Beskyttet dige blev fjernet ulovligt - sn.dk - Halsnæs\nEfter at det beskyttede dige blev fjernet er der sat hegnspæle op. Svend Petersen har fået afslag på dispensation til begge dele. Foto: Niels J. Larsen\nArtiklen: Beskyttet dige blev fjernet ulovligt\nHalsnæs - 14. maj 2021 kl. 11:14\nHalsnæs Kommune har givet ejendomsmatadoren Svend Petersen afslag på en ansøgning om at få lovliggjort, at han har fjernet et beskyttet dige på en af sine ejendomme i den grønne kile ved Melby.\nI brevet til Svend Petersen fra kommunen hedder det: »Halsnæs Kommune meddeler hermed afslag på ansøgning om lovliggørende dispensation til fjernelse af dige beskyttet efter museumslovens § 29 a (LOV nr. 473 af 7. juni 2001) samt opsætning af stolper i samme dige. Afgørelsen meddeles med hjemmel i lovens § 29 j, stk. 2. Halsnæs Kommune overdrager herefter sagen til Slots- og Kulturstyrelsen, som fører tilsyn med at reglerne om beskyttede diger bliver overholdt jf. lovens § 29«.\nDet var naboer til Svend Petersens nyerhvervede tredje gård i området, Kroghøjgård, som den 4. marts i år opdagede, at det beskyttede dige var ved at blive jævnet med jorden. Man indgav straks politianmeldelse og kontaktede dagen efter Halsnæs Kommune. Fjernelsen af det beskyttede dige skete umiddelbart efter at Halsnæs Kommune havde haft et møde på stedet med Svend Petersen, hvor man påtalte at et beskyttet overdrev lige ved siden af var blevet pløjet op. I denne sag har Halsnæs Kommune efterfølgende også givet afslag på en dispensation, og Svend Petersen er blevet pålagt at retablere overdrevet. I første omgang ved at harve det, hvilket i øvrigt blev udført i denne uge netop som tidsfristen udløb.\nI afslaget til Svend Petersen henviser Halsnæs Kommune til Museum Nordsjælland, som har registreret det nu fjernede dige på et kort fra slutningen af 1700-tallet, som viser den ældre udstykning af området i forskellige agre.\n»Denne udstykning kan stadig anes i de bevarede diger, men er langsomt ved at forsvinde. Ved også at lade dette dige forsvinde, vil endnu en del af områdets ældre historie blive udvisket,« skriver Museum Nordsjælland.\nDen 10. marts skrev Halsnæs Kommune til Svend Petersen at et dige, der var registreret som beskyttet efter museumsloven, var blevet fjernet fra ejendommen. Han fik mulighed for efterfølgende at søge dispensation til at fjerne diget, men det har kommunen altså nu afslået.\nI begrundelsen for dette konstaterer man, at Museum Nordsjælland har udtalt at diget er af kulturhistorisk betydning, ligesom diger kan være værdifulde levesteder for planter og dyr, særligt i et område som ved Melby-kilen, der primært er enten bebygget med sommerhuse eller anvendt til landbrugsdrift.\n»Som følge af ovenstående og efter konkret vurdering finder Halsnæs Kommune, at det pågældende dige fremstår som et væsentligt kulturelement i et ellers åbent landskab. Kommunen vurderer, at ændringen ikke er uden betydning for bevaring af en væsentlig helhed. Halsnæs Kommune afslår derfor at meddele dispensation til det udførte.«\nSkal flytte hegn\nAfgørelsen om diget kan efter Museumsloven påklages til Miljø- og Fødevareklagenævnet. Der er fire ugers klagefrist fra afgørelsen er truffet, oplyser kommunen, der altså ellers ni videregiver sagen til Slots- og Kulturstyrelsen, der kan kræve genetablering af det ødelagte.\nSamtidig har Svend Petersen fra Halsnæs Kommune fået påbud om at flytte et hegn, der er sat for tæt på et offentligt vandløb.\nOg Frederiksborg Amts Avis erfarer, at der er havnet endnu flere sager på kommunens bord om Svend Petersens ageren i området efter at han har erhvervet først Muldstensgården, siden Lindegården og senest Kroghøjgård for samlet 20 mio. kr.\nTidligere i denne uge kunne vi her i avisen via aktindsigt redegøre for Svend Petersens ønske om at udstykke en stor del af Melby-kilen til sommerhuse - en plan der er blevet totalt afvist af Halsnæs Kommune.\nVidere verserer en sag, hvor Svend Petersen uden tilladelse har etableret kystsikring på en nabogrund til hans sommerbolig på Hyllingebjergvej i Liseleje.


// // // Bogblogger.dk – Boganmeldelser på nettet » Per Petterson: Mænd i min situation\nSkrevet af Anne Wehner den 27. august 2019 – 07:22Ingen kommentarer\n“Jeg husker ikke præcis, hvornår det var, den første gang jeg tog bussen ned til centrum for at gå i gaderne om aftenen, gå på bar, besøge værtshuse og caféer, men det må have været kort efter Turids udmarch, den samme måned, højst sandsynligt, og dermed et langt år efter at skibet brændte med mine kære i.”\nJeg holder uendeligt meget af den norske forfatter Per Petterson. Som få kan han skildre sjælesorger med nærvær, intensitet og stor psykologisk indsigt, der skriver sig direkte ind i vores hjerter.\nAlene titlen på hans seneste roman, “Mænd i min situation” er lovende. Og den indfrier alle forventninger! Bogen skildrer jeg-fortælleren Arvid Jansens liv efter hans kone, Turid, har forladt ham, fordi hun ikke kan elske ham mere. Ensom, forladt og kasseret står Arvid tilbage, forrevet og sønderskudt.\nArvid Jansen er forfatter ligesom Per Petterson, og romanen indeholder en lang række andre selvbiografiske træk. For eksempel er Arvids forældre og bror døde i en skibsulykke i lighed med Per Pettersons familie, der døde på Scandinavian Star. Arvid er ensom hele vejen ind i knoglerne, og hans situation skildres med en hudløs og gribende ærlighed, der er så autentisk, at vi både mærker og hører hans skrig af eksistentiel afmagt. Skrig, der bliver hængende i bevidstheden længe efter bogen er sat tilbage på hylden.\nPer Pettersson evner eminent at skildre den kasserede mands følelser. Arvids reaktion er nok typisk maskulin. Han kan ikke finde sig til rette. Han flakker rundt i Oslos gader, svirrer rundt på barer og kører uendelige formålsløse ture i sin Mazda. Han har virkelig ondt i sjælen.\nArvid ved ikke, hvad han skal gribe og gøre i, og kan ikke finde meningen med livet. Han samler damer op, men både erotik og kærlighed forbliver uforløste. Den uendelige flakken kan i passager virke lidt langtrukkent, men det er med til at beskrive både hans deroute og hele hans håbløse situation.\nDer er tre døtre i det forliste ægteskab, og romanen skildrer også Arvids vanskelige situation med at holde en relevant kontakt med de tre delebørn, som han kun har hver anden weekend. Bogen viser med al tydelighed, hvordan manden/Arvid har det i sådan en situation, og bogens geniale titel afspejler præcist dens temaer.\nSituationen må virke genkendelig for mange læsere – mænd såvel som kvinder. Læs bogen og bliv klog på den smerte og de mange problemer, som brudte forhold betyder for mennesket. Jeg tager hatten af for denne mesterlige beskrivelse af sammenbrudet af den moderne mand og hans psyke. Det er intet mindre end eminent, og hvis man selv har mistet nogle af sine kære, er Arvids sorg og ensomhed uhyggeligt præcist beskrevet. Det gør ondt hele vejen ind i hjertet at læse dette mesterværk. Men det må endelig ikke afholde dig fra at læse den. Det er litteratur, når det allerbedst. Stort og emotionelt. Stille og elegant.\nPer Petterson var nomineret til Nordisk Råds Litteraturpris i 1996. Han fik sit brede gennembrud med romanen “Ud at stjæle heste”, som vandt flere priser. Petterson er uddannet bibliotekar, og har arbejdet i boghandel, og virket som litteraturkritikker og oversætter. Nu er han fuldtidsforfatter.\nPer Petterson: Mænd i min situation, maj 2019, Batzer & Co., 298 sider. Oversat fra norsk af Jannie Jensen og Arild Batzer.


7 tallet store diamant - Numerologerne\n7 tallet store diamant\nTEMA OM 7 TALLET\nYDRE DIAMANT 70/7: En spirituel, kosmisk, intuitiv og introspektiv vibration. Man analyserer problemer på alle livets planer og finder de mest intuitive og dybsindige løsninger. En litterær og videnskabelig vibe der akkumulerer viden, som med tiden bliver til visdom.YDRE UBALANCERET DIAMANT 07/7: Når 7 tallet er i ubalance, bliver 7 tallet usikker, psykisk ustabil, spaced out, udsætter ting, mangler handlekraft og har tendens til virkelighedsflugt, navlepilleri og afhængighed.\nINDRE DIAMANT 77/5: En vibration der handler om en stærk spi-ritualitet og evnen til at transformere sine egne følelser og lavere tendenser til en højere vibration. Det er et mestertal (dobbelt 7) som kræver styrke at mestre, men til gengæld giver en enorm spirituel styrke og kraft når det er balanceret.INDRE UBALANCERET DIAMANT 77/5: I ubalance kan der være stærkt kaotiske tendenser i sind og følelser, egoisme, indre drama og en følelse af at alt går galt.\nESSENSDIAMANT 75/3: En vibration med en stærk, fokuseret energi og indre målretning mod filosofi og idéer. I ubalance er der tendens til at overdrive sin egen betydning, eller have overdrevent fokus på sine egne indre idealer og være pompøs omkring dem. I balance er det en eventyrlysten og frihedssøgende vibration med et religiøst og ophøjet islæt.YDRE ESSENS DIAMANT 37/1: En vibration der giver en ”celebrity” vibe, og handler om modet til at stå ved sig selv, udleve sine drømme og stå frem som den man er. I balance er man respekteret og beun-dret og har et godt kærligheds- og sexliv og en enorm karisma.YDRE UBALANCERET ESSENS DIAMANT 73/1: I ubalance kan man være omgivet af drama, skandaler, økonomi- og parforholds-problemer.\nINDRE ESSENS DIAMANT 35/8: Vibrationen handler om at lære lektioner om styrke, indflydelse og personlig power. I balance er man den ”gode” høvding, som beskytter og står op for de udvalgte andre eller bestemte mærkesager, hvor man beskytter udsatte menneske-grupper eller dyr. INDRE UBALANCERET ESSENSDIAMANT 53/8: I ubalance er der både en tenden til at lide selvværds issues. Der er også en ten-dens til indre fanatisme hvor man gør andre forkerte, fordi de ikke er ”spirituelle”, ”veganere” eller ”økomindet” eller hvad man nu har af kæpheste.\nINTEGRATIONSDIAMANT 18/9: Denne vibration handler om at ud-sætte behov for at opnå mål man har sat sig for, og derigennem få en endnu større glæde. Man er en kriger med principper, og har en stærk forståelse af hierarki, og evnen til at ofre sig selv for en højere sags tjeneste.\nYDRE INTEGRATIONSDIAMANT 91/1: En storslået og ekspansiv vibration der ønsker at erobre verden med sine nye idéer. I balance giver den enorm succes og har stor inspiration og talegaver.\nYDRE UBALANCERET INTEGRATIONSDIAMANT 19/1: I ubalan-ce kan man være egoistisk, forkælet og barnlig. Man forventer at andre tager sig af en, uden at bede om hjælp, eller gøre noget selv.\nINDRE INTEGRATIONSDIAMANT 98/8: Vibrationen handler om at det man opbygger holder i evigheder. Alt hvad man gør måles op imod et større formål. Man bygger effektivt det der skal til for at kom-me til næste niveau. Stor kunst, store projekter som højner bevidst-heden. Man er filantropisk og gør ting for menneskeheden snarere end for at fremme materiel gevinst. Når tallet er her i det indre står den for at man forstår og har mestret universelle principper. Man er fx ikke længere bange for tiden eller døden fordi man forstår at disse er en del af tilværelsen.\nINDRE UBALANCERET INTEGRATIONSDIAMANT 89/9: I ubalan-ce er der tendens til en følelse af at livet er hårdt og fyldt med karma og styrkeprøvelser. Det kan for nogle 7’ere gøre, at man bruger sine okkulte/spirtuelle kræfter til egen fordel.


