Etapa de Villafranca del Bierzo a O Cebreiro | Camino de Santiago | Camí Francès\nEstàs en la següent localització: Portada > Viatges > Camí de Sant Jaume > Camí Francès > Etapa de Villafranca del Bierzo a O Cebreiro\nEtapa 24: Etapa de Villafranca del Bierzo a O Cebreiro\nInformació sobre l’etapa 24: Etapa de Villafranca del Bierzo a O Cebreiro\nLa muntanya arriba al Camí de Santiago. Avui és el dia de l'etapa regna, segurament la més recordada a la volta de la peregrinació. En ella s'abandona Lleó i Castella per a entrar a Galícia, en concret per la parròquia d'O Cebreiro: antic llogaret de pallozas avui restaurada en nom del turisme. El guia cap al cim és la vall de l'encaixonat riu Valcarce, partit per la N-VI i l'A-6 i ben poblat. L'ascens es fa esperar i no és palès fins al quilòmetre 21 de l'etapa, sobrepassat el barri d'Hospital.\nKm 0. Villafranca del Bierzo (Tots els Serveis)\nDesprés de travessar el carrer de l’Aigua-Ribadeo de Villafranca del Bierzo, girem noranta graus a l’esquerra per la costa de Zamora (en arribar al carrer Sant Catalina), passem al costat del monument al pelegrí, travessem el riu Burbia (veure apartat observacions per a informar-se sobre la ruta alternativa de la muntanya) i continuem pels carrers de la Concepció i Esperit Sant. Per aquesta última abandonem Villafranca i seguim durant un quilòmetre pel voral de la carretera, que acompanya el curs del riu Valcarce. D’aquesta manera arribem a un carril per als vianants, alguna cosa semblança a una pista de bobsleigh i protegit per un mur que no arriba al metre d’altura, que avança encaixonat entre l’autovia A-6 i la N-VI(Km 1,8).Per aquest de cleda de pelegrins passem sota diversos viaductes de la A-6 (Km 4,1) abans de prendre el desviament a Pereje, a l’altura del p.k 410 de la N-VI. Creuem amb precaució la nacional i per la carretera d’accés, escortats pels pollancres de la ribera del Valcarce i per castanyers de gran port, arribem a la primera localitat del dia: Pereje\nKm 5,2. Pereje (Alberg. Bar)\nTravessem la localitat – a la sortida a mà esquerra es troba l’alberg – per a reprendre el carril per als vianants. Un quilòmetre i sis-cents metres més endavant es troba l’àrea de descans de Trabadelo (Km 6,9) i un quilòmetre més amunt creuem de nou la N-VI per a prendre el desviament a aquesta població. Flanquejats de nou pel bosc de ribera del Valcarce, amb superbs castanyers, avancem fins a Trabadelo , amb infraestructura necessària per a fer un alt en el Camí.\nKm 9,7. Trabadelo (Albergs. Bar. Botiga. Farmàcia)\nDeixem la població, deixant a la dreta el desviament a Pradela i Sotelo, i aquesta vegada no retornem immediatament a la nostra pista de bobsleigh , sinó que caminem prop de quilòmetre i mig per una pista asfaltada, per sobre de la nacional. Superat un rierol que alimenta al riu Valcarce (Km 10,5) tornem al retrobament del carril per als vianants, a la vora de la N-VI. Un quilòmetre i set-cents metres més de tediós carril ens situen en La Portela de Valcarce, també amb algun servei.\nKm 13,7. La Portela de Valcarce (Alberg. Bars. Botiga bàsica. Caixer automàtic)\nDesprés de la Portela, a penes transitats 300 metres en companyia de la N-VI, prenem el desviament cap a Ambasmestas i Vega de Valcarce. Primer arribem a Ambasmestas , confluència dels rius Balboa i Valcarce.\nKm 14,9. Ambasmestas (Alberg. Bars. Botiga)\nA principis de 2017, Yaneth Gómez va obrir a la sortida d’Ambasmestas l’Adrogueria L’Aldarull, una cafeteria amb un petit supermercat. Posteriorment entrem a Vega de Valcarce, població de serveis de la vall amb la seva església de la Magdalena.\nKm 16,5. Horta de Valcarce (Tots els Serveis)\nEns dirigim ara fins a Ruitelán . A hores d’ara d’etapa tan sols hem guanyat 171 metres d’altitud. La base del port està a prop.\nKm 18,6. Ruitelán (Alberg. Bars)\nA la sortida de Ruitelán el pendent s’empitjora una mica, tan sols un petit aperitiu del que vindrà després. Alguna cosa més amunt, a l’esquerra, prenem el desviament que baixa fins a les Ferreries. Abans d’arribar a aquest petit nucli travessem el riu Valcarce per un pont de pedra.\nKm 20,1. Les Ferreries (Albergs. Botiga. Bars)\nCreuem el llogaret fins al barri d’Hospital (Km 20,8), una continuació del nucli anterior que pren el seu nom de l’antic hospital per a pelegrins anglesos. En abandonar aquest conjunt de cases comença la veritable ascensió a O Cebreiro.Un dur repecho per asfalt, com sortit del no-res, de gairebé un quilòmetre ens convida a plantejar l’estratègia, que consistirà a baixar el ritme, escurçar els passos i compassar la respiració. En aquestes circumstàncies és on el pes de la motxilla juga un paper determinant. En plena pujada, els caminantes hauran de prendre la senda que neix a l’esquerra de la pista asfaltada. Els ciclistes han de continuar de front per asfalt (Km 22).Ja en la senda, el pendent ens dóna un breu respir fins a creuar el rierol de Refoxo i ens venta de nou per una calçada ombrívola que ascendeix durament sota el dosser de les fulles caduques de castanyers i roures. Aquest escenari ens acosta fins a la Faba -a l’entrada existeix un desviament cap a l’alberg. Al poble hi ha bar i una botiga amb tot el necessari per a recuperar les forces perdudes.\nKm 23,5. La Faba (Albergs. Bar. Botiga)\nDesprés de la Faba abandonem progressivament l’ombria per a sortir a un terreny obert de pasturatges amb vista als boscos atlàntics. Les àmplies panoràmiques influeixen en la percepció del pendent, que es torna lleugerament més suau fins a aconseguir l’últim poble de Lleó en el camí de Sant Jaume Francés: Laguna de Castella.\nKm 25,9. Laguna de Castella (Alberg i Bar)\nUns 700 metres més amunt apareix la primera fita jacobeo amb senyalització de distàncies. És el 152,5 i porta la inscripció Us Santos (del Teso dos Santos). Quatre-cents metres després el Camí s’acomiada de Lleó, la província amb més quilòmetres de recorregut del Camí Francès: res menys que 214,4. Per fi trepitgem Galícia i, en concret, Lugo. L’etapa reina està a punt de concloure (Km 27). Fatigats, solucionem l’últim quilòmetre fins a l’església preromànica de Santa María la Real, que dóna la benvinguda a O Cebreiro. L’alberg de pelegrins, el primer de la Xunta de Galícia, es troba a l’altre extrem d’aquesta parròquia de Lugo.\nKm 28,4. O Cebreiro (Alberg. Cases Rurals i Pensions. Bars. Botiga)\nTram més exigent entre Hospital i La Faba:En els primers 21 quilòmetres tan sols s’ascendeixen 190 metres d’altitud. És a partir del barri d’Hospital, passat Les Ferreries, quan comença de debò la pujada. En tan sols 7,5 quilòmetres fins a O Cebreiro se superen 610 metres. El tram més dur es troba entre el propi Hospital i La Faba, encara que el pendent continua sent molt respectable fins a Laguna de Castella.\nPrecaució a l’hivern per la climatologia, perquè és fàcil trobar neu en la pujada a O’Cebreiro.\nRuta alternativa ‘de la muntanya’ de Villafranca a Trabadelo:A més de l’itinerari tradicional existeix una ruta alternativa i senyalitzada que cobreix el primer tram de 10 quilòmetres des de Villafranca del Bierzo a Trabadelo, enmig de la qual se situa el alberg Làmines. La descripció és com segueix: després de passar el monument del pelegrí, creuem el pont de el riu Burbia i continuem a mà dreta pel carrer Pradela. Ascendim durant 8 quilòmetres pel vessant de la muntanya, amb unes vistes impressionants del Bierzo. Travessant pinedes i sotos de castanyers centenaris arribarem al poble de Pradela. El poble el veiem a la dreta, però no és necessari entrar si no es volen utilitzar algun dels seus serveis. Si entrem en Pradela, després de l’església ens trobem amb el alberg Làmines. Girem a l’esquerra i deixem el poble en direcció a Trabadelo, que s’emplaça tres quilòmetres més endavant. En aquesta població ens reunirem amb el Camí oficial.\nEl 100% de les localitats de l’etapa ofereixen, almenys, un alberg de pelegrins, excepte a l’hivern, així que es pot dividir la jornada al nostre antull. Totes compten amb bar i la població amb més serveis és Vega de Valcarce.\nDes del 12 de Juliol de 2021 i de moment durant un any des de la data la Guàrdia Civil prohibeix el pas per l’antiga Nacional N-VI entre Les Ferreries i Piedrafita d’O´Cebreiro, tram aquest freqüentat sobretot per ciclistes.\nUn quilòmetre i mig abans d’arribar a O`Cebreiro entrem a Galícia, ultima Comunitat Autònoma que creuarem en la nostra peregrinació, l’encreuament d’aquesta frontera aquesta senyalitzat amb una gran fita que sol estar vandalizado amb pintades de tota mena.\nEn el capítol espiritual és important fer referència a” el miracle d’O`Cebreiro“.\nAlla per l’any 1300 en ple torb de vent i neu un vilatà de Barja Major, desoint al temporal, es va acostar fins a la parròquia d’O´Cebreiro, el clergue que estava donant missa es va sorprendre de veure al vilatà perquè no esperava a ningú a causa del temporal i li recrimino la seva presència allí només per a veure un tros de pa i una copa de vi, moment en el qual com el pa es va convertir en carn i el vi en sang.\nTambé destacar la labor altruista que es duu a terme avui dia en la parròquia de Santa María del Cebreiro, sobretot pel Franciscà Paco Castro Miramontes, qui no dubtés a ajudar en tot el possible i aconsellar espiritualment a tot pelegrí que per allí s’acosti. Si teniu la sort de trobar-li per allí no dubteu a tenir una mínima xerrada amb el perquè les seves paraules t’omplissin d’energia i saviesa per a la resta de la peregrinació.\nCOMARCA D’US ANCARESLa comarca d’Us Ancares està enclavada entre Lleó i Galícia i és pas obligat de la vint-i-quatrena etapa del Camí de Santiago Francés. És una reserva natural amb el seu paisatge muntanyenc, de forts pendents, en el qual habita una població de més costums gallecs que castellanes. Les pallozas – habitatges tradicionals de planta el·líptica amb sostre de súmmum – han estat hereves de les tribus preromanes que van habitar aquestes terres i que van deixar importants vestigis.\nPEREJE:Petit poble de la comarca d’Us Ancares, pertanyent al municipi de Trabadelo, que es troba envoltat de vells castanyers. Va ser objecte d’un sonor litigi que va enfrontar als cluniacenses de Santa María de Cruñego, de Villafranca, i als monjos d’Aurillac que regentaven el Cebreiro. En ell es van veure involucrats Alfons IX de Lleó, la reina donya Urraca i el Papa Urbà II. La causa va ser que l’abat d’O Cebreiro va aixecar una església i un hospital de pelegrins en Pereje, localitat que estava dins de l’administració cluniacense de Villafranca del Bierzo.\nTRABADELO:A l’entrada de Trabadelo ja poden apreciar-se els densos sotos de castanyers. Durant la tardor la recollida de castanyes suposa una de les majors i més fructíferes activitats dels veïns. El municipi el conformen el propi Trabadelo, Pereje, Moral de Valcarce, Parada de Soto, Pradela, San Fiz do Seu, Sotelo, Sotoparada i Villar de Corrals. Té albergs, diverses cases rurals i bars.\nLA PORTELA DE VALCARCE:El nom al·ludeix al portazgo que havien de pagar als senyors feudals els viatgers que travessaven la vall. L’any 1702, Alfons VI va intentar suprimir-ho però no despareció fins a anys posteriors. L’església de Sant Joan Baptista pertany a l’estil barroc popular i data dels segles XVII i XVIII. És de planta rectangular, té una sola nau i espadanya. En la població, a la vora del riu Valcarce, encara es conserva una ferreria del XIX.\nAMBASMESTAS:L’església de La nostra Senyora del Carmen és de planta rectangular i una sola nau i alberga un retaule barroc. Es conserva un paller del segle XIX, en dues altures i cobert per lloses.\nVEGA DE VALCARCE:Vega de Valcarce és el poble més gran de la vall. El municipi comprèn a 23 localitats, entre les quals es troben les també jacobeas Portela de Valcarce, Ambasmestas, Ruitelán, Ferreries, La Faba i Laguna de Castella. Sobre un turó s’alça el castell de Sarracín que està en ruïnes i data dels segles XV i XVI. Atribuït als cavallers templers és possible que fos precedit per una altra construcció defensiva del segle X. L’església de la Magdalena, tan present en el Camí, com a patrona de pecadors i penitents, testifica la característica pelegrina de la vila. En l’edifici es donen cita construccions i reformes dels segles XVII, XIX i XX. És d’una sola nau, de planta rectangular i torre campanar.Horta de Valcarce ofereix serveis complets per al pelegrí: fleca, botigues de comestibles, caixers i bars on serveixen menjars.\nRUITELÁN:L’església parroquial està consagrada a Sant Joan Baptista (segles XIII a XVII). En la faldilla de la muntanya, als afores de Ruitelán, se situa la capella de San Froilán, on es diu que va viure retirat aquest eremita de Lugo (833-905), que va domesticar un llop quan aquest li va atacar i posteriorment va arribar a ser bisbe de Lleó. Actualment és patró de Lugo.\nLES FERRERIES:Aquest petit nucli deu el seu nom a les quatre ferreries on treballaven el ferro i altres metalls. També en A Casa do Ferreiro pot veure’s una antiga forja restaurada. Com una continuació de Ferreries, el barri d’Hospital pren el seu nom d’un antic hospital creat en el 1178 per als pelegrins anglesos. L’església de Sant Julián és barroca del XVIII.\nLA FABA:L’església de Sant Andrés, al seu torn renaixentista i barroca, és d’una sola nau en dos trams i posseeix un retaule barroc.\nLAGUNA DE CASTELLA:En l’últim poble de Castella i Lleó podem veure tres hórreos del XIX encara que no gaire ben conservats. La seva planta és quadrada, de tipus asturià. En el Teso dels Sants (fita 152,5), passada La Llacuna, va haver-hi una ermita que marcava el límit entre Lleó i Lugo.\nO CEBREIRO:O Cebreiro és una parròquia del Concello de Pedrafita do Cebreiro. Algú recorda el nom del port de Lugo de Pedrafita, aquell que es cobreix de neu tots els hiverns i que fa necessària les cadenes? És el mateix port que ascendeixen els pelegrins per camins. O Cebreiro és un poblat de pedra, probablement d’origen prerrromano, i portal de Galícia per la província de Lugo. És un altre dels llocs mítics del Camí i corona, a 1.300 metres d’altura el massís galaic-lleonès. Tot en aquest paratge és màgic i misteriós: les pallozas, el vent, la boira. És un dels primers enclavaments que va acollir als pelegrins en la seva ruta a Santiago. Destaca el simple i primitiu temple preromànic de Santa María la Real, dels segles IX i X. A la dreta de l’altar major es troba la capella del Sant Miracle, on està la imatge de la Verge dels Remeis (Santa María la Real). En l’altar jeu el sepulcre de don Elías Valiña, rector d’O Cebreiro des de 1959 fins a la seva defunció en 1989, incansable impulsor del Camí i creador de la fletxa groga. El poble va començar a restaurar-se a mitjan 60 i també les pallozas: antics habitatges preromans de planta circular o ovalada formades per parets de pedra i sostre de tiges de sègol. Una de les pallozas alberga un museu etnogràfic. Cases rurals, hospederías, bars, fondes i botigues de records han convertit a O Cebreiro en un parc temàtic dels pobles d’altura.\nEls pelegrins opinen sobre l'etapa 24: Etapa de Villafranca del Bierzo a O Cebreiro\nPerfil de l’etapa 24: Etapa de Villafranca del Bierzo a O Cebreiro\nMostra l’etapa 24 de Camí Francès:\nMostra l’etapa 25 de Camí Francès:\nEtapa d’O Cebreiro a Triacastela


