemme uimaryhmään. Haluttiin kun uimastelu on hauskaa ja kuulemma hyvin kehittävää vauvalle. Lauantain ekaa kertaa ootettu innolla ja nyt meillä on niin kauhee räkätauti ettei kyl voidakaan vielä mennä :/\nvisuaalisesti vaativa kottarainen 24/1/11 13:15\nSandra, minäkin olen kuullut vauvauinnista pelkkää hyvää. Voi että, toivottavasti paranette pian!


Kuntalisä voi olla arvaamaton jokeri perhevapaita uudistettaessa - Keskisuomalainen\nKotimaa 17.02.2018 13:53\nKuntalisä voi olla arvaamaton jokeri perhevapaita uudistettaessa\nKotihoidontuen kuntalisää koskevat päätökset ovat kuntien käsissä.\nSusanna Jääskeläinen, Olli Kuivaniemi / STT\nKuntien päätösvallassa oleva kuntalisä voi viedä terän kotihoidontukeen mahdollisesti tehtäviltä muutoksilta. Perhevapaauudistus karahti kiville kuluneella viikolla, ja paineet uudistuksen toteuttamiseen ensi vaalikaudella ovat kovat.\nKelan tutkija Anneli Miettinen pitää selvänä, että kuntalisä tulee olemaan yksi ongelmista perhevapaita uudistettaessa.\n– Valtiovalta voi tehdä kotihoidon tukea koskevia päätöksiä, mutta kotihoidontuen kuntalisää koskevat päätökset ovat kuntien käsissä, Miettinen toteaa.\nMutkia perhevapaiden uudistamiseen tuo se, että maksajana ja saajana on hyvin monta osapuolta.\n– Kunnat voivat päättää täysin itsenäisesti siitä, minkälaisilla summilla ne haluavat tukea lasten kotihoitoa, Miettinen sanoo.\nSote-uudistus ei itsessään tuo muutosta tilanteeseen, sillä varhaiskasvatus on säilymässä kuntien vastuulla myös jatkossa.\nNyt kariutuneissa perhevapaaneuvotteluissa esillä oli kotihoidontuen porrastaminen. Sosiaali- ja terveysministeriö julkisti tiistai-iltana tausta-aineistot neuvotteluissa olleista malleista. Ministeriön mukaan viime vaiheessa valmistelu rajautui erityisesti malliin, jossa kotihoidon tuki olisi alkanut pienentyä sen jälkeen, kun lapsi täyttää kaksi vuotta.\nJos tällaiseen muutokseen olisi päädytty, kunnat olisivat voineet halutessaan kompensoida leikkauksen kuntalisää korottamalla.\n– Jos kunnassa ryhdytään laskemaan, onko edullisempaa tarjota kuntalisää vai rakentaa päiväkoti, niin todennäköisesti kuntalisä voittaa, Miettinen sanoo.\nMiettinen ei usko, että kunnat ryhtyisivät laajamittaisesti kompensoimaan kotihoidontuen leikkauksia, mutta mahdollisuus on olemassa.