Opsigelse af uopsigelig lejekontrakt - Boligdebatten.dk\nOpsigelse af uopsigelig lejekontrakt\nHej, vi har brug for hjælp! I April 2012 lejede vi en lejlighed for 3 år. Lejekontrakten er en af de standard slags, men i § 11 står:\n'Tidsbegrænset lejemål: Lejemålet løber uopsigeligt for begge parters vedkommende i 36 måneder, hvilket vil sige til den [indsæt dato], på hvilket tidspunkt lejemålet ophører uden yderligere varsel.\nUdlejer indgår denne tidsbegrænsende lejekontrakt, da udlejer [indsæt hvorfor].'\nEfter 6 måneder besluttede vi at fraflytte. Det har vi informeret om det vores udlejer med 3 måneders varsel. Vi foreslået samtidig at finde andre mennesker - venner og bekendte - som måske ville overtage lejemålet. Udlejeren udtrykte at de var ked af at vi skulle efterlade lejligheden, men var ikke interesseret i at vi skulle finde andre udlejere. De sidste 3 måneders husleje, aftalt vi med udlejeren, skulle dækkes med vores 3 måneders forudbetalt leje.\nUdlejeren gav heller ikke noget tegn på at de forventede os at blive ved med at betale husleje efter de 3 måneder. Da de boede og rejste i udlandet, var det svært at komme i kontakt med dem, eller få svar under den periode.\nLige efter vores opsigelse blev lejligheden sat til salg. Udlejeren forslåede at vi afleverede nøglerne til mægleren (Home), fordi udlejeren ikke var i Danmark på det tidspunkt. Vi håbede på at mødes personligt for lige at snakke sagen færdig, men vi besluttet at, når vi endelig skulle fraflytte, sidste i januar, så vil vi aflevere nøglerne.\nVi prøvet så at komme i kontakt med udlejeren for at finde ud af om vi så kunne få vores depositum tilbage.\nUdlejeren har så sendt os en email udveksling imellem dem og deres advokat hvor der står at vi som lejer har pligt til at forsætte med at betale huslejen indtil kontrakt perioden udløber for at kompensere deres tab, men at de i sådan tilfæld også har pligt til at hjælpe med at finde nye lejere.\nVi må indrømme at vi har misforstået kontrakten, men vi føler os at vi ikke er blevet ordentlig informeret over vilkårene. § 11 var i hvert fald ikke diskuteret da vi skulle skrive under, og der er heller ikke noget i kontrakten om opsigelse ved at 'bryde' den 'uopsigelig' aftale, ud over at det skulle være skriftlig fra begge parters side. Udlejerens opførelse har også været meget tvetydigt. Hvis de sætter ejendommen til salg, er det ikke også en forhindring (for os) i at finde nye lejere? Eller har det overhovedet noget betydning?\nOgså det at de vil have nøglerne leveret tilbage tyder på at de ikke har forventninger om at vi skulle blive ved med at bruge lejemålet - heller ikke til fremleje. (Nøgleren er faktisk leveret til mægleren, men nu føler vi at vi skulle have beholdt dem).\nAlle kommentarer eller forslag er meget velkommen\nNej, nej og nej og kontakt ellers en lejerorganisation eller advokat\nHvis man vil have udlejer til at udlejer før er det helt normalt at man skal aflevere nøglerne fra den dato man vil have udlejer tum at genudleje fra.\nSalg/ønske om salg påvirker ikke jeres lejeforhold\nUdlejet har ikke pligt til at rådgive eller diskutere lejekontraken med jer. Men der kan være fejl i kontrakten som kan hjælpe jer.\nDu hænger nok på lejligheden i 3 år.\nDu har ret til at fremleje den i 2 år med gyldig grund.\nHvis du fremlejer den, kan udlejer ikke eller kun meget svært smide fremlejer ud.\nSummen af kardemommen: Du skal selv finde nogen, du kan fremleje til eller som udlejer kan leje ud til. Jeg ville ikke forvente, at udlejer gjorde alverden for at leje den ud igen. Det vil formentlig ende i en sag, om udlejer har gjort nok for at udleje igen - det er ikke sjovt at bruge kræfter på.\nMen men men: Hvis I har afleveret nøglerne og udlejer ikke har modsat sig (eller nærmest anbefalet det), så må man tolke det som, at jeres lejemål er opsagt og at I ikke skal betale yderligere husleje.\nJeg ville kontakte LLO eller boligadvokat, der kan hjælpe jer med jeres retsstilling. I bedste fald må lejemålet siges at være opsagt - i "værste" fald skal I selv finde lejer eller om muligt fremlejer (kræver gyldig grund).\nHvis der ikke er en gyldig grund til en tidsbestemt kontrakt, kani få hele lejekontrakten annulleret. Kontakt en advokat eller llo, og så skal i ikke betale noget som helst. Især, skal i ikke betale eftersom de prøver at sælge.\n18th February 2013, 11:38 AM\nAt sætte til salg som tabsbegrænsningspligt?\nMange tak for jeres svar. Vi er ihvert fald overbevist om at vi har brug for en advokat i denne sag.\nUdlejeren nu siger at deres forsøg på at sælge lejligheden gælder som 'tabsbegrænsningspligt'. Det er vi i tvivl om.\nSom vi fortolke reglene, så er det kun forsøg på at udleje som gælder. På jurawiki står der f.eks:\nUdlejer har tabsbegrænsningspligt og skal genudleje, hvis lejer fraflytter inden opsigelsesfristens udløb.\nDer står ikke noget om salg. Er der nogle der kan præcisere?\nUdover det, så ignorere udlejeren totalt at vi har foreslået at finde nye lejere.\nDe siger også at vi første får nøglerne tilbage når vi har betalt husleje for februar måned. Det tror vi er i strid med loven.\n18th February 2013, 12:17 PM\nOprindeligt indsendt af Twodelicious\nTabsbegrænsningspligten gælder ALENE (gen)udlejning. Punktum!\nJvf. Lejeloven §86, stk. 3 (se nederst i indlægget).\nUdlejer SKAL tage dine bud på mulige lejere alvorligt. Gør de det ikke, opfylder de ikke samme paragraf.\nHvis udlejer ikke relativt hurtigt kan finde nye lejere ad almindelige veje, skal udlejer kontakte kommunen og sige, der står en tom bolig, hvorfor kommunen evt. kan finde nye lejere. Hvis udlejer gør dette, lever udlejer op til sin "tabsbegrænsningspligt" og kan ikke klandres.\nHusk at gemme al dokumentation, dvs. mails/kopi af breve til udlejer, hvor I foreslår nye lejere osv.\nDet er udlejer, der skal dokumentere, at udlejer lever op til tabsbegrænsningspligten. Kan eller gør udlejer ikke det, vil udleje tabe sagen i Huslejenævnet.\nSidst redigeret af terp2004 : 18th February 2013 kl. 12:27 PM.\n18th February 2013, 12:18 PM\nIndtil det er afklaret, om I har gyldig grund til at formode at lejemålet er opsagt, så skal I betale husleje. Jeg ville - meget hurtigt - finde en advokat eller kontakte LLO, så jeres retsstilling kan vurderes.\nOpsigelse af lejer - Ugyldig lejekontrakt?? bank1000 Generelt lejeboliger 2 27th April 2011 03:25 PM\nOpsigelse af lejer - Ugyldig lejekontrakt?? bank1000 Generelt 1 27th April 2011 02:56 PM\nAl tidssætning er GMT +1. Klokken er nu 02:37 PM.


Handelsbetingelser – Restaurant Kini Kini\nHvis du ved bestilling vælger afhentning sørger du selv for at hente din mad til det oplyste tidspunkt, Kini Kini fraskriver sig ethvert ansvar ifht. madens kvalitet, forsinkelse med tilberedning, fejl på ordren mm, dette er ene og alene restaurantens ansvar, og denne skal kontaktes direkte hvis der er reklamationer på ordren. Restaurantens kontaktoplysninger oplyses ved bestilling.\nKini Kini sørger for formidling af bestillinger af mad fra restauranten, og forestår selve leveringen af maden fra restauranten til kunden. Såfremt der opstår forsinkelse, bedes henvendelse rettet direkte til Kini Kini tlf 23 44 00 65. Vi forbeholder os dog altid retten til at levere +/- 15 minutter ifht. den tid maden er bestilt til.\nVed modtagelse af maden kontrolleres for fejl, mangler eller eventuelt manglende retter, og evt. reklamation skal rettes til Kini Kini. Kini Kini tilstræber, at hjemmesiden fungerer optimalt, men Kini Kini kan ikke garantere, at hjemmeside samt telefon- og mailsystemer til enhver tid er fejlfrit og i drift. Såfremt der opleves fejl- og driftforstyrrelser, kan Kini Kini altid kontaktes på eat@kinikini.dk\nVed misbrug eller mistanke om misbrug forbeholder Kini Kini sig retten til at undlade at videreformidle en bestilling uden varsel. Derudover forbeholder Kini Kini sig ret til at bryde eventuel anonymitet, såfremt en bestilling gennemføres uden en gyldig betalende modtager.\nKini Kini er ansvarlig for indsamling og håndtering af data, dine oplysninger bliver aldrig videregivet til andre parter.\nMan-Torsdag: 17.00 - 21.00\nFre-Lørdag: 17.00 - 21.30\nGöteborg Plads 9,\nPhone: 23 44 00 65\nCopyright © 2022 Restaurant Kini Kini.


Kulturpris til engageret ægtepar - sn.dk - Frederikssund\nPeter Klarskov og Hanne Jørgensen fik Frederikssund Prisen fra Arbejdernes Landsbank i Skibby Kino lørdag, hvor de ses sammen med bankdirektør Per Jegsen Schmidt (t.v.), byrådsmedlem Kenneth Jensen (t.h.) og Skibbykoret. Foto: Preben Gøttsche\nArtiklen: Kulturpris til engageret ægtepar\nFrederikssund - 25. november 2018 kl. 16:25\nÆgteparret Hanne og Peter Klarskov Jørgensen, som er frivillige ildsjæle i Skibby Kino, blev lørdag eftermiddag overrasket med Frederikssund Prisen på 2.500 kroner, som Arbejdernes Landsbank uddeler fire gange om året.\nDet skete under et fællesarrangement mellem Skibbykoret og Trollekoret i biografen, hvor dirigent og korleder for Skibbykoret, Anette Spahn Klausen midt i koncerten bad byrådsmedlem Kenneth Jensen (S) om at komme op på scenen - og med sig havde han direktør i Arbejdernes Landsbank, Per Jegsen Schmidt, fremgår det i en pressemeddelelse.\n- Uden ildsjæle, der gør et stort stykke arbejde for andre, så kunne vores foreninger slet ikke\neksistere. Den slags mennesker er rygraden i det lokale fritidsliv, og fortjener al mulig\npåskønnelse, fortæller Per Jegsen Schmidt i en pressemeddelelse.\nPeter Klarskov Jørgensen synger med i Skibbykoret og har været med i alle mere end 30 år med den frivilligt drevne biograf, hvor han har været operatør i mere end 25 år, ligesom han bidrager i Skibby Aktives gruppe for vedligeholdelse og forskønnelse, som sørger for at plantetulipanløg, oprense gadekæret og hjælp eved markedsdage i Bymidten.\nHanne Jørgensen er Skibby Kinos formand og tager sig af blandt andet kiosken, er mester i popcornmaskiner,\ncappuccinomaskiner, kaffemaskiner og kasseapparater - og laver manualer, så andre også kan betjene dem, ligesom hun varetager PR og har været engageret i arbejdet i Kulturrådet i Frederikssund gennem snart ti år.