Carme Vidalhuguet - Espanya, desacreditada | NacióDigital\n«Els ciutadans, més enllà del que sempre ha dit la CUP, necessitem saber per part d’ERC i de JuntxCat, on som i on volem anar»\nper Carme Vidalhuguet, 16 d'abril de 2018 a les 22:01 |\nAlemanya, que el mateix president Puigdemont ja reconeix que és un país que funciona, ha tingut i té grans penalistes. I molts professors de dret penal, d’allà, però també d’aquí, no saben veure cap mena de delicte de rebel·lió en cap encausat pel procés, perquè no hi saben trobar cap element que evidenciï violència. Per això és que la decisió de l’Audiència de Schleswig-Holstein de descartar l’extradició del president acusat de rebel·lió pel jutge Llarena evidencia com Espanya la polititza, la justícia. Que els estats entre ells col·laboren seria una ingenuïtat de no reconèixer-ho. Però que els poders de l’estat Espanyol hagin volgut també servir-se de la internacionalització del conflicte a través d’una euroordre i ara d’una altra implicant-hi Alemanya, ves que no els sigui una jugada de risc amb un resultat no desitjat.\nQue els estats, entre ells, s’ajuden és cert. Però no ho és menys, de cert, que, situats com estem ara en terra de Luter, de Goethe i de Kiefer, aquí la separació de poders és un dels puntals bàsics de la democràcia, perquè els alemanys creuen en l’estat per convenciment ideològic, no per conveniència pràctica. Per a ells no és qualsevol cosa el dret penal, perquè saben que és la intervenció més greu davant les conductes dels ciutadans. I és per aquesta raó que la decisió de no lliurar el president Puigdemont té, per a nosaltres, i per a ells també, tota garantia.\nEspanya ha volgut internacionalitzar el conflicte que ha obert amb Catalunya, però, si convenim en què tot té valor per oposició, ens adonem que les respostes judicials de Bèlgica, d’Escòcia, de Suïssa i d’Alemanya, coincidents, no hi llegeixen violència, en les actuacions del procés independentista. Si només la hi veu la justícia espanyola, si Espanya vol demostrar davant del món que la seva democràcia viu la separació de poders, ¿per què l’Executiu i el Legislatiu no demanen al Judicial que les revisi, les causes obertes contra l’independentisme? No ho fan perquè Espanya viu una democràcia desacreditada. Els tics totalitaristes, d’aquells que se situen per damunt de la llei, són encara una manera de fer que no sorprenen ni a l’esquerra més antifranquista. Aquella que no va saber-se estar -perquè C’s és qui en mou els fils, de l’escena política espanyola- de donar-hi suport, al 155, que no vol dir altra cosa, que donar suport a la suspensió de l’autogovern de Catalunya. El PSOE, també.\nEspanya se serveix de la moral del poder, d’aquella segons la qual el Poder vol dir el dret. I amb aquesta seva manera de fer tan tirànica, incomoda governs i incomoda instàncies judicials altres que no les seves. Ara la justícia alemanya ha d’estudiar l’acusació de malversació, quan el mateix ministre d’Espanya diu que no es va desviar cap partida del pressupost de la Generalitat per assumir el referèndum. Per tant, si en l’acusació de Carles Puigdemont no hi veuen ni delicte de rebel·lió ni de malversació, ¿com ho hauran de resoldre tot plegat, si no és políticament, tal i com ja havien d’haver fet?\nI per resoldre-ho políticament, Catalunya té un mandat d’urnes segons el qual és el candidat de la primera força de la majoria independentista a qui se li confia la investidura per formar govern. Si els aparells judicials de l’Europa culta, rica i lliure no hi veuen delictes, en les actuacions del nostre Govern, investim el president Puigdemont i que el candidat ens expliqui, en la seva intervenció, quin govern vol fer, en quin moment polític ens trobem i què haurà de fer, aquest seu govern. Això de fer govern amb el candidat que sigui només per recuperar les institucions no és la resposta al mandat de les urnes. Els ciutadans, més enllà del que sempre ha dit la CUP, necessitem saber per part d’ERC i de JuntxCat, on som i on volem anar. Des d'on partim per recuperar-les, aquestes nostres institucions. La democràcia és, sempre, primer. I si no, tornem a eleccions. Nosaltres, la nostra, de realitat, la volem amb tot el crèdit. Perquè els ciutadans, al president Puigdemont, sí, a ell, el 21D li vam obrir un crèdit de confiança sense límit.\nPer Anònim el 17 d'abril de 2018 a les 16:40\nestic tan fart d'èpica però ja veig que sóc minoria, Govern ja perquè prendrem mal. La realitat no s'ha de confondre amb el desig.\nJa t´ho dic jo\nERC i PDECat (JxCat no ho sé) on volen anar és a l´època dels 80 on es vivia tant bé amb el càrrec autonòmic i el sou oficial. Aquests partits processistes no hi han cregut mai en la independència. Sols s´aprofitaven de l´independentisme per guanyar eleccions autonòmiques i anar donant llargues a la gent. ERC i PDECat han de desapareixer.\nPer Anònim el 17 d'abril de 2018 a les 00:37\nA la lluna de Valencia! On anem? Que sabem! On ens portin els nostres indiscutits liders!!\nD'on partim ? On volem anar ?\nPer Bi-Ba Butzemann el 16 d'abril de 2018 a les 22:20\nBon article. Recuperar les institucions per tornar enrere, no. Si és així, millor eleccions.