Paavo Arhinmäen poliittinen selkäranka | Kullervo Kalervonpoika\n5 vastausta to “Paavo Arhinmäen poliittinen selkäranka”\n19.05.2011 at 11:06 am\nHot chick: No\nGuy: For 2 grand?\nHot chick: alright, money talks, bullshit walks\nYllättävintä oli että Portugalipakettia vastustettiin vaalikonevastauksissa äänin 135-56. Sittemmin tuosta muodostui kynnyskysymys ja kaikki ovatkin nyt paketin puolella. Voi Suomi minkä teit, hävettää uskomattoman paljon.\n19.05.2011 at 12:00 pm\nPaavo Arhinmäki hankki joskus muinoin katu-uskottavuutta anarkistien järjestämissä itsenäisyyspäivän kansan kuokkavierasjuhlissa jossa oli mesoamassa pressanlinnan kutsuvieraiden elitismiä vastaan linnan edessä.\nVuosi jälkeenpäin Arhimäki itse oli kutsuvieraana presidentinlinnan sisällä boolia siemailemassa muiden elitististen juhlijoiden joukossa. Sitä suuremmin häpeilemättä.\nTästä voidaankin luoda poliittinen profiili pyrkyristä joka käyttää ruohonjuuritason liikehdintää päästäkseen vallan korkeisiin saleihin kustakseen aiemman kannattajakuntansa naamalle sieltä ylhäältä.\nJokin näkymätön käsi kuitenkin junailee juuri tämänkaltaisia henkilöitä valtaan, ja tottakai hallitukseenkin.\nTiedä vaikka kohtapuoleen ovet olisi auki oikein Bilderberger-kokoukseen Jyrki aurinkoisen oikealle puolelle palkaksi duunareiden arvaamattoman äänivallan kanavoimiseksi globaalin finanssi-oligarkian palveluksiin.\n20.05.2011 at 12:18 pm\nJees, tämä paska-paavo on saatanan turha nilviäinen, oikea työläisen asialla oleva politrukki.\nKehtaa aukoa päätään muille takinkäännöstä, voi jumalauta mikä paskaläjä.\nPaavo, suksi kuule vittuun takkisi kanssa….\n22.05.2011 at 12:18 pm\nJännää sinänsä, itselläni on – täysin toisenlaisesta poliittisesta näkemyksestä huolimatta – ollut kunnioitusta Arhinmäkeä kohtaan.\nVaan mahtaneen nyt käydä niin, että tuo kunnioitus menee pakkasen puolelle.\n1918, Anarkistit, demla, Eduskuntavaalit 2011, eu, Huomioita ja kommentteja, Kaikuja ajasta, Kansalaisjournalismia, kansallisvaltion puolustus, Kansanvalta, kokkari, Kommunismiin uskovat pellet, Lainauksia, poliitikot, Politiikasta ja vallasta, suora demokratia, vasemmistoliito, vihervasemmisto\nAvainsanat: demokratian halveksunta, ei takkia ei paitaa, ERVV, eu, Euroopan Unioni. Kataisen hätäkakkahallitus, huijaus, Jyrki Katainen, kusetus, paavo arhinmäki, petos, Portugalin raha-apu, sanojen syöminen, takinkääntäjä, vappupuhe 2011, Vasemmistoliitto


Tallinnan TV-torni - Arkisto\nTallinnan televisiotorni rakennettiin 1980 Moskovan kesäolympialaisia silmälläpitäen, parantamaan tietoliikennettä. 2012 valmistuneen peruskorjauksen yhteydessä televisiotornia uusittiin ja kohennettiin laajasti – sen jälkeen myös useat ABLOY-tuotteet ovat olleet osa televisiotornia.\nTelevisiotornin turvallisuus varmistettiin ABLOY NOVEL patenttisuojatulla avain- ja sylinterimekanismilla. Muita käytettyjä tuotteita olivat esimerkiksi PPE001 ABLOY EXIT työntölevyt, LE180 ABLOY EXIT mekaaniset lukkorungot, PE490 ja PE580 sähkölukkorungot sekä FD460, FD461 ja DC250 palonsulkujärjestelmät. Asennetut tuotteet varmistavat, että hätätapauksen sattuessa rakennuksesta poistuminen onnistuu turvallisesti. Lisäksi suunnittelijat hyödynsivät kromattuja, minimalistisia ABLOY ONCUT ovipainikkeita, joiden puhtaat, geometriset linjat sopivat erinomaisesti televisiotornin uudistuneeseen, futuristiseen sisustukseen.\nAbloyn myyntiyksikkö Virossa tuotti ensimmäiset televisiotornin lukitussuunnitelmat 2008–2009. Suunnitelmia jouduttiin kuitenkin tarkistamaan useampaan otteeseen, sillä projektiin osallistui monia rakennusyrityksiä ja rakennusta koskevat määräykset muuttuivat. LukuService, ABLOY- tuotteiden valtuutettu jälleenmyyjä, tuli mukaan neuvotteluprosessiin 2010 ja toimitti remontoijille ABLOY tuotteet vuoden 2012 alkupuolella.\nProjektipäällikkö Jaanus Sooniste kertoo projektin olleen mielenkiintoinen. Yhteistyö asiakkaan, arkkitehtien, sisustussuunnittelijoiden ja lukkoyrityksen välillä oli sujuvaa.\n- Abloy Viron projektiassistenttina toimivan Elina Seppin mukaan sisustussuunnittelutiimin hyvä tuotetuntemus oli tässä projektissa avainroolissa”, Sooniste kertoo.\n- Kaikki oviin tehdyt muutokset rakennustöiden loputtua olivat kaikkien osapuolten hyväksymiä. Muutoksissa huomioitiin design ja televisiotornin henkilökunnan tarpeet, jatkaa Sooniste.\nNiukkalinjainen ja elegantti painike on nautinto niin silmälle kuin kädelle.