FRA BØVLING KLIT TIL THYBORØN -- De Danskes Land -- Achton Friis\nFRA BØVLING KLIT TIL THYBORØN\nDet er en sen Eftermiddag med Vestenluft, jeg er naaet ud til Kysten ved Fjaltring. Landskabet staar yderst med lave Klinter mod Forstranden, men er frugtbart og veldyrket helt ud mod de yderste Fald. Mine Støvler ælter dybt i Leret, hvor jeg end gaar.\nBrændingen under Klinterne op over den smalle Forstrand er pragtfuld i det lave, intense Sollys. Et mægtigt Bulder og en Brusen gaar langs hele Kysten, Ørerne døves af Braget og Øjet blændes af den vildt glitrende Havflade.\nPaa en sollys Sommerdag er det svært at forestille sig al den Uhygge og Gru, som denne Kyst har været Vidne til. Men jeg staar her paa den Strækning af Jyllands Vestkyst, som har den mørkeste Historie. Navne som Fjaltring, Ferring, Bovbjerg og Harboøre ejer en Klang saa alvorlig, som faa andre danske Stednavne, de mest uhyggesvangre langs hele dette barske Kystland.\nFra Klinterne ser jeg langt mod Syd over den smalle, lave Bøvlingklit, som skiller Nissumfjord fra Havet — milevidt, til hvor den forsvinder i Sørøg og Solflimmer. Just dernede var det, den største Stranding her i Landet fandt Sted hin Juleaftensdag 1811, da de to engelske Linjeskibe „Defence" og „Set. George" drev ind paa Revlerne, da 1300 Mand druknede, og kun 18 blev reddet.\nSammen med et tredje Linjeskib „Croecy" og nogle mindre Krigsfartøjer var Linjeskibene afsejlet fra Kattegat den 16. December for at convoyere en Handels-flaade paa ca. 150 Skibe til England. Da Flaaden var naaet ud i Nordsøen, opstod en stærk Storm af V. S. V., som holdt sig i 3 Døgn og adsplittede Skibene. Af Convoyen holdt kun „Defence" og „Set. George" sammen, men drev ind mod Kysten af Jylland.\n— Fire Mand fra Fjaltring holdt om Natten den 23.—24. December Vagt ved Stranden hos et indstrandet Barkskib. De havde bygget sig et Telt til Værn mod den græsselige Haglstorm, som rasede. De meddelte senere i Søforhøret, at de Kl. 5 om Morgenen hørte „en usædvanlig Lyd" ude fra Havet; og i samme Øjeblik, som de løb udenfor, saa de et Glimt og hørte et Kanonskud ude fra Nordvest. De løb sammen hen til Stedet, og lidt Sydvest for Tranholm fik de Øje paa et stort Skib, der stod fast paa yderste Revle. Før de naaede frem, var Masterne faldne, og flere Vragstykker kom allerede drivende iland. Paa et af disse holdt en Mand sig fast, som de bjærgede. Siden kom fem Mand til ind paa nogle sammensurrede Rundholter, og endelig endnu en, hvilke de alle reddede med stort Besvær. Syv Mand ialt. — Skibet var „Defence", og hele Resten af dens 550 Mand store Besætning blev i Havet.\nI Holmslands Klit nær Nørre Lyngvig. Sandgryder nedenfor de højeste Steder.\nTre „Bowier“ ved Vesterhavskysten paa Holmslands Klit. Efter Maleri af Kræ Fjord.\nDen gamle Strandfogedgaard i Havrvig paa Holmslands Klit.\nStrandfogedgaarden „Søren Banks Gaard“ i Husby Klit. Stuehuset er 100 Aar gammelt og har 14 Beboelsesrum.\nSct. George strandede den 24. 3/4 Mil længere mod Syd, og kun 11 Mand af dens 760 Mand store Besætning reddede sig iland. Stormen og Brændingen umuliggjorde at komme dem til Hjælp.\nVragstykker dækkede de følgende Dage Stranden i over Vi Mils Længde. Men Lig vedblev at drive iland til helt hen paa Foraaret. Ved et Forhør, som afholdtes den 12. Februar 1812, er der allerede langs Kysten optalt over 600 Druknede.\nStrandfogederne sørgede de fleste Steder for, at de Døde jordedes paa Kirke-gaardene, indtil Sognefolkene efterhaanden safte sig derimod „for Pladsens Skyld og for de farlige Uddunstninger". Paa Nissum Kirkegaard begravedes straks efter Strandingen 34 Mand, og ikke mindre end to Hundrede jordedes i en Fællesgrav i et Hjørne af Husby Kirkegaard, hvor de danske „Grønne Jægere" skød Æres-salut over de døde Fjender. — Men de allerfleste Lig blev nedgravet i Klitterne i store Hobe. Mange „Dødmandsbjerge" vises endnu langs Kysten fjærnt og nær om Strandingsstedet.\nVragresterne af de store Skibe ligger endnu paa Stedet, hvor de sank.\nJeg vil standse nu ved dette ene Eksempel paa, hvad Beboerne af denne Strand har været Vidne til, og blot yderligere nævne, at i en Orkan strandede paa 3 Døgn, fra 2.—5. Oktober 1860, ikke mindre end 14 Skibe paa den nærmeste Kyst, mens Mennesker druknede i Mængde, trods at Redningsfolkene paa Stedet bjærgede de fleste. Der er rædselsfulde Beretninger fra Øjenvidner til disse Begivenheder, men de skal ikke genfortælles her.\nBlandt Fiskerbefolkningen herude var forhen mange mægtige Skikkelser; efter Beskrivelsen minder de om de store rødhaarede eller lysblonde Skagensfiskere, som Ancher har malet. Hvad de er bleven saa store af, er ikke nemt at sige. For deres Kaar var ialfald ganske elendige. Især Harboørefiskerne og dem i Langør Huse førte et usselt Liv, som ofte fristede dem til at tilegne sig et Stykke Vraggods fra Havet, hvilken gammel Ret Loven nægtede dem. Hjemme frøs de og maatte ofte nøjes med et Stykke tørret Komøg som Brændsel i de daarlige, utætte Hytter. Naar Havet kastede et Stykke herreløst Tømmer op for Næsen af dem, skulde man da fortænke dem i at slæbe det hjem og putte det i Kakkelovnen, i Stedet for at præsentere det for Strandfogeden, for at der kunde flyde et Par Skilling i H. M. Kongens Kasse! Men sligt forfulgtes som Tyveri med stor Stræng-hed. Paa Harboøre var omtrent Halvdelen af Befolkningen straffet for Strandtyveri.\nOmkring 1850 kom en stor Kriminalsag op paa Egnen. Der var strandet et Skib med en rig Ladning, især af Indigo, men ogsaa mange andre gode Sager. Havboerne fik den daværende Herredsfoged, som var en meget fattig Mand, til at være med i Laget — og saa stjal de næsten hele Ladningen. Men det kom Amtmanden for Øre. Herredsfogeden hængte sig for at undgaa Retfærdighedens Næve — a narrow escape! Men Klitboerne blev nappede med alle deres Hælere, mange Købmænd i Nabobyerne. Der var over hundrede Tiltalte, og mange, ogsaa rige og ansete Mænd, kom i Tugthuset.\nSynet paa de fattige Fiskeres Smaarapserier burde have været mildere. Disse\nFolk havde næsten intet at leve af uden de Fisk, de selv fangede i deres daarlige „Havskibe“ — store, fladbundede Baade med høj For- og Agterstævn. De af dem, som kunde holde en Ko eller et Par Faar i Klitterne, gjaldt for velstillede. Ellers var det kun ved Hjælp under Strandinger, at de kunde tjene sig en lille Dagløn. Det er rimeligt, hvad Pastor Vaupell sagde, at deres Bøn lød saaledes: „Herre, frels os fra Ulykker og Strandinger! Men skal der nogen strande, saa lad det ske i vort Len!“\nHvad disse Fiskere udsatte sig for, f. Eks. ved Aftaklingen af et i Brændingen rullende og huggende Vrag, gør man sig intet Begreb om; og det vakte altid Beundring hos de fremmede, strandede Søfolk, naar Fiskerne, af hvilke mange havde været paa Langfarter, løb ud ad Bugspryd eller Rundholter paa de rullende Vrag. Mange Gange ofrede de Livet for de Skibbrudne eller for deres Kammerater, naar Fare truede dem. At gaa disse heltemodige Folk nær paa Klingen, fordi de holdt paa deres fra Arilds Tid nedarvede Tradition, at hvad Havet sendte dem, var deres — det var ofte smaaligt.\nDisse nærmeste Kyster, som har set saa megen Elendighed, blev ogsaa Vidne til de første, planmæssige Forsøg paa Redning af Mennesker, og det fremragende danske Redningsvæsen har haft sin Oprindelse her. Det var paa Harboøres Kyst, at man under en Stranding i 1847 første Gang forsøgte at komme i Forbindelse med den nødstedte Besætning ved Hjælp af en Trosse til Skibets Takkelage, og 4 Mand af 13 blev reddet paa denne Maade. De to første Raketapparater opstilledes ved Flyvholm og Tuskjær, og 1850—51 bevilgede Regeringen 25,000 Rdlr. til Anskaffelse af saadanne Apparater og til synkefri Baade. 1851 var der foruden de to førstnævnte Steder indrettet Redningsstationer ved Skagen, Kandestederne, Løkken og Sønder-Lyngvig paa Holmslandsklit, og deres Antal øgedes hurtigt. 1852 blev Redningsvæsenet for hele Landet organiseret.\nAf en i 1890 udkommen Oversigt over Strandinger i Aarene 1851—1889 frem-gaar det, at 11 jydske Fiskere i dette Tidsrum satte Livet til under Redningsarbejdet. Men det fremgaar af samme Opgør, at der i det nævnte Tidsrum strandede ialt 2354 Skibe paa Jyllands Kyst. Ombord paa disse befandt sig 18,567 Mennesker, af hvilke der reddedes 17,574.\nJeg har ikke kunnet finde Oplysninger om, hvor højt de 11 Fiskeres Enker var pensioneret. —\nAlt det, som Havboerne her blev Vidne til, alle de Farer, som de selv blev udsat for og deres strænge, fattige Liv satte sit Præg paa deres Sind. Er det underligt, at de fablede om eventyrlige Skatte, som var drevet iland fra strandede Skibe og skjult i Klitterne, og at de i Smug gravede efter dem!\nFor mange Hundrede Aar siden, siger et Sagn, strandede en engelsk Prins for Bovbjerg. Skibet søndersloges og Besætningen omkom; men Prinsen selv kom levende iland tillige med et Guldskrin, som indeholdt store Skatte. Da han forkommen og elendig laa paa Stranden, kom tre „Drenge" og slog ham ihjæl, hvor-paa de begravede ham og Skatten i en Høj, kaldet „Wormhyw" ved den nordre Ende af Bovbjerg. Folkefantasien lader ikke Ugærningsmændene faa Ro i Graven. 1 mørke, stormfulde Nætter, naar Havet raser mod Klinterne og „Børen blæser Vesten ind for Danmark", da kunde man se „tre sorte Drenge" komme ud fra Wormhyw og gaa langs med Stranden.\nDer var en gammel Havbo, som var en ivrig „Stråener" og reddede hvad han kunde ved Stranden — under den gamle Synsvinkel, at „det var ingen sin!“ En Aften saå han ved Havet tre Drenge, som gik og bar paa noget. Han troede, det var andre Strænere, som havde bjærget noget Gods, og raabte dem an. Men det skulde han ikke have gjort; for de tumlede saadan med ham, at han først fandt hjem om Morgenen, og da havde han mistet Forstanden. Siden den Tid talte han ikke om andet end Vrag og „de tre sorte Drenge", som han altid skildrede som store, stærke Karle. En gammel Kone, som døde i 60’erne, havde kendt den omtalte Fisker og hørt hans underlige, vanvittige Tale.\nStrandvaskere gik igen herude og opsøgte de ensomme Hytter, hvor de søgte efter Sager, som var bleven taget fra dem, mens de laa i Havstokken. — Mange synske Folk var der, og ikke faa Strandinger havde deres Forvarsel. Den gamle Dorthe Lisby i Fjaltring fortalte, at hun en Aften i Mørkningen vilde gaa op i et Kammer paa den anden Side af Storstuen med et Fad Mælk. Da var Storstuen pludselig saa fuld af mange fremmede Folk, at hun ikke kunde komme forbi dem, men maatte sætte Mælken paa Dragkisten. Lige paa en Gang hørte hun et stort Klask mod Gulvet derinde fra, og da hun gik ud ad Døren, strøg en Mand tæt forbi hende.\nEn Tid efter kom Karlen hjem og sagde, at nu maatte hun gøre alting i Stand, for der var strandet et stort Skib. Og kort efter kom alle de strandede Søfolk til Gaarden. Hun tændte Varme op i Storstuen for alle de forkomne Mennesker. Og nu hørte hun, hvordan de smed deres vaade Klæder paa Gulvet med store Klask, og den allersidste strøg tæt forbi hende i Døren, da hun gik ud.\nAd kringlede Veje bevæger jeg mig nordpaa mod Bovbjerg gennem et Landskab, der bestandig synes at tiltage i Frugtbarhed. Hvilken Modsætning mellem dette Højland og de sydlige Vesterhavsegne med deres sandede Klitlandskaber! Helt ude til Klinteranden gaar de fede, lerede Agre, lige til hvor Bovbjergs høje Fald staar brat ned mod Forstranden. Skønt Bjerget kun er 46 m højt — ikke noget videre sammenlignet med Rubjerg Knude, som naår 74 m’s Højde — virker det mægtigt her lige ud mod Havet. Kommer man hertil østfra, hæver Jordsmonnet sig langsomt og umærkeligt, lige til man staar paa Bjergets Rand; først da opdager man, hvor højt man er over Havet.\nHerlig er denne Arkitektur, som Havets Anfald har frembragt i det bløde Ler langs hele den vældige Kyststrækning. Mærkeligst og mest storslaaet virker dette Sted, naar jeg nordfra vandrer langs dets yderste Kam hen mod Fyret, hvor Terrasse efter Terrasse og den ene Bastion efter den anden skyder sig ud mod Havet, delt af dybe Kløfter.\nEn ganske let Sejlvind staar ind fra Vest, men den faar Havet til at rejse sig i brede Bølger og bryde med Dundren mod Strand og Høfder. Langt ude ligger Havfladen i grønlige Opalfarver under den lyse Himmel, og med store, mørke-blaa Øer af Skyernes Skygger. Høfdernes levende Træfarver staar som Rust og Blaat mod Brændingen og den grønlige Sø. Skummet vælter ind mod Stranden som Tejer fra en vældig Karte og lejrer sig som Sne om de mørke Høfder, blændende i Solglansen med et arktisk Lys. Lysreflekser skyder som Pile op fra Havets Spejling, fra Brændingen og Sandet og fra Klinternes rødgule og blaa Sider, og Solen svarer igen med Kast af gyldne Lanser. -— Røde Køer og brogede Geder klyver rundt som Fluer helt ude paa Klintens yderste Hang, med Baggrund af det saftiggrønne Græs og Havets Skumstriber.