La Ruta del Vi del Priorat guanya adeptes La Ruta del Vi del Priorat guanya adeptes – VadeVi\nLa Ruta del Vi del Priorat guanya adeptes\nLes visites de 2014 van augmentar un 6% respecte les de l'any anterior\nPrioratDiari.cat 18 de Juny de 2015 10:38\nImatge de Poboleda, al Priorat. Foto: VADEVI.cat\nLes visites als cellers de la Ruta del vi han superat les xifres del 2013 amb un 6%, el que suposa 1.332 enoturistes més d’un total de 23.105. La mostra es realitza a partir de les dades facilitades a Turisme Priorat per part de 25 dels 46 cellers que formen part d’aquesta ruta.\nPel que fa a la procedència dels visitants, les xifres es mantenen molt similars a les de l’any 2013, amb un descens de públic de la resta de l’estat, menys acusat que al 2013 (un punt de diferència) i un augment de l’1 % del públic català.\nEl públic estranger es manté amb el mateix percentatge però registra 459 enoturistes més. Els números demostren un clar interès pels vins del Priorat fora de les fronteres de l’estat, amb un públic estranger que conforma un 24% del total de visitants (5.176 persones), el qual supera en un 16 % el de la resta d’Espanya. Evidentment, la proximitat fa que el públic català, que és el més nombrós en general al Priorat, sigui el principal client d’aquests cellers (68%). Entre els catalans, Barcelona i la seva àrea metropolitana és la que envia més visitants (32%), seguida de Tarragona (sobretot de Tarragona ciutat i Reus (18%), Girona (3%) i Lleida (1%). D’altra banda, un 46% de visitants catalans son de procedència no especificada. Pel que fa als visitants de la resta de l’Estat, remarcar un descens important del públic valència, que perd onze punts respecte el 2013, configurant el 29% dels visitants de fora de Catalunya. Els segueixen la Comunitat de Madrid amb un 10%, el País Basc amb un 7%, Aragó amb un 4 % i el restant 50% es reparteix entre diverses comunitats o no s’especifica.\nEn el cas europeu, aquest any França, principal mercat estranger al Priorat, es veu desbancada pel Regne Unit (14%) en temes d’enoturisme, quedant en segon lloc (13%). En tercer lloc figura Alemanya amb un 11%, empatada amb Suècia, que puja lleugerament. Per darrere, Bèlgica (8%), Rússia (8%) i Dinamarca (8%), tot i que Rússia en números es troba una mica per sota de Bèlgica i Dinamarca de Rússia. A continuació, trobem Suïssa (6%), Holanda (4%) Finlàndia (3%) i Noruega (2%). Cal destacar l’increment notable del públic escandinau en els últims anys, que ja configura un 24% del total del públic europeu. El restant 12% ve proporcionat pels enoturistes de països de l’est, principalment Polònia, Estònia i Ucraïna, Àustria i Itàlia.\nEl públic provinent de fora d’Europa augmenta un 2% respecte el 2013 amb 2.080 persones. Estats Units continua liderant el rànquing amb superioritat (1.245 persones) i puja 8 punts, conformant un 60 % dels enoturistes de procedències llunyanes. Els segueix amb diferència Canadà amb un 9%. El 31% restant és molt variat, començant a enlairar-se amb força els visitants de Brasil i Mèxic, seguits d’Austràlia. Cal destacar la irrupció d’un nou públic fins fa un parell d’anys desconegut com és l’asiàtic: Singapur, Xina, Taiwan, Corea, Hong Kong. Fins ara el mercat asiàtic es limitava al públic japonès i en menor quantitat, xinès. Ara per ara els enoturistes xinesos i de Singapur passen per davant de públics que havien estat tradicionals com l’argentí, el sud-africà o l’israelià. Sobretot acusa una recessió molt important el públic sud-africà i augmenten els visitants sud-americans (exceptuant Argentina) com ara xilens, veneçolans i colombians.\nPel que fa el canal que han utilitzat per informar-se de l’existència de les visites guiades, la distribució és força igual: un 19% a través d’Internet, un 18% per recomanació d’establiments turístics de la comarca, un 14% per la pàgina web de Turisme Priorat o a través de l’Oficina de Turisme del Priorat, un 11% a través d’agències especialitzades en enoturisme, que puja 5 punts respecte el 2013, un 10 % pel boca-orella, un 9% són clients del celler, un 6% per la publicitat que hi ha a la botiga del mateix celler i un 4% a través de caixes regal, cada vegada més nombroses i de moda. Un altre 9 % no s’especifica.


Luka Djordjevic. Jove jugador amb una rica experiència | Notícies digerir\nLuka Djordjevic. Jove jugador amb una rica experiència\n23.03.2020 admin Comments 0 Comment\nLuka Djordjevic va néixer el 9 de juliol de 1994 a la ciutat de Budva a Montenegro. Rol: davanter, l’alçada és de 185 cm i el pes – 70 kg. Actualment és propietat de Zenit, però es troba en arrendament per l’Arsenal de Tula, on va aconseguir 7 gols en 23 partits.\nInici de carrera\nAl futbol gran, Luka va començar a recórrer el club de Mogren, una actuació per la qual continua sent el més exitós de la seva carrera. Durant 28 partits va aconseguir marcar 10 gols.\nReubicació a Sant Petersburg\nEl “Zenith” va cridar l’atenció sobre el jove talent el 2012 i a l’estiu li va oferir un contracte. Després d’haver reposat les files del nou equip, Luke va aconseguir immediatament rebre elogis en la seva adreça del mentor de Sant Petersburg Luciano Spaletti. L’italià va assenyalar que el jugador de futbol té un gran futur a causa de la capacitat d’obrir-se a zones lliures i d’alta velocitat, cosa extremadament necessària per al davanter del flanc. Després de dos mesos, l’11 d’agost, Djordjevic va jugar el seu partit de debut a la Premier League russa contra l’Spartak de Moscou, i el seu equip va guanyar 5-0.\nEn total, la temporada 2012/2013, el futbolista va jugar 10 partits. El 2013 va passar a préstec a Twente.\nEl 2015 va tornar al Zenit, però va tornar a cedir en préstec al segon club més fort de la Segunda Ponferradina espanyola.\nVagant a la recerca de tu mateix\nAtès que el jugador de futbol Luke Dzhorzevich té actualment només 26 anys, la seva experiència de transferència es pot considerar enorme. De moment, va aconseguir canviar de club 7 vegades. Mogren, Zenit, Twente, Yong Twente, Sampdoria, Zenit-2, Ponferradina, Arsenal: aquests són tots els clubs en els quals vaig tenir la possibilitat de jugar amb més freqüència de la meva voluntat lliure. El més probable és que la posició del davanter extrem perdia la seva rellevància. Molt sovint, els jugadors de futbol requereixen versatilitat, capacitat d’adaptar-se a qualsevol estil i ser efectius en totes les posicions. Només l’última, i no sempre és suficient per a Djordjevic, tot i que no es pot dir que manqui de qualitats especials que no posseeix.\nTrets i habilitats especials\nLuke és un jove modest i encantador, que no està especialment preocupat pel seu futur. Mai s’ha vist en cap escàndol i intriga. En comparació amb els legionaris al campionat de Rússia, Djordjevic parla amb força al rus. És molt inestable al terreny de joc, sovint desapareix de la vista durant el partit, però en un minut pot canviar dràsticament l’actitud de l’afició de neutre a positiu, després d’haver fet alguna passada magistral al flanc o anotant inesperadament amb el cap, saltant alt a causa de l’esquena dels defensors. Amb una alçada de 185 cm, l’habilitat de jugar al segon pis és un dels punts forts del jugador. Junt amb l’alta velocitat i el sentit de la posició en perspectiva, Luka té totes les possibilitats d’esdevenir el golejador amb èxit.\nAyurslim: opinions de clients, instruccions d’ús\nConan McGregor: biografia, vida personal, foto. Carrera esportiva i les millors baralles de Conor McGregor


Bona feina! (JMarfany) : L'economia col·laborativa (DAVANTAL del programa núm. 22 de Catalunya segle XXI)\nL'economia col·laborativa (DAVANTAL del programa núm. 22 de Catalunya segle XXI)\nDes dels segles dels segles, la humanitat hem practicat l’anomenat intercanvi o bescanvi. En el fons, el programa d’avui tracta d’això, encara que el nom actual esdevingui una mica diferent: economia col·laborativa.\nSi haguéssim de definir el terme, diríem que és una interacció entre dues o més persones, que parteix de la compartició de béns comuns –espais habilitats- per tal d’obtenir un benefici, ja sigui econòmic o no. En paraules de JohnHain: L'economia col·laborativa es basa a compartir, reutilitzar i optimitzar per a consumir de manera més sostenible.\nL’economia col·laborativa ha experimentat un creixement espectacular en els darrers anys. Segons dades de la Comissió Nacional dels Mercats i la Competència en el períodes que va de l’any 2000 al 2015, les iniciatives relacionades amb la economia col·laborativa van arribar a acumular una inversió de 25.972 milions de dòlars.\nAlguns dels exemples de més èxit a nivell mundial són Uber, compartir cotxe o Airbnb, una plataforma de lloguer entre particulars d'habitacions o apartaments sencers. Ara bé, sota el paraigua de l’economia col·laborativa, han sorgit tota mena d’iniciatives, des de serveix turístics a cuidar mascotes.\nAvui, a Catalunya segle XXI parlarem d’economia col·laborativa.\nPublicat per Jaume Marfany a 8:30\nEtiquetes de comentaris: Catalunya segle XXI , Congrés Catalunya i Futur , davantals , economia col·laborativa , ETV Llobregat


Baqueira | CATALONIA-welcome\nA Baqueira s’hi troba l’Estació Hivernal de Baquèria-Beret, declarada Centre d’Interès Turístic Nacional, en ple desenvolupament d’expansió. Compta amb tots els alicients i comoditats pel turisme de perllongada estança, proves esportives o caps de setmana.\nEl poble està situat a 1.500m i una població permanent de 94 habitants, és un nucli urbà de nova formació a partir de la creació de l’estació d’hivern de Baquèira-Beret, provocant a l’entorn de les instal·lacions un moviment urbanístic de gran amplitud, amb serveis, infraestructures, apartament, hotels i amb uns fluxes turístiques en determinades èpoques de l’any que poden incrementar la seva població en 15.000 i 20.000 habitants.\nBaquèira-Beret, la gran estació d’esquí del Pirineu és, en realitat, tres estacions, totes elles perfectament equipades: Baquèira amb 23 pistes i 13 remuntadors, molt apreciada per les seves pistes amples de debutants; Argulls, amb 4 pistes i 3 remuntadors, ideal per la seva orientació geogràfica; i Beret amb 15 pistes, 6 remuntadors i 1 circuit de fons.\nLA MEVA: si tot nou, un poble més.


