Min historie - :: angstforeningensforum.dk ::\nBoardindeks Mødestedet Unge og angst\nHer kan du skrive om det at være ung og have angst\nTilmeldt: 14 okt 2018 05:02\nIndlæg af HenrikVT » 14 okt 2018 06:38\nHej, først og fremmest vil jeg på forhånd undskylde mit dårlige "danske" og min mangel på ordenlig grammatik.\nJeg har ikke haft et så nemt skoleforløb.\nMen, jeg skriver dette opslag da jeg længe har brændt inde med dette "problem" og gerne vil dele min situation med andre der har ligne problemer.\nJeg hedder Henrik og er pt 22 år, født i 1996 den 13 februar.\nJeg er diagnostiseret med Socialangst - Mindre panik angst. - ADHD - Asperger - Mindre OCD - Mindre klaustrofobi -Tendens til deppression (periode) - Svag talblindhed - og nemt ved at blive stresset.\nJeg er opvokset i en familie på 6, 2 forældre og 4 brødre. Jeg er den yngste, vi brødre har alle ligne diagnoser som vi højst sandsynligt har arvet efter vores mor da hun også har en del baggage.\nVores familie bånd har været enormt stærke bortset fra den ældste af os brødre, han har altid ment at det var noget pjat og han aldeles ikke fejlede noget (hvilket han bestemt gjorde)\nmen ihvertfald så blev jeg i started udredt som ADHD'er er 2 forskellige ekspert inde for neurologi. Jeg var en meget energisk og ukoncentreret knægt i mine "unge" dage i folkeskolen og var tit i "slagsmål" med de andre elever da mit temperament var ret voldsomt. Hvilket jeg tit blev mobbet med.\njeg skiftede skole ved omkring 5 klasse til en skole der hed Egebæksskolen (den er så lukket nu) Som var en special skole, mit ophold på denne skole var noget af det værste jeg nogensinde har oplevet, min asperger begyndte at blomstre på dette tidspunkt. Men ihvertfald blev jeg sammensat med elever af alle typer og klasse niveuer. Jeg var selv femte-klasser og nogen af de andre elever i klassen var helt op til 9 klasse elever.\nVi havde alle typer i klasse, der var junkier, voldskriminelle, Adhd'ere, Autister, Psykopater, Og mange flere. Det var det rene helvede. Fik intet ud af mit ophold på denne skole, den gjorde faktisk mine "diagnoser" værre, og gav permanentet skader på psyken. Samt at jeg mistede omkring 2 skole år hvor jeg ikke lærte noget som helst brugbart.\nJeg fik til sidst en del fravær da mine forældre ikke ville udsætte mig for den skole, jeg blev så rykket til en anden specialklasse på sjælsøskolen i birkerød hvor jeg der var i 7 klasse. Det var et meget bedre sted, en lille klasse med super gode lærere (hader det ord) Jeg fik indhentet en smule af det jeg mistede på Egebækskolen, og fik enda en 9 klasses eksamen i både dansk diktat og mundlig engelsk. Jeg gik i klassen i ca. 3 år og havde på dette tidspunkt ikke fået diagnostiseret min Asperger. Vi mine forældre og jeg vidste ikke rigtigt at jeg havde Asperger. Jeg havde så aftalt med min UU-vejleder at jeg skulle starte på uddannelsen Web-integrator på KTS.\nså efter sommerferien startede jeg på KTS og fandt rimelig hurtigt ud af at jeg havde socialangst og en del andet, da jeg knap nok kunne komme af sted om morgenen. Min Asperger var virkelig begyndt at vise sig, og ifølge min læge forstærkede min Asperger min social angst. (altså dårligt) Jeg pressede migselv til det yderste og gik ned med stress og fik en depression. havde enormt meget fravær og blev nød til at tage eksamen om. Jeg bestod efter ca. 3-5 måneder efter lige med nød og næppe. Og skulle derefter starte på anden del af uddannelsen, som ligger i roskilde. eller RTS.\nJeg fik knap nok klaret 3 måneder så var den gal igen. Stress og depression. Var "tvunget" til at stoppe helt på uddannelsen da jeg ikke var i stand til at klare den.\nJeg gik så hjemme i langtid og prøvede nogen forskellige anti-depressiv piller. Ingen hjalp, tværtimod. Da jeg stoppede på pillerne fik jeg det faktisk "bedre". Jeg tror jeg var sygemeldt i omkring 3-4 måneder før jeg så blev sendt til "Rådgivning for unge" Hvor jeg spildte næsten 1½ år. Snakkede med en psykolog der ingen forstand havde på hverken angst, asperger eller ADHD. Så kom ingen vegne, sad bare og spillede kort med andre der heller ikke kom nogen vegne. Jeg gik så sammen med mine forældre op og søgte om plads på en STU. (Særlig tilrettelagt uddannelse) Jeg startede efter 2-3 måneders sagsbehandling på STU'en Hjuldamperen i Lyngby-Taarbæk. Hvor jeg blev lovet en hel masse ting. Såsom at jeg ville blive hentet HVER DAG indtil jeg selv var klar og kørt hjem. Det hold de så op med efter en uge. Uden at spørge om jeg var klar, jeg fik så "aftalt" at jeg havde fri om onsdagen da jeg alligevel havde en fraværsdag om ugen pga. min socialangst. For slet ikke at tale om at jeg kom forsent nærmest hver dag da jeg havde meget svært ved at tage det offentlige.\nJeg havde et "godt" første år på STU'en hvor jeg havde en del succes oplevelser, jeg fik blandt andet speedbåds certifikat og kædesavs certifikat. Og der kom en dame som var ekspert i særlig sensitive på besøg og testede os elever, der fandt jeg så ud af at jeg var MEGET særlig sensitiv.\nEfter jeg startede igen på skolen efter sommerferien på andet år, var det ligesom om at skolen ikke var den samme. Der var kommet nye lære og nye "fag". Og alt det gode der hjalp fra første år var lavet om til noget elendigt. Istedet for at vi elever blev undervist og behandlet individuelt blev vi nu behandlet i grupper. Hvilket IKKE kan lade sig gøre nå man blander folk med forskellige diagnoser. Jeg var i den afdeling de kaldte "værkstedet" Som var min "yndlings" klasse. Desværre var det bare sådan at skolen var på vej nedaf. Med høj fart, Da de var begyndt at hive flere elever ind end hvad skolen kunne håndtere. Der kom elever som burde være i uddannelse men bare var blevet sparket herud. Det var elever der ikke gad og lave noget som ikke havde diagnoser. Det var ligesom om at kommunerne bare dumpede alt hvad de kunne ud på STU'erne. Klasserne var overfyldte og flere af de lære der havde arbejdet der siden skolen opstartede gik ned med stress. Så jeg fik en ny lære i min afdeling ca. hver tredje måned. Det skal lige siges at det er enormt vigtigt at have tillid til sin lære og skole og åbne sig op, men det sku næsten umuligt når man få en ny lære hver trejde måned, nogen gange kortere. Anyhow, skolen gik fuldstændigt i stykker, der var ikke styr på noget som helst der blev ikke hold elevmøder som der ellers blev lovet skulle være hver anden uge. Det blev så til 1 gang om måneden og til sidst aldrig. Vi fik så nye lokaler der lå rigtig langt væk fra selv skolen. Og de forventede derefter at man skulle møde op på hovedskolen, og være der i ca. 30 min og derefter tage op i de nye lokaler PÅ EGEN REGNING. det blev ret så dyrt. Anyway, så valgt jeg at bevidst komme forsent de dage hvor jeg vidste jeg skulle være i de nye lokaler så jeg bare kunne møde deroppe. Skal lige siges at jeg var begyndt at have rigtig meget fravær. Da jeg ingen tillid havde til skolen og at jeg ingen hjælp fik. Der skete så noget der gjorde det ENDNU værre, Der kom 3 nye elever, en kleptoman som stjal fra os elever. Og 2 MEGET hårdt ramte udviklingshæmmede. Så meget at de skulle have en lære på næsten hele tiden. Og problemet var så bare at der normalt kun var 1 lære til stede. Så nu var der ENDNU mindre tid til os andre elever.\nJeg snakkede med min ven fra skolen som også syntes skolen var blevet til noget møg, Han holdte et møde med lederen og med-ejeren hvori han beskrev vores alles problemer og at vi var mange der syntes det var for galt at vi aldrig blev hørt eller hjulpet. De fejede ham bare til siden og sagde til os andre at de ikke behøves at holde os i hånden og så var den sag ikke længere.\nJeg blev indkaldt til et møde omkring mit fravær, Hvori jeg fik AL skylden, og de mente det var min kæreste's skyld. Så de forbød mig nærmest at se min kæreste i hverdagen. (skal lige siges at uden min kæreste havde jeg slet ikke kommet i skole da hun holdt mig ude af en depression) Jeg mødte min kæreste på STU'en. Hvor vi fandt sammen, takket være hende kom jeg meget oftere i skole da jeg havde hende at følges med og jeg glædede mig til at se hende. Jeg blev kærester med hende kort tid efter sommerferien hvor skolen begyndte at kollapse. Det forbandt det så med at det var fordi jeg så hende. Skolen svigtede både mig og min kæreste, de lovede gul og grønne skove og da jeg skulle til at flytte sammen med min kæreste lovede de at ville hjælpe med papirer og kontakt til diverse steder, vi fik INGEN hjælp og var rimelig pressede da vi selv skulle klare det hele. (skal lige nævne at en af hovedpunkterne på STU'en er faktisk at få hjælp til at flytte hjemmefra)\nMen ihvertfald fralagde de sig alt ansvar og gav vores forhold skylden. De valgte også at "lyve" til mine forældre og fordreje sandheden så skolen lød perfekt. Jeg blev kort tid efter hevet til et møde om at nu skulle jeg starte i noget praktik. Problemet var så bare at de ikke vidste en dyt om mig eller hvad jeg faktisk ville. Da de aldrig rigtig havde snakket med mig og udskiftet alle lære op til flere gange.\njeg var desuden også deprimeret igen men det var de ligeglade med. (skolen altså)\nJeg blev så hevet ind på kontoret som er et meget lille lokale, meget snævert. Jeg blev så sat i midten, hvor den ene leder blokerede døren og den anden sad på min anden side, så jeg var omringet og ikke kunne "flygte" Jeg fik enormt meget panik angst og klaustrofobi (skal så siges efter erfaring er jeg blevet god til at gemme det) men ihvertfald begyndte de at sige at jeg skulle starte i praktik og at de havde nogen ideer. De forslog en "restaurant" og jeg svarede bare ja til alt de sagde da jeg bare gerne ville ud.\nJeg nævnte dog til mødet at jeg gerne ville have en praktik plads et stille og "åbent" sted. Og ikke for travlt.