\nLangt ude til begge Sider forsvinder Kystens Konturer i Taage og Saltskum; den blændende, sølvhvide Stribe af Brændingen er det, man ser længst gennem Dunsterne mod de blaa Skyggetoner i Landets udviskede Konturer. 1 Nord ses Ferring By med sin højtliggende Kirke, der staar straalende hvid mod de lave, røde Skyer i Horisonten. Bag den ligger dybt nede Ferring Sø, blaa som et Jærn, kun adskilt fra Havet af den 100 Meter brede og ganske lave, matgrønne Klittange. En halv Snes andre Kirker ses i Øst over det rige Agerland, hvor Havretraverne ligger paa Rækker som fine Stikninger af en Symaskine henover de graa-gule Stubtæpper, milevidt. Deres Straa skinner som Guld. Lette smaa, hvide og rosa Uldskyer glider over Horisonten i Øst. Mod Syd ser jeg helt til Nissumfjord, hvis Vande ligger som skinnende Giar mellem Odder og Landtunger.\nEt fuldstændig skovløst Landskab vidt og bredt, lige fra Lemvig hertil og saa langt man ser i Nord og Syd. Selv de store Gaarde ligger for det meste aabent, knap nok med en Smule Have som Læ, den Luksus tilsteder Klimaet ikke. Nøgne ligger Boligerne paa deres fede Marker over det svagt bølgende Land.\nDet er Havet og Bovbjerg, som giver dette Land dets stolte og alvorsfulde Præg. Idag ligger den store Kat dernede og spinder sagte i Solskinnet, strækkende sine smukke, hvide Poter i Sandet under Klintens Tærskel. Men naar Efteraars-stormene faar ham til at skyde Ryg og gnistre, da biir han voldsk og grum, og ubarmhjærtig kan han lege med sit Offer i Dagevis, inden han æder det.\nIkke et eneste Fartøj ses fjærnt eller nær over Havet, kun allerlængst ude et lavt, tyndt Røgslør fra en usynlig Damper.\nJeg klatrer ned ad de uhyre Lerskred, der som Indvolde er væltet ud af Bjergets Bug, og kommer ned til Havstokken. Paa den mærkeligt smalle Forstrand føles de overhængende Masser af Klinten næsten som et sjæleligt Tryk, Bastionernes Kæmpekroppe syntes at hænge over mig som en Trusel, jeg er helt begravet under deres store Skygger, der ruger over mig som et Mareridt. De tunge, nedstyrtede Lermasser er revnede og foldede som Huden paa en kæmpemæssig Rhinoceros. Hist og her paa deres kolde, blaagraa Flader gror der Græs og Margueriter og lidt Engelskgræs, som blomstrer i en lille indian summer lige oven over Brændingen.\nMod Nord og Syd falder Bankerne langsomt langs Kysten og bliver efter-haanden til ganske lave Klinter. Klit findes overhovedet ikke her.\nGeologisk er Bovbjerg-Landet skarpt adskilt fra Egnene i Nord og Syd. Som en smal Strimmel skyder det sig ud mod Vest helt inde fra Salling, et frugtbart Moræneland, begrænset af Limfjorden mod Nord og de lave, sandede Hedesletter i Syd. Et tætbebygget og rigt Land, de gamle Haruders Hjemsted, Harsyssel.\nHavet tager aarligt Land ved Bovbjergkysten, men langtfra i den Udstrækning, som Beboernes Sagn lader formode. Et af disse siger, at Kirkens Plads tidligere har været en hel Mil ude i Havet sammen med et prægtigt Nonnekloster, men at der paa Grund af Nonnernes Ugudelighed kom et Guds Vejr med Storm og Jordskælv, saa Klosteret og Kirken forgik under Havet. — I „Danmarks Tab til Havet i historisk Tid“ viser Johs. Steenstrup, at i Tidsrummet 1790—1874 er Bovbjerg kun rykket omtrent 160 Meter tilbage. Han hævder, at overhovedet er\nForestillingerne, ikke alene hos Lægfolk, om Havets Angreb paa Vestjyllands nordlige Kyster i høj Grad overdrevne, og at Tabene til Havet varierer stærkt efter Forholdene. Der er enkelte Steder heroppe tabt større Landstrimler, hvor Kysten er lav, saaledes især ved Limfjordstangen. Men om Tab af milevide Landstrækninger, for ikke at tale om Byer i Hundredvis, saaledes som enkelte Beretninger paastaar, kan der ikke være Tale. Om dette maatte vi finde Underretninger i Kilderne til de sidste 4 Aarhundreders Historie, som er baade utallige og udførlige.\n— En Kommission, som nedsattes i 1874 til Undersøgelse af disse Forhold, viser at det Stykke Land langs Kysten, som har været stærkest udsat, netop er Limfjordstangen fra Harboøre til Agger. Det viser sig, at den gennemsnitlig mister 3—4 Alen om Aaret. Under Forudsætning af, at der var saadenne ensartede Forhold langs hele Jyllands Kyst, og at Havets Angreb vilde fortsætte med uforandret Kraft, da maatte der tabes en Landstrimmel paa en Mils Bredde i Løbet af 3500 Aar!\nLand er ofte bleven lagt øde af Stormfloder heroppe, som har ført Sand ind over frugtbare Strækninger; men efter Stormen har Havet saa godt som altid trukket sig tilbage til sin gamle Grænse.\nNaar man fra Bovbjerg tager Vejen østen om Ferring Sø, kommer man gennem et Landskab, som trods dets lave, mest frugtbare Marker og grønne Enge ofte har et mærkelig vildt og øde Præg. Selv om Søen ligger fin og blaa mellem disse grønne Flader og den ganske smalle og lave Klittange, der skiller den fra Havet, har jeg faa Steder bedre kunnet forestille mig Stormfloders Ødelæggelser end her. Der ligger ligefrem Angstfølelse i Luften, som blæser herind fra det bestandig brummende Hav. Ferring Sø er oprindelig en Ferskvandssø, hvor der var et rigt Fiskeri. Men en stor Stormflod gennembrød i 1860 Flyvesandstangen, og Havet skyllede ind over Søen og anrettede store Ødelæggelser paa Markerne indenfor denne. Aabningen ved Gennembruddet lukkedes igen den følgende Sommer; men et nyt Gennembrud fandt Sted i 1874. Ogsaa dette Sted lukkedes det følgende Aar; men Vandet i Søen er siden brakt, og Ferskvandsfiskeriet ødelagdes for stedse.\nAf den tidligere Fiskerbefolkning ved Fjaltring og Ferring er der meget faa tilbage; de fleste er trukket hen, hvor der er Havne, især til det nære Thyborøn. De faa, som findes, driver nu mere Landbrug end Fiskeri. Et Par mærkeligt forfinede Mennesketyper fandt jeg ved Bovbjerg, en ung Søn og Datter af Strandfogeden i Ferring, Peter Kvistborg Larsen. Den unge Pige er en yndig Type paa en nordisk Skønjomfru, stille og fin af Væsen, bly som en af de smaa Blomster, man til sin Overraskelse finder i det stride Græs helt ude paa den yderste Klintekam, hvor Vejret er allermest barskt og haardt.\nDet er ikke alle Beboerne, som dyrker de fede Jorder her inde bag Klinterne, der er prægede af dette Erhverv. Den gamle Boelsmand Frands Kristian Jepsen ligner snarere en Indlandsbonde fra de magreste Hedeegne. Besynderligt er det, at der saa ofte er noget næsten kummerligt over disse Smaabønder paa Heden, modsætningsvis til de stoute Fiskertyper, som er almindelige selv langs de mest barske og øde Kyster herude, selv om disse ingenlunde har bedre Kaar. Det er, som om de sidste er bleven hærdede i deres bestandige Kamp med Havet og Stormen, som de altid maa møde Ansigt til Ansigt, mens de første har Præg af stedse at dukke sig for Elementerne. — Den gamle Jepsen er af Ydre ikke nogen Type paa en Helt, men han kan godt være det paa sin Vis alligevel. Der er mangen en af dem, som færdes stille paa „de nedrige Steder", der i Forsagelse og Taalmod møder Skæbnen med et Heltemod, der ikke falder i Øjnene, men derfor ikke er mindre end de andres.\nDe faa Fiskere jeg mødte herude, mindede mig meget om Holmslandsklittens Folk, disse Herremænd i Færd og Tale. Det eneste, som for en Tid satte disse Folk i Knæ, var Indre-Missionens Virksomhed.\nDet hændte, at da de hellige grasserede værst herude, gik de rundt fra Gaard til Gaard hos de „Vantro" for at udspionere dem. Fandt der „Ugudeligheder" Sted, angav de dem til højere Vedkommende. De havde Ordre til ikke at forlade et Sted, før de blev kastet ud, for paa denne Maade at lide et Martyrium. For Resten skete denne Udsmidning ofte ret hurtigt efter Ankomsten. Ogsaa Redningsmandskabet, blandt hvem der ingen Missionsfolk fandtes, var ofte udsat for ret ubehagelige Ting, men de tog det roligt. Som deres Stilling krævede, var de ædruelige Folk og ordentlige paa enhver Maade, saa Spioneriet mellem dem gav ikke meget.\nMan hører mange lystige og groteske Ting her paa Egnen om Missionsfolkene fra disses Glansperiode. Den berømte Pastor Moe var Præst i Harboøre, før han kom til Skanderup. En Gang holdt han Prædiken i Missionshuset, og en gammel Fisker, Jens Dobler, var inde og høre ham. Bagefter sagde Jens:\n— „De war sgi’ endele en Præjst, jen ku ha Faanywwel aa o hør! Han war Dælemæ skrap!"\n— „Hvad sagde han da?" spurgte man.\n— „De ved A Fandenglowweme et’, de kjérer A mæ et’ om!" sagde Jens.\nNaar de ugudelige paa Egnen samledes til Fest og drak sig fulde, kneb det\nmed at faa Sangbogsliteratur, som kunde sætte Sving paa Foretagendet. Men Deltagerne saå med samme largesse paa Indholdets Karakter, som Jens Dobler, bare det var skrapt. Derfor brugte de uden Smaalighed „Harboøresangbogen", hvis Indhold udelukkende var Salmer, dels danske, dels Oversættelser, som udgaves og forhandledes af en missionsk Savmøller i Harboøre. Sammen med Skaalerne og Duften af Kaffepuncherne steg Tonerne af den missionske Savmøllers Antologi ud i Natten fra Gildehuset.\nEn meget hellig Sygeplejerske fra Egnen tilstod engang overfor Præsten, at hun havde staaet i Forhold til bemeldte Savmøller. Præsten tog ham i Forhør, og han tilstod straks. Men han tilføjede, at det havde skam været for at prøve Pigens Tro!\nEn Kone, som hed Mæt, havde forskellige Tilbedere, som hun meget ofte bønhørte. Men naar disse senere ønskede at indmelde sig mellem Missionsfolkene, maatte de først gaa omkring paa de forskellige Aasteder, angre deres Synder og bede vedkommende om Tilgivelse. Det var ikke saa faa, som i den Anledning søgte Mæt; men hun tog det roligt og hævdede, at det havde de jo været enige om. — En af de omvendte Bejlere sagde engang til hende: „Det sier no ligodt ud te, at æ Vej til Himlen gaar øwwer Dæ, bette Mæt."\nHer fortælles, at Pastor Moe engang talte over en Afdød, som ikke havde tilhørt Missionen, og han sagde da blandt andet følgende: „Dersom han nu kunde rejse sig op af Kisten her foran os, saa vilde han kunne fortælle, hvordan der er i Helvede!"\nMen han rejste sig ikke. Og alle Tilhørerne, selv Familien, blev siddende. Det er et Folk med Fatning!\nDisciplene var forøvrigt endnu mere nidkære til at mane Folk ned i Helvede, end deres Profet. En Mand fra Ølgod fortalte engang Evald Tang Kristensen om et Missionsmøde i Harboøre, hvor en Pastor Jensen, som talte, pludselig stillede Forsamlingen dette Spørgsmaal:\n— „Hvis nu Satan kom her ind midt iblandt os, hvem tror I saa, han vilde vælge ?“\nDa rejste en gammel Mand sig op og sagde:\n-— „A trowwer, de blywwer mæ!“\nEfter at have sundet sig lidt ovenpaa denne Overraskelse, siger Missionæren:\n— „Hvorfor tror Du, Ole Jensen, at netop Du skulde blive den udvalgte?"\n— „Jow,“ sagde Ole, „for aall I anner æ han sikker nok po i Forvejen!"\nPaa et geologisk Kort over Danmark vilde man med temmelig stor Sikkerhed kunne konstatere Missionens Udbredelse blandt Landbefolkningen. De sandede Egne vilde vise det højeste Procentantal, de frugtbare, lerede Morænelandskaber det laveste. Og deri er der intet besynderligt. At de fattige Beboere i Jyllands Vesteregne med deres forhen elendige Kaar har været særlig modtagelige for en Lære, som lover dem et Paradis efter deres trælse Vandring paa Jorden, forekommer ialfald rimeligt. At det særlig blev Helvedprædikanterne, som i en lang Aarrække fangede Sjæle herude, forekommer mindre forstaaeligt.\nBovbjerg Hotel ligger tæt opad den anselige og smukke gamle Kirke med dens simple og mærkeligt fattige Kirkegaard, som er uden en eneste Busk, og hvor kun ensartede, hvidmalede Træstakitter skiller Gravstederne fra den flade Græsmark med de smalle Grusveje.\nJeg vaagnede en Nat ved at Fyret blinkede mig i Øjnene med sin svingende Lyskegle, og jeg stod op for at trække Rullegardinet ned og i Stedet aabne Vinduet mod Øst. Derudenfor stod Fuldmaanen paa Himlen og kastede et mystisk Skær over Kirkegaardens hvide Stakitter og de lave Gravmæler. I det samme brast Gardinstangen, og Gardinet raslede ned. Just som jeg skulde til at paakalde mine Husguder, faldt Linjerne af Oehlenschlagers Digt mig ind:\nDen fulde Maane rædsomt lyste hen over Dødes Hvilested — —\nDa jeg havde citeret dette, staaende paa Bordet i Pyjamas og med Rullegardinet i Haanden, gik jeg atter i Seng.\n— Jeg vaagnede tidligt ved Lyden af Øksehug nede fra Gaardspladsen, som grænser op til Kirkegaardsdiget. Jeg stak Hovedet ud ad Vinduet og saa to halvvoksne, graastribede Kattekillinger, som legede med hinanden paa den græsklædte Gaardsplads og lavede alle deres forbausende Kunster, pustede sig op, gjorde Skinangreb paa hinanden, rendte sidelængs med krum Ryg og paa Spidsen af alle de strittende Kløer. Men Lyden af Øksen kom henne fra et Hjørne, hvor en Karl var i Færd med at hugge Hovederne af en halv Snes store Hanekyllinger, mens han efterhaanden slængte Kroppene paa Jorden.