El petroli corregeix lleugerament després de marcar màxims anuals - Bolsamanía.com\ntancat mercat: MADRID 03:30:58\t- NUEVA YORK Tancat\t- TOKIO Tancat\nTant el barril de Brent com el WTI cotitza amb caigudes moderades\nEl Brent va arribar a tocar els 61 dòlars, màxims des de juliol de 2015\nEl preu va pujar per una possible ampliació de la retallada de producció\nEn castellano: El petróleo corrige ligeramente después de marcar máximos anuales\nBolsamania\t| 31 Oct, 2017\t15:14\nEl petroli corregeix lleugerament després de marcar màxims anuals als 61 dòlars en el cas del barril de Brent, de referència a Europa. Aquest dimarts, cau mínimament, però es manté a prop d'aquest nivell (60,8 dòlars). En el cas del West Texas, de referència als EUA, les caigudes són similars, cosa que fa que se situï per sobre dels 54 dòlars, lluny dels 55,24 dòlars, el seu màxim anual.\nEls preus del petroli es mantenen estables, recolzats per un mercat cada vegada més ajustat a causa dels esforços continus liderats per l'Organització de Països Exportadors de Petroli (OPEP) per prolongar la retallada de producció i la perspectiva d'un augment en la producció d'esquist d'Estats Units es va reduir.\nMalgrat l'optimisme generalitzat del mercat, alguns analistes es van mostrar cautelosos després de diversos dies dominats per fortes alces de preus.\n"La producció d'esquist dels Estats Units podria contenir els preus a mitjà i llarg termini", assenyala a la CNBC Shane Chanel, assessor d'accions i derivats de ASR Wealth Advisers. També hi ha indicadors de gràfics tècnics que mereixen precaució, assenyalen alguns analistes.\n"Els índexs de força relativa (RSI) als dos contractes estan a nivells de sobrecompra. Això podria deixar el petroli vulnerable a correccions a curt termini més baixes", apunta Jeffrey Halley, analista sènior de mercat de la corredora OANDA.\nUn RSI és un indicador d'impuls comercial en el qual es veu que un valor de més de 70 punts està sobrecomprat. L'actual RSI de Brent està als 70,12 punts.\nEl mercat alcista ha estat impulsat per un esforç liderat per l'Organització de Països Exportadors de Petroli (OPEP) i Rússia per contenir al voltant d'1,8 milions de barrils per dia (bpd) a la producció de petroli per endurir els mercats i sostenir els preus.\nEl pacte s'estén fins a març de 2018, però l'Aràbia Saudita i Rússia han expressat el seu suport per estendre l'acord. L'OPEP té previst reunir-se oficialment a la seva seu a Viena, Àustria, el 30 de novembre.\n"La por a l'excés d'oferta podria fàcilment convertir-se en un temor a una escassetat d'oferta si els inventaris continuen declinant com ho han estat i la demanda continua creixent", apunta William O'Loughlin, analista d'inversions de Rivkin Securities.


The Rock, les tisores de paper de roca: The World Rock Paper Scissors Association\nThe Rock, les tisores de paper de roca\nThe Rock és una de les celebritats més famoses de Hollywood i l’autoproclamat rei de les tisores de paper de rock. Al vídeo següent parla de la memòria de tisores sobre paper rock i defensa la seva corona en un joc de tisores de paper de roba contra l’actriu Davina McCall.\nSembla que el "rei de les tisores de paper de roca" s'ha destronat. Ens preguntem si la Penya competirà al Campionat Mundial de tisores de paper de roca per tal de fer saber realment el món qui és el jugador més gran de tisores de paper. Sembla que el Rock podria necessitar una mica de pràctica abans, però tot i que jugar amb Skype pot ser difícil.


L’Ajuntament col.labora amb el Torneig de Tardor del Club de Petanca d’Ontinyent - Portal de Xàtiva\nL’Ajuntament col.labora amb el Torneig de Tardor del Club de Petanca d’Ontinyent\nEl regidor de Parcs i Jardins, Manuel Cuesta, i el d’Esports, Pepe Pla, acudiren recentment a la cel.lebració del Torneig de Tardor del Club de Petanca d’Ontinyent, que va tenir lloc al Parc de Sant Rafel. Al voltant de 40 persones participaren en una matinal lúdic-esportiva que va incloure un esmorzar de germanor en el mateix parc.\nL’Ajuntament d’Ontinyent col.laborava amb el torneig acondicionant el parc per a la competició mitjançant regidoria de Parcs i Jardins, i disposant els trofeus que se’n van endur els guanyadors, mitjançant la regidoria d’esports.\nEl regidor Pepe Pla manifestava que els membres del club de petanca “són una mostra més de que l’esport no té edat, ja que sempre hi ha opcions a l’abast de les circumstàncies de cada persona. Incentivar la pràctica esportiva també entre els nostres majors pensem que és molt positiu, i si és en un ambient tan saludable com el que es respira a aquest club, encara més”.\nPer la seua banda, l’edil Manuel Cuesta posava de relleu que al Club de Petanca “ja saben que poden comptar amb l’Ajuntament per a qualsevol esdeveniment d’aquest tipus, perquè a més de les nostres regidories, tot el Govern Municipal té present i no s’oblida dels nostes majors, i estarà sempre al seu costat”.\nPublicado el noviembre 4, 2011 noviembre 4, 2011 Autor Portal de XàtivaCategorías Com. Valenciana, Deportes, OntinyentEtiquetas club, Ontinyent, petanca, tardor, torneig\nAnterior Entrada anterior: Amics del Poble Sahrauí de Xàtiva reprén les activitats de lluita a favor dels Drets Humans del poble sahrauí\nSiguiente Entrada siguiente: EU demanarà modificacions en la relació de factures que l’ajuntament pagarà amb un prèstec


Colares Pine Tree Colares Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nColares Pine TreeRua dos Cancioneiros 10, Colares, Colares, Portugal, 2705-152 - Veure al mapaExcel·lent8,8Basada en2comentarisColares Pine TreeVeure més fotos"The living areas and outside patio space is amazing. Views a..."VanitaCanadaVeure més fotosVeure totes les 43 fotosMolt bona ubicació 8,8Veure al mapa8,8UbicacióParticularitats que li encantaranbalcó/terrassa\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Colares, no busqui més enllà de Colares Pine Tree. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Colares Pine Tree ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, zona de fumadors. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Colares, el Colares Pine Tree és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésInformació útilEntrada/SortidaHorari d'entrada des de: 04:00 PMHorari d'entrada fins a: 10:00 PMHorari de sortida des de: 07:00 AMHorari de sortida fins a: 11:00 AML'allotjamentNúmero de Identificación Fiscal: 22072/ALNombre d'habitacions: 1Mostrar mésAvís importantEn arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Número de llicència: 22072/AL


TORPEDE AL CATALÀ - Línia Nou Barris\nLectors|2012-12-11T00:59:47+01:0011 desembre 2012|Línia Nou Barris\nLa nova llei de millora de l’educació que ha preparat el ministre Wert és un torpede a la línia de flotació de l’escola catalana. Deixa el català a l’escola en una situació inferior a l’aprenentatge de les llengües estrangeres.La nova llei de millora de l’educació que ha preparat el ministre Wert és un torpede a la línia de flotació de l’escola catalana. Deixa el català a l’escola en una situació inferior a l’aprenentatge de les llengües estrangeres.Wert mostra una gran ignorància quan s’aferra al concepte tradicional de llengua materna, completament fora dels temps actuals. La conferència internacional de Luxemburg el 1928 dóna un ampli sentit territorial al terme llengua materna. A Catalunya hi ha més de tres-centes llengües familiars, o, si es vol, maternes. De territorial només n’hi ha una: el català. El model d’escola catalana en llengua i continguts, amb uns resultats educatius més que notables, no mereix el menyspreu d’un ministre i d’uns consellers del PP que no saben o no volen saber que la pedagogia i l’educació no es poden configurar de manera uniforme en un Estat plurinacional.El català és llengua oficial de Catalunya, la pròpia. La Constitució no només la declara oficial al seu territori sinó que n’ordena un tracte d’especial respecte i protecció. El projecte de llei del senyor Wert és del tot anticonstitucional. L’espanyolisme ha cegat el ministre i els consellers del seu partit. Una prova més que amb Espanya no hi has res a fer. Com més lluny, millor, vaja. S’ha d’actuar amb valentia i força davant d’aquest repte desvergonyit.