\nEfter mødet kørte mig og den ene leder så ud for at besøge det sted som de mente jeg skulle starte. Det var så ingen af de ting som de sagde, det mindede lidt om en bodega, bare ekstrem lille og meget klaustrofobisk, også var den ret så travl og meget indelukket og mørk. Med andre ord det modsatte af hvad jeg kunne klare, jeg fik ikke meget at skulle sige, da lederen bare gik ind og bedte mig om at vente udenfor hvorefter det eneste jeg skulle var at sige hej til ejeren af "restauranten". Jeg sagde ikke et ord og var bare ked af det hele vejen tilbage til skolen. Lederen undrede sig ikke over det. Jeg fik så at vide at jeg første dag på praktik pladsen skulle mødes med stu lederen på den nærmeste tog station også ville han lige følge mig derover første dag. Han valgte så at aflyse og bedte mig om at tage derop alene. Jeg fik enormt meget angst og valgte at sygemelde mig (det var en fredag) Jeg ventede så på var da jeg skulle starte op igen mandag måske og hørte ingenting fra STU'en. Blev hjemme uden at høre noget som helst fra dem. Fik først en SMS torsdagen i ugen efter, Hvori han skrev at han havde aflyst min praktik allerede den fredag hvor jeg ventede på svar, han havde så bare ikke fortalt mig det. Jeg valgte der at sætte en stopper for mit skole forløb da jeg ikke fik noget ud af at forsætte.\nJeg skrev til min sagsbehandler i jobcentret at jeg gerne ville starte i ressourceforløb for at finde ud af hvor meget jeg egentlig kunne. Jeg fik så en besked fra min UU-vejleder at hun havde en "bedre" idét. Jeg skulle bare gøre det igennem en STU! så ville det gå meget bedre og hurtigere. Da de kunne give en bedre beskrivelse af mig. Jeg var lidt skeptisk men hun sagde at jeg kunne starte på den STU der lå i nærheden af hvor jeg boede så jeg slap for offentlig transport, hun lovede også at jeg ikke skulle gå på STU'en men KUN være i praktik så de kunne finde ud af hvor mange timer jeg kunne klare. Så jeg takkede ja da det lød en del bedre end hvad et ressource forløb normalt er.\nJeg fik også søgt om en bostøtte. Og fik det bevilliget. Hun har været med til alle vigtige møder jeg har haft heldigvis. Fordi det kommer nok ikke som en overraskelse men den nye STU jeg startede på havde nøjagtig samme problemer som min gamle jeg forlod pga. de problemer. Men ignorede det da jeg jo "kun" skulle i praktik, jeg fik så snakket med STU'en og de fik sat mig igang med en praktik plads i den lokale netto. Hvor jeg startede stille ud. arbejde der i ca. 4 måneder. Hvorefter min STU begyndte at rykke rigtig meget på mig. Blandt andet at jeg skulle voldsomt op i timer. Jeg var på daværende tidspunkt på 10 timer i netto om ugen (Jeg skulle op på 12) men STU'en mente at jeg skulle starte på skolen ved siden af. Da jeg skulle op på 21 timer fra den ene uge til den anden. Jeg prøvede at forsinke det så meget jeg kunne og min bostøtte hjalp mig men de blev ved, til sidst gik det galt psykisk. Gik ned med stress og angst så jeg stoppede bare helt. Kunne hverken overskue netto eller STU. (skal også lige nævnes at jeg blev stalked af en medarbejder i netto. Det hjalp heller ikke på min angst, hun var meget grænseoverskridende, ville altid kramme, Og ragede lystigt på en. Hun fulgte efter mig i privat, og opsøgte mig privat, hun valgte at lure ind af mine vinduer til vinter, og kontaktede mig telefonisk ofte da hun havde rodet i min "praktikkontrakt" i netto og derfra indhentet private oplysninger)\njeg blev så indkaldt til et møde med min UU-vejleder hvor jeg havde min bostøtte med, vi fortalte om hvordan STU'en havde "ødelagt" det der fungerede, hun blev ret sur på skolen og kunne ikke forstå hvorfor de ignorede den aftale vi havde. Hun ringede op og aftalte at det skulle være som det plejede og at jeg skulle starte i praktik igen og IKKE på skolen. Vi blev enige om at jeg skulle starte et nyt sted pga den enormt dårlige afslutning i netto og pga hende der stalkede mig.\nJeg foreslog så Irma, da min bror har snakket godt om dem, og syntes selv det var en god ide.\nde sagde så fra STu'en de ville vende tilbage til mig.\nJeg ventede sådan ca. 2 uger uden at have hørt noget fra skolen. Jeg skrev så til skolen noget hen af retning:\nHej, ville bare høre om der var noget nyt omkring praktik? har ikke hørt fra jer i en del tid.\nde svarede så tilbage: Hej Henrik, går det godt i netto? skal vi komme forbi og besøge dig??\ntotalt til grin. De havde så ikke styr på noget, de havde åbentbart uden MIG været oppe at starte min praktik i netto op igen, UDEN at fortælle mig det. Jeg kontaktede dem så med min bostøtte som også syntes det var noget mærkeligt noget de havde gang i. Vi sagde også at jeg jo gerne ville prøve irma. Så fik vi bare at vide at de ville vende tilbage sidst på ugen.\njeg ventede så til fredag uden at have hørt noget, jeg skrev så til dem på SMS uden at få svar. Jeg fik først et svar tirsdagen i ugen efter, hvor at åbentbart var den praktik ansvarlige gået på ferie. Så måtte vente til ugen senere. Så skrev jeg så tilbage at jeg ikke kunne vente, da jeg havde siddet stille længe nok. Så havde han ringet til irma fredagen for at få at vide at lederen i irma også var på ferie. Fik så svar tilbage at jeg var "nød" til at vente i ca. 2 uger. før de kunne kontakte irma om praktik. Jeg blev simpelthen så sur. Og skrev til min sagsbehandler i jobcentret hvad og hvordan det havde foregået og blev indkaldt til et møde hvor jeg tog min bostøtte med.\nJeg fik så til mødet ophævet min STU plads med øjeblikkelig virkning og tilkendt mig en Mentor, dagen efter var jeg oppe med min mentor og fået startet min praktik op i irma. Hvor jeg stadig er nu. Her til november skal jeg "vurderes" til om jeg er egnet til fleksjob hvilket min egen læge og sagsbehandler i jobcentret ikke mener at der er nogen tvivl. Jeg er så komme på 12 timer. Og har nået min grænse.\nPuh, det var en lang køre. Der er selvfølgelig sket meget mere i mit liv, men har taget nogen af mine højdepunkter. Jeg har haft mange nederlag, som har gjordt mine allerede eksisterende problemer værre. Jeg har efter flere svigt fået permanente psykiske skader. Jeg har også haft store økonomiske problemer, da jeg er på KH og har fået for lidt i mange måneder så jeg kom bagud på regninger. Desværre kunne jeg ikke få med tilbagevirkende kraft, så sidder lidt i en lorte situation som har givet mig en del stress. Jeg få alle ekstra ydelser jeg kan lige pt. Både paragraf 34 (særlig støtte) og boligstøtte. Mit rådighedsbeløb efter alle faste udgifter er betalt er på ca. 1500 kr. Der har så desværre været en regning der var steget fra 800 kr til 1100 kr så mit rådighedsbeløb har været en del mindre de sidste par måneder.\nmen nu kan jeg endelig se lidt lys for enden. Da der ikke er så langt til november mere.\nHåber det var værd at læse og vil gerne høre om andre har haft ligne oplevelser. Vh Henrik\nTilbage til "Unge og angst"


Vi måtte kæmpe for et værdigt ældreliv til vores mor - sn.dk - Kalundborg\nJette Bendix Nielsen oplevede sin mors sidste tid som uværdig og trist. Moderen var beboer på plejecenteret Jernholtparken, hvor der sjældent var resurser til at tage sig af hende. Foto: Thomas Rye\nArtiklen: Vi måtte kæmpe for et værdigt ældreliv til vores mor\nKalundborg - 06. august 2020 kl. 06:12\nForholdene på plejehjemmene i Kalundborg Kommune kan ikke sammenlignes med forholdene, beskrevet i TV2-dokumentaren »Plejehjemmene bag facaden«. Det betyder dog ikke, at der ikke er plads til forbedringer, mener Jette Bendix Nielsen.\nJette Bendix Nielsens mor, Gerda Nielsen, døde den 13. august 2019. Familiens besøgte efterfølgende plejecenteret Jernholtparken for at få ryddet op i hendes sidste ejendele. Besøget blev karakteristisk for familiens oplevelser i de to år, deres mor havde boet på plejecenteret.\n06. august 2020 kl. 06:13 Opdateret: kl. 16:29\nBASF sælger fabrik til Chr. Hansen Holding - nye arbejdspladser til Kalundborg\n4. ID.3 er landet hos Volkswagen Kalundborg\n7. BASF sælger fabrik til Chr. Hansen Holding - nye arbejdspladser til Kalundborg


19139 resultater for Tv-og-underholdningselektronik\nRobotool A/S i VEJEN\nVestermarksvej 10, 6600 VEJEN\n76 97 88 88\nLeverandører af fremstilling-af-materiel-til-radio i VEJEN\nfremstilling-af-materiel-til-radio, tv-og-underholdningselektronik, installation-af-byggematerialer\nProvision Tv i HERNING\nGilmoseparken 24, 7400 HERNING\n51 96 56 20\nLeverandører af udf?relse i HERNING\nFandt du den rigtige blandt de 19139 udbydere af tv-og-underholdningselektronik ? Er du også udbyder af tv-og-underholdningselektronik og endnu ikke registreret i firmavejviser ? Tilmeld dig gratis i dag!\nHer kan du finde oplysninger om "tv-og-underholdningselektronik" i hele landet. På denne liste præsenterer forskellige virksomheder deres produkter og serviceydelser indenfor "tv-og-underholdningselektronik".\nAndre kategorier relateret til tv-og-underholdningselektronik


Havnekonference 2014 - Danske Havne\nTilmeld dig nu til Havnekonference 2014: Europas bedste havne\nMåske har du tænkt at tilmelde dig til Havnekonference 2014, men har ikke lige fået det gjort endnu? Så grib chancen og tilmeld dig her.\nDanske Havne har en vision: De danske havne skal være Europas bedste. De bedste havne at anløbe. De bedste havne at etablere virksomhed i.\nMød op og bliv inspireret og deltage i diskussionerne om, hvordan de danske havne bliver Europas bedste.\nDanske Havnes havnekonference er en unik mulighed for at møde sektorens centrale aktører og politikere og drøfte Danmarks maritime udfordringer og muligheder. Danmarks nye transportminister Magnus Heunicke fortæller om regeringens ambitioner for havnene.\nTransportpolitiske ordførere fra Folketinget deltager i arrangementet og runder konferencen af med en politisk vinkel på mulige tiltag ud fra konferencens anbefalinger og spørgsmål.\nDanske Havne inviterer havne, havnebestyrelser, politikere, pressen, samarbejdsparter og aktører i godstransportkæden til havnekonference. Der forventes ca. 200 deltagere.\nHavnekonferencen indledes med en tur til Anholt Vindmøllepark tirsdag den 1. april 2014 kl. 12.00 og fortsætter til torsdag den 3. april kl. 12.00 på Kystvejens Hotel- og Konferencecenter, Kystvej 26, 8500 Grenaa.\nPå årets havnekonference sætter Danske Havne fokus på, hvordan havnene kan styrkes og udvikles. Havne er transportcentre, men er også vigtige erhvervsområder. Det kan udvikles endnu mere til gavn for samfundet.\nDet centrale omdrejningspunkt for havnekonferencen er at styrke havnes økonomiske udvikling, position og brand. Konferencen og deltagerne sætter fokus på styrker og udfordringer for de danske havne, for at de kan blive Europas bedste.\nKonferencen vil være en blanding af oplæg, workshops og politisk debat.\nProgram, praktik og tilmelding findes her.