\nPaa én Gang tog Fanden ved de hovedløse Kyllinger hen over Græsset. Det var en frygtelig danse macabre Gaarden rundt, og Kattekillingerne grebes af en stor Rædsel over dette Syn. Nu blev alle deres Kunster til ramme Alvor, de blev tykke som Penneviskere, kastede sig sidelængs og baglængs for at undgaa de uhyggelige Spring af de hovedløse Gespenster, der baskede vildt med Vingerne, men var tavse som selve Thånatos. Gang paa Gang flygtede Kattene ind i et Hul i Muren, men vendte paany tilbage til Arenaen, opirrede af Blodlugten og Hanernes vanvittige Dans. Endelig lagde de smaa Rovdyr sig med krummede Lemmer og nedfældede Ører paa Lur bag en Forhøjning, Halerne slog baskende Slag henad Jorden — og pludselig sprang de frem til Angreb som Leoparder efter en Strudseflok, mens Øjnene sprudede Gnister af Ophidselse.\nSaa kom Karlen og bjærgede Kyllingerne. Men det varede længe, inden Kattene faldt til Ro. De gik paa lave Ben og snusede til Sporene og Blodstænkene, og en Gang imellem gav de et pludseligt Spring op i Luften, mens Haarene rejste sig paa deres Ryg, som om der var Spøgelser efter dem.\nI Harboøre By søger jeg forgæves Indtryk, der minder om hin Tid, da „Harbo-øre-Jens“ gik rundt og var en Fabel og et Tegn i Befolkningen. Jærnbanen, som fører hertil fra Lemvig og gaar ad Tangen helt til Thyborøn, har besørget Byens Modernisering. Den lider af Stationsbyernes sædvanlige Forbandelse, Cementpesten. Byens Kirkegaard bærer mange triste Vidnesbyrd om Havets Grumhed — en Mængde Fællesgrave over druknede Fiskere og Sømænd, saaledes et stort, blomstergroet Gravsted over de 26 Fiskere fra Sognet, som omkom paa Kysten Natten mellem 20.—21. November 1893. Et andet Sted ser jeg en langagtig, meget smuk Beplantning som en lille Allé af Træer og Buske omkring en Mængde Grave, der rummer tyske Søfolk, faldne i Verdenskrigen, og drevet iland her paa Kysten. De fleste er navngivet. Paa en af Enkeltgravene var der lagt friske Blomster.\nKysten ved Harboøre har været Skueplads for en Begivenhed, som omtrent holder Maal med „Defence“s og „Set. George“s Stranding nede ved Bøvling, men som fik en lykkeligere Udgang. Det var da den russiske Skruefregat „Alexander Newsky“, et af de smukkeste og største Sejlfartøjer, den russiske Marine har ejet, strandede her Natten mellem den 24.—25. September 1868. Skibet, som havde en Besætning paa 700 Mand foruden 35 Officerer, var for Hjemgaaende efter et Aars Togt i Middelhavet.\nDa Russerne var fuldstændig ukendte med Brugen af Raketapparaterne, mislykkedes Forsøgene med disse. Men som ved et Mirakel — eller en Serie af saa-danne — lykkedes det de brave Fiskere at bjærge hele Besætningen paa 3 Mand nær i Redningsbaadene.\nI de følgende Dage var der stor Indkvartering i alle Egnens Huse og Gaarde, 10—20 Søfolk i hver. — Det maa have gjort et stærkt Indtryk paa Kystboerne, naar Russerne i den nærmest følgende Tid holdt Rettergang paa Stranden over Matroser, som havde drukket sig fulde og lavet Halløj, og Knutten stribede deres nøgne Rygstykker. Faa Dage senere transporteredes de alle paa hundredvis af Vogne til Lemvig og Struer.\nMen paa Harboøre Kirkegaard ligger paa et afsides Sted en Grav med en lille, simpel Mindesten, som fortæller, at her ligger begravet en Underofficer og to Menige fra „Alexander Newsky“ — de eneste, der blev her.\nHelt ude ved Harboøre Strand ligger den lille Fiskerby Langør Huse. Den forsøger saa godt den kan at krybe i Læ bag den lave Klit paa sin ganske flade Sandmark, men alle Tagrygninger rager op over Klitten. Hvor er dette Landskab forskelligt fra det høje, frugtbare Land bag Bovbjerg! Og dog er der kun en god Mils Afstand mellem disse yderst modsatte Former for Vesterhavskyst. Men paa denne brede, aabne Strand føler jeg mig mere fri og veltilpas end under Bovbjergs tunge, lammende Lermasser, der skimtes fjærnt i Syd, hvor de løfter sig højt gennem Sørøg og Soldis over den lave Kyst.\nDenne Kyststrækning har været særlig haardt udsat for Havets Oversvømmelser, inden det store Havdige, som naår fra Langør Huse til Vejlby Strand opførtes i 1875. I 1839 gik saaledes en Stormflod over hele Harboøre, og det samme hændte 1872. Den første naaede helt ind til Hygum, 3/* Mil fra Kysten, hvor Vandet stod højt i Husene, Væggene ramlede sammen, saa Boligerne stod paa de bare Stolper, og mange af Beboerne tilbragte et helt Døgn oppe paa deres Lofter, hvor de hørte Kreaturerne brøle og klage sig og drukne ynkeligt, uden at de kunde komme dem til Hjælp. Siden kom Folk ud i Baade og reddede de nødstedte Mennesker. En Kone, som fortalte Evald Tang Kristensen om dette, sagde om Redningsmændene, at „de kom sejlende over alle æ Bjærre ud og frelste os“. Saa højt stod Vandet over Klitterne. — Ja en Mand red paa Taget af sit Hus helt tværs over Næs Sund, hvor han strandede og blev bjærget!\nDet farlige Hav gaar igen i alle Klitboernes Sagn og Forestillinger. Hvorledes værge sig imod det? — Det fortælles, at for godt en 70—80 Aar siden rejste et Par Mæna fra Harboøreegnen omkring for at købe et Barn, der efter deres eget Udsagn skulde nedgraves levende i Strandkanten af Vesterhavet, for at dette ikke skulde ødelægge de tilgrænsende Kystlande ved Oversvømmelse. Barnet skulde tjene som Offer mod Havets Vrede. En gammel Mand paastod, at han havde talt med de to Havboer og sagde, at de især henvendte sig til Fattigfolk og til de mange paa den Tid omstrejfende Kjeltringer, for nemmere at komme til en Handel. De udbød store Summer, men fik vistnok ikke noget ud af det.\nLignende Sagn findes som tidligere omtalt under „Den tønderske Marsk", mange forskellige Steder i Landet, hvor Oversvømmelser har truet Beboerne af de lave Kystegne.\nDet var faamælte Folk, som levede paa disse Kanter i gammel Tid. Og sagde de noget, holdt de af at omskrive det, gik ikke lige til Sagen. Det siges, at naar Harboøreboen friede til en Pige, formede han det saaledes:\n— „Véd Do hwa di sæjje hær Østen?"\n— „Nej, de véd A’ét.“\n— „Di sæjje, te vi tow ska ha hweranner!"\nEller han stillede Spørgsmaalet saaledes:\n— „Ska wor Bø’en et’ vær Søskend?"\nEn Enkemand herude friede til en gammel Pige, som ikke vidste sine levende Raad, hvordan hun skulde faa svaret ham. Saa henvendte hun sig i sin Nød til en Kone, der var en Slægtning til Frieren, og spurgte hende til Raads. Og hun endte med at sige: „Raa mæ no wal, men raa mæ et’ fræ'td!“\nFra Langør Huse kører jeg nordpaa ad den smalle Harboøretange. I Øst ligger Nissum Bredning fredelig og glat, fra Vest bag den lave Klitbræm høres Vesterhavets Brummen. Siden vider Tangen sig pludselig ud mod Øst og danner det ganske flade Rønland, saa lavt og jævnt, at dets Gaarde og Huse i det Fjærne synes at flyde paa Fjordvandet. Men Nord for dette Sted fortsætter Tangen i en Bredde af kun 6—700 Meter helt op til Thyborøn. Man kører her ad en Vej paa en Dæmning mellem to lange, næsten sammenhængende Lagunerækker, hist og her sivgroede og med et Væld af vilde Blomster langs de smalle Vejsider. Et dejligt Syn, et overmaade herligt Sted! Hvilken Modsætning atter her til de øde Klitter ved Langør Huse! —- Et rent Eldorado maa dette være for Vadefugle ved Foraarstid, og man ser forøvrigt en Mængde ogsaa nu. I en Dam mellem Vejen og Klitten, hvor der til denne kun er en Afstand paa 30 m, gik en Ryleflok ganske roligt og aad i Fladvandet, tiltrods for at jeg lod Bilen standse paa kun 6—7 m’s Afstand. En Dobbeltbekkasin spankulerede rundt i Forgrunden, siden kom tre andre til og slog sig sammen med den. Da jeg raabte for højt til Chaufføren, tøflede de alle fire af med lange Skridt gennem Vandet, hvad der voldte dem meget Besvær; men det faldt dem ikke ind at gaa paa Vingerne. Vi kørte videre og kom forbi nogle Rødben-Klirer, der gebærdede sig paa samme tillidsfulde Vis. De har formodentlig ynglet her og er vant til, at Køretøjer passerer midt gennem deres Domæne paa den smalle Tange. Et Postbud kom cyklende og kørte lige forbi en ny Flok Ryler og nogle Enkeltbekkasiner, uden at de saa meget som gad se til den Side, hvor han var. Stormmaager med store Unger og en Mængde Viber færdes over Stedet. En Stær kommer flyvende og slaar ned over to vadende Ryler og flagrer rundt i Luften kun en Alen over dem, til den ene forskrækket render sin Vej. — Saa endelig kommer en Motorcyklist med Skud og Brag farende ud ad Vejen. Flokkene letter; men næppe er han borte, før de vender tilbage og har faaet et Par Præstekraver med sig.\nJeg følger Vejen, til den ikke er nogen Vej længere, men ender i en forvirret Mængde dybe Hjulspor, der byder paa mindst tyve forskellige Muligheder. Og da kun én af disse er den sikre — man havde advaret os mod at køre videre uden en Fører paa denne Aarstid, fordi Grunden er blød — standser jeg her. Men ved at gaa op i Klitten overskuer jeg herfra saa godt som hele Resten af Tangen helt til Thyborøn, en jævn, ensformig Strækning, fra nu af tilsyneladende uden Laguner, men leret og blød. Mod Vest ser jeg stadig den samme lave Klitrække, mod Nordøst over Bredningen til det høje, voldsomt formede Land ved Helligsø og Gjettrup i Thy med dets tavlede Agre, faldende som spraglede Tæpper ned mod Fjorden. Langt ude i Øst ligger Thyholm som bølgende Luftspejlinger. En stor, sort Damper ligger for Anker ude paa Fjorden; den synes at være den eneste haandgribe-lige Ting midt i et forvirrende Luftsyn.\nDen over 3 Mil lange Limfjordstange mellem Silkjær Bakker Nord for Agger til ned mod Ferring Sø har i Aarhundredernes Løb gennemgaaet store Forandringer ved Havets Virksomhed. Naar den er dannet, kan ikke siges; men den er ældgammel. Thi allerede hos Saxo omtales den, og der nævnes Forbindelse gennem den fra Fjord til Vesterhav, et Sejlløb, som Knud den Hellige havde haft til Hensigt at benytte for at føre en Flaade til England. Indenfor historisk Tid har den dog af og til været helt sammenvokset og dannet en landfast Forbindelse mellem Thy og Harsyssel. Først i Begyndelsen af det 19. Aarhundrede blev den endelig gennembrudt, da der under den store Stormflod i 1825 dannedes en Aab-ning Syd for Vejlby og den store Kanal ved Agger, hvorigennem det første Skib gik ud i Vesterhavet 1834. En ny Stormflod i 1839 udvidede Kanalen, der senere passeredes endog af ret store Dampskibe. Først i 1862 gennembrødes Tangen af en stor Stormflod ved Thyborøn, og efterhaanden udvidedes denne, mens Aggerkanalen tilsandede, og i 1868 begyndte Sejladsen gennem Thyborønkanalen, som dette Aar passeredes af 300 Skibe; Antallet af disse er allerede i 1880’erne steget til over 800 om Aaret. Aggerkanalen var helt tilsandet i 1875, og allerede to Aar senere var ethvert Spor af den udslettet.\nUnder disse Angreb af Havet forandredes Tangens Fysiognomi overordentligt. Mens dens Vestkyst tidligere havde dannet en lige Linje, bevægede denne sig efterhaanden indefter, især paa Midten ved den nydannede Thyborønkanal, og dannede en flad Tragtform med Kanalen som Aabning. En Sammenligning med Videnskabernes Selskabs Kort fra 1790 med Kort fra 1870’ernes Midte viser, at Tangen i dette Tidsrum har flyttet sig saa meget mod Øst, at dens Vestlinje nu befandt sig indenfor Østlinjen fra 1790. Tangen ligger altsaa nu paa et Sted, hvor der for godt 100 Aar siden var Fjord, og den er i dette Tidsrum paa sin Midte vandret næsten nøjagtigt 2000 Meter mod Øst.\nDer tabtes ikke Landarealer ved disse Forandringer, tværtimod er de stærkt øgede mod Øst, hvor der stadig lægges Land til. Men betydelige Ødelæggelser, saa store, som Nordjyllands Kyster intet andet Sted kan opvise Mage til, har fundet Sted her i de sidste hundrede Aar. Gaarde og Huse forsvandt, Klitterne ved den midterste Del jævnedes af Bølgerne, frugtbare Agre og Enge forvandledes til øde Sandmarker.\nDa Tangen ofte raseredes fuldstændig af Havet, som gik over den og det bagved liggende Land selv ved den mindste Stormflod, blev det i 1877 overdraget Fyringeniør Grove at udarbejde et Forslag til Sikring af Kysten. Resultatet blev Anlæggelsen af de første Høfder langs vor Kyst, nemlig paa Strækningen fra Sil-kjær Bakker til Harboøre Strand, et Foretagende, hvortil Regeringen i 1883 gav sin første Bevilling, et Beløb paa 672 Million Kroner.\nBaadens Besætning, et „Havlav“, havde en Formand og en Stavnmand; den sidste roede Stævnaaren, hvilket var en meget betroet Post. Formanden sad tilrors og havde Haand- og Halsret ombord. — Naar Baaden sattes ud, maatte Folkene have Træsko, Strømper og Bukser af for at vade i Vandet, uden Hensyn til Aars-tiden. Efterhaanden som de forreste naaede i Vand op over Skrævet, svang de sig over Rælingen.