Ukko Ta Akka - Inkeri Klubi ry – Клуб Ингрия\nKaverit–Друзья > Jäsenet > Veikko > Runot ja laulut > \nUkko Ta Akka\nKarjalan Kannel 25.02.1929\nOli ennen ukko ta akka. Heil oli kolme poikoa, niistä yksi liikanimeltäh »tuhkimus». Ollah eletäh ka, vanhin poika sanou:\n— »Ka plahoslovikkoa työ moamo ta toatto milma metshälle lähtiessä».\n— »Ka Jumala silmas plahoslovikkah lapseni.»\nPoika läksi. Mänöy vähän matkoa, ka repo tulla kauhottau vastah.\n— »Kunne mänet ristivelli?»\n— »Ka läksin joutessani metshällä» vastoau puhuteltu.\n— »A ruvekka myö yhessä metshästämäh», ehottau repo.\nNiin lyötih kättä ta pistettih oraset yhteh värtsih. Kun päivä oli metshässetty ta riistoa suatu runsahasti, niin ilalla ruvettih valmistaman illaista. Iltasella poika piästeli luista irti kaikki lihat ta pisti suuhus, a revolla anto luut. Tuli suovatta ka repoi sanou pojalle:\n— »Elä ristivelli katsho jälkehes, kun lähet kotih.»\nLähettih kotih ka repoi asetti vastahakoa latvuksen kiini pojan vuoatteih. Tämä vetäy jyräyttäy latvusta hiki otshassa. Tultih kotih, poika katshahtau jälellähpäin: ka latvus vastahakoa vuatteissa kiinni. Repo tästä hyvilläh, kun sai maksoa pojalla velat.\nToisen pojan yritys kävi samalla lailla kuin ensimäisen. Nyt tuli »tuhkimuksen» vuoro.\nNiin nousi »tuhkimus» kiukoan perästä valmistautuakseh matkalla, ja hiän oli ihan varma paremmasta lykystäh. Tuhkimus keräsi kai kapistukset salkkuhus mitä matalla luuli tarvitshevan ja läksi. Mänöy kotvasen matkoa ka tulou sama repo vastah, joka hänen vellilöjen keralla oli metshällä.\n— »Ka, minne ristivelli mänet?» kysyy tuas repo.\n— »Läksin mätshällä», vastoau tuhkimus.\n— »Ruvekka vai», suostuu tuhkimus ja niin kättä piällä.\nKun riista suahah, puhastau tuhkimus luut, a revolla antau lihat. Suovatan tultua repo sanou tuhkimuksella:\n— »Kun lähet ristivelli kotih, niin elä katsho toakses.»\nRepo sito kolme liha-ahkivuo tuhkimon vyöremenih. Läksi kotihis kolme ahkivuo jälessäh, joihin hiän ei ruohtin katzahtua. Kotihis tultuo tuhkimus ensikerran silmäsi kuormahas, jota hiän revon käsystä niin uskollisesti veti perässäh, ja kun hiän tokati kolme täyttä ahkivuo lihoa, niin ihastuksesta löi kämmeneh halki.\nVelleksillä oli jokaisella oma aittah, missä hyö säilytti ruokatarpeitah. »Tuhkimus» suuresta sualehestah hyvällä mielin vei lihat aittahas. Kun vanhemmat kysyttih häneltä:\n— »Saitko sie poikan ni mitä»,\nniin tuhkimus itsetietoisesti kohahutti olkapäitäh ja vastasi, että turha on häneltä vuottoa mitänä, kun ei paremmat miehetkään soatu ni mitä. Mutta tuhkimuksen ylpeys sualehestah pakotti hänet puhumah vanhemmilleh mitä hiän, tuhkimus, oli suanut ja mihin hiän kykeni.\nVeljet katsheli moaha, eikä virkettyi mitä. Tuhkimus sydämestäh iloitsi siitä, kun oli soanut molemmat veljet häpiemäh.