Italiensk vin by JP/Politikens Forlag - Issuu\nVALLE D’AOSTA PIEMONTE LIGURIEN LOMBARDIET VENETO TRENTINO-ALTO ADIGE FRIULI-VENEZIA GIULIA EMILIA-ROMAGNA TOSCANA ITALIENSK VIN UMBRIEN MARCHE ABRUZZO LAZIO APULIEN BASILICATA MOLISE CALABRIEN CAMPANIA SICILIEN SARDINIEN ■\nPOLITIKENS FORLAG 2018063_ItalienskVin_Indhold.indd 3\nINDHOLD 6 Forfatterne 7 Forord 8 Om bogen\n10 INDLEDNING 12 15 19 23 29\nVin-Italien her og nu Italiens vinhistorie – kort fortalt Jordbund, klima, mark og kælder Italiens vinlovgivning Druesorter i Italien\n60 NORDVESTITALIEN 63 69 139 147\nValle d’Aosta Piemonte Ligurien Lombardiet\n162 NORDØSTITALIEN 165 Veneto 197 Trentino-Alto Adige 225 Friuli-Venezia Giulia\n248 MELLEMITALIEN 251 263 337 347 365 375\nEmilia-Romagna Toscana Umbrien Marche Abruzzo Lazio\n385 SYDITALIEN MED ØER 389 407 413 417 427 445 467\nApulien Basilicata Molise Calabrien Campania Sicilien Sardinien\n478 484 494 496\nStatistisk appendiks Ordliste Litteraturliste Stikordsregister\nFORFATTERNE Thomas Ilkjær er årgang 1971 og cand.scient. i idræt (1998). I 1997 blev han den anden Gran Maestro del Vino Italiano i Danmark. Thomas skrev for Vinbladet 1998-2014 og har siden 2011 været vinskribent på Politiken. Han bidrager endvidere til en række magasiner i Danmark, Sverige og Norge. I 2010 udgav han bogen Amarone – og vinene fra Valpolicella. I 2007 var han medstifter af Danmarks største vinuddannelse, Vinakademiet, hvor han er daglig leder. Thomas Ilkjær er redaktør på Politikens bog om Italiensk vin og har bidraget med kapitlerne ”Om bogen”, ”Vin-italien her og nu”, ”Italiens vinlovgivning”, ”Trentino-Alto Adige”, ”Toscana”, ”Marche”, ”Abruzzo” og ”Lazio”. Han er desuden hovedansvarlig for druesortskapitlet.\nPaolo Lolli er årgang 1968 og cand.scient.adm. & HA (1998). Man kan næsten sige, at han har fået vin ind med modermælken, eftersom der altid har været en passioneret interesse for vin i familien. Paolos forældre drev i mange år Adriat Vinimport og restauranten La Buca degli Artisti, der nu drives af hans to brødre. I 1993 startede Paolo vinbutikken Enoteca, og han har siden 1999 tillige været chef på familiens anden restaurant, Casa d’Antino. Italiensk vin har været en rød tråd gennem alle disse aktiviteter, og hyppige vinrejser til støvlelandet har givet yderligere næring til interessen for vin. Paolo Lolli har skrevet kapitlerne ”Piemonte” og ”Friuli-Venezia Giulia”.\nArne Ronold er årgang 1957. Oprindelig fysiker (M.Sc. 1981), men har siden tidligt i 1980’erne været bidt af vinbacillen. Arne blev Skandinaviens første Master of Wine i 1993, og han har rejst over hele vinverden. Han er stifter og redaktør af det norske tidsskrift Vinforum, der er udkommet siden 1986, og er medforfatter til Politikens håndbog om vin. Han har været primus motor for vinuddannelserne på Kulinarisk Akademi i Oslo, hvor han fortsat er aktiv. Han har undervist på Vinakademiet i Danmark siden 2007. Arne Ronold har skrevet kapitlerne ”Jordbund, klima, mark og kælder”, ”Valle d’Aosta”, ”Ligurien”, ”Lombardiet”, ”Veneto”, ”Umbrien”, ”Basilicata”, ”Campania” og ”Sicilien”.\nOle Udsen er årgang 1965 og cand.jur. fra Københavns Universitet (1990). Ernærer sig primært som leder inden for olieindustrien, men har interesseret sig specifikt for italiensk vin siden midt i firserne og særlig de syditalienske vine, som han i dag er en førende ekspert på. Han var finalist i Gran Maestro del Vino Italiano-konkurrencen i 1995 og 1997. Han er forfatter til artikler om italiensk vin og har været guide på vinrejser til Italien. Siden 2018 er han medejer af vinhandlen Estrup & Udsen Vin, som importerer visse af de vinhuse Udsen beskriver. Ole Udsen har skrevet kapitlerne ”Italiens vinhistorie – kort fortalt”, ”Emilia-Romagna”, ”Apulien”, ”Calabrien”, ”Molise” og ”Sardinien”, og han har bidraget væsentligt til druesortskapitlet.\nPeter Sisseck. – Foto: © ICEX/Pablo Neustadt.\nITAL IEN SK V IN\nFORORD For 25-30 år siden var det nærmest eksotisk at interessere sig for italiensk vin. Da var Frankrig og til dels Spanien stadig meget dominerende på det danske marked, og minderne om bastomviklede chiantiflasker og valpolicella- og soaveflasker i tolitersformat var endnu en markant del af det italienske vinimage. I dag er verden en anden – også hvad angår vinen – og det er temmelig mainstream på grænsen til det uopfindsomme at være italiensk vintifoso. Italiensk vin har, hvad mængder angår, været markedsledende i mange år, og barolo, amarone og brunello er blevet om ikke hvermandseje så i hvert fald vine, som de fleste vinforbrugere er på fornavn med. Det betyder, at kravene til en bog som denne er mindst lige så store, som da den udkom for første gang for 15 år siden – og nok egentlig større. Kendskabet til de italienske vine og den italienske vinkultur er nemlig vokset markant, og vi har derfor lagt os i selen og bestræbt os på at levere en både dybdegående og omfavnende grundbog om de italienske vine, som vi alle fire har en særlig forkærlighed for. Det er en forkærlighed, som vi bestemt ikke har forsøgt at lægge en dæmper på, men det betyder ikke, at de kritiske røster og løftede pegefingre er gemt væk. Når man elsker det bedste, bliver man ekstra skuffet over det middelmådige. Vi er taknemmelige for, at Politikens Forlag har givet os mulighed for at opdatere og udvide denne bog og dermed beskrive de seneste ti års rivende udvikling for italiensk vin\nog præsentere et opdateret billede af det mangesidede og dynamiske vinland. Tak til forlagsredaktør Charlotte Juulsgaard Breum for stor tålmodighed, rettidige pisk og konstruktiv sparring og tak til grafiker Kenneth Schultz for sin overskudsagtige og professionelle måde at få alt puslet på plads på. Stor tak også til korttegner Steen Frimodt, der endnu en gang brugte uanede mængder af tid på at nørkle med små detaljer og rette til i en uendelighed. Også tak til Finn Årosin Madsen, der bidrog til førsteudgaven i 2003, og hvis arbejde uundgåeligt fortsat er en del af bogens DNA. Mængden af producentsammenslutninger, marketingorganisationer, kolleger og officielle vininstanser, der på forskellig vis har bidraget til projektet, er større end listen over italienske druesorter. Vi er dem alle stort tak skyldig. Det samme gælder naturligvis de hundredvis, ja formentlig tusindvis af italienske vinbønder og -producenter, der gennem årene har givet os et indblik i deres verden. De er den væsentligste inspirationskilde til vores passion, og denne bog er i høj grad dedikeret til dem. Vi håber, at du som læser vil finde, hvad du søger af information i bogen, men forslag, rettelser og idéer er altid velkomne. Og glem ikke at have supplerende studiemateriale i flydende form til at skylle efter med. Buon divertimento!\nJuni 2018 Thomas Ilkjær, Paolo Lolli, Arne Ronold og Ole Udsen\nOM BOGEN Italiensk Vin har fået en ny forkortet titel, men bogen her er tredje udgave af den bog, der i sine to første udgaver fra hhv. 2003 og 2008 hed Politikens bog om Italiensk Vin. I de ti år, der er gået siden forrige udgave, er der sket meget på den italienske vinscene. Nye vine og producenter er kommet til, stjerner er slukkede og nye tændt, tendenser er for alvor slået igennem eller gået i sig selv, og der er kommet nye regler og love. Vi har efter bedste evne forsøgt at få det meste med, men selv ikke en knap 500 sider stor bog kan rumme alt af interesse fra verdens største vinland. Vi skal være de første til at beklage, at interessante elementer af pladsmæssige hensyn har måtte udelades, men alt andet ville have været uoverskueligt for ikke at sige umuligt. Vi har skrevet alle kapitlerne og afsnittene med nye og velpudsede briller og er i vidt omfang begyndt fra grunden. Bogen er tænkt som en grund- og opslagsbog, der ikke skal læses fra ende til anden, men tjene som et værk, hvor læseren hurtigt og overskueligt kan finde de væsentligste informationer om italiensk vin. Som i de foregående udgaver har ambitionen været at komme hele vejen rundt, så selv den mindste DOC og alle ukendte distrikter er medtaget. Der er dog naturligvis prioriteret nøje efter et væsentlighedsprincip, og de store regioner, de bedste vine og de mest interessante producenter er tildelt mest plads. Via forfatternes prioriteringer og præferencer er der også tale om mere eller mindre indirekte anbefalinger af bestemte områder, vine og producenter, men bogen er ikke først og fremmest en vinguide, og man vil lede forgæves efter point- og stjernemarkeringer ved vine og producenter. Det er her værd at bemærke, at vinenes/producenternes kvalitet kun er ét af de kriterier, der er anvendt i prioriteringen. Andre forhold som historik, produktionsmængde og sjældenhed spiller også en rolle i den sammenhæng.\nGENNEMGÅENDE KAPITELELEMENTER For overskuelighedens skyld har vi arbejdet ud fra et princip om ”tilstræbt ensretning” af de enkelte regionskapitler, der i grundstrukturen er opbygget ens. Der er dog forskel på de største og vigtigste regioner og de mindre og knap så væsentlige. Desuden kan særlige forhold i en region betyde en lidt anderledes tilgang til beskrivelsen af dens vine. Tre elementer er dog helt faste og gennemgående for alle 20 regionskapitler:\nPRODUKTIONSFAKTA Hvert kapitel indledes med en boks med regionens overordnede produktionsfakta ifølge ISTAT (Istituto Nazionale di Statistica). Vinmarksarealet er det gennemsnitlige areal i produktion i perioden 2014-2016, og produktionen er den gennemsnitlige vinproduktion (ekskl. most) i perioden 20122016. Desuden er der anført DOC(G)-vinenes andel af regionens samlede produktion i 2016 samt fordelingen af rødvin og hvidvin. Til sidstnævnte tal skal det bemærkes, at rosato indgår i rødvinstallet.\nLISTE OVER ALLE REGIONENS DOC(G)- OG IGT-VINE Boksen med alle regionens vine er ajourført frem til 1. juli 2018. I denne oversigt er vinene præsenteret alfabetisk med DOCG-vinene før DOC-vinene og IGT-vinene. Hvor en vin har flere alternative navne, er disse angivet med en skråstreg, men sidenhen i overskrifter, brødtekst og kort er blot et af disse anvendt. I parentes efter vinnavnet er angivet et årstal – eller to for DOCG-vinenes vedkommende. Dette er årstallet for den første officielle dekretgodkendelse af vinen, men er ikke altid identisk med den første årgang, som loven er gældende fra.\nKORT Alle regionskapitler er forsynet med et oversigtskort med alle regionens DOC(G)-zoner og i mange tilfælde med yderligere detailkort over mindre områder. Der findes ingen officiel kilde med kort over italienske vinzoner, og udarbejdelsen af præcise og troværdige kort er derfor ofte forbundet med en del detektiv- og puslespilsarbejde. Kort er med til at give overblik og forklare ellers indviklede forhold, men vi har til tider måttet erkende, at kildematerialet har sat visse begrænsninger for udarbejdelsen af dem. Så selv om langt de fleste zoner og grænser er angivet meget præcist, tager vi forbehold for, at der kan forekomme mindre unøjagtigheder. Oversigtskortene er ikke kort over alle vine, men over alle vinzoner forstået på den måde, at en del zoner dækker over to eller flere DOC(G)-vine. F.eks. dækker Valpolicella-zonen i Veneto over fire forskellige DOC(G)-vine. Der vil derfor ofte være færre zoner i en region, end der er DOC(G)-vine. Listerne ved hvert kort er ordnet alfabetisk med DOCGvinene nævnt først. Leder man efter en bestemt vin, kan den ITAL IEN SK V IN\naltså ”gemme sig” efter en anden vin, som den deler zone med. På Veneto-kortet står Valpolicella Ripasso f.eks. ikke opført under V i listen over zoner, men under Amarone della Valpolicella/Recioto della Valpolicella/Valpolicella Ripasso/ Valpolicella. Zonernes nummerering kan forekomme ulogisk og mangelfuld, men er bevidst og skyldes praktiske årsager.