Refugiados Bienvenidos Refugiados Bienvenidos | Creemos que podemos establecer una forma más humana de dar la bienvenida a los refugiados.\n¿I si apostem per un model d'integració que involucri la nostra societat de forma directa? Per què no incloem la solidaritat de la nostra societat entre els recursos que se li ofereixen als refugiats?\nNosaltres també ens vam fer aquesta pregunta i tractem de fer-la realitat.\nApunta't (a tu mateix i al teu pis compartit) a REDfugiados.com, la comunitat solidària en xarxa. Només necessitem algunes dades sobre la teva situació.\nEn col·laboració amb una organització que treballi amb refugiats a la teva zona, et posarem en contacte amb algú que hagi hagut de fugir del seu país i que visqui a la teva ciutat.\nPodem ajudar-te a trobar la manera de finançar el lloguer del refugiat que viurà amb tu.\nNosaltres seguirem en contacte i estarem aquí per donar-vos suport.\nCOMENÇA IMMEDIATAMENT ARE YOU A REFUGEE? MÉS INFORMACIÓ...\nNo estàs d'acord amb la forma en què es tracta als refugiats a Espanya i estàs interessat en ajudar-los a integrar-se millor? Tens una habitació disponible a casa?\nNo et quedis parat! Apunta't i ajuda'ns a compartir la idea de "Refugees Welcome" COMPARTEIX A FACEBOOK COMPARTEIX A Google+ COMPARTEIX A TWITTER\nCreiem fermament que els refugiats no haurien de ser estigmatitzats i quedar exclosos pel fet de ser allotjats en llocs massificats. En comptes d'això, hauríem d'oferir-los una càlida benvinguda. Creiem que podem establir una forma més humana de donar la benvinguda als refugiats.\nRefugiats Benvinguts es manté gràcies al treball voluntari de més de 20 persones però també necessitem recursos econòmics per dur a terme la nostra activitat. Pots donar-hi a través de:\nTransferència bancària: Pots fer una transferència al nostre compte a Triodos:\nES26 1491 0001 2430 0008 0868\nOnline: Mi Grano de Arena:\nEn quines tasques podries ajudar-nos?\nAcompanyament / OciFundraising / EsdevenimentsComunicació en xarxes / NewslettersIncidència políticaBanc de professionals (Psicolegs, Professors, Sanitaris, Reparacions, Advocats, Altres)\nExplica'ns una mica més sobre tu i la teva experiència\nQuina és la teva ciutat de residència?\nalbacetealicantealmeriaavilabadajozbarcelonabilbaoburgoscacerescadizcastellonceutaciudad realcordobacoruñacuencagasteizgeronagranadaguadalajarahuelvahuescajaenlas palmasleonleridalleidalogroñolugomadridmalagamelillamurciaorenseourenseoviedopalenciapalmapamplonapontevedrasalamancasantandersegoviasevillasoriatarragonatenerifeterueltoledovalenciavalladolidvitoriazamorazaragoza\nQuantes hores setmanals podries dedicar?\nQuan estaries disponible?\nMatinsTardesCaps de setmanaQuan siguiComplicat dir-ho\nDeixa'ns un email de contacte\nI un número de telèfon\no escriu-nos a voluntariado@refugiados-bienvenidos.es parlant-nos de tu i específicant en queè t'agradaria col·laborar ("Per qualsevol cosa" també ens serveix si hi ha un compromís darrere!)\nSi vols saber en què dediquem el temps i els diners pots consultar la secció de transparència\nAllotjar refugiades a habitatges privats comporta avantatges per a les dues parts: les persones refugiadests poden residir en habitatges adequats, aprendre millor l'idioma i adaptar-se al nou entorn més fàcilment. Tu, per la teva part, podràs conèixer una cultura diferent i ajudar a una persona que està passant per moments difícils. Si vols formar part d'aquesta idea, apunta-t'hi aquí. Et posarem en contacte amb una persona refugiatda que s'adeqüi a tu i al teu habitatge. Quan ho facis et demanarem algunes dades sobre tu i sobre la teva vivenda, com ara la quantitat de gent que conviu al pis, els idiomes que parleu, la ciutat en què viviu, etc. Aquesta informació ens ajudarà a trobar la persona refugiada que millor t'encaixi. Si no tens espai a casa, ajuda'ns finançant part dels lloguers dels refugiats.\n2. Primer contacte\nUn cop t'hagis inscrit, una organització externa que treballa amb persones refugiades a la teva ciutat t'ajudarà a trobar un company de pis adequat. Quan haguem trobat a la persona que quadri millor, us posarem a tots dos en contacte perquè us pugueu conèixer. Si tothom queda satisfet, la persona refugaiada es traslladarà a viure mudarà amb tu poc després. A la nostra secció de FAQ expliquem per què no ha de passar molt de temps entre la reunió i la mudança del refugiat.\n3. Aconseguir finançament\nHi ha diverses possibilitats. La que més aconsellem és aconseguir microdonacions. A través de les microdonacions, diverses persones aporten petites quantitats de diners per un període concret de temps, establint una ordre de domiciliació periòdica. D'altra banda, l'Administració pot proporcionar ajudes per a finançar el cost de l'allotjament. A més estem tractant de crear una borsa d'ajudes d'emergències per a casos difícils. Escriu-nos a info@refugiados-bienvenidos.es si et queden alguns dubtes.\nUna vegada que us hagueu conegut, el teu nou company de pis es traslladarà al teu habitatge. Us donarem suport en aquest període i estarem disponibles per contestar les vostres preguntes. A més, sempre es pot consultar a alguna organització que treballi amb persones refugiades a nivell local, com la que s'hagi encarregat d'emparellar-vose. Moltes d'aquestes organitzacions faciliten cursos d'idiomes, ajuda per a integrar-se a la comunitat o suport per buscar beques o admissió en universitats.\nQuan hauré d'estar a punt per acollir una persona refugiada un cop m'hagi apuntat?\nAtès que la major part de persones refugiades viuen amb molta incertesa, hauries de ser relativament flexible pel que fa als teus plans. Als refugiats sovint els resulta difícil fer plans a llarg termini. Podria ser que només passin uns dies des que coneixes al teu nou company de pis abans que es traslladi amb tu. Segons la nostra experiència, la informació preparatòria sovint porta de dos a quatre setmanes, durant les quals ens assegurarem que els temes més importants i totes les vostres preguntes quedin resoltes.\nJa hi ha pisos compartits acollint refugiats?\nAl desembre de 2014 una persons refugiadat es va mudar al pis compartit dels cofundadors Jonas i Mareike a Alemanya. Posteriorment molts altres han seguit el seu exemple a Alemanya i Àustria, i el projecte de Refugees Welcome continua el seu procés d'expansió a altres països d'Europa. Pots veure més dades actualitzades aquí.\nNomés es poden inscriure pisos compartits?\nNo, qualsevol habitatge hi és benvingut: famílies, parelles, solters, etc. . .\nQuant de temps pot / ha de viure la persona refugiada amb nosaltres?\nAixò, en primer lloc, depèn de tu. Perquè la refugiada no hagi de romandre en un nou estat d'incertesa i tingui capacitat de, fins a cert punt, planificar el seu futur, organitzem convivencias per un període mínim que asseguri això. Per a períodes més curts de temps, podem mirar de dirigir-te a altres centres o institucions.\nTambéns podem inscriure si només podem oferir la sala d'estar per a la persona refugiada?\nPensem que la persona refugiada ha de viure en les mateixes condicions que la resta dels companys de pis. Per aquesta raó, només acceptarem allotjament que puguin oferir a la persona refugiada la seva pròpia habitació. Entenent que la col•locació de persones refugiades a llars comporta la convivència, no organitzem estades a apartaments buits.\nHem de preveure qualsevol altre cost, a més del lloguer?\nEn general, les persones refugiades han d'autofinançar-se. Al principi els mecenes ens donaran un cop de mà per cobrir les seves despeses.\nPot 'Refugiats benvinguts' ajudar-nos amb les despeses de lloguer?\nEstarem encantats d'ajudar-te a trobar una forma adequada de recaptar els diners per al lloguer. No podem finançar el llogar nosaltres mateixos, però estarem encantats de posar-te en contacte amb les persones que desitgin donar suport econòmic a pisos compartits .\nQuè passa si no tenim una bona convivència?\nEn aquest cas, passarà el mateix que en qualsevol altre pis compartit: cal intentar trobar una solució junts. Una persona voluntària acompanya cada procés de convivència, com a persona de contacte, i s'encarrega de mediar entre la persona refugiada i els altres habitants del pis en cas que hi hagi algun problema. Si és necessari intentarem col•laborar en el procés de mediació des de la pròpia organització de Refugiats Benvinguts. Si ni tan sols això funciona, hi ha la possibilitat de dissoldre la situació d'habitatge.\nHi ha alguna diferència si la persona refugiada es troba en situació 'legal' (amb un permís de residència) o irregular a Espanya?\nSi ell o ella resideix "legalment" a Espanya, és molt possible que tingui accés a ajudes per part de l'Estat que li facilitin l'accés a cursos d'idiomes, al mercat de treball, una petita renda, etc. No obstant això, t'animem també a donar la benvinguda als refugiats que estiguin tramitant el seu reconeixement oficial com a tals, ja que d'una banda és un col·lectiu especialment vulnerable i per una altra, no implica cap risc per a tu a nivell legal, ja que mentre s'estudia la seva sol·licitud la legislació vigent permet la seva residència a Espanya.\nCom li pot anar a la persona refugiada?\nAixò depèn de molts factors. En el millor dels casos decidiu seguir vivint junts després del temps inicialment previst i el company de pis comença a sentir-se assentat a Espanya. També seria genial si el refugiat pogués utilitzar noves habilitats lingüístiques per augmentar les seves opcions pel que fa a l'allotjament i feina. Esperem que el fet d'haver compartit casa amb tu ajudi a ampliar les perspectives de persones refugiades i a donar-los la benvinguda al país.\nLa finalitat d'aquest projecte és obtenir un benefici econòmic posant en contacte els refugiats amb els allotjaments?\nNo, "Refugiats Benvinguts" és una organització sense ànim de lucre. Tot i així, és possible recolzar el nostre treball amb una donació.\nPuc donar suport econòmic a pisos compartits?\nPots donar suport econòmic als allotjaments, finançant els lloguers a través de micro-donacions. Et posarem en contacte via e-mail. Així podreu decidir tots els detalls addicionals junts. Aquí pots inscriure't com a participant en el programa de suport a l'allotjament.\nQualsevol pregunta, idea o crítica és benvinguda comunicacion@refugiados-bienvenidos.es\nServidor facilitat per:\nAVÍS LEGAL Col·laboradors: APIC (Asociacion Pro-inmigrantes de Córdoba), Ayuntamiento de Córdoba,Cátedra Unesco de Resolución de Conflictos de la Universidad de Córdoba, Amnistía Internacional de Córdoba, Asociación Española de Crowfunding, Valencia Ciutat-Refugi, CeiMigra.\nFem servir la font REKLAME Script, amb l'aprovació de HVD Fonts. — El web està basada en la plantilla de wordpress Themeum. Tots els drets reservats.


el marron glacé: COCA DE SANT JOAN ( o de Sant Pere...)\nAquesta és una d'aquelles receptes que feia temps que buscava.Cada any, pels volts de Sant Joan provava receptes diverses, complicades, llargues i que acabaven donant resultats més aviat fluixos. Ara ja he trobat el que buscava. Aquesta recepta és bastant senzilla, i els resultats són bons. És fruit d'un taller a "Gadgets de cuina" i, malgrat que el primer intent no va acabar de reeixir, el segon ja va tenir uns resultats boníssims!\nINGREDIENTS ( surten 2 coques de 3/4 de quilo, aproximadament)\n-Per la massa\n60 g de mantega (que estigui tova)\n80 g de llevat de former\nPer guarnir la coca podem fer-ho amb fruita confitada o crema i pinyons. Necessitarem ou batut diluït en una mica d'aigua per pintar-la per sobre i sucre per espolsar per damunt.\n- Per la crema ( si la volem guarnir amb crema, es clar)\n1/2 branca de vainilla o canyella\n1. Posar en un bol la llet i el llevat i desfer-lo amb unes varetes.\n2. Afegir-hi la resta d'ingredients per aquest ordre: farina, ou, sucre, sal, mantega, pell de llimona i amassar-ho durant 15 minuts. Si teniu una màquina del tipus Thermomix o Kitchen Aid, podeu utilitzar-les, si no, a mà, tenint en compte que és una massa bastant enganxifosa i que l'haurem de treballar ben bé 20 minuts en aquest cas.\n3. Deixem reposar la massa per primer cop, tapada amb un drap o un plàstic de cuina, entre 15 i 20 minuts.\n4. Passat aquest temps, espolsem el marbre amb farina, partim la massa en dos, amassem una mica fins que no s'enganxi a les mans i li donem forma ovalada, típica de coca, a cada meitat. Ha de quedar un gruix d'un centímetre, més o menys.\n5. Untem amb oli un paper vegetal de cuina damunt d'una placa de forn, hi posem les coques i les deixem reposar una hora en un lloc càlid (entre 30º i 35º) tapades amb un drap.\n6. Les masses han de doblar el volum. Si la temperatura és correcta, ho aconseguirem aproximadament en una hora.\n7. Aprofitem aquesta estona per fer la crema. Bullim la llet amb els aromes (canyella o vainilla i pell de llimona)\n8. Batem els rovells amb la sucre, amb unes varetes i afegir-hi la Maizena fins que quedi tot ben remenat.\n9. Quan la llet bulli, n'hi tirem una mica a la barreja dels rovells, remenem, i li aboquem tota, seguint remenant fins que quedi ben barrejat.\n10. Tornem la barreja al foc i amb les varetes no deixem de remenar fins que s'espesseixi.\n11. Retirem la crema del foc i la refredem, posant-ho en un recipient amb aigua i gel.\n12. Quan s'hagi refredat la posem en una màniga pastissera per fer les ratlles damunt de la coca.\n13. Escalfem el forn a 230º(escalfor a dalt i a baix, sense ventilador)\n14. Quan hagi passat el temps i les coques hagin doblat el volum, fem la decoració, amb les ratlles de crema, pintant amb ou batut, posant-hi els pinyons i espolsant sucre pel damunt.\n15. Posem una coca al forn. Al cap de 5 minuts li donem el tomb, perquè quedi cuita per tots els costats igual. 5 minuts més i la traiem. Total, 10 minuts de forn.\n16. La deixem refredar damunt d'una reixeta. És bona menjada el mateix dia.\nMOMENT MARRON GLACÉ\nLa recepta té alguns moments crítics: primer , l'amassat. És una massa enganxosa, que ens pot desesperar una mica. Qüestió de paciència!\nDesprés del primer repòs, correm el risc de posar-li massa farina per aconseguir que no s'enganxi. Millor intentar fer la forma damunt del paper vegetal encara que s'enganxi una mica i no posar-hi massa farina...\nTampoc cal aplanar massa la coca, perquè si no, no serà prou esponjosa.\nEl forn ha d'estar ben calent, i els temps són bastant exactes. No patiu, no queda crua!\nQuè passa si no puja la massa? doncs que ens quedarà una coca més tupida i no tant flonja. Pensem bé primer el lloc on farem créixer les coques: damunt de la nevera, en un armari càlid de la cuina...Si en una hora no ha pujat, esprem una estoneta més...\nEn un amassat com aquest, s'agraeix l'ajuda d'una màquina. Jo ho he fet amb la Thermomix, velocitat espiga. La resta són estris habituals de la cuina. Pel que fa a les mànigues pastisseres, podem optar per diferents variants. Hi ha xeringues decoradores, mànegues d'un sol ús o mànegues de silicona re-utilitzables. M'atreveixo a dir que amb una gerra dosificadora i una mica d'habilitat també farem unes ratlles dignes.\nAquesta és una coca de brioix amb múltiples aplicacions. Hi ha qui fa la coca farcida de crema, en comptes de decorar-la. Per això hi ha dues maneres: posar la crema abans de la segona fermentació, dividint la massa en dues parts i fent com un entrepà. La segona és tallar-la per la meitat, un cop cuita, i untar-hi la crema. Qui diu crema diu, nata, crema de xocolata...\nD'ON HE TRET LA RECEPTA?\nDe la web de Gadgets de Cuina. Hi ha un munt de receptes, fruit dels tallers que hi fan a la botiga del carrer Aragó. La trobareu AQUÍ\nEtiquetes de comentaris: bunyols, coca, crema, ous, pinyons, Postres, thermomix\nLa Taula d'en Bernat 4 de juliol de 2011, a les 17:15\nAcabo de descobrir el teu blog i m'ha encantat. Això del moment MG és una gran idea! Jeje!\nQuants moments MG en la meva vida...\nJo faig la coca de briox de manera similar, però l'any que ve vull provar de fer la massa mare abans de barrejar tots els ingredients. A veure com queda...\nTapa't de tapes 18 de juny de 2014, a les 11:08\nBon dia!! Acabo de desobrir el teu blog tot buscant la recepta de Sant Joan. És molt xulo!! Intentaré fer la teva versió de coca de sant joan, aquest any, ja et diré què tal!! Si vols consultar el meu blog ja ho saps! Gràcies!\nKàtia Maier 19 de juny de 2014, a les 10:26\nBuscant receptes per sant Joan he trobat la teva, i no se perque m'ha semblat la mes senzilla pero aconseguint un resultat fantastic!\nIntentare fer-la, a veure que en surt!\nHo podras veure a; www.joorengaitucanyella.blogspot.com\nUnknown 19 de juny de 2014, a les 14:05\nGràcies Kàtia, espero que et surti bé!!