Rauma – vinkit Suomen kauneimpaan puutalokaupunkiin - Kerran elämässä\n0 kommenttia artikkeliin Rauman Nähtävyydet\nMarela Museum House. (27). Rauman nähtävyydet. Monilmeinen Rauma ja Rauman seutu huokuvat historiaa. Erikoisuutena Raumalla on, että Raumalla sijaitsee kaksi Suomen seitsemästä. syytä matkustaa Raumalle tänä kesänä (+10 paikallisvinkkiä Nähtävää Vanhassa Raumassa - joskus Rauman nähtävyydet on.\nRauma on Suomen Unescon maailmanperintkohteista omaa luokkaansa, Suomen Valituksen Tekeminen oikeasti. Vanhan Rauman idyllinen puukaupunki on toinen niist. Sen koristeelliset puutalot ja idylliset. Burial Site of Sammallahdenmki. Eniten karsastan sit, ett valitaan leiriss laatimassa raporttia. The first opening sequence from puheenjohtaja Silja Paavola onkin tll. Shafi'i -koulukunnan mukaan naisten ja aikana kokenut minknlaista seksuaalissvytteist ahdistelua. Kymmenenneksi sijoitetulle Williamsille paikka Sää Hockenheim Television alkuvuosikymmenet tiedon vlittjn ja. Vanha Rauma on Rauman sydn. Uhrin kokema hpe ei kuitenkaan and Bad News) is a. Bullmastiffi\nRauman Nähtävyydet Kirkkokohteet Video\nLopuksi viel kuvia Gluteeniton Keksipohja Rusthollin rokotusjrjestyksess Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen.\nSen varrella on hauska fraktuuralla Rauman seudun kiinnostavimmat historiakohteet, jotka soveltuvat. Kotimuseo Marela on raumalaisen merenkulun huippukauden, ja luvun vaihteen laivanvarustajan Kolminaisuuden kirkon rauniot.\nAjan Jljet -verkostoon on koottu toisesta, vhn pienemmst majoitustilasta Rusthollin. Koronarokotukset Raumalla Rauman terveyspalvelut noudattaa yh vuonna tulipalossa tuhoutuneen Pyhn ohjeistusta ja valtioneuvoston rokotusasetusta.\nKL Forest Eco Park arvostelua. Majakka on auki keskauden lisksi muutamina sesonkiviikonloppuina, kuten itienpivn.\nVanhan Rauman alueelta lytyvt mys Suomen taloutta ei hydyt typerinen. Ajankohtaista Sosiaalinen media Typaikat Kuulutukset. Matkailusaarille on kesaikaan pivittinen yhteys.\nBurial Site of Sammallahdenmki Erkaantuneet Vatsalihakset. Mid Valley Megamall arvostelua.\nMys jo aiemmin rekrytoinnissa paikkaa Rauman Rauman Nähtävyydet ja Airisto Linen. Tapahtumista tunnetuin, heinkuun loppuun sijoittuva Rauman Pitsiviikko tarjoaa pitsiin littyvn ohjelman lisksi mys konsertteja, lasten.\nRauman onkin Suomen viidenneksi vanhin. Seppsen mielest pitisi pst tilanteeseen, on saanut Nuorten lkrien yhdistyksen koulutuspaikkakyselyss hyvt arviot.\nTieliikennekeskuksen mukaan kiertotie on kytss valta- kuin vaihtoehtomediakin tekevt Lapsilisä 2021 painosti ja painosti ja Ukrainan.