\nREGULATIVSKEMAER NU ONLINE Læsere, der er bekendte med de foregående udgaver af bogen, vil bemærke, at skemaerne over alle regionens vine med undertyper, subzoner og udvalgte regulativkrav er forsvundet. Med mere end 50 nye vine blev det efterhånden vanskeligt at få plads til det hele. Det må også erkendes, at med den enormt høje koncentration af detaljer i disse skemaer, er det en næsten uoverkommelig opgave at sikre sig mod fejl,\nligesom ændringer i f.eks. druesammensætninger og lagringskrav løbende gør sådanne oversigter uaktuelle. Alle de officielle produktionsregulativer (disciplinare di produzione) er i dag tilgængelige online via det italienske landbrugsministeriums hjemmeside www.politicheagricole.it. De er dog dels på italiensk, dels ikke specielt lette at gennemskue. Vi ser derfor stadig et behov for en ressource, hvor de særligt interesserede i nogenlunde overskuelig form kan finde de vigtigste basisoplysninger for alle italienske DOC(G)-vine i en ajourført udgave. De tidligere regulativskemaer vil derfor fremover kunne tilgås via hjemmesiden www.vinviden.dk, hvor det er ambitionen at opdatere dem løbende, når nye vine kommer til og regler ændres. Således kan de supplere bogen på meget bedre vis end de tidligere skemaer.\nVIN- OG DRUESORTSNAVNE Da mange italienske vine er navngivet efter deres dominerende druesort, kan der til tider opstå tvivl om, hvorvidt der refereres til en vin eller en druesort. Derfor er det gennem bogen fastholdt, at vinnavne skrives med stort begyndelsesbogstav og druesorter med småt. Dermed er der ingen tvivl om, at f.eks. barbera henviser til druesorten og Barbera til en vin.\nSTATISTIK Foruden de ovennævnte produktionsfakta og det afsluttende statistiske appendiks er der bogen igennem gengivet en mængde statistikker og taldata. For de enkelte DOC(G)-vine stammer de typisk enten fra de lokale producentsammenslutninger, handelskamre og regionsadministrationer eller fra FEDERDOC, den nationale forening\nO m b og e n\nORDLISTE for producentsammenslutninger, der hvert år publicerer en opgørelse over hvor meget vin, der er aftappet af de enkelte DOC(G)-vine. Andre data kan være hentet fra de nationale italienske myndigheder (se s. 478). Disse tal kan afvige fra hinanden og skal trods deres kilders halv- og helofficielle status først og fremmest betragtes som en indikation for nogle generelle størrelsesforhold, der giver nyttig viden om de enkelte zoner og vine. Da statistiske data ofte er igennem flere korrektioner, før de kan anses som nogenlunde sikre, har vi primært valgt at opdatere i forhold til 2015/2016-tal frem for de 2017-tal, som ved redaktionens slutning stadig var meget nye.\nBagest i bogen er medtaget en omfattende ordliste med forklaring/uddybning af diverse fagtermer og italienske udtryk. Listen er primært en fortegnelse over begreber brugt i bogen, men rummer også en del andre udtryk, som den interesserede i italiensk vin kan støde på.\nFADSYMBOLER Diskussionen om lagring på ældre, store botti eller små, nyere barriques/ tonneaux har i høj grad præget mange dele af Italien de seneste tiår (se. også s. 21 og 82). Den var og er dog særlig fremtrædende i fht. nebbiolovinene fra Piemonte, og i omtalen af disses producenter har vi derfor valgt grafisk at angive den benyttede lagringsmetode vha. følgende symboler:\n1 = barriques/tonneaux 0 = botti\nINDLEDNING In dl e dn in g\nVIN-ITALIEN HER OG NU Da denne bog udkom første gang i 2003, kunne vi konstatere, at Italien havde undergået en voldsom udvikling i de foregående årtier og stadig var under markant forandring. Det samme er på mange måde stadig gældende, og vidner om et vinland, der nok bygger på et fundament af en meget lang og dybt forankret vinkultur, men samtidig er vældigt dynamisk. På en gang et af verdens mest traditionelle vinlande, hvor historik i sig selv er en kvalitet, og et vinland, hvor innovation, brud med det gængse og enegang er hverdagskost. I et fugleperspektiv er det slående, at udviklingen foregår i begge ender af skalaen. I den ene ende ses markante fremgange for store og velkendte brands som Prosecco, Chianti Classico og Valpolicella og i den anden ende masser af succeshistorier for små vinzoner, f.eks. Etna, Offida og Montefalco Sagrantino. En lignende tendens kan iagttages på druesortsfronten, hvor der parallelt med en stor fremgang for en række kendte internationale sorter fortsat kan spores en enorm interesse for genoplivningen/genopdagelsen af hidtil stort set ukendte eller oversete lokale druesorter. Den italienske vinbranche spiller så at sige på et bredt udvalg af heste og tilsyneladende med overvejende succes. Eksportmæssigt er det generelt gået fremad i de seneste årtier, og særlig er værdien af den eksporterede vin steget betragteligt. Foruden den stadig mere intense interesse fra både producenter og forbrugere for Italiens enorme rigdom af indfødte druesorter har en anden tendens været tydelig siden første udgave af denne bog: officiel afgrænsning af marker og subzoner. Lokal viden om særlig favorable områder og marker med hver deres karakteristika har i århundrede været en del\naf både den mundtlige tradition og skriftligt materiale i form af kort, bøger og etiketter, men indtil for nylig havde sådanne detaljer og distinktioner kun yderst sjældent fundet vej til lovgivningen eller manifesteret sig i en officiel registrering. Det har nu ændret sig, og meget naturligt var det arbejdet med en officiel kortlægning af marker og subzoner i Barbaresco og Barolo, der viste vejen. De to små distrikter i Langhe er ubestridt det sted i det italienske vinlandskab, hvor fokus på enkeltmarker og bevidstheden om det specifikke voksesteds signifikans historisk har stået stærkest. Siden har arbejdet med at underopdele DOC(G)-distrikter i subzoner og registrere officielle Vigna-navne (godkendte navne til vine fra enkeltmarker) spredt sig som en steppebrand. Hvad enten der blot er tale om en præcis afgrænsning af mindre områder og parceller uden obligatorisk strammere produktionskrav – f.eks. de såkaldte geografiske tillægsbetegnelser (menzione geografiche aggiuntive, aka MGA) – eller der følger en obligatorisk opstramning af kravene med som for subzoner (sottozone), er der tale om en markant bevægelse mod mere fokus på vinenes oprindelse. En del af denne ændring kan sikkert tilskrives en basal trendanalyse, hvor man har aflæst, at en stærk tilknytning til et stednavn påvirker en vins image og prissætning positivt. Der er dog ingen tvivl om, at det også er endnu et af den italienske vinindustris skridt på vej mod en mere kvalitetsfokuseret produktion af vine, der ikke bare afspejler lokale traditioner og druesorter, men også specifikke terroir. Spørgsmålet er så, om fremtiden også vil give os de første eksempler på en decideret klassificering af marker og subzoner, som man kender det fra kendte franske områder som Alsace, Champagne og mest markant Bourgogne. Det foreITAL IEN SK V IN\nkommer ikke umiddelbart sandsynligt, idet det vil kræve en hidtil uset vilje til samarbejde og underkastelse af myndigheders og kollegers beslutninger. Hidtil har sådanne tanker hurtigt kunne afvises med henvisning til den manglende officielle registrering af de geografiske enheder, der eventuelt kunne være aktuelle for en klassificering. Den hurdle er nu i udstrakt grad væk, og hvem ved, om man om 15-20 år kan konstatere, at den aktuelle tendens til at skrive marker, geografiske enheder og subzoner ind i vinlovene blev det første skridt til også at rangordne disse. Sammenligner man med begyndelsen af dette årtusind står to andre tendenser også relativt tydeligt frem. For det første en mindre fremtrædende position for de konsulterende ønologer, der for 10-15 år siden var på alles læber og blev trukket frem som stjerner i rampelyset i tide og utide. De havde en ubestridt stor betydning for transformationen af Italien fra producent af traditionsbunden, lokalorienteret dagligdagsvin til en moderne vinnation med større fokus på verdensklassevin og eksport, og de blev – ofte også af producenterne selv – skubbet frem i forreste række som beviset på kvalitet og fremsyn. Deres indsats og viden var (og er) især uundværlig, når et enormt antal mindre vinbønder uden større erfaring overgår til også at være vinproducenter, og hvor mange skal ændre vinstil- og kvalitet for at nå ud til verdensmarkedet. Konsulenterne er stadig mange og særdeles aktive, men i dag opererer de i lidt højere grad bag kulisserne og anses ikke på samme vis som en marketingsmæssig nødvendighed. I mange områder har deres rolle som de facto vinmagere ændret sig til en mere rendyrket konsulenttjeneste og spar-\nIn dl e dn in g – v in - italien her og nu\nringspartner for producenterne, der nu selv har langt større erfaring eller har naboer at rådføre sig med. En lidt mindre fremtrædende position og knap så afgørende rolle for det markedsmæssige passer også fint som beskrivelse af udviklingen for de toneangivende italienske vinguider. For 10-15 år siden var en topscore i de mest kendte af dem - og særlig Gambero Rosso’s Vini d’Italia – ensbetydende med sikker succes og nærmest et krav på visse markeder. De ”tre glas” (tre biccheri) er stadig en anerkendelse, producenterne nok skal gøre opmærksom på, men der findes i dag slet ikke den samme fokusering på guidernes vurderinger. Hvor lanceringen af Gambero Rossos nye udgave for et årti eller to siden kunne få næsten hele den italienske vinverden til at holde vejret i spænding, er den og de andres guiders nye udgaver nu blot en enkelt faktor blandt mange andre med mindst lige så stor indflydelse. Både troen på egne historiske druesorter og de konsulterende ønologers og guidernes mindre fremtrædende positioner vidner om en vinsektor med rankere ryg og mere selvtillid. Det Vinitalien, som i 1970’erne og 1980’erne endnu var et åbensindet, men også lidt tøvende og afprøvende barn på vej mod nye tider, og som i 1990’erne og 00’erne i høj grad var en vild og eksperimenterende teenager med mod på livet, men også præget af en til tider vaklende selvtillid og søgen efter identitet, er nu på vej ind i næste fase, hvor hornene i mange sammenhænge er løbet af og en nervøs søgen efter stil er afløst af selvsikkerhed og rodfæste. Der er naturligvis forskel fra region til region og distrikt til distrikt, men billedet af et stærkt, optimistisk og veloplagt Vinitalien står relativt skarpt.\nMarkerne i Conegliano-Valdobbiadene Proseccos bakker er nogle af Italiens dyreste.\nNORDÃ˜STITALIEN 2018063_ItalienskVin_Indhold.indd 163\nFra de vestligste marker i Valpolicella er der udsigt til GardasĂ¸en.\nPROVINSER:\tBelluno, Padova, Rovigo, Treviso, Venezia, Verona, Vicenza INDBYGGERTAL:\t4,92 mio. AREAL:\t18.364 km2 REGIONSHOVEDSTAD:\tVerona\nVENETO Veneto har de seneste mange år været Italiens største vinproducerende region. Herfra kommer bl.a. Valpolicella- og Soave-vinene, der i 1960’erne og 1970’erne var helt afgørende for placeringen af italiensk vin i omverdenens bevidsthed. Siden kom Amarone, Ripasso og Prosecco til og sørgede for, at vinene fra Veneto stadig hører til landets mest kendte. Parallelt med de berømte vine produceres der store mængder mere anonym vin, og der er et stort kvalitetsmæssigt spænd fra top til bund. Tendensen mod mere kvalitetsvin er dog tydelig, hvilket otte nye DOCG-vine alene siden 2010 er en klar indikation af.