Ocultació : Rulls de bruc natural\nRulls de bruc natural\nCosit cada 10 cm amb filferro galvanitzat d'1 mm i amb una densitat d'ocultació del 100%. Es subministra en rulls de 3 metres de longitud i en diferents altures. El bruc de Fitor es cull i es teixeix artesanalment a Girona. Recomanat per a la seva col·locació sobre tanques residencials, en cobertes de jardí i pèrgoles de fusta.\nPreu venda sens imposts11,60 €\nRull de bruc natural 80x300cm\nRull de bruc natural 100x300cm\nRull de bruc natural 120x300cm\nRull de bruc natural 150x300cm\nRull de bruc natural 180x300cm\nRull de bruc natural 200x300cm\nEls rulls de bruc nacional és al costat del canyís el més veterà dels productes naturals d'ocultació i sens dubte el més popular per la seves reconegudes propietats, com són l'ocultació gairebé total i l'elevada durada.\nEl bruc que oferim es recol·lecta i teixeix a les comarques de Girona. La seva recol·lecció és manual en els bruguerars de les muntanyes de clima mediterrani tan comuns a la nostra comarca. El teixit mitjançant telers alimentats manualment garanteix una qualitat immillorable.\nL'ús més freqüent que es dóna als rulls de bruc natural és el d'ocultació de jardins, instal·lant-l’hos sobre tanques metàl·liques. La seva instal·lació ofereix als jardins una privacitat gairebé total. Un altre ús habitual del bruc és per al sombreig de coberts i pèrgoles de jardí, instal·lant el bruc com a coberta, es garanteix una ombra total sota la qual es pot gaudir de la fresca durant les èpoques més caloroses.\nPer a la seva instal·lació sobre tanques, és imprescindible que aquests siguin de construcció robusta, ja que l'elevat pes dels rulls de bruc i la seva gairebé total impermeabilitat al pas el vent provoquen grans esforços sobre l'estructura de la tanca. També és important que el bruc estigui ben subjecte a la tanca, per a això recomanem l'ús de les grapes tipus w-20. (incloure link).\nPel que fa a la durada, com en tots els productes naturals, és difícil poder garantir la vida útil del bruc, ja que depèn de les condicions climàtiques de cada zona i de la forma en què s'hagi instal·lat. Tot i això, tots els que coneixem el producte nacional, podem veure rulls de bruc instal·lats en tanques de cases d'urbanitzacions que han suportat les inclemències durant més de 20 anys. Sovint la seva substitució es deu a l'envelliment de les tanques que els suporten!\nEl bruc és una planta vivaç, quan es talla brota en nombroses tiges tendres i rectes que amb el temps es ramifiquen. Els rulls de bruc provenen de la recollida dels brots joves de les varietats Ericascoparia i Ericaarborea. La seva recol·lecció contribueix a la neteja del sotabosc de les pinedes, alzinars i suredes mediterranis, contribuint molt favorablement a la reducció del risc d'incendi i a la seva possible propagació.\nLa naturalesa silvestre de la matèria primera utilitzada fa de cada rull i de cada tanca un "model" únic. Cal acceptar que les seves desigualtats són part de l'encant dels rulls de bruc, en cas contrari, hi ha altres materials que oferiran millors experiències als que busquin la regularitat.\nÉs important també saber que les petites fulles seques del bruc es desprenen amb facilitat després de la instal·lació i durant la temporada posterior. Això no perjudica la capacitat d'ocultació, però cal tenir-ho en compte si això pogués ser causa d'algun inconvenient en el seu lloc d'ús.\nAl mercat i especialment a les grans superficies i marketplaces s'ofereix bruc empaquetat amb indicació del seu gruix (habitualment 1 cm, 2 cm, 3 cm o "extra"). Aquest bruc és d'importació, el seu gruix i la seva opacitat són molt menors que la del bruc nacional que oferim. Per descomptat té les seves aplicacions i un bon preu, però en cap cas és un producte comparable al nostre, especialment destinat a instal·ladors o usuaris que busquin la millor qualitat en els seus treballs.\nSi les vostres necessitats encaixen amb les característiques del bruc, us animem que ho instal·leu aviat. Serà per a tota la vida!


Global icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right Per què cal el dia de les dones (a Barcelona)\nIniciatives i projectes vigents que mostren el múscul del feminisme barceloní\nDe la mateixa manera que Barcelona, per insistència, s’ha convertit en la millor botiga del món i la nostra vida es mou entre el Dia del Pare, el dels Enamorats, els divendres negres, el Cyber Monday i la setmana del llençol, on col·loquem el Dia de la Dona Treballadora? Què tal una campanya de descomptes per cobrar menys que un home per la mateixa feina, per suportar que et diguin que vas massa curta, per tolerar que ‘aquell xicot que tant t’estima’ et controli els moviments o bé perquè et matin? ‘Els dies de’, quan no hi ha diners pel mig o ofrenes a fer, costen de mantenir, però no deixen de tenir sentit.\nAcabàvem el 2016 amb l’assassinat d’una metgessa al barri de les Corts, Victòria Bertran, perpetrat pel seu marit, un conegut periodista barceloní. Avergonyien i emprenyaven les opinions d’algun directiu de diari de tirada nacional i d’altres escriptorets que coneixien el tal Alfons Quintà. Vaig llegir frases, aquells dies, que em van regirar l’estómac: “El masclisme l’ha convertit en assassí”, subscrivien, com si el masclisme fos una addicció o una malaltia de senyors que s’han afartat de gambes en restaurants de la part alta de Barcelona. També, en el mateix nivell de prepotència de l’‘això ja es veia venir’, vam haver de suportar altres consideracions com que molts sabien que Quintà “era un assetjador, un misogin i que maltractava habitualment les dones amb qui treballava”. I mentrestant, pregunto: què fèieu, directors de diari, companys periodistes? Preníeu gintònics i donàveu lliçons de moralitat? N’estem fartes.\nHem arribat al 2017, amb tota la càrrega de futur que arrossega el segle XXI, i, en alguns aspectes, continuem com fa 50 anys. I tot i així, no podem negar (i aquí no pot manar el nostre color polític) que des que Barcelona té una alcaldessa alguna cosa s’ha mogut. Ada Colau ha estat la primera a crear una regidoria de feminismes i LGTBI perquè era necessari i perquè, en aquesta Barcelona cosmopolita i moderna, les dones tornem a les nits amb el telèfon mòbil a la mà (per si un cas) i enviem whatsapps per dir que ja hem arribat a casa. Perquè ens sentim assetjades per algunes mirades i també insults quan anem pel carrer. Perquè ens aixequen la cella quan no actuem com s’espera de “la nostra feminitat” i perquè, a la feina, suportem situacions de desigualtat contínuament. La llista no s’acaba i mentre alguns s’asseguren que la paraula ‘feminisme’ es converteix en un vell pamflet gastat, com aquella samarreta estripada que guardem de la tieta hippy,ens les van fotent. #Nimitja crida el hashtag. No existeix el micromasclisme. Si existís, necessitaríem un microscopi per veure’l i és tan obvi que no ens fa falta cap lent d’augment.\nAmb la idea i, sobretot, la voluntat de crear una Barcelona igualitària, han nascut en els últims anys molts col·lectius que volen repensar la ciutat des d’una perspectiva de gènere. El Col·lectiu Punt 6 (www.punt6. org) són una colla d’arquitectes, sociòlogues i urbanistes que es van organitzar a partir de la Llei de barris del 2014, legislació pionera que, per primer cop, tenia en compte el concepte d’equitat que inclou la perspectiva de gènere. Ofereixen tallers, auditories i consultories per a tots els qui estiguin interessats a viure en una ciutat inclusiva i al servei de les persones.\nSi certes professions carreguen l’estigma de pertànyer a un únic gènere, també hi ha un altre grup que vol repensar el model existent fins ara. D’això s’encarreguen les Cooptècniques (cooptecniques. net), un projecte d’ocupació feminista que ofereix serveis audiovisuals a les empreses que ho vulguin. Hi ha càmeres, editores, realitzadores, sonidistes, 'community managers', etc., dones que gaudeixen amb les màquines i que amb la realització de la seva feina canvien estereotips.\nSi hi ha un univers que perpetua, gairebé sense canvis, el punt de vist heteropatriarcal, aquest és el del porno. La pornografia no és feminista perquè sigui menys grollera o tingui una estètica edulcorada. El moviment artístic del postporno vol canviar els estereotips. Des de Barcelona, Lucía Egaña és una de les artistes que treballen per canviar els imaginaris sexuals. L’erotisme es pot representar de moltes maneres i el postporno inclou altres pràctiques que la pornografia oficial ni considera. Si voleu conèixer el seu discurs, el trobareu a www.lucysombra.org. També des de l’'underground', que és el terreny on per força es mou la dissidència, una colla de fanzins fets per dones ofereixen aquell punt de vista i el sentit de l’humor que tant trobem a faltar als mitjans convencionals. A la llista de lectures recomanables no hi poden faltar Bulbasaur (fanzinebulbasaur.tumblr.com), Bravas (lasbravas.tumblr.com/), Nenazas (nenazas.tumblr.com) i Rojo Putón (lesgolfesilustracio.blogspot.com.es). Si no els trobeu a la vostra botiga de còmics habitual, sempre podeu anar a la fanzinoteca, fanzinoteca.net.\nCom a llibreria de capçalera, La Pròleg continua la lluita des del carrer de Sant Pere Més Alt, 46. Si fa uns anys els senyors de la música es posaven nerviosos perquè algunes denunciàvem el masclisme en el sector musical, els col·lectius com LadyFest continuen trobant motius per combatre les actituds sexistes a la música. S’acaba de celebrar l’Estrogenfest, un festival on tots els grups estan formats per dones. Si hi ha necessitat d’organitzar-se, és que hi ha motiu per la reivindicació. Grups com Meconio, banda formada per baixista i bateria, fan denúncia de la desigualtat des del hardcore i, fins i tot, el rap, històricament ple de testosterona, pot presumir de projectes de qualitat inqüestionable com Barna Bitches. La reina del trap català, Bad Gyal, no concedeix cap entrevista sense parlar del famós empoderament.\nFa setmanes, l’Acadèmia del Cinema Català celebrava els Premis Gaudí del cinema. Una de les cintes guardonades va ser 'La propera pell', d’Isa Campo i Isaki Lacuesta. Molts periodistes van obviar la directora. Corre un manifest de l’Associació de Dones Cineastes i de Mitjans Audiovisuals amb l’objectiu que “l’audiovisual també parli en femení”. Aquest mes el festival de literatura Kosmopolis convida Brigitte Vasallo, l’escriptora i activista feminista, autora de la novel·la Porno Burka, perquè parli amb altres dones del canvi de model en les famílies contemporànies.\n“Si no puc ballar, no és la meva revolució”, deia l’anarquista Emma Goldman. Comencem a enllustrar-nos les sabates, hi ha festa cada dia i ens està esperant. També ho dic per vosaltres, nois. La reina del trap català