\nDer fandt paa Harboøre ingen Andagt Sted ved Udfærden saaledes som f. Eks. ved Ferring, hvor Forfatteren var ude med et Baadelav i 1886. „Da vor Baad var skubbet ud i Havstokken, da Redskaber, Proviant og lignende var skaffet ud, og Føreren havde overbevist sig om, at alt var klart, sagde han stille: Læ wos gi wos Guj i Wold! — hvorefter han gik et Par Skridt tilbage og lagde sig paa Knæ i Sandet med Hovedet bøjet i Hænderne. De andre faldt ned i Række ved Siden af ham. Et Par Minutter varede denne Andagt. Og siden, naar Revlerne var passeret, hviledes der lidt paa Aarerne. Føreren tog Hatten af, de andre fulgte hans Eksempel, og de opsendte en Tak, fordi de var kommen lykkeligt fra Land.“\nUnder Færden medførtes Smørrebrød, Ø1, Brændevin og Skraatobak. — I Almindelighed gik Turen godt; men hændte det, at Havet pludselig rejste sig, maatte man enten hurtigt søge Kysten og prøve paa at slippe over Revlen — og dertil var de fladbundede Baade fortrinligt egnede — eller man maatte søge tilsøs for at ride Stormen af. Ogsaa herude taalte de gammeldags Baade forbavsende meget. Var Ankertovet solidt, kunde de store Baade ride en Todages-Storm af ude paa det aabne Hav, med en Besætning uden Fødemidler, forfrossen og gennemblødt til Skindet. Men ofte maatte de lande mange Mil fra deres Hjemstavn, naar Storm og Strøm forslog dem.\nSøgte man under Stormen at naa ind gennem Brændingen over den farlige Revle, da standsede man foran denne for at afvente det gunstige Øjeblik, naar der kom en „Slætte“ — d.v.s. man søgte at komme til at ride paa den jævne Ryg af en stor Sø og den Flade, som følger efter den. Lykkedes det, saa gjaldt det om at hale ud, inden den efterfølgende Sø brækkede over Baadens Agterstævn. Skete dette, var det skæbnesvangert. Hændte det, at Baaden kæntrede helt inde i Havstokken, da dannede Folkene paa Stranden Kæde med hinanden i Haanden og gik ud i Braaddet for at redde de nødstedte, inden Søen sugede dem til sig.\nRedningsmidler langs Kysten var dengang sjældne. I 1862 og 1863 druknede henholdsvis 8 og 11 Fiskere udfor Harboøre ved Kæntring paa Revlen.\nEfter Fiskeriets Opsving i Halvfjerdserne, da de nye Baadtyper, kølbyggede og med Sejl indførtes, ændredes Forholdene helt. Den første Fiskekutter anskaffedes i Harboøre allerede i Begyndelsen af Firserne, og der kom hurtigt flere. De var indtil 40 Tons store og var forsynede med Dam. Især efter at man i Halvfemserne fik Halvdæksbaade, gik Harboørefolkene paa Fiskeri i Farvandene om Sjælland og Smaaøerne, hvor de lokale Fiskere optog deres Fangstmetoder. Med den stigende Eksport øgedes Fiskernes Indtægter; men med Anskaffelsen af de store Fartøjer steg Kravene til en Havn, og en Mængde Fiskere udvandrede, først til Esbjerg og til Grenaa. Thyborøns Fiskerihavn, som fuldendtes 1918, er bleven en fremragende Støtte for det søgaaende Fiskeri.\n— En lille Milsvej Syd for Harboøre ligger en af Landets mærkeligste Smaa-kirker, Engbjerg Kirke. Den er saamænd i sig selv ikke meget for Øjet; lille og kullet som den er ligner den paa Afstand en Længe af en Bondegaard, der har faaet Klokke paa Gavlen. Men dens Beliggenhed er vidunderlig, lige paa Randen af et gammelt Klintefald ned mod de sødækte Enge, der vestligst begrænses af Havklitternes Række. Der er ingen Tvivl om, at disse Klintefald netop er det gamle Lands Grænse mod Havet, Spor af Erosioner ses paa den 26 Meter høje, skarpe Bakkerand lige saa langt man følger den i Nordøst og Sydvest. Den strækker sig med aftagende Højder til Stenodde ved Fjorden og sydpaa langs Smaa-søernes og Ferring Søs Inderside. Hele det omtrent 1 □ Mil store Lavland uden for den med dets grønne Engdrag og dyrkede Marker, brudt af Søernes blaa Vande, er gammel Havbund, hævet Land. Det er altsaa ikke alle Steder, Havet æder af Landet, sommetider giver det large en Gave igen, for at Venskab skal holdes. Beboerne fortæller, at Muslingskaller i Mængde og andre Mindelser fra Havets Tid træffes helt ind til Foden af den gamle Klint.\nDet er et herligt og ejendommeligt Landskab, dette, hvadenten man ser det fra Klinten ved Kirken ud mod de en halv Mil fjærne Havklitter, eller nede fra den lave Flade ind mod Bankerne med den gamle, solbelyste Kystlinje og den lille kullede, aldeles ensomme Kirke.\nNaar man ser fra disse Klinter ind mod Øst, øjner man kun et Par Kilometer borte et mægtigt Højland med nogle Oldtidshøje, der tegner sig skarpt mod Luften. Allerede helt ude fra Harboøre havde jeg set disse Bakker, der syntes at være Kulminationen af det Højland, som strækker sig fra Limfjordens Sydside ved Venøbugt ned ad Bovbjerg til. Ingen havde fortalt mig om det, og jeg har aldrig set det beskrevet. Men jeg bestemte mig til at komme derop. Ad nogle indviklede Markveje naaede jeg fra Engbjerg til Vejen mellem Harboøre og Lemvig, og det viste sig, at denne førte mig nær til Maalet. En lille Vej, som bryder af mod Sydvest, snor sig forbi et Par enlige Gaarde hen mod Stedet. Det sidste Stykke var en Spadseretur paa blot et Par Hundrede Meter.\nJeg maa prise det Held, som førte mig til dette Sted; thi aldrig har jeg set et Stykke Vestjylland som det, der ligger udbredt for Øjet fra denne pragtfulde Højgruppe. — Dette er endelig Jylland for ramme Alvor!\nHer har jeg alt samlet omkring mig, som gør disse Egne saa storslagne: de vide, vældigt svungne Linjer, de fjærne, umaadelige Flader, som tilsammen giver Landskabet dets Alvor og Pathos. Fra den største af Højene ser jeg ud over dette Landskab, der synes uden Grænser, over bølgende Flader til Limfjorden i Nord, den skinnende Ferring Sø med alle dens nordlige Udløbere, og bag disse det umaadelige Vesterhav; mod Syd og Øst over blaanende Sletter med Agrenes gyldne Felter, hvor yderst smaabitte Gaarde synes at svæve højt over Kimmin-gen. Mod Vest Højgruppens yderste Forposter, der løfter sig mod Harboørelandet og dets Tange, næsten usynligt gennem Disen.\nRundt omkring over det store Højland og over de lave Flader ligger Gaarde og Huse spredt og synes at sky hinandens Selskab. Ligesom den ganske lille Bondegaard, der ligger lige Nord for Højgruppen, har sit eget klingende Navn „Dronninglund", saaledes har de fleste af disse spredtliggende Gaarde deres Signalement, som Modsætning til i Egne, hvor Boligerne ligger samlede og danner Landsbyer.\nNavnene paa enkelte af Oldtidshøjene i den store Gruppe, som tæller ikke mindre end 19 Stykker, fik jeg først senere at vide. Gruppen kaldes af Befolkningen Engbjerg Høje. Den største hedder Bjørnshøj eller Bavnehøj. De 4 vestligste, som danner en lille Gruppe for sig, kaldes Firhøje, og blandt de østligste bærer en Navnet Troldhøj. De ligger fordelt i omtrent ligeligt Antal paa begge Sider af Grænsen mellem Engbjerg og Hygum Sogne. — Desværre er de for fleres Vedkommende stærkt mishandlede, saaledes den sydligste, der hviler paa en mægtig, naturlig Hedebakke, som er gennembrudt af en dyb Grusgrav paa omtrent ICO Alens Diameter og 25 Alens Dybde, saa Højens ene Side er skamferet.\nHøjgruppen ligger samlet paa et Areal af næppe 200 Tdr. Lands Størrelse og er af en usædvanlig pragtfuld Virkning i Landskabet. Nede fra de bølgende Lavninger og fra Sletterne rundt om virker de mægtige Høje paa deres Aas som et stolt og herligt Syn, et vidunderligt Minde om de Gamle og deres Færd.\nIkke mærkeligt, at det er en særpræget Befolkning, som lever, eller ialfald forhen levede, i disse Egne. Det var Folk med stærke Følelser; men det mærkedes sjældent af den fremmede, og selv indbyrdes søgte de at skjule det for hinanden. Der var noget roligt og støt i den daglige Omgangstone, ingen store Fagter, ingen støjende Ord. De læste af hinandens Blik, hvori der i korte, forborgne Glimt kunde udtrykkes Glæde, Sorg, Medfølelse eller Foragt, og et lunt Blink i Øjenkrogene blev ofte det eneste Udtryk for Munterhed.\nHer staar jeg og ser ud over dette sære Land, hvor Folkene af de stærke, gamle Slægter har levet og stridt, ofte ensomme i de spredtliggende Boliger, der hver har rummet sine Skæbner. Nu er de bleven samlede omkring de hvide Kirker, der toner frem over Landet fjærnt og nær. Nu er de bleven helt stille. -— Men her gik de engang med deres egne Tanker, med deres ensomme Veer og smaa Glæder, og med deres sære Forestillinger, formede af det Land, som var Slægtens Hjem gennem Hundreder af Aar.\nDet meste af, hvad jeg har faaet at vide om disse Mennesker, er kommen til mig gennem en Mængde Breve, som jeg har faaet i Hænde i det sidste Par Aars Tid. En elskelig gammel Dame, Fru Christine Kaalund, som er født her i Hygum Sogn, og hvis Slægt har levet her saa længe nogen husker, har nedskrevet en Mængde af sine Minder fra Egnen og sendt mig dem, Sagn og virkelige Begivenheder mellem hinanden, fortalte af gamle Folk i hendes Barndom, eller selvoplevede — Stof til en hel Bog om disse Folk, hvis Følelsesliv hun vistnok kender bedre end nogen anden.\nJeg tænker paa, at hvis hvert Sogn i Landet havde haft en saadan Beboer op imod vor Tid, hvilke Skatte der da kunde have været bevaret. Thi den vandrende Folkemindesamler, omend nok saa grundig og interesseret, naar aldrig som den stedboende saa nær ind til Kilden med det særprægede Væld, som hver Egn i Landet rummer.\nJeg har sendt det hele ind til Det kgl. Bibliotek. Thi kun et Par enkelte Eksempler kan rummes paa disse Sider:\n— Ude i Nordvest ligger det lave Rønland, som skyder sig ud i Fjorden fra den smalle Tange. Herude færdedes ved Nattetide „Knopmanden“, som adskillige Folk har mødt og kan berette om.\nJens Gregersen paa Engbjerggaard, kaldet Herremanden, hørte engang, at nogle Stude var til Salg ovre paa Thyborøn, og for at komme en Konkurrent i\nForkøbet, tog han derover i Smug. Klokken to om Natten sadlede han sin Hest, kaldte paa sin Hund og jog afsted. — „Herremanden" var kendt som en Vovehals, der ikke gik afvejen for noget. Men da han naar ud til den Del af Rønland, som kaldes Knopper, standser Hesten pludselig og er ikke til at drive frem hverken med Sporer eller Pisk; den ryster over hele Kroppen, og Hunden kryber klynkende ind under den. — Saa pludselig glider en underlig taaget Skikkelse ud af Mørket og kommer lige tværs over Hesten foran Jens Gregersen. Det var en Mand uden Hoved ...\nOmtrent en halv Time senere naaede Rytteren paa den rasende Hest frem til sit Bestemmelsessted; det hvide Skum drev af Dyret, og Manden sank sammen paa en Bænk i Stuen, dødbleg og tavs. Hesten blev afgnedet med Straa, og Jens Gregersen fik et Krus varmt Ø1 med Rom i. — Saa fortalte han, hvad der var hændt ham.\n— „Aa ja, saamænd," siger Konen, „det æ jo Knopmanden, Di haar mødt!“\n— Hvem var Knopmanden?\nFor mange Aar siden boede i Langør Huse en Strandfoged Mærsk. Da han en Morgen ved 3-Tiden gik nede ved Stranden, saa han pludselig i Havstokken en hel Del Planker og ilanddrevne Ting, som maatte være fra et stort Skib. Lidt længere mod Nord, ude ved Knopper, laa noget mørkt, som af Brændingen var kastet op paa Stranden. Han ilede derhen og fandt en Dreng, som holdt en lille Trækiste i Favnen; han aandede endnu og rørte den ene Arm. Strandfogeden slæbte ham helt op i Klitten; dér brækkede han Kisten op og fandt, at den foruden nogle Papirer indeholdt en Mængde Guldmønter. Han saa sig forsigtigt om. og da han troede sig alene, slog han Drengen ihjel. Saa gravede han ham ned i Klitten sammen med Kisten og dens Indhold, for senere at bemægtige sig dette.\nMærsk var hjemme ved Fogedgaarden allerede Klokken 5 for at være med til at køre Lyng. Da han ved Aftenstid samme Dag var paa Hjemvejen siddende paa sit store Læs og var naaet til Bøvling Kirke, skred Læsset under ham, og han faldt ned mellem Hestene og brækkede Halsen.\nKort Tid efter rygtedes det, at der gik en Mand uden Hoved derude ved Knopper; man saa ham altid om Morgenen ved 3-4 Tiden. Der synes at have været et hemmeligt Vidne til Begivenheden derude i Klitterne, formodentlig en Strandtyv, som har skjult sig for Fogeden. Og man var klar over, at det var Morderen, som maatte bøde for sin Udaad ved ikke at faa Fred i Graven. -— Hvorom alting er, saa er Beretningen om Strandfogedens Død ikke noget Sagn, men en virkelig Begivenhed.\nMærskgaarden staar endnu, men er paa en anden Slægts Hænder. Da Fru Kaalund var 12 Aar gammel, ejedes den endnu af en Christian Mærsk; han var en høj og duknakket, tungsindig Mand, som var meget forfalden. Alle Børn gik sky forbi ham. Den gamle Strandfoged, som var hans Oldefader, syntes bestandig at kaste en Skygge over hans Liv.\nKnopmanden har mange mødt herude. Han spøgede altid ved den Klit, hvor han havde dræbt Drengen og begravet ham og Kisten. Det var paa et Sted ved Stranden, hvor man har Harboøre, Hygum og Tørring Kirker overét. Ofte fandt Folk efter Stormvejrsdage Guldmønter herude, naar Bølgerne havde vasket Sandet bort fra Klitten. Ogsaa Fru Kaalunds Morbroder, som var fra Harboøre, har engang en tidlig Morgen fundet to Guldmønter ved Klittens Fod. Men nu findes Højen vel næppe mere, efter at Havet har taget saa meget af Stranden derude.