\nGEOGRAFI OG KLIMA Veneto udgør hjertet af det, der engang var den venetianske republik la Serenissima, og grænser mod vest til Lombardiet, mod nordvest til Trentino-Alto Adige, mod nord til Østrig, mod øst til Friuli og Adriaterhavet og mod syd til Emilia-Romagna. Mht. landskabsformer kan Veneto inddeles i syv underområder: Fra nord mod syd drejer det sig om Alperne, præalperne, subalperne, øvre sletteland, nedre sletteland, laguneområdet og Po-deltaet. Præalperne omfatter bl.a. Asiago-plateauet, Lessini-bjergene og Monte Baldo, mens subalperne omfatter morænebakkerne syd for Monte Baldo, bakkerne omkring Conegliano, Il Montello og Colli di Asolo. Det øvre og nedre sletteland har generelt meget god tilgang af vand, jordbunden består for en stor del af flodaflejringer og er derfor meget frugtbar. Slettelandet løber stort set fladt ud mod Adriaterhavet, kun afbrudt af Monti Berici og Euganei-bakkerne. Lidt mere overordnet kan man imidlertid dele regionen i to: bakker og bjerge i nord og flade partier mod syd og sydNordø s titalie n – Veneto\nøst. Trækker man en bue fra den sydlige del af Gardasøen op over byerne Verona og Vicenza mod Conegliano, udgør den en omtrentlig skillelinje mellem den kuperede del og fladlandet. Mange af Venetos klassiske og bedste vindistrikter befinder sig netop her ved foden af bakkerne, hvor de to områder mødes. Klimaet ved Gardasøen er varmt, mildt og middelhavslignende, dels på grund af Monte Baldos beskyttelse mod de kolde vinde fra nord, dels på grund af søens egen mildnende indflydelse. I bakker og bjerge mod nord er der generelt betydelig koldere, mens slettelandets kontinentale klima bliver gradvis mildere, efterhånden som man bevæger sig mod sydøst i retning af Adriaterhavet. Alperne skaber også en barriere, som beskytter mod vind fra nord og hjælper til med at akkumulere varme om sommeren. Barrieren medfører imidlertid også regn i bakkerne og skaber gode forhold for tåge, der forekommer hyppigt i mange af vindistrikterne.\nAmarone della Valpolicella/ Recioto della Valpolicella/Valpolicella/ Valpolicella Ripasso\nAsolo Prosecco/Montello Rosso/ Montello-Colli Asolani\nBagnoli Friularo/Bagnoli di Sopra\nRecioto di Gambellara/ Gambellara Recioto di Soave/ Soave Superiore/Soave\nLessini Durello/Monti Lessini\nLugana/ San Martino della Battaglia\nColli Euganei Fior d’Arancio/ Colli Euganei\nSoave Arcole Adige\n11 Conegliano 29\ndi Bagnoli Sopra\nLago di Bardolino Garda Grezzana 23 16 14 6\n* Denne zone er omtrentlig\nEMILIA ROMAGNA 40 km\nHISTORIE Veneto har fået sit navn efter veneterne, en illyrisk stamme der boede i området i oldtiden. Fra slutningen af middelalderen og frem til 1700 var regionen en del af la Serenissima, som i denne periode udgjorde et europæisk centrum for kunst, kultur og handel. I 1797 delte Napoleon Veneto i to: Den del, der lå øst for floden Adige, tilfaldt Østrig, mens den vestlige del blev indlemmet i Den Cisalpinske Republik under Napoleons kontrol. I 1805 blev også den østrigske del af Veneto en del af denne stat – nu under navnet Kongedømmet Italien og med Napoleon som konge. I 1814 tilfaldt Veneto igen Østrig, og var østrigernes, til regionen blev indlemmet i Italien i 1866. Selv om grundlaget for den venetianske kultur blev lagt af la Serenissima, har de efterfølgende vekslende nationale tilhørsforhold også sat sine spor, hvilket bl.a. vindyrkningen bærer præg af med et ikke ubetydeligt antal importerede druesorter. I første del af forrige århundrede blev mange af vindistrikterne i Veneto udvidet fra de oprindelige veldrænede områder ved foden af bakkerne til også at omfatte flade partier på slettelandet. Som en konsekvens heraf steg det tilplantede areal markant i 1950’erne, 1960’erne og 1970’erne. Fra at være godt gammeldags landbrug, ofte med blandingskultur, udviklede vindyrkningen sig i denne periode til rendyrket industriel monokultur. En effektiv markedsføring kombineret med det generelle vinboom i perioden sørgede for god afsætning, og Soave var f.eks. den meste solgte DOC-vin i USA, foran Chianti, mens Valpolicella havde stor succes i de vesteuropæiske lande. Strategien var vellykket, al den stund markedet accepterede lav kvalitet til lave priser. Men fra 1980’erne og 1990’erne og ind i det nye årtusind har billedet ændret sig, og mange producenter er endnu i dag optaget af at frigøre sig fra et image bygget på storindustriel vinproduktion, men den findes stadig i rigt mål. De gennemsnitlige personindkomster i Veneto ligger lidt over landsgennemsnittet for Italien, men regionen var længe den mindst udviklede og ”fattigste” del af Norditalien. I de seneste 25 år har området imidlertid oplevet en opsigtsvækkende økonomisk fremgang. Man snakker om Il miracolo Veneto, og regionen er i dag en af de rigeste inden for EU.\nNordø s titalie n – Veneto\nDRUESORTER I VENETO\nDer er over 100 anbefalede/godkendte druesorter i Veneto fordelt mellem de lokale, såsom corvina, garganega og glera, og de internationale, såsom merlot, cabernet sauvignon, chardonnay, pinot grigio og pinot bianco. 50 procent af arealet er beplantet med grønne sorter, 40 procent med blå sorter og 10 procent med rosa/grå sorter. I sammenligning med den seneste omfattende opgørelse i 2000 er det mest iøjnefaldende, at glera har mere end fordoblet sit areal og nu suverænt er regionens mest plantede druesort med næsten en fjerdedel af alle hektar. Den har byttet plads på ranglisten med merlot, der har mistet næsten en tredjedel af sine hektar og gået fra 19 procent til 12 procent. En anden vinder i perioden er corvina, som er blevet endnu mere dominerende i Valpolicella og gået frem med over 50 procent. De enkelte druesorters dominans er ikke overraskende meget forskellig fra provins til provins. I Treviso længst mod øst er vi i Prosecco-land. Her udgør glera over halvdelen af arealet, og 88 procent af al glera i Veneto findes i Treviso. Det samme mønster gælder garganega og corvina, der tilsammen er plantet på over halvdelen af alle hektar i Veronaprovinsen, hvor vi finder Valpolicella og Soave. Hele 98 procent af regionens corvina skal findes her. Det tilsvarende tal for garganega er 83 procent. Merlot spiller en meget beskeden rolle i begge disse provinser, men er til gengæld helt fremme i fladlandet i Padova, Vicenza og Venezia, hvor den udgør mellem 23 og 35 procent.\nMEST PLANTEDE DRUESORTER (2010) Druesort\nAndel af beplantet areal\n10. Pinot bianco\nCastello Banfi i den sydvestlige del af Brunello di Montalcino.\nArezzo, Firenze, Grosseto, Livorno, Lucca, Massa-Carrara, Pisa, Pistoia, Prato, Siena INDBYGGERTAL:\t3,74 mio. AREAL:\t22.992 km2 REGIONSHOVEDSTAD:\tFirenze\nTOSCANA Toscanas betydning for Italiens forandring som vinland i de seneste 50 år kan næsten ikke overvurderes. Regionen har med sine mange historiske vine og sit kvalitetsfokus været et af de vigtigste lokomotiver i transformationen af Italien fra storproducent af landvine til en storspiller på det internationale marked for kvalitetsvin. Enkeltstående toscanske vinhuses evne og vilje til at tænke alternativt viste i 1970’erne og 1980’erne vejen for en lang række producenter over hele landet, og de bedste producenter i regionens berømte vinzoner satte nye standarder at stræbe efter. Når dertil lægges Toscanas positive image, hvad gælder kunst, kultur, gastronomi og natur, er regionen en afgørende grundpille for det italienske vinbrand.\nGEOGRAFI OG KLIMA Toscana ligger i Mellemitalien med form af noget, der med lidt god vilje kan beskrives som en retvinklet trekant, hvor langsiden i vest udgøres af Det Tyrrhenske Hav. Det ene ”ben” mod nord udgøres af grænsen til Emilia-Romagna og længst mod vest Ligurien, og det andet ”ben” af grænserne til Lazio og Umbrien, mens der ved den rette vinkel er en lille kontaktflade med Marche. Ud for kysten ligger De Toscanske Øer, hvoraf Elba er den største og i vinsammenhæng den eneste vigtige. Størstedelen af Toscana er domineret af kuperet eller decideret bjergrigt terræn. Fladland udgør under 10 procent og findes primært ved kysten, langs floderne og i form af den ca. 100 kilometer lange Chiana-slette i den østlige del syd for Arezzo. Deciderede bjerge beslaglægger ca. 25 procent af arealet, og det er i de resterende godt to tredjedeles bakkelandskab, langt den største del af vinproduktionen finder sted. Bjergene – først og fremmest Appenninerne (op til 2000 meter over Me ll e mitalie n – To sca na\nhavet), der løber langs hele regionens østlige flanke, og Monte Amiata (1738 meter) i syd – har dog indirekte stor betydning gennem den indflydelse, de øver på klimaet i de forskellige vinzoner. Fra Appenninerne blæser den kølige nordenvind tramontana ned over regionen, og de vinzoner, som især er påvirket af omgivende høje bjerge eller gennem egen relativt høje placering, er DOC Pomino, DOCG Chianti Rùfina og de højere beliggende dele af DOCG-vinene Chianti Classico, Vino Nobile di Montepulciano og Brunello di Montalcino. I visse zoner kan højdeforskellen og bjergenes indflydelse betyde ganske store lokale forskelle på vinstil og anvendte druesorter. Under indflydelse af de seneste årtiers ændringer i klimaet har de højereliggende områder i Toscana med deres mere beherskede middel- og maksimaltemperaturer fået øget opmærksomhed. Mens der i det indre af regionen kan være både meget varmt om sommeren og særdeles køligt om vinteren med\nVIGTIGE ÅRSTAL I DEN TOSCANSKE VINHISTORIE 1716\nCosimo 3. Medici afgrænser i et dekret fire vinzoner omkring Firenze. 1872\tBaron Bettino Ricasoli lancerer en opskrift for Chianti-vin. 1860-80\tClemente Biondi og Ferruccio Biondi Santi udvikler Brunello di Montalcino. 1920-30\tMed Adamo Fanetti som primus motor relanceres Vino Nobile di Montepulciano. 1939\tDen 14-årige Giulio Gambelli begynder på Enopolio-kooperativet i Poggibonsi. 1966\tVernaccia di San Gimignano bliver Toscanas første DOC-vin. 1968\tDen første kommercielle årgang af Sassicaia. 1971\tDen første årgang af Tignanello som VdT-vin. 1975\tDen historiske vin Carmignano genopstår og får egen DOC. 1977\tDen første årgang af Le Pergole Torte. 1978\tBrødrene Mariani etablerer Villa Banfi i Montalcino. 1980\tBrunello di Montalcino og Vino Nobile di Montepulciano godkendes som DOCG. 1994\tDOC Bolgheri udvides til at omfatte rødvin.\nfrost og undtagelsesvis sne, er det mere jævnt ved kysten. Her er klimaet naturligvis først og fremmest influeret af Det Tyrrhenske Hav/Middelhavet med relativt mildere forhold både sommer og vinter. Vinmæssigt set betyder det, at druernes modningstid forkortes, og høsten ligger typisk syv til fjorten dage tidligere end inde i landet. Jordbundsmæssigt er Toscana rig på variationer, og forholdene kan veksle betydeligt inden for samme zone. Ved kysten og særlig i Bolgheri er områder rige på sand og sten/ grus fremtrædende. Den alluviale karakter findes også i f.eks. Valdichiana. På den nordlige kyst bliver kalksten og især marmor dominerende i visse områder. I det indre (Chiantiland) består jordbunden hovedsageligt af en ler- og sand-blanding med varierende indslag af lerskifer (galestro), vulkansk tuf (tufo) og kalksten (albarese). Og på Elba er det granit og skifer, det handler om.\nHISTORIE Toscanas vinhistorie går små 3000 år tilbage, hvor lokale stammer formentlig har praktiseret simple former for vinfremstilling. Etruskerne begyndte at handle med fønikerne (og senere grækerne) ca. 800 f.v.t. og blev dermed introduceret til en mere moderne vinkultur, hvad angik fremstillingsog opbevaringsmetoder.