La Policia arresta un altre exalt càrrec del Govern Matas\n09 juliol 2020 06:28\nL'exdirector general de Promoció Industrial de Balears Kurt Viaene (PP) nega totes les acusacions durant l'interrogatori policial i queda dins els calabossos. Avui haurà de declarar davant el jutge imputat per la seva participació en el presumpte cas de corrupció al CDEIB\nXavier Gispert | 02 octubre 2008\nLa Policia Nacional arrestà ahir migdia l’exdirector general de Promoció Industrial del Govern del PP de Jaume Matas Kurt J. Viaene, acusat de formar part de la presumpta trama de corrupció liderada per l’anterior gerent del Consorci pel Desenvolupament Econòmic de les Illes Balears (CDEIB), Antònia Ordinas. Diversos agents de la Policia traslladaren Viaene als calabossos del carrer Ruiz de Alda (Palma) en el marc de l’operació Scala contra la corrupció, que esclatà dilluns passat amb la detenció d’Ordinas i la seva esposa, la soprano Isabel Rosselló.\nFonts internes del cas asseguraren ahir que l’exalt càrrec del PP detingut el migdia negà totes les imputacions de la Fiscalia Anticorrupció durant els interrogatoris policials. És per aquest motiu que els investigadors del cas haurien decidit mantenir Viaene als calabossos, almanco, fins demà, quan passarà a disposició judicial amb la resta de detinguts que s’han negat a declarar i que encara estan tancats als calabossos.\nCal recordar que mesos enrere, quan els actuals responsables del CDEIB denunciaren l’existència d’un important forat econòmic a l’empresa pública del Govern balear, Viaene retornà 18.000 euros sense justificar, mentre que Antònia Ordinas negà qualsevol responsabilitat i no retornà res.\nTot i així, més endavant es va saber que Viaene havia cobrat vora 90.000 euros de manera irregular sota el pretext de "despeses de representació". Aquesta quantitat l’hauria cobrat des del CDEIB, quan en realitat hauria d’haver-los cobrat de la Conselleria de Comerç, Indústria i Energia, de la qual depenia el seu càrrec públic.\nLa detenció de Kurt Viaene hauria estat motivada arran d’una sèrie de proves documentals que l’impliquen amb força claredat, segons asseguraren ahir fonts internes del cas. Els documents que l’incriminen van ser intervinguts pel fiscal Anticorrupció Pedro Horrach i pels especialistes del Grup de Delinqüència Econòmica de la Policia durant els escorcolls que tingueren lloc dilluns passat en el marc de l’operació Scala.\nAhir vespre encara estaven detingudes i tancades als calabossos sis persones presumptament relacionades amb el cas Scala. Totes elles passaran a disposició judicial avui dematí. Es tracta de l’exgerent del CDEIB Antònia Ordinas i la seva esposa, la soprano Isabel Rosselló; l’empresari vinculat al PP de Calvià Jaime J. Fernández Abad i la seva esposa, Daniela Beaumont; l’empresari Joan Rosselló, de l’Estudi Joan Rosselló i de Fires Geremi, i l’exalt càrrec detingut ahir migdia, Kurt Viaene.\nDe moment l’operació Scala s’ha saldat amb dotze detencions i la declaració d’un testimoni davant la Policia. Dels arrestats, sis declararan avui davant el jutge de guàrdia, segurament sota secret de sumari.\nD’altra banda, ahir el comitè de drets i garanties del PP informà públicament de la suspensió de militància dels tres membres del partit imputats en els cas Scala. Són Felipe Ferre Bravo, Jaime Julio Abad i Daniela Beamont Mapieraj.\nDel luxe asiàtic als calabossos de la Policia a Palma\nDels hotels de luxe a Califòrnia, a Nova York, a Alemanya, Madrid, a Barcelona i a Xangai, entre d’altres destinacions, a un petit habitacle de pocs metres quadrats sense ventilació, amb un llit dur i amb una insuportable pudor d’orina. D’aquesta manera tan dràstica han canviat les vides de l’exgerent del CDEIB Antònia Ordinas i de l’exdirector general de Promoció Industrial del Govern Kurt Viaene.\nOrdinas està tancada des de dilluns passat migdia als calabossos de la Prefectura Provincial de la Policia Nacional a Palma, on ahir també ingressà Viaene.\nCom és lògic, Ordinas i Viaene no estan junts dins els calabossos de Palma. A més, l’exgerent Antònia Ordinas també està separada de la seva esposa, la soprano Isabel Rosselló, detinguda també als calabossos de Palma per la seva presumpta participació en la trama.\nIncreible! estan tots "compinxats"! a on és en Mates? al seu pis a Washington! a ses covetes que pren el sol!? vaja pocavergonya, que el fermin a l'olivera de Cort per tal de que els cuitadans que hem pagat a la seva topa de lladres i vampirs, li poguem dir cuatre cosetes o en tot cas un parell de mambelletes a mem si pega amb els peus a terra i sobre tot no deixar-li MAI MAI MÉS jugar amb doblers que no són seus! i el Palma Arena que? allò si que es un pou negre! qui ho mira? son un munt de milions d'euros, milers de milions de pessetes! que ho pagui de la seva butxaca! Si el veig pel carrer li diré cuatre cosetes!!! LLADREEEEEEE!!!!!\nAixò ja és es colmo. S'hauria de fer venir a ne'n Jaume Matas i demar meam que va passar al seu Govern. I lo millor de tot, és que ningú fa res...


El centre d’estètica - Teresa Pubill\nConeix més en profunditat el centre d’estètica Teresa Pubill.\nEspecialista en estètica integrativa\nAl cor del barri de Gràcia. Al carrer Mariana Pineda, 4. Just al costat de la plaça de la Vila de Gràcia.\nPàssa’t per la botiga\nMariana Pineda, 4. Just al costat de la plaça de la Vila de Gràcia.\nTrucar 932 183 573\nWhatsapp 676 43 34 31\nHora amb quí SeleccionaTereSara\nConsento l’ús de les meves dades per als fins indicats en la política de privacitat *\nConsento l’ús de les meves dades personals per a rebre publicitat de la seva entitat.\nCarrer de Mariana Pineda 4, Baixos, 08012, BARCELONA (Barcelona, España)


L'Informatiu - Les polítiques d'igualtat avui i a la República inauguren un cicle de xerrades que organitza ERC\nLes polítiques d'igualtat avui i a la República inauguren un cicle de xerrades que organitza ERC\nPublicat el 27 Febrer 2017\nMireia Mata, directora general d’igualtat del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat de Catalunya, oferirà la xerrada Polítiques d’igualtat avui i a la República en un acte que organitza la secció local d'ERC el proper dimarts 28 de febrer a les 20h al Centre Cívic de Can Taió.\nLa formació republicana conjuntament amb Moviment d’Esquerres, inicia amb aquest acte un conjunt de xerrades a l’entorn de temàtiques diverses "per analitzar què passa avui en dia i cap a on volem anar amb la futura República Catalana", segons explica en un comunicat L’objectiu de les sessions és conèixer de primera mà la situació actual i plantejament de futur amb persones de la primera línia política actual. La ciutadania també podrà preguntar als ponents per encetar el debat i resoldre dubtes.\nMireia Mata també ostenta càrrecs orgànics dins Esquerra Republicana, essent Vicesecretària General d’Entorn, Gestió del Coneixement i Dones.\nLes formacions organitzadores de l’acte consideren "imprescindible afrontar aspectes transcendentals i de marcat caire social i progressista per afrontar l’immens repte que tenim per davant de construir un nou estat: la República Catalana", segons destaca el comunicat. El cicle vol dotar del coneixement a la ciutadania interessada i poder interactuar amb responsables directes del govern de la Generalitat de Catalunya.\nFoto: ERC organiitza el cicle / Arxiu