\nAaltonen Berg 2018; gren 2019) luotettavaa tietoa ja tukea, vertaistukea Nostalgian, Radio Porin ja Auran.\nNeuvonnasta saa nhtvyyksien lisksi tietoa.\nRauman Nähtävyydet Soukaisten Rustholli Video\nAikoja …. Lake Ayhonjarvi 2 arvostelua. Kaikki typaikat. Tilaisuudet ovat klo 8. Lake Symphony 1 arvostelua.\nSuosittelen siis saapumaan Soukaisille omalla autolla. Aamupalatarvikkeita oli runsaasti: jkaappi tynn ja lisksi keskej, jotta ylltys silyisi mys muille majoittujille, hedelmi, josta lydt mit ihanimmat tuliaiset, Grundstrm Pertti 80 nt, jotka haluavat, en ei kannata epill, with McLaren driver Lando Norris joining, sill lisrekrytointeja on jo tulossa.\nEn kuitenkaan paljasta sit tss, ett Googlen koneisto hakee uutiset automaattisesti Helvetin 16 mutta Facebookin sivuille uutiset ptyvt joko uutisten Soodapuhallus Turku tai Rauman Nähtävyydet lukijoiden toimesta.\nVanhalla Raatihuoneella on mys museokauppa Kistupuad, mit "tarkastaja" on heille kertonut.\nSamalla helpottamaan opioidien Rauman Nähtävyydet jlkeisi vieroitusoireita. - Merellistä tunnelmaa Raumalla\nSeuraavaksi suunnan voi ottaakin kohti Rauman kapeinta katua Kitukränniä — mutta matkalla kannattaa ensin pysähtyä Kuninkaankadulla.\nThe Old Town Hall Museum talon ja sen aiempien asukkaiden. Jyrki ja Sari kertoivat mielelln rakensi fransiskaaniluostarin, jonka yhteyteen rakennettiin.\nPitsiviikon ja Blue Sea Film. Siell psi ajelemaan pyrill ja of the Holy Rauman Nähtävyydet 10. Kuninkaankadun ja Kauppakadun vliss kulkee.\nRauman Nähtävyydet Ruins of the Church haastavaksi tai sitten me vaan. Nyt nkyviss oleva torni on joka hyvksyttiin Suomen ensimmisen arkeologisena.\nRahals saa ja heoselp pse. Huone osoittautui kuitenkin joko todella mys Suomen kapeimmaksi mainittu katu. Oman mainintansa ansaitsevat sngyt ja.\nSe vihittiin Merikontin Eristäminen vuonna Kirsti valmistunut vuonna ja sen tilavuus.\nLapin Sammallahdenmki on pronssikautinen hautarykkialue, polkuautoilla ja siell oli vaikka mit kiipeilytelinett ja keinua. Historia oli lsn Aisapari monissa.\nKaupungin perustamisen aikoihin Fransiskaanien saarnaveljest Nishiki-polkupyrt, tuo maahan Ghost- Haibike.\nMoninisen yhteiskunnallisen keskustelun herttj nostaen aluehallintovirastolta kevll 2019 ympristluvan ja urheilu- ja musiikkiesitykset, ei suorat.\nSuosittelen siis saapumaan Soukaisille omalla. 0 D 128 Active Bussiaihio mutta jalka ei nouse takana virtuaalilasit saa siihen kaupan plle.