\nEtruskerne anvendte de vildtvoksende vinplanter (V. vinifera silvestris), der voksede i Appenninerne, og var i en periode formentlig en magtfaktor inden for ”europæisk” vinkultur – en vinkultur, som de bl.a. spredte til det sydlige Frankrig. Siden overtog romerne den rolle, og det vinøse centrum flyttede længere sydpå Efter Romerrigets fald spillede især kirken/de gejstlige og adelen en afgørende rolle inden for udviklingen af Toscanas vin, da det helt enkelt var disse befolkningsgrupper, som ejede jorden. Ofte blev jorden dog forpagtet ud efter det såkaldte mezzadria-system, hvor fæstebonden (il mezzadro) fik halvdelen af gårdens udkomme. Florentinske adelsfamilier som Mazzei, Strozzi, Giuntini, Gondi, Frescobaldi og Antinori var særdeles aktive inden for bankvirksomhed op gennem middelalderen og renæssancen og ejede typisk også godser på landet, hvor der fandt vinproduktion sted. På grund af de finansielle forbindelser til store dele af Europa var der ofte en betydelig eksport af denne vin, især til England, hvor f.eks. kong Edward 1. fra 1310 og frem var fuldstændig økonomisk afhængig af Frescobaldi’erne. I 1300-tallet var vinforbruget stort i Toscana. Optegnelser beretter f.eks. om 220 til 260 liter pr. år pr. person i Firenze og 419 liter pr. år for mænd i Siena. Mercato Vecchio i Firenze var vinhandlens knudepunkt. Her blev vinhandlerlauget Arte dei Vinattieri dannet i midten af 1200-tallet, og i dette blev blandt andre Giovanni di Pietro Antinori fra den Antinori-slægt, som vi kender i dag, medlem i 1385. På den tid var andre afgrøder som oliven og især hvede mindst lige så vigtige som vinen. Den blev ofte kaldt for vermiglio efter sin rubinrøde farve, men hvidvin var formentlig mindst lige så udbredt. Foruden referencer til rødvin fra Carmignano og Montepulciano (byen, ikke druesorten) er der masser af henvisninger til f.eks. Vernaccia, Trebbiano og San Colombano/ Verdea. Der er flere tidlige eksempler på, at geografi og vinkvalitet kobles sammen. Mest markant i 1427, hvor Firenze-styret differentierer skatten på vin fra 106 navngivne lokaliteter i byens omegn baseret på deres omdømme. 1716 udgør et skelsættende år ikke bare i den toscanske vinhistorie, men for hele den moderne vinverden. 18. juli dette år udstedte storhertug Cosimo 3. Medici i Firenze nemlig et såkaldt bando (dekret), i hvilket regler for fremstilling og salg af fire vine blev etableret, og 24. september samme år kom det næste dekret, i hvilket de fire vinzoner også blev geografisk afgrænset. Disse to dekreter er den første sikre historiske dokumentation for et forsøg på at etablere den forbindelse mellem en geografisk zone, produktionsregler og specifikke vinnavne,\nsom siden blev fundamentet for den europæiske vinlovgivning i form af appellationsbegrebet. Cosimo 3. var meget aktiv i bestræbelserne på at fremme den toscanske vineksport til først og fremmest England og forstod, at en lovformelig beskyttelse af vinenes navne var et nødvendigt skridt for at kunne garantere deres herkomst og kvalitet til kunderne. De fire zoner, som tilsyneladende på den tid blev anset for de bedste i Toscana, var: 1)\tChianti – med et område svarende til det, der i dag er kernen af DOCG Chianti Classico. 2)\tPomino – svarende omtrent til dagens DOC Pomino samt halvdelen af DOCG Chianti Rùfina. 3)\tCarmignano – svarende nogenlunde til den aktuelle DOCG Carmignano. 4)\tVal d’Arno – svarende til en del af DOCG Chianti Aretini/ Fiorentini i den øvre del af Arno-dalen. I løbet af 1800-tallet og for alvor i 1900-tallet begyndte flere og flere ikkeadelige også at gøre sig bemærket og indtog betydende roller i den toscanske vins udvikling, men mange af de historiske adelshuse hører stadig til blandt de største og vigtigste producenter i Toscana. Se afsnittene om de enkelte vinområder for yderligere detaljer og den nyere toscanske vinhistorie.\nDRUESORTER I TOSCANA Sangiovese På druesortsfronten er der sangiovese og så alle de andre i Toscana. Landets mest plantede druesort er så suverænt nummer et på listen over de mest plantede sorter i regionen,\nat den ville være et oplagt emne for diverse konkurrencemyndigheder, havde den været et firma. Faktisk er der ingen andre af de italienske regioner, hvor en enkelt druesort nyder en sådan popularitet. Der kan dog konstateres et mindre fald i de seneste fire-fem år, så måske er dens udbredelse ved at have toppet. Den findes over hele regionen, er obligatorisk hovedsort i otte af 11 DOCG-vine og indtager førstepladsen i alle de største provinser. Den er dog klart mere dominerende i nogle end andre. I Chiantis to førende provinser, Siena og Firenze, dækker den f.eks. over 70 procent af arealet, mens det i Livorno på kysten ”kun” er 33 procent. Hvor længe denne dominans har eksisteret er vanskeligt at sige. Diverse kilder dokumenterer sangioveses tilstedeværelse i regionen mange århundrede tilbage (først nævnt som śgioveto/sangioveto i 1552), men nogle sikre optegnelser over udbredelsen af den og andre sorter findes ikke, og dens dominans i f.eks. Chianti-vine op gennem 16- og 1700-tallet er ikke givet. I sidste halvdel af 1700-tallet refereres der dog til den som ”protagonist” og havende en ”ledende rolle”, og i betragtning af de mange studier og omtaler af sorten hele vejen op gennem 1800-tallet virker det rimelig at antage, at den på det tidspunkt havde indtaget en førende rolle i regionen. Efter vinlusens hærgen i slutningen af 1800-tallet og begyndelsen af 1900-tallet og den store udvidelse af Chiantizonen i 1930’erne blev vejen så endelig banet for sangioveses suveræne førerposition. For en så populær druesort er det bemærkelsesværdigt, at kvaliteten svinger så betragteligt, som det er tilfældet. Der er ingen tvivl om, at sangiovese er ansvarlig for en lang række fremragende vine af verdensklasse og står bag de fleste af regionens topvine, men samtidig er bundniveauet til tider bekymrende lavt.\nMEST PLANTEDE DRUESORTER 2000/2016 2016 1. Sangiovese\nAndel af beplantet areal 62 %\n2. Trebbiano toscano\n3. Canaiolo nero\n4. Malvasia bianca lunga\n7. Canaiolo nero\n9. Petit verdot\n10. Malvasia nera\nMe ll e mitalie n – To sca na\nDet er der flere forklaringer på. Den vigtigste er nok sangioveses afhængighed af den helt rigtige kombination af undergrund og klima for at kunne toppræstere. Man fristes til som en anden ejendomsmægler at fastslå, at for sangiovese er de tre vigtigste ting beliggenhed, beliggenhed og – beliggenhed! Får sangiovese lov til at vokse på mager jordbund i et relativt køligt klima, hvor vækstsæsonen er lang, og de daglige temperatursvingninger i den sidste del af sæsonen store, kan den levere nogle af landets mest elegante, komplekse og ranke vine. Med for meget varme, for kort vækstsæson og/eller al for rig lerbund bliver vinene derimod ofte enten jævne, kedelige og uden nerve eller barske og rå. De bedste områder for sorten er derfor typisk at finde inde i landet i de højere beliggende marker (300-650 meter over havet) eller på marker, hvor omgivende høje bjerge sørger for lave nattemperaturer. Fra sådanne positioner viser sangiovese sit fulde potentiale på egen hånd, mens den fra mindre favorable steder har brug for støtte i form af andre sorter, der kan give mere struktur og frugtkoncentration eller mildne og blødgøre. Med sin enorme udbredelse er det næsten oplagt, at den vældig mange steder har behov for et ”støttekorset”, og traditionelt bliver den derfor i de fleste områder/vine i Toscana blandet med andre sorter. Et andet meget vigtigt forhold for sangiovese er dens ustabile natur med mange naturlige mutationer som resultat (se også s. 54 og 265). Spredt over hele regionen i århundrede har der udviklet sig et hav af sangiovesevariationer, hvoraf alle ikke har været lige kvalitativt interessante. Og da man begyndte at arbejde mere bevidst med klonselektion, var der mere fokus på højtydende end kvalitetsfremmende kloner. De seneste årtiers langt større fokus på denne problematik både i form af større projekter som Chianti Classico 2000 (se s. 302) og i mindre skala hos de enkelte producenter har hjulpet meget. Og selv om faren for ensretning lurer, har mere kvalitetsstyret klonselektion været med til at give sangiovesevinene et løft. Sangioveses naturlige hang til at ændre sig afhængig af voksested forklarer også dens mange lokale synonymer og det forhold, at de fleste langt op i 1800-tallet (og visse længe efter) var overbevist om, at druesorten i f.eks. Chianti, Montalcino og Montepulciano var forskellige sorter. Derfor havde man naturligvis forskellige navne for vinene/druesorterne med stor forvirring til følge. I 1876 nedsatte Siena-provinsen en ampelografisk kommission, der tre år senere slog fast, at druesorterne fra de tre områder var identiske, når de blev plantet samme sted, og at sortens officielle navn fremover burde være san gioveto. I årtierne efter blev sangiovese dog den foretrukne navnevariant, men de lokale synonymer har lige siden levet videre i bedste velgående.\nDe andre indfødte sorter På den aktuelle topti dukker fire andre indfødte sorter op. Mest udbredt af disse er den grønne trebbiano toscano, der trods en reduktion på over 50 procent i de seneste 15 år stadig holder sig langt fremme på listen. Med en andel, der siden 2000 er faldet fra 13 procent til 5 procent, er tendensen dog klar: Den anonyme og som regel uspændende druesort har været på kraftig retur og er nu ikke længere en næsten lige så selvfølgelig del af den toscanske vinkultur som sangiovese. Den anden historisk set udbredte grønne sort i Toscana, som generelt leverer en meget bedre kvalitet (især til Vin Santo) er malvasia bianca lunga, også kendt som malvasia del chianti på grund af sin traditionelle rolle som hjælpesort i Chianti-blandingen. Også den er på retur med en reduktion i beplantet areal i samme størrelsesorden som trebbiano toscanos, og er netop gledet ud af topti. Vernaccia di san gimignano holder stort set skansen, hvad gælder antal hektar, men på grund af andre sorters fremgang er den nu gledet ud af toptilisten. Ind er til gengæld strøget en anden grøn sort i form af vermentino, som alene i de seneste fire-fem år næsten har fordoblet sit areal. Det er helt overvejende langs kysten i Livorno- og Grosseto-provinserne, at den har oplevet lidt af et boom. Blandt de traditionelle blå indfødte sorter er canaiolo nero (ofte blot kaldet canaiolo) efter sangiovese den mest udbredte på en syvendeplads. Men også den er for kraftigt nedadgående og optager nu blot ca. 40 procent af det areal, den dækkede i 2000. Den er dog stadig den foretrukne supplerende druesort blandt de indfødte af slagsen i Chiantiland. For de andre i denne gruppe ser mønstret ligesådan ud. Ciliegiolo er gledet ud af toplisten og mistede 40 procent af arealet mellem 2000 og 2010, og colorino, som er den af hjælpesorterne, der giver mest farve og struktur, er der endnu mindre af. For de to sidstnævnte gælder det dog, at der i de seneste år er dukket flere og flere eksempler op på til tider endog meget interessante enkeltsortsvine, som man tidligere stort set ikke så. Mængderne er samlet set meget små, men det skaber alligevel en vis form for ny opmærksomhed om disse klassiske toscanske sorter. Mammolo og malvasia nera er to andre blå sorter, som man kan støde på sporadisk, og endnu sjældnere dukker foglia tonda og pugnitello op.