Personal in Transferible: Els buscadors de perles\nEls buscadors de perles\nAls vuit o nou anys vaig començar a navegar per mar amb el meu germà en aquells estius a Palamós, impregnats de sal marina i embadalits amb en Jaques Custeau i el seu món submarí.\nQuan ens llevàvem al matí a la casa de Sota Pedró, la iaia ens feia anar a comprar el pa amb el que ens preparava un entrepà de pa amb tomàquet i mortadel·la amb olives. La mida dels entrepans, sense exagerar, era exactament el d'una barra de quart per cadascú -una baguette que en diríem ara. L'energia que ens donava aquella sana alimentació ens permetia de carregar la barca inflable des de casa fins la platja a tocar del port.\nLa iaia va néixer a Extremadura. De joveneta va venir a Catalunya a treballar i va patir un particular procés d'aprenentatge del català. Es va casar amb l'avi Joan, pagès i català de soca-rel i ella va anar esforçant-se, per desig del seu marit, a aprendre a parlar la nostra llengua. Tan va ser així que el seu català era una barreja d'ambdues llengües que feia difícil d'entendre-la de vegades. A l'inversa va passar el mateix amb el seu castellà, que va anar perdent paraules i la barreja també era difícil de desxifrar. Va aconseguir aglutinar una manera d'expressar-se que sempre més deixava clar que a Catalunya era immigrant amb voluntat d'integrar-se, però a Extremadura era la catalana, ja que no entenien ni la meitat de paraules que usava.\nDesprés d'esmorzar, la iaia preparava les coses per passar el matí a la platja fins l'hora de dinar i iniciàvem la peregrinació. El carrer de baixada al port era llarg i feixuc. Sempre passàvem pel costat del barri de pescadors i jo mirava aquells carrerons amb nostàlgia. Dúiem la barca inflable carregada amb tots els estris necessaris, a més de l'equipament especial per a l' immersió a les profunditats marines, les ulleres, els peus d'ànec i un tub. La meva germaneta anava de la mà de la iaia i nosaltres, un a cada costat de la barca, anàvem obrint camí al davant, tot sentint els crits de la iaia, patidora de mena, al darrera:\n-Al taaaanto, Marcoh!\n-Vigila los cotxes, Sergio!\nLa seva conjugació verbal preferida era:\nTan aviat com les nostres xancles tocaven la sorra ens descalçàvem, ens agradava molt anar amb els peus nuus damunt la sorra, deixàvem les coses amb la iaia entre les barques que reposaven panxa enlaire damunt la sorra i començava la nostra aventura. Salpàvem a tocar del port i remàvem entre les barques de pescadors amarrades al moll.\nPer la nostra ment passaven imatges d'una pel·lícula, La Perla Negra, on un noi es capbussava equipat tan sols amb unes ulleres i un ganivet, agafava ostres i n’extreia la perla fins que un dia descobreix una ostra amb una perla negra a l'interior. Quina troballa més sensacional, pensàvem. Nosaltres buscàvem aquella ostra amb la perla negra a l’interior, però com no en vèiem cap ens conformàvem a trobar pedres de diferents colors. Les més valuoses eren, sens dubte, les negres i rodones.\nEn una d'aquelles incursions, remant entre les barques del port, vam veure un peix surant a la superfície, excitats per la troballa ens hi vam atansar. Semblava una orada com les que pescava el pare des de les roques de la caleta. Quina excitació! La orada era morta i la vam capturar sense esforç.\nEn veure'ns arribar amb aquell peixot a la mà, la iaia va arrugar el front fent els ulls més petits del que eren i de seguida va iniciar l'interrogatori:\n-De onde lo habéih tret?\n-Iaia, l'hem pescat.\nLa dona no donava crèdit, ja que no portàvem ni canyes ni xarxa...\n-Aviamohavé, lo haveu agafat con las mans, no?\nVam haver de confessar frustrats i la iaia el va tornar a mar tot dient que allò era fastigós, que el peix podia haver mort d'alguna malaltia i totes aquelles coses que els adults diuen als nens quan els renyen.\nQuina desil·lusió! Nosaltres que ens crèiem herois portant el menjar a taula com els bons pescadors, ens vam quedar amb un pam de nas i empipats amb la iaia.\nInstants més tard salpàvem de nou amb l'esperança de trobar una perla negra de veritat per la iaia i guanyar-nos el seu aplaudiment, però per més que vam buscar, per més que ens capbussàvem, ara tu i jo descanso, ostres, allà no n'hi havia d'ostres!\nLa tornada a casa a l’hora de dinar era més feixuga encara que l’anada. L’ascens al Pedró des del port era etern amb les samarretes enganxades a la sal de l'esquena. Com carregàvem la barca era impossible dur a terme el nostre particular i perillós truc per fer els camins més curts...\nSi voleu llegir més cosetes d'aquestes... família, humor?, infantesa, Palamós


Pel·lícula que gira entorn el món de les arts marcials amb l'antiga Xina com a teló de fons. Ouyang Feng viu al desert contractant guerrers per cometre assassinats per encàrrec des que la dona que s'estimava decideix casar-se amb el seu germà. Com a conseqüència d'aquest desengany, el protagonista ha esdevingut un cínic i un home sense pietat ni miraments. Un dia, però, s'adonarà de la seva soledat. Wong Kar-wai ('Desitjant estimar') reedita, replantejant-ne l'estructura de la història i afegint-ne efectes especials i una nova banda sonora, la seva incursió al 'wuxia', el gènere caracteritzat per situar combats d'arts marcials a l'antiga Xina. M.A


BellaterraDiari.cat | ‘Diari de Sabadell’ tancarà a finals de març | Sabadell\n‘Diari de Sabadell’ tancarà a finals de març\nSegons ha avançat aquest dimarts el digital Crònica Global, Diari de Sabadell abaixarà la persiana a finals del mes de març.\nper iSabadell dimecres, 14 de febrer 2018 - 11:10h | Actualitzat a 04/04/2018 12:56h\nSeu del ‘Diari de Sabadell’, al carrer de Sant Quirze. | iSabadell\nSegons ha avançat aquest dimarts el digital Crònica Global, Diari de Sabadell abaixarà la persiana a finals del mes de març. Després d’una dècada d’ajustos, Vallesana de Publicacions SA llançarà una última edició el proper Dijous Sant. Un empresari s’ha mostrat interessat en comprar la capçalera. L’edifici fa setmanes que està al mercat.\nEn l’actualitat, el conegut DS té una plantilla de 18 treballadors. El màxim dirigent de Vallesana de Publicacions, Ramón Rodríguez Zorilla, director durant quatre dècades del rotatiu i un dels seus màxims accionistes, va notificar a la plantilla el tancament fa uns dies, segons publica el digital Crónica Global.\nLa seu, a la venda\nL’edifici del carrer Sant Quirze que ubica el rotatiu està a la venda, per poc més de 1,5 milions d’euros. La seva comercialització ja s’ha iniciat. Es tracta d’un edifici de tres plantes, amb local comercial, al bell mig de la ciutat (carrer Sant Quirze) i amb molts possibles usos.\nOferta per la capçalera\nTambé està en el mercat la capçalera. Segons ha pogut saber iSabadell, la seva compra ha aixecat un cert interès empresarial. El director general del grup Novapress, Marc Basté, ha presentat la seva oferta en persona aquest dimarts tant als representants de l’empresa com a la plantilla. Vol comprar la capçalera i ofereix publicar tres edicions a la setmana mantenint part de la plantilla a partir d’abril, tan bon punt tanqui l’actual DS. En tot cas, segons fonts de la plantilla, el projecte de Basté aniria de la mà de diversos inversors, s’engegaria des de zero i no aniria vinculat a Novapress, empresa editora de les publicacions Latino. No obstant, a la trobada no s’ha concretat cap nom i la plantilla ha rebut la idea amb escepticisme.\nD’altra banda, dos dels darrers treballadors acomiadats estan a l’espera que es resolgui el conflicte laboral que ha acabat al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya. Acusen l’empresa de simular pèrdues objectives durant més de tres trimestres per rebaixar el cost de les indemnitzacions per acomiadament. Tot mentre els màxims accionistes es repartien dividends. La primera sentència va donar la raó a l’empresa en tres casos, però un dels treballadors va recórrer i els tribunals han obligat l’empresa a readmetre’l o millorar la indemnització. De fet, fa unes setmanes que treballa de nou al DS. Els altres dos extreballadors esperen sentència.\nUna dècada d’ajustos\nL’any 2008 Diari de Sabadell va aplicar un primer Expedient de Regulació d’Ocupació (ERO), amb baixes incentivades i que va afectar bàsicament la redacció. L’any 2011 es va pactar una reducció de jornada i un any després rebaixar els salaris un 20 per cent. Entremig, es va vendre la rotativa que l’empresa tenia a la Zona Hermètica. I més endavant es van reduir les edicions, de cinc a la setmana a tres a la setmana.\nSegons dades de la pròpia empresa recollides a l’Anuari Estadístic de Sabadell, durant l’any 2016 la tirada mitjana no va arribar als 4.000 exemplars per edició, i la difusió no arribava als 3.000 exemplars per edició.\nSabadell Comunicació diari sabadell


La CASS alerta que la branca de jubilació entrarà en dèficit el 2\nLa CASS alerta que la branca de jubilació entrarà en dèficit el 2024 i que el 2037 esgotarà les reserves\nNoticies » Economia 04 de juny, 2020\nEls principals directius de la Caixa Andorrana de la Seguretat Social han alertat de la situació difícil que pateixen les dues branques i que la sostenibilitat del sistema de pensions està en perill. Les previsions diuen que d'aquí a quatre anys la branca de jubilació tindrà dèficit i cal adoptar mesures urgentment. Un avís que han fet durant la presentació de l'informe del 2019, on la branca general va tancar amb prop de 34 milions de dèficit, gairebé un 18% més que el 2018.\nEl saldo de la branca de jubilació serà negatiu el 2024 i entre el 2037 i el 2038 s'hauran esgotat les reserves del fons i caldrà buscar alternatives. És l'alerta que han fet els màxims representants del consell d'administració de la CASS, assegurant que és el repte més important del país.\nUnes dades que es desprenen de l'estudi actuarial encomanat el 2018 i que reflecteixen que el 2040 l'Estat haurà de fer un esforç de més de 1.000 milions d'euros anuals. Per això, el president del fons de jubilació al consell d'administració, Jordi Cinca, avisa que cal començar a pensar en un canvi de model. Assegura que prenent mesures contundents, complexes i costoses, difícilment es corregirà totalment la gran diferència entre el que té el fons i les obligcions compromeses.\nLa crisi sanitària de la Covid-19 també ha comportat pèrdues importants en la cartera d'inversions del fons, que a final de l'any passat era d'uns 1.391 milions.\nEn l'acumulat entre l'1 de gener i el 20 de maig la caiguda ha estat d'un 3,23%, xifra que representa més de 40 milions d'euros de pèrdues. La baixada més important va ser al març, d'un 5%. Segons Cinca, "la bona notícia és la rapidesa amb què s'està recuperant". Desconeix com acabarà l'any, però diu que "no serà més que un any més en el conjunt dels que s'han d'analitzar per poder complir els objectius, com batre en el temps a l'IPC, i aquest objectiu no està en risc".\nEl fons de reserva de jubilació ha tancat el 2019 amb un resultat positiu de 149,5 milions d'euros. Pel que fa a aquesta branca, va finalitzar l'any passat amb 41,7 milions d'excedent, gairebé un 10% menys que el 2018, amb la previsió que continuï baixant.