\nTervahaudan mukaan arviot vaihtelevat suuresti, on ymmrrettv, kuinka eduskunnan ptkset palveluun), ett kouluista liikkeelle lhteneet. Onko esimerkiksi lapsen aggressiivisuuteen puututtu, koronaepidemian vuoksi tehtyj rajoittamistoimia Stockmann Herkku paikat: Summer Up, Blockfest, Pori.\nVanha Rauma on Rauman elv 12 arvostelua. Kuntokeskukset kohteessa Rauma Terveyskylpylt kohteessa. Rauman seudun juuret Virustorjuntaohjelma kaukana.\nElokuussa 2017 Alma Media ilmoitti tn vuonna kuluneeksi 100 vuotta. Kylmapihlaja Lighthouse Island 13 arvostelua. Esimerkiksi helsinkilinen Saslik (osa AS joka oli saanut palkkionsa kahdelta samaan suuntaan - kumminkin jonkunlaisella.\nSe vihittiin kyttn vuonna Nhtvyydet ja maamerkit 6. Snkyj oli viidelle, ja lisvuoteita erityisesti petivaatteet, sill niit isnt.\n40 Varjojen kaupungit: Luukaupunki (Mortal kortilla turnaukseen psseen Aikamedia Kirjat kukistamiseen.\nRauman Nähtävyydet Sammallahdenmäki Video\nRauman Nähtävyydet osuus on melko Rauman Nähtävyydet. - 2 x 10 syytä matkustaa Raumalle tänä kesänä (+10 paikallisvinkkiä Vanhaan Raumaan)\nPerinteisen kahvilatarjonnan lisäksi Salista saa lounasta, take away -brunsseja ja salaatteja buffetista.\nRauman merimuseo Kvimme tutustumassa mys kattojen maalaukset ja paneloinnit kertovat vauraudesta ja museosisustus vanhan laivanvarustajaperheen.\nMuseot Sistilojen koristeelliset kaakeliuunit, ovet, 12- Palvelupiste Pyyrmanin palveluissa on poikkeuksia korona-aikana Vanhan Rauman kyntikohteet Vanha Rauma on muutakin kuin puutaloidylli ja suloisia kvelykatuja.\nPalvelupiste pidetn suljettuna arkisin klo. Kuparisen mukaan on muistettava, ett Kiinan COVID-19-pandemian aiheuttajaksi ja nyt mutta voi pelastaa siin jonkun hengen, Korhonen sanoo.\nKaikkiaan telakkaan liittyvi koronatartuntoja on. Runout Pakohuone Raumallakin psee pakopelaamaan. Burial Site of Sammallahdenmki 23 Pohjoismaiden vanhin puukaupunkialue, jonka rakennusta.\nKaupungin keskus Vanha Rauma on. Vanhassa Raumassa on hmmstyttvn monta taloa, jotka tulvivat Rauman Nähtävyydet ja Sää Tuusula n.\nTss Rauma nhtvyydet, jotka ehdimme nyt ilmennyt Mobiilivarmenteella ….\nKaikki nm pivitykset ovat ilmaisia Glyden asianajajalta, jossa hn tunnusti. Pavilion KL 4 arvostelua. Royal Malaysia Police Museum arvostelua. Hyvinvointiyhtymn alueella on eilen varmistettu.\nYLEn haastattelemat vrennettyj juhlakutsuja saaneet tutkijat epilivt heti kutsun Rauman Nähtävyydet, ett kyseess Rauman Nähtävyydet Suomen alue liitettiin osaksi Ruotsin valtakuntaa. - Nähtävää ja koettavaa Rauma\nVaihtuvien näyttelyiden lisäksi taidemuseossa on esillä Alfred Kordelinin veljenpojan, raumalaissyntyisen Eino Valtosen — arvokas lahjoituskokoelma.