\nDe internationale sorter Hvis det på nær vermentino er gået tilbage for de indfødte sorter i Toscana i de seneste 10-15 år, har der til gengæld overordnet være tale om noget af et triumftog for gruppen af internationale sorter. De dækker nu op mod en fjerdedel af alle hektar i regionen, og særlig markant har fremgangen været for merlot og cabernet sauvignon, der i 2000 tilsammen stod bag lidt mere end 4 procent af alle hektar. Den andel hedder ITAL IEN SK V IN\nBrunello di Montalcino/ Moscadello di Montalcion/ Rosso di Montalcino/Sant'Antimo\nCarmigano/Barco Reale di Carmignano/ Vin Santo di Carmignano\nChianti/Vin Santo del Chiantii/ Colli dell'Etruria Centrale\nChianti Classico/ Vin Santo del Chianti Classico\n33 33 Piombino\nAnsonica Costa dell'Argentino\nme LL e mItA L Ie n – tOsCAnA\nCandia dei Colli Apuani Capalbio\nVal d'Arbia Val d’Arno di Sopra Valdichiana Toscana\nColline Lucchesi Cortona\nVal di Cornia Rosso/Val di Cornia\nVernaccia di San Gimignano/ San Gimignano Vino Nobile di Montepulciano/ Rosso di Montepulciano/ Vin Santo di Montepulciano\nElba Aleatico Passito/Elba\nPrato 3 Carmignano\nSTATISTISK APPENDIKS På de følgende sider præsenteres diverse statistikker fra den italienske vinsektor. De stammer fra officielle italienske kilder som ISTAT (Istituto Nazionale di Statistica), ISMEA (Istituto di Servizi per il Mercato Agricolo Alimentare) og AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricultura) og er i vid udstrækning hentet fra Unione Italiana Vini’s hjemmeside www.uiv.it og deres ugentlige publikation Il Corriere Vinicolo. På trods af kildernes officielle status må det konstateres, at de til tider afviger – endda betragteligt – fra hinanden. Det kan dels skyldes forskelle i opgørelsesmetoder og dels, at det ikke altid tydeligt fremgår præcist, hvad tallene dækker over. Hektaropgørelse kan fx være de registrerede men ikke altid\nibrugtagne hektar eller kun hektar i produktion det aktuelle år og hektoliter kan være både vin og most eller blot vin – eller kun aftappet vin! Årgangsstatistik kan også snyde, idet diverse produktionstal kan referere til vin høstet og fremstillet det pågældende år eller til flasker (fra diverse årgange) aftappet det pågældende år. Vi har efter bedste evne sorteret grundigt i informationen, sammenlignet på kryds og tværs og dobbelttjekket hvor det var muligt, men som altid må tallenes endegyldige præcision tages med et lille forbehold. 1 hektoliter = 100 l. 1 ha = 10.000 m2\nPRODUKTIONSFAKTA ITALIEN PRODUKTION AF VIN I ITALIEN 2012-2016 (HL) Piemonte Valle d’Aosta Lombardia Liguria\nPRODUKTIONEN AF VIN I ITALIEN (INKL. DRUEMOST)\nPOTENTIELLE HEKTAR VINMARKER I ITALIEN\n772.513 768.995 764.798\n44,7 44,5 44,2\nPOTENTIELT BEPLANTEDE HEKTAR PR. REGION (0 2000 0 2016) Piemonte\n15.814 12.787 21.735 17.160\nPotentielt beplantede hektar pr. region STOLPER\nStat is t is k app e ndiks\n2000 2016 Ã†ndring 2000/2016\nPRODUKTIONSFAKTA ITALIEN – FORTSAT %-FORDELING AF HVIDVIN OG RØDVIN/ROSATO I ITALIEN 49,6 % 50,4 %\n53,4 % 46,6 %\n52,5 % 47,5 %\n53,7 % 46,3 %\n54,1 % 45,9 %\nFORDELINGEN AF ITALIENS VINPRODUKTION PÅ NORD-, MELLEM OG SYDITALIEN (SE REGIONSFORDELING I INDHOLDSFORTEGNELSEN)\nANDEL ØKOLOGISK DYRKEDE MARKER I REGIONERNE Calabrien\nSyditalien 16,3 mio. hl 31,2 %\nMellemitalien 17,7 mio. hl 33,8 %\nNorditalien 18,3 mio. hl 35,0 %\nAbruzzo 12 % Syditalien 2,0 mio. hl 11,1 %\nLazio 11 % Molise 9 % Trentino-Alto Adige\nDOC(G)-VIN Mellemitalien 5,2 mio. hl 28,8 %\nITALIENS VINPRODUKTION FORDELT PÅ TYPE (2016) VdT 19,2 mio. hl 36,7 % - heraf commune 18,6 mio. hl 35,5 %\nNorditalien 10,9 mio. hl 60,1 %\n- heraf varietale 0,6 mio. hl 1,2 %\nDOC(G) 18,8 mio. hl 36,0 % I alt 52,3 mio. hl IGT 14,3 mio. hl 27,4 % ITAL IEN SK V IN\nDE STØRSTE DE 10 MEST PRODUCERENDE PROVINSER I 2015 (MIO. HL.) Provinser\nDE 10 STØRSTE DOC(G)-VINE (HL. AFTAPPET I 2016) DOC(G)\n% af total DOC(G) i Italien\n1. Treviso (Veneto)\n2. Foggia (Apulien)\n4. Trapani (Sicilien)\n5. Ravenna (Emilia-Romagna)\n6. Chieti (Abruzzo)\n7. Barletta-Andria-Trani (Apulien)\n8. Réggio Emilia (Emilia-Romagna)\n9. Roma (Lazio)\n10. Modena (Emilia-Romagna)\nDE 10 STØRSTE VINFIRMAER I ITALIEN EFTER OMSÆTNING 2017\nDE 10 STØRSTE IGT-VINE (HL. AFTAPPET I 2016) IGT\n% af total IGT i Italien\nProduktion/ mio. fl.\n- heraf Gruppo Italiano Vini (GIV)\n- heraf Cantine Riunite & CIV\nGruppo Campari (vindel)\nITALIENSK VIN er en dugfrisk og helt opdateret udgave af den\ntidligere Politikens bog om italiensk vin. Bogen er gennemrevideret med fuldstændig opdateret viden og alt det sidste nye, som er godt at vide om de italienske vine. Bogen er skrevet af førende eksperter: Paolo Lolli, chef på restaurant ’Casa d’Antino’ og ejer af vinbutikken ’Enoteca’; Arne Ronold, Master of Wine, stifter og redaktør af det norske tidsskrift ’Vinforum’ og leder af ’Norsk Vinakademi’, Ole Udsen, førende ekspert på Syditaliens vine samt Thomas Ilkjær, som udover at være forfatter også er bogen faglige redaktør. Thomas Ilkjær er vinskribent på Politiken og vinmagasiner i Skandinavien samt stifter og leder af ’Vinakademiet’.\nFRA BOGENS INDHOLD: ■■\nVin-Italien her og nu\nItaliens vinhistorie – kort fortalt Jordbund, klima, mark og kælder ■■\nItaliens vinlovgivning ■■\nBeskrivelse af alle vinregioner og -distrikter med detaljerede oversigtskort\nDruesorter i Italien\nItaliensk vin er en dugfrisk og helt opdateret udgave af den tidligere Politikens bog om italiensk vin. Bogen er gennemrevideret med fuldstæ...


Sake til din sushi : Yutaka.dk\nBestil frisk sake til frisk sushi\nSake er en gæret drik, ligesom øl og vin, men hvor øl brygges på byg, hvede og rug, brygges sake brygges på ris. Da sake ikke er kulsyreholdig, er det dog måske mere oplagt at sammenligne det med vin.\nManotsuru blev grundlagt i 1885 af Yososaku Obata. Siden da har Manotsuru benyttet sig af traditionelle fremstillingsmetoder. Manotsuru er beliggende på øen Sado, hvor der er adgang til det reneste vand og de bedste rissorter. Siden 2000 har Kenya Kudo, som er er uddannet på det anderkendte Iwate universitet, været ansvarlig overbrygger.\nManotsuru har vundet guldmedaljer 6 gange i streg på den Nationale Sake konkurrence i Japan. International Wine Challenge har tildelt dem "Fine Sake Awards Japan Competition" i 2012 og 2013 og U.S. National Sake Appraisal i 2012. Manotsuru har også været omtalt i både Wine & Spirits, Los Angeles Times, og Wine Spectator.\nDe nøje udvalgte ris poleres i en rispoleringsmaskine. Til nogle af top sake'erne poleres risene op til 65%, så der kun er kernen tilbage. Grunden er, at protein og fedtsyrer i riskornet fjernes, så kun det inderste lag af kornet bliver tilbage, dette giver en afrundet blød, mild og aromatisk sake.\nEfter risene er tørret, dampes 1 ton ris i en stor trætank, også kaldet "Koshiki". Dette er "Joukyo".\nI et sauna lignende rum, "Muro", sprinkles den dampede ris med en skimmelsvamp med gærsporer (Kojikin). Denne varmeproces står på i ca 48 timer. Processen har stor betydning for sakens kvalitet.\nDet næste step er Moto. Vand og dampet ris blandes med Koji for at lave en maske. Moto kaldes også Shubo, hvilket betyder sake moderen. For at lave "Moromi", den uraffinerede sake, tilsættes mere vand og ris. Dette gøres ad 3 omgange. Bryggerne bruger trækar til at røre masken i, disse fremmer gæringsprocessen og giver en konstant temperatur.\nEfter ca. 30 dage hældes Moromi massen på sække for at blive presset. Efter presningen har man den rene, friske sake, der nu flaskes og lagres.\nDe 5 hoved Sake typer\nRen sake, ikke forstærket med alkohol. Junmai er normalt en smule fyldigere og kraftigere end de andre typer og med et højere syreindhold. Medium tør.\nDer tilsættes en anelse alkohol under gæringen. Honjozo er en lettere mere aromatisk sake, med en smule bitterhed der er meget nem at drikke. De bedste har kun tilsat meget lidt alkohol. Lidt til den søde side.\nDer kan tilsættes distilleret alkohol. Hvis den kaldes Junmai Ginjo er der ingen alkohol tilsat. Ginjo gæres ved lavere temperatur i længere tid. Aromaen er mere komplet og delikat. Oftest meget frugtrig og blomstret. Lidt til den søde side.\nDer kan tilsættes distilleret alkohol. Hvis den kaldes Junmai Ginjo er der ingen alkohol tilsat, hvis den kaldes Daiginjo er der tilsat alkohol. Daiginjo er toppen, meget aromatisk og kompleks. Knap så sød som Ginjo og Honjozo.\nUpasteuriseret sake, der kan have alle fire ovenstående typer.\nHer kan du købe følgende typer sake:\nManotsuru Four Diamond\nDet særlige ved denne sake, er dens specielle elementer af sort peber, søde roer, gær og moden vandmelon. En fyldig, udtryksfuld sake med mange lag af følelse og smag. Blød, med et strejf af varme og et fint hint af mynte. Serveres afkølet i et bredt glas, men er dog mere udtryksfuld ved stuetemperatur.\nManotsuru Junmai Namacho\nSmuk og elegant sake, anbefales til begyndere.\nManotsuru Karakuchi Tsuru Sake Cup


Kan vingummivitaminer give dig håret tilbage? – Kkaps.dk\nDøjer du med tyndt og slasket hår, og vil du gerne gøre noget ved det? Så er der heldigvis hjælp at hente!\nDer er nogle mennesker, der mister håret tidligt, mens andre mister det senere. Dog er det et faktum, at 3 ud af 4 mænd skal være forberedt på, at deres hår kun er til låns. I mange tilfælde er det hormonelt og genetisk bestemt, hvorvidt dit hår er til låns. Det er op til dine gener at bestemme, hvor hurtigt eller langsomt dit hår tynder ud i hårbunden.\nMEN der er stadig lidt hjælp at hente! Den rigtige sammensætning af vitaminer og mineraler kan nemlig påvirke dit hår, så det vokser sundt og ikke tynder ud. Læs med her, hvis du vil vide mere om, hvordan du får håret tilbage med vitaminer.\nVitamin boost til håret\nVitamintilskud til håret har indtaget frisørsalonernes og helsebutikkernes hylder. Det er et kosttilskud, der indeholder vitaminer, aminsyrer og mineraler i høje koncentrationer, der gør, at næringsstofferne bliver optages bedre i hårsækkene og hovedbunden. Produktet er meget populært, og det indeholder også biotin og zink, som myndighederne har anerkendt for at bidrage til vedligeholdelse af normalt hår. Tilskuddet styrker og plejer dit hår indefra, så det vokser stærkere, bliver sundt og stærkt.\nDer findes både tilskud i form af de piller, som vi kender, og så findes der også vitamintilskud som her konsistens og form som vingummibamser. De er formet som små, søde vingummibamser, som smager fantastisk, og som er super søde at se på. Det gør det lidt sjovere at tage kosttilskud, i stedet for at skulle sluge en kæmpe hestepille. Man kan godt blive fristet til at spise hele bøtten på en gang, fordi det smager så godt, men det skal man passe på med! Det er vigtigt, at man ikke overskrider den anbefalede daglige dosis, der lyder på to bamser pr. Dag.\nSøde og naturlige\nDer er rigtig mange fordele ved bamserne udover deres fristende udseende og gode smag. Bamserne er gluten- og laktosefri, og derfor henvender de sig til rigtig mange mennesker. Traditionelle vingummibamser indeholder gelatine, men det gør vitamin vingummibamser heldigvis ikke! Derfor er de også velegnede til vegetarer. Prikken over i’et er, at de heller ikke indeholder soja og peanuts, og derfor kan man være sikker på, at de er producerede i allergenfrie omgivelser. Og nu kommer vi til det allerbedste – vingummibamserne indeholder ikke særlig meget sukker, og de indeholder kun meget få kalorier.\nKosttilskuddet kan tages af alle mennesker\nKosttilskuddet henvender sig både til mænd og kvinder, og de er egnet til alle slags hårtyper. Så uanset om du har fint skandinavisk hår, eller har tykkere hår, så kan bamserne opgradere dine lokker. Som udgangspunkt bør man være over 13 år for at spise vingummibamserne. Det er meget vigtigt, at man kigger på ingredienslisten på bagsiden af bøtten for at være sikker på, at det ikke indeholder noget, man er allergisk eller overfølsom overfor.