\n— Den gamle Kræ Røn fra Harboøre, som kørte omkring til Folk og solgte Fisk eller Havsand til deres Gulve, kunde mange sælsomme Historier. Engang fortalte han følgende:\nBlandt os Havboer gaar det Sagn, at hvis vi gaar ud til Havet tolv Nytaars-nætter itræk Klokken 12, da finder vi den tolvte Nat enten vor Død eller vort Brød! — Jeg var jo ogsaa begyndt med dette. Men da jeg havde været der de elleve Nætter, og Tiden nærmede sig til den tolvte Nytaarsnat, gjorde jeg mig mange underlige Tanker. Naa, Dagen til Nytaarsaften kom, og jeg var urolig og rastløs hele Tiden. Skal jeg gaa eller blive hjemme, sagde jeg til mig selv. — Men da saa Tiden kom, tog jeg min lille Brandhage ned, bad mit Fadervor og befalede mig Gud i Vold. Og saa vandrede jeg ud over Klitterne.\nDet var en dejlig stille, stjærneklar Nat. En hel Time vandrede jeg langs Havstokken, uden at der skete noget. Jeg begyndte at fryse og tænkte paa at gaa hjem. Pludselig ser jeg noget sort tumle rundt i Havstokken. Mit Hjærte sad mig oppe i Halsen; men endelig faar jeg Tingen halet iland med Brandhagen. Det var en lille Trækiste, omtrent 1 Alen lang og halvt saa bred, og den var meget tung. Saa foldede jeg mine Hænder og takkede Gud, fordi alt var forløbet saa godt, og vandrede hjemad. Derhjemme satte jeg Kisten ved Siden af Sengen og gik saa til Ro og prøvede paa at falde isøvn; men det var umuligt. Saa stod jeg op, tog Kisten under Armen og vandrede ned til Præstegaarden. Klokken var da henimod 3 om Natten. Men da jeg kom i Nærheden af Gaarden, saa jeg Lys i Præstens Værelse, og det kan nok være, jeg blev glad.\nPræsten faar saa hele Historien.\n— „Ja, saa i Guds Navn, Kræ Røn,“ siger han, „vil vi aabne Kisten."\nDet gik nemt. Det første, vi saa, var et stort, hvidt Lagen; og da vi løftede det — saa laa der en lille Pige i hendes allerfineste Stads, en lyserød Kjole og pæne smaa Sko. Hun var saa pæn, som om hun sov, og ved Siden af hende laa nogle Papirer og en Pung med nogle fremmede Penge. I Papirerne, som Præsten kunde læse noget af, stod der, at den lille Pige var en Kaptajns Datter; hun var død ombord, og nu bad Forældrene, at hvis hun kom i Land, om hun da maatte blive begravet i Kristenjord. Pengene var til Begravelsen og til den, som fandt hende.\nNytaarsdag blev hun begravet østen for Kirken lige ved Muren. —\nSaadan fortalte Kræ Røn. Og Fru Kaalund tilføjer: Nu, da Harboøre Kirke er restaureret og udvidet, findes den lille Piges Hvilested inde bag Alteret. Men jeg kendte godt den gamle Grav; vi Børn blev altid bevæget af en mærkelig Stemning, naar vi besøgte den. Hvor ofte har jeg ikke lagt Blomster paa den ...\n— En anden Gang fortalte Kræ Røn følgende:\nNordvest for Harboøre Kirke er der et Gravsted, som kun bestaar af fire Fjæle sat paa Kant. Mellem dem er Rummet fyldt med Rullesten, og ved Hovedenden staar et simpelt Trækors med Navnet Agathe.\nEfter en Stormnat drev der en Morgen et Kvindelig i Land ved Langør Huse. Kvinden havde et pragtfuldt, sort Haar, som var udslaaet, og hun knugede et lille Barn tæt ind til sig. De var begge i fine Natdragter, og paa Kvindens var broderet et Navn med en Krone over •— Agathe stod der. Ogsaa til denne Grav bragte Børnene forhen deres fattige, vestjydske Markblomster.\nOldtidshøjgruppen Bjørnshøj, set fra dens Midte mod Øst.\nEn af Oldtidshøjene ved Bjørnshøj, omdannet til Grusgrav.\nBovbjerg, set fra Klintekammen i Nord mod Syd.\nHøfde ved Bovbjerg Strand, set gennem en Slugt i Klinten.\n— I Hygum boede den gamle Væverkone Kaaren Kjestin i et lillebitte Hus med en eneste, lavloftet Stue foruden et Køkken og et Spisekammer. En Dobbeltseng, den store Væverstol, et Bord og et Par Smaastole var Stuens eneste Bohave. Alt Træværk derinde var malet med en klar, rød Farve. Paa en af de hvidkalkede Vægge hang et Billede af Guds Moder med et stort rødt Hjærte udenpaa Kaaben, gennemboret af et Sværd. Men i Vinduerne stod Blomster, Æblemuskat og Geranium, og store Garnnøgler hang rundt om paa Væggene. Kaaren Kjestin kunde spaa i Kaffegrums, hun var fremsynet, kunde se „Ligskaar" og forudsige Dødsfald mellem Sogneboerne.\nDe smaa Vinduer i Kaaren Kjestins Stue kunde naturligvis ikke aabnes, og Luften derinde var ikke altid saa god. Naar der nu viste sig Fremmede i Landskabet, strøg den gamle med Haanden nogle Gange kraftigt og i Hast hen over Geraniens Blade, hvorved Stuen fyldtes med en stærk Lugt. — Geranien kaldtes heroppe altid „Fisblomst" og havde en stærk Udbredelse paa Egnen. Thi den var altsaa ikke alene til Pryd, men gjorde ogsaa sin Nytte.\n— Paa Egnen trivedes skinbarlige Røvere lige op til vor Tid. I Firserne, altsaa for blot halvtreds Aar siden, boede paa „Ryltorvet", den flade Strækning ude ved Limfjorden, en Mand ved Navn Kræ Flynder, der sammen med sine Brødre var noget fuldendt Røverpak, som gjorde Vejene usikre, især paa Strækningen mellem Vesterbjerg ved Lemvig og Ballegaard i Heldum. Flere Bønder og Handelsfolk blev overfaldet, skamslaaet og frarøvet deres Penge, og Røverne var end ikke bange for at bruge Kniven.\n— Det var ikke blot Lig, Vragstykker eller Skatte, Havet sendte ind paa Kysten. Fra dets sære Dyb kom mystiske Væsener, som fik Indflydelse paa Menneskenes Skæbner.\nNede paa „Ryltorvet", den flade Strækning mellem Vestersø og Stenodde, boede Lars Fisker. Han var en ung, sund og stræbsom Mand, der passede sin Dont. Folk sagde om ham: han har stedse Heldet med sig, altid fanger han noget, selv om vi andre ikke ser en eneste Fisk! — Lars var forlovet med en ung Pige oppe fra Sognet, som hed Maren, og de mødtes ofte om Aftenen nede ved Stranden. En Aften, da det var Fuldmaane og meget lyst, ventede han længe forgæves paa sin Kæreste; men pludselig ser han hende komme lige imod sig. Hun gik med bøjet Hoved helt ude i Strandkanten. Han raabte højt af Glæde: „Maren — Maren! Hvor har Du dog ventet længe!"\nAldrig saa snart havde han udtalt Ordene, før Kvinden slyngede Armene om hans Hals og trykkede og krystede ham. Da saa han, at det ikke var Maren, men en helt fremmed Kvinde. Hun havde et underlig blegt Ansigt og mørke, brændende Øjne. Endelig kommer han fri af hendes vilde Favntag og raver fortumlet til sit Hjem, hvor hans gamle Mor, som var Enke, sad og ventede paa ham. Hun saa forundret paa ham -— han var helt bleg og rystede som i Feber.\nDen næste Dag gik han stille omkring og mælte ikke et Ord. Men da Klokken blev henimod ti om Aftenen, gik han atter ned til Stranden. Saadan gik det syv Aftener itræk. Men den syvende Nat kom Lars Fisker ikke hjem. Om Morgenen fandt nogle andre Fiskere hans Lig i Strandkanten, indfiltret i en frisk Tangbunke ...\nHavkvinden havde taget ham.


Danskerne skal beholde førertrøjen på inden for digitaliseringen - Techster\nDanske virksomheder har taget førertrøjen inden for digitalisering, og danskerne er det folkefærd i EU, der bruger nettet mest. Det siger de nyeste opgørelser fra DESI, og det er bestemt en glædelig nyhed. Men denne førsteplads er langt fra sikret på længere sigt. I 2030 mener Erhvervsstyrelsen nemlig, at Danmark vil komme til at stå i en situation, hvor der er mangel på mere end 19.000 IT-specialister blandt virksomhederne. Allerede nu kan der ses en markant nedgang for folk, der vælger at tage en IT-uddannelse, og det virker derfor til, at Danmark er ved at bevæge sig mod Erhvervsstyrelsens forudsigelse.\nEftertragtet hos virksomhederne\nDet, at danskerne er gode til at bruge internettet, er noget, som virksomhederne sætter pris på. I den verden, som vi lever i i dag, er utrolig mange ting blevet digitaliseret, og derfor skal virksomhederne også følge med på det område, og de skal også gerne være forløbere for den nyeste teknologi. Af den samme grund ønsker de dygtige folk med flair og interesse inden for IT, som kan hjælpe dem frem i denne udvikling.\nFor at skabe bedre digitaliserede virksomheder er der brug for kompetente IT-specialister. Er der mangel på dem, er det ikke let at få virksomhederne til at vedligeholde deres høje position inden for digitalisering. Det nytter ikke noget at ansætte folk, der ikke kan hjælpe virksomhederne mod nye og bedre digitaliserede højder. Dette kan dog blive en realitet, hvis der ikke længere bliver uddannet nok nye IT-specialister til at udfylde virksomhedernes mangler.\nDet er blandt alle virksomheder, at IT-specialister er eftertragtede, uanset størrelsen på denne, også blandt de danske produktionsvirksomheder som pumpeproducenten Grundfos eller Summit Electronics, der producerer regulatorer.\nDer skal ske noget, hvis manglen på IT-specialister skal undgås. Derfor er en lang række topchefer og direktører, der er blandt Dansk Industris Digitaliseringspanel, enige om, at Danmark har brug for en ny national handlingsplan, hvad omhandler digitaliseringen. Derfor er de gået til politikerne med en række forslag til denne handlingsplan og håber på at kunne få grønt lys.\nDer er bred enighed i panelet om, at virksomhederne skal tage en aktiv deltagelse i uddannelsen af den nødvendige arbejdskraft af IT-specialister i samarbejde med det offentlige. Deres forslag lyder på, at der skal startes en IT-specialist-uddannelse, hvor en ansat skal kunne arbejde halv tid i en virksomhed og samtidig studere halv tid. På den måde får virksomhederne gavn af den kompetente arbejdskraft, samtidig med at den studerende tilegner sig erfaringsmæssige kompetencer.\nEt andet forslag lyder på, at virksomhederne skal trækkes med ind over de IT-projekter, der finder sted i folkeskoler såvel som i gymnasierne. Det gælder om at engagere de unge i en tidlig alder og vække deres interesse for IT.\nDet er allerede tidligt i de unges uddannelsesforløb, at de skal præsenteres for de muligheder, der er inden for IT, for at sikre, at der er bare en lille del, der vil vælge denne uddannelsesvej senere i livet. Dette er en nødvendighed, hvis Danmark skal sikre førertrøjen årene frem. Men det bliver en hård kamp, for digitaliseringen udvikler sig hurtigt, så det er bare med at følge med.\n← previous post EU melder sig ind i konkurrencen om billigt internet\nnext post → Sådan skaber du godt content på Facebook


Testresultater med Viaman - Var effektivitetsforøgelsen i testen virkelig mulig?\n4.7/10 9:55 Mathea Vazquez\nHvad Viaman spørgsmålet om styrkeforøgelse er Viaman normalt forbundet med dette problem - hvorfor? Hvis man stoler på testrapporter, er "hvorfor" hurtigt identificeret: Det rapporteres ofte, at Viaman hjælper med at øge styrken. Er det virkelig sandheden? Vores gennemgang vil afsløre svarene.\nVil du have en robust Erektion som du kan stole på? Hvem er altid klar til samleje? Du ønsker at du kan tage længere tid i kærlighedens handling for at gøre din partner eller din partner helt tilfreds? Vil du have en hård og varig Erektion? Og selv efter klimaks, vil du stadig fortsætte? Oplev forskellige orgasmer?\nDet lyder måske drastisk, men det meste af tiden er selvvold og tvivl i forholdet et resultat af ikke-eksisterende Erektion.\nUtallige mennesker med styrkeproblemer kæmper med, at de kun får medicin som Viagra, Cialis mv. På recept og skal betale betydeligt høje priser til dette formål. De berørte tester forskellige lægemidler, mislykkes og giver op med det samme.\nMen du kan undvære det: du vil være i stand til at overbevise dig selv om de effektive behandlinger, der vil hjælpe dig med at styrke din virilitet på en enkel måde. Lad os se, om Viaman.\nProducentfirmaet lancerede Viaman at forbedre styrke og Erektion.\nAfhængigt af hvad dine mål vil være, vil produktet blive brugt enten permanent eller sporadisk.\nMed hensyn til mange produkttests er denne metode særlig effektiv. Men hvad Viaman at vide om Viaman?\nDen overbevisende funktion er følgende: Så længe du beslutter dig for dette middel, får du det mest effektive og lavrisikoprodukt, fordi det imponerer med sin ubesværede naturlige formel. Fabrikanten af Viaman er anerkendt og har længe solgt fondene på markedet - der er således opbygget tilstrækkelig erfaring.\nViaman blev lavet for at øge testosteronniveauet, hvilket gør det til et specielt produkt. Andre produkter fra konkurrenter forsøger ofte at behandle utallige klager på samme tid. Dette er en meget stor udfordring og fungerer næsten aldrig.\nSåledes ville de aktive ingredienser nådesløst ikke være koncentreret nok, når de anvendte kosttilskud. Således opnår man næsten ingen resultater med de fleste af disse produkter. I modsætning til Kimera, kan det derfor anbefales betydeligt mere.