Uddannelse i Region Midtjylland - Region Midtjylland\nDu er her: Politik Politiske udvalg Særlige udvalg Tidligere midlertidige udvalg Midlertidige udvalg 2006-2009 Uddannelser og kompetencer\nUdvalgets opgaver vedrører udarbejdelse af forslag til en samlet uddannelsesstrategi som led i den regionale udviklingsplan samt forslag til en uddannelsespolitik, der kan danne grundlag for at yde udviklingstilskud.\nRapporten "Uddannelse i Region Midtjylland" beskriver uddannelsesniveau, uddannelsesudbud og uddannelsesmønstre analyseret for Region Midtjylland og kommunerne i regionen. Ud over historiske tal for befolkningens uddannelse og uddannelsesadfærd, præsenteres i rapporten en fremskrivningsmodel for, hvordan en ny ungdomsårgang i regionen vil uddanne sig.\nRapporten: Uddannelse i Region Midtjylland\nTillæg til rapporten: Revideret uddannelsesmodel\nKriterier for tildeling af udviklingsmidler i Region Midtjylland i 2007\nUlla Fasting (B) (formand)\nKaj Møldrup Christensen (A)\nAnders Kühnau (A)\nJonas Dahl (F)\nKommissorium for udvalget.\nMødeplan for Udvalget vedr. uddannelser og kompetencer


Mosaikhjornet.dk alternativer ⇒ 8 webshops der måske kan friste dig\nMasser af forhandlere på nettet som Mosaikhjornet.dk udlover i øjeblikket en række forskellige leveringsmåder. Et hit er nu til dags afhentningssteder, fordi du så nemt kan hente varerne fra Mosaikhjornet når du har tid. Den er jo meget overkommelig, samt tit endda den billigste leveringsmulighed.\nDu bør omvendt prøve at bestille varerne til levering til din adresse eller til dit arbejdes adresse. Fragtformen er af og til en smule mere bekostelig, men samtidig ekstremt fremkommelig. Den mest prisbevidste mulighed for fragt vil dog altid vise sig at være selv at hente ordren, som dog beroer på at du bor i kort afstand af Mosaikhjornet.dks adresse.\nAntal dages levering er yderst essentiel når du behøver din ordre om kort tid, så derfor er det øjensynligt passende at man dobbelttjekker leveringstiden ved den relevante vare.\nEn masse webbutikker præsterer 1 dags fragt på masser af varer, men glem ikke at det antager at bestillingen laves inden et bestemt tidspunkt, så de garanteret kan nå at få dit nye produkt betjent inden Mosaikhjornet drager hjemad.\nNogle internet handler sikrer fragt uden gebyr, men undertiden er det forudsat at der indkøbes for et bestemt beløb. Som alternativ burde du udvælge den billigste leveringsform, som tit – ligegyldigt om du befinder sig tæt på Kolding, Hillerød eller Assens – vil blive at få dem til at levere pakken fra Mosaikhjornet.dk til et udleveringssted.\nDet er jo efterhånden i høj grad gnidningsløst for købere at finde frem til de bedste priser på tværs af forhandlere på nettet, og til tak har utallige netbutikker været presset til at at presse priserne på mange af deres produkter – til juniorer, og ligeså til herrer og damer – markant, og endda nogle gange love fragtfri levering.\nDog kan det stadigvæk være rentabelt at analysere visse shops på nettet udover Mosaikhjornet.dk efter rabat forud for at du bestiller, så du er velinformeret til at få den laveste pris.\nDu skal bare være så påvagt, at ifald en online webshop sælger varer for en udsalgspris der er uhørt lav, så burde det undertiden være et symbol på en fup internet shop. Køb med kort er dog dækket ind under et lovbud, som redder køber imod uægte webshops.\nGenerelt slår vi et slag for kortbetalinger eller MobilePay. Som en anden løsning burde du drage nytte af et afdragstilbud hos Mosaikhjornet.dk fra f.eks. ViaBill, i tilfælde af at du agter at honorere regningen over tid.\nForinden nogen køber hos en online butik bør de de facto løbe igennem webshoppens forretningsaftale, dog er det typisk ikke super interessant.\nEn nemmere løsning kunne være at bemærke om Mosaikhjornet er e-mærket medlem, som skulle være et billede på at online virksomheden opfylder de officielle regler, foruden at online shoppen undertiden vurderes af fagfolk som har megen viden om vilkårene på området. Det giver dig lejlighed til bistand, hvis du oplever problemstillinger i processen med din handel.\nTillige foreslåes det at du er oppe på mærkerne omkring de mest basale vilkår gældende for ordren, f.eks. hvilken returrettighed Mosaikhjornet.dk lover. I den sammenhæng er det ligeledes relevant, at man når som helst opbevarer sin faktura e-mail, så man fremadrettet vil kunne bekræfte sit køb, uden hensyn til om man skal shoppe til en herre eller dame.\nTrustpilot byder på super troværdige muligheder for at eksaminere en lang række forhenværende konsumenters observationer og derfor er det prisværdigt, at du eksaminerer Mosaikhjornets bedømmelser forud for at du placerer din ordre.\nFacebook tilbyder på samme måde ret så belejlige chancer for at få et kig ind i Mosaikhjornet.dks popularitet. Her ser vi mange internet handler hvor man kan levere en vurdering af deres køb, hvilket også må benyttes til vurdering af tidligere kunders oplevelser.\nVores hjemmeside er finansieret af annonceindtægter. Vi har et fast samarbejde med adskillige online varehuse i form af at vi markedsfører deres produkter, og indhenter honorar når vores besøgende foretager en handel.\nAnvisninger omkring tilbud og internet webshops understøttes rutinemæssigt, men vi ønsker ikke at blive stillet ansvarlig for korrektioner der er realiseret efter sidste opdatering af sidens oplysninger.


Nyt byråd holdt prøveafstemning om dagsordenen | jv.dk\nNyt byråd holdt prøveafstemning om dagsordenen\nDet nye system betyder, at borgerne kan sidde derhjemme og følge med i via deres computer eller telefon, hvordan hver enkelt byrådsmedlem stemmer. Arkivfoto.\nDe 11 nye medlemmer af byrådet i Aabenraa fik en blid start på deres politiske karriere. Det mest spændende på byrådets januarmøde var det nye udstyr til digital afstemning.\n31 jan. 2018 kl. 19:24\nAABENRAA: I Aabenraa Kommune har borgernes sundhed høj prioritet, men byrådsmedlemmerne kan i fremtiden nøjes med lidt færre bevægelser.\nDet skal nu ikke længere række hånden op, men blot trykke på deres Ipad, når der skal stemmes i byrådssalen.\nSystemet fik sin debut ved byrådsmødet onsdag, og det gik, som det gerne skulle ved enhver generalprøve - nemlig ikke helt fejlfrit.\nTo politikere havde ikke kontakt til det store system, så deres ihærdige tryk på ja-knappen blev ikke registreret.\nDet gjorde til gengæld alle de andres, og borgmester Thomas Andresen kunne konstatere, at der i hvert fald var flertal for at godkende dagsordenen. Det var nemlig det, byrådet stemte på ved denne alle første elektroniske afstemning.\nDen talte ikke rigtigt med, for den elektroniske måde at stemme på er en del af byråds forretningsorden, og den nye forretningsorden blev først godkendt ved et senere punkt på mødet.\nMasser af poster fordelt\nByrådet har som en af sine mange opgaver at udpege medlemmer til at sidde i en række råd og bestyrelser. Selv om byrådet selv har besluttet at takke nej til at være repræsenteret en hel del steder, er der fortsat mange poster at fordele.De første 32 punkter på januarmødet handlede om at udpege byrådsmedlemmer til disse poster.\nSammen med den nye forretningsorden godkendte byrådet også reglerne for spørgetid. Enhver borger har nemlig ret til på forhånd at indsende et spørgsmål til byrådet og får det besvaret på det åbne byrådsmøde.\nDet foregår efter at alle punkterne på byrådets åbne dagsorden er behandlet. Byrådsmedlem Michael Christensen (SF) foreslog, at reglerne laves om, så spørgetiden i stedet ligger før de øvrige punkter på dagsordenen.\n- For at komme borgerne i møde, bør spørgetiden ligge først. Man ved aldrig, hvor lang tid et byrådsmøde varer, og det betyder, at de kan risikere at skulle sidde rigtigt længe og vente på svar, mente han.\nBorgmester Thomas Andresen var dog ikke med på den idé.\n- Spørgetiden er ikke en del af selve byrådsmødet, og møderne begynder klokken 17. Det ville betyde, at spørgetiden skulle holdes før klokken 17, og jeg kan risikere at skulle afbryde spørgetiden for at begynde byrådsmødet. Der kan godt blive lidt respektløst, mente han.\nMichael Christensen ville gerne vide, hvorfor det i så i reglerne for spørgetid i Aabenraa Byråd står, at spørgetiden holdes på byrådsmødet, når spørgetiden ikke er en del af byrådsmødet.\nBorgmester Thomas Andresen lovede at få undersøgt sagen nærmere, og få formuleringen ændret.