\nDerudover distribuerer Viaman fremstillingsvirksomheden produkterne selv i en webshop. Det er derfor særligt billigt.\nDisse mennesker kan helt sikkert ikke teste dette produkt\nEr du allerede klar over, at du ikke vil kunne bruge Viaman regelmæssigt? Under disse omstændigheder forstyrrer du ikke. Du ville ikke være villig til at bruge penge på din egen fysiske sundhed, og hvis du øger din styrke eller ej, er du duped? I så fald er det bedst at være det samme. Hvis du er under 18 år, er dette præparat absolut ikke for dig.\nJeg tror, at du ikke ser dig selv i disse punkter nævnt her. Du er klar til at afvikle din sag og gøre noget for det. Det er hensigtsmæssigt at løse din årsag!\nTil denne ansøgning har Viaman de højeste muligheder for at opnå langvarige resultater.\nFunktioner der gør Viaman særlig bemærkelsesværdige:\nhelt naturlige ingredienser eller ingredienser sikrer en perfekt kompatibilitet og en god behandling\nVærktøjer, der kan hjælpe med øget styrke, er normalt kun receptpligtige for at erhverve - Viaman kan du få komfortabel og meget billig på internettet\nKan du lide at tale om styrken? Fortrinsvis slet ikke? Der er ingen grund til det, når du selv er i stand til at bestille dette middel uden\nDen særlige reaktion af Viaman gennem den særlige interaktion mellem de enkelte komponenter.\nHvad der gør et naturligt produkt effektivt til at øge styrken som Viaman er, at det kun virker med naturlige funktioner i organismen.\nEt par årtusinder af videre udvikling har betydet, at alle de uundgåelige processer for en pålidelig Erektion retrievable og skal indledes udelukkende.\nIfølge producenten er virkningerne imponerende, der tager hensyn til følgende:\nfantastisk fordel ved at bruge Viaman : det har simpelthen en Viaman virkning.\nDen permanente effekt sikrer altid, at uforsinket samleje altid er muligt\nDen øgede blodgennemstrømning ind i det mandlige genitalorgan fører til en mere kraftig hævelse\nDette er de diskuterede effekter, der er mulige med produktet. Det skal imidlertid være klart, at disse resultater selvfølgelig kan være betydeligt stærkere eller svagere fra person til person. Kun et personligt bevis kan medføre pålidelighed!\nDesværre giver det os et minimum af noget at håndtere med den effektive ingrediens, men det er meget sjældent.\nTilfældigt behøver brugerne ikke at bekymre sig om doseringen overhovedet - tværtimod: disse og disse ingredienser har været meget stærkt fokuseret på forskning.\nDet er nu yderst vigtigt at udvikle en grundlæggende bevidsthed om, at Viaman i det foreliggende tilfælde er et Viaman produkt, der bruger processer fra den menneskelige organisme.\nIkke som utallige konkurrerende produkter samarbejder produktet derfor med din organisme som en enhed. Dette viser også de næsten ikke-forekommende bivirkninger.\nDet er tænkeligt, at du er nødt til at vænne sig til applikationen i starten, så det føles almindeligt.\nFaktisk! Transstantielle transformationer er altid mærkbare, og det er her en begyndende forværring eller bare den ukendte følelse - dette er en bivirkning, som senere forsvinder igen.\nKritikere af brugere af produktet viser i samme forstand, at ledsagende omstændigheder ikke primært er til stede.\nProduktet kan sikkert bruges af alle, når som helst og uden fiddling - på grund af producentens gode beskrivelse og enkelheden af produktet som helhed.\nViaman kan altid transporteres sammen uden at nogen bemærker det. I sidste ende er det meningsløst at behandle doser eller fremtidige forudsigelser, før du har modtaget artiklen. Dette får det til at virke mere nyttigt end Green Coffee.\nSådan reagerer folk på Viaman\nSandsynligheden for at Viaman styrke øges ved brug af Viaman er meget høj\nVirkelig mange klare beviser og testrapporter har allerede vist dette, jeg er overbevist om.\nFaktisk er der sandsynlighed for, at virkningerne af Viaman vil forekomme eller blive Viaman nogle uger efter den første ansøgning.\nDu kan dog være meget sikker på, at dine fremskridt endda vil overstige dem fra andre undersøgelser, og at du inden for få dage vil få stor succes med at øge din styrke .\nAt du er en anden mand, kan ikke skjule dig mere. Du bemærker nok ikke effekten selv, men andre giver dig smiger ud af det blå.\nRapporter fra forbrugere om Viaman\nJeg anbefaler dig altid at kontrollere, om der er positive tests med denne artikel. Ærlige tredjeparts anmeldelser giver et indblik i effektiviteten.\nVed at analysere personlige resultater, laboratorieanalyse og kliniske forsøg var jeg i stand til at bestemme, hvor effektiv Viaman virkelig er:\nViaman opnår overraskende succes i studier\nDe fælles erfaringer med Viaman er imponerende ret bekræftende. Vi kontrollerer det givne marked for sådanne produkter i form af tabletter, gel samt andre præparater i lang tid, har allerede gjort en masse forskning og prøvet det selv. Som udtrykkeligt bekræftende som i tilfælde af produktet er testene imidlertid meget sjældne.\nDet er ikke kun hensigtsmæssigt at øge styrken, men det kan lige så nemt bruges\nEn stærk, pålidelig og smuk stå giver en bedre nat til to\nDe vil helt sikkert finde det svært at ikke bekymre sig om, om dit medlem kan gøre sin pligt. Eller ej?\nPå grund af mine spændende oplevelser med forskellige forberedelser blev jeg imponeret over Viaman 's effektivitet.\nDu har måske tidligere været overbevist om, at der også er andre gode ting på jorden, men uanset spørg dig selv: Hvordan føles det, når bekendte taler om smukke bedhistorier? Du kan ikke afvise dit ønske om samvær. Og det er derfor, det betaler sig for at fjerne dine Erektion! Bortset fra det har du mange andre fordele: Takket være dit ekstraordinære udseende, kan din bekendtgørelse måske næppe modstå dig.\nDette er naturligvis bekræftet af anmeldelser og udtalelser fra entusiastiske mænd.\nAlt i alt er de enige om, at stærkere styrke giver mere sjov i livet.\nFra velovervejet kompilering til positive brugeroplevelser til de effekter, der er annonceret af producenten.\nVores klare resultat er derfor: Et forsøg er garanteret at blive anbefalet. I tilfælde af at vores sammendrag har overbevist dig, skal du læse følgende noter om den bedste kilde til lægemidlet for at undgå ved et uheld at købe en falsk efterligning.\nHvis kunden ser kundens oplevelse, sammensætning og overlegenhed over lignende tilgange, så skal den person faktisk nå frem til den erkendelse, at agenten arbejder.\nSelve produktet er absolut værd at prøve. Jeg fik lov til at teste nok styrke boostere til at sikre, at produktet viser sig at være en overraskende undtagelse. Og det er bemærkelsesværdigt, hvis du sammenligner det med Valgomed.\nUndgå disse potentielle risici ved bestilling fra Viaman\nUndgå fejl at købe resourcen fra enhver tvivlsom internetbutik eller anden form for levering end den, jeg linkede.\nDer er høj sandsynlighed for, at du vil blive solgt falske ting, der er ineffektive i de fleste tilfælde og ugunstige i det mest kritiske scenario. Desuden bliver kunderne blevet varme med falske løfter, der i sidste ende viser sig at være svigagtige.\nBemærk: Hvis du beslutter dig for at prøve dette produkt, skal du kun gennem den officielle onlinebutik.\nOmhyggeligt har jeg tjekket alle alternative udbydere i netværket og må indse, at der ikke er andre steder at købe den oprindelige opskrift.\nDu bør undgå risikable søgninger på nettet - brug de tilbud, vi har undersøgt. Vi forsøger altid at undersøge de links, som du kan være beskyttet, at du virkelig bestiller for den billigste pris og optimale leveringsbetingelser.\nBestil Viaman Nu!


Konto til indskudt kapital i Enkeltmandsvirksomhed - e-conomic forum\nJeg vil gerne lave en konto til indskudt kapital i min enkeltmandsvirksomhed, så jeg hele tiden har overblik over hvor mange penge jeg har skudt ind i virksomheden. Dette fordi at jeg holder min privat økonomi og virksomhedens adskilt.\nEr det korrekt at oprette en konto som fx. hedder ''Indskudt kapital'', type: Balance og under Passiver > Egenkapital?\nspurgt 6 Jan i Bogføringshjælp » Spørgsmål til bogføring af MarcesMuhsinMochia (120 points)\nJa, det lyder fuldstændig korrekt\nbesvaret 14 Feb Bogføringshjælp af ☺Susan Jensen (29.1k points)


Køb Creme de Cassis, Vedrenne, Cocktail Liqueurs her.\nFranske Vedrenne er ikke mindst kendte for deres helt sublime solbærlikører lavet med lokale, burgundiske solbær, også kaldet Bourgognes sorte perle. Denne granatæblerøde likør dufter friskt og behageligt af røde frugter, og giver mindelser om Bourgognes rige natur og de mange, frodige frugthaver, som kendetegner området. Likøren er frisk på tungen, balanceret og meget aromatisk. Creme de Cassis kan sagtens stå alene – men den er faktisk også fremragende i selskab med en mousserede, hvid bourgognevin eller i en lang række cocktails. Sølvmedalje ved International Spirits Challenge 2017.\nFranske Vedrenne er ikke mindst kendte for deres helt sublime solbærlikører lavet med lokale, burgundiske solbær, også kaldet Bourgognes sorte perle. Denne granatæblerøde likør dufter friskt og behageligt af røde frugter, og giver mindelser om Bourgognes rige natur og de mange, frodige frugthaver, som kendetegner området. Likøren er frisk på tungen, balanceret og meget aromatisk.\nCreme de Cassis kan sagtens stå alene – men den er faktisk også fremragende i selskab med en mousserede, hvid bourgognevin eller i en lang række cocktails.


Idræts- og kulturfestival Frederikssund – IF Limone\nIdræts- og kulturfestival Frederikssund\n23/05/2019 /i /af iflimone\nKalvøen - Frederikssund\nIF Vikingerne inviterer i år til en tur til det vilde vesten. Cowboys og indianere vil mødes til en sjov og hyggelig dag. Så hvis du trænger til at lufte din Stetsonhat eller din fjerpragt, så tøv ikke med at tilmelde dig.. For god ordens skyld må vi nævne at området ikke er helt lovløst, de gængse regler i disciplinerne, vil blive effektueret af de lokale sheriffer.\nPå idrætssiden er der udfordringer på alle niveauer. Der er både discipliner med høj og lav intensitet. Du vælger selv om du deltager i konkurrencediscipliner, hvor der kæmpes om medaljer eller, om du er mere til Yoga og boksning, hvor fokus er på selve oplevelsen. Der vil desuden være mulighed for en tur i hestevogn og du kan prøve dine evner i hestesko-kast eller kast efter dåser. Har du lyst til at kaste dig ud i sang og musik, er der et musisk hjørne hvor der jammes.\nHent hele invitationen og programmet her\nhttp://iflimone.dk/wp-content/uploads/2019/11/logo-til-hjemmeside-firkantet80x80-1.jpg 0 0 iflimone http://iflimone.dk/wp-content/uploads/2019/11/logo-til-hjemmeside-firkantet80x80-1.jpg iflimone2019-03-20 10:15:492019-04-29 12:53:46Idræts- og kulturfestival Frederikssund\nSundhedscafe – foredrag Najda foredrag Henrik Rindom


strigler.dk - Vis emne - Avokadolagkage.\nVis ubesvarede indlæg | Vis aktive emner Arcade Dato og tid er man 21. jan 2019 09:30\nEj jeg går da klart ud fra at man skal bage og indlægge almindelige lagkagebunde... eller hvad FruG?\nons 22. apr 2009 13:58\nDet gik jeg også ud fra - spis brød til, siger de.\nons 22. apr 2009 15:05\nJeg tager det ikke som en selvfølge når det ikke står der. Det er så langt uden for hvad der virker normalt for mig at putte avokado i lagkage at det slet ikke skulle undre mig hvis der ikke skal bruges bunde.\nons 22. apr 2009 16:30\nJeg kan næsten ikke forestille mig, at man kan stable avocadosnask og jordbærsnask uden bunde......\nHva' siger du fru Gusse??\nons 22. apr 2009 16:59\nHmmm................ I plejer ellers at være temmelig kvikke..............\nSelvfølgelig skal der lagkagbunde i.............\nJa, jeg lavede den forleden dag til Ældste Kids fødselsdag............. Den er ikke specielt smattet. Fløden skal piskes til næsten smør........ og røres op med avokado/citron/flormelis smattet...........\nJeg plejer at lave lagkagen med tykke lagkagebunde og gerne 4 stk, så der bliver to lag med jordbærsnask og et lag med avokadocreme.....\nons 22. apr 2009 17:17\nons 22. apr 2009 17:26\nSå så...... ...... ikke så meget snik snak........ handling!\nPrøv nu den lagkage MED bunde............ den er dejlig frisk....\nons 22. apr 2009 17:29\nons 22. apr 2009 17:49\nAltså, jeg vil sige at det kommer an på ADVOKATEN! Hvis nu vi har en ung og smækker advokat af det mandlige køn kan han da muligvis være lækker sammen med flødeskum?!? Jeg ved ikke lige hvem jeg ville fortære på den måde!\nMen Avocadolagkage lyder ikke lige som noget jeg ville bryde mig om?!?\nman 27. apr 2009 12:35\nNu har jeg jo de her avocadoer til at ligge, så jeg er frisk!\nFlormelis? Det der hvide noget man bruger til æbleskiver?\nHm, så tror jeg heller ikke jeg kan være i tvivl om mere, når nu de andre har udredet den med bundene\nlør 12. sep 2009 19:56