Valt Hotel Gangnam Seül Corea del Sud - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n212, Bongeunsa-ro, Gangnam-gu, Gangnam, Seül, Corea del Sud - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Valt Hotel Gangnam?\nValt Hotel Gangnam, ubicat a Gangnam, Seül, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nValt Hotel Gangnam també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Seül. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi.\nEls clients poden triar d'entre 45 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Valt Hotel Gangnam.\nTots els tipus de viatgers (11) Viatger de Negocis (4) Parelles (2) Viatgers en solitari (5)\nKYUNG-A, Corea del Sud\nYeongGeun, Corea del Sud


Mitjons dels homes mides calculadora en línia, calculadora en línia, convertidor\nMitjons dels homes mides calculadora en línia li permet trobar i convertir mitjons mides dels homes d'Estats Units, Europa, Rússia, mides internacionals, nombre de calçat, longitud del peu o la longitud de la plantilla en centímetres.\nMitjons dels homes mides calculadora en línia permet convertir mitjons mides dels homes d'Estats Units, Europa, Rússia, mides internacionals, nombre de calçat, longitud del peu o la longitud de la plantilla en centímetres. Per exemple, convertir mitjons mides per als homes d'Amèrica a Europa, del Rus a l'internacional, etc. També es pot veure mitjons d'home talles, amb formats grans i petits.\nRus Europeu Amèrica (EUA) Mida de la sabata Internacional La mida del peu La mida de les plantilles\nMitjons mides calculadora en línia\nConverteix de mitjons mides de les dones de diferents països, com els Estats Units, Europa, Rússia, mides internacionals, nombre de calçat, longitud del peu o la longitud de la plantilla en centímetres homes i.\nSabates Homes calculadora en línia\nConverteix talles de sabates dels homes de diferents països, com Europa, britànics, nord-americans (EUA), mides o centímetres japonesos.\nMitjons per a homes\nConté els mitjons grans i petits dels homes talles en diferents països.


El Mercat de la Boqueria incorpora la venda en línia | bàsics | betevé\nEl servei ja funciona i gestiona unes 300 comandes setmanals\nSílvia Gutiérrez | Dimarts, 18 de Des del 2018, a les 08.15\nEn una entrevista al ‘bàsics‘, el president del Mercat de la Boqueria, Salvador Capdevila, ha explicat que el mercat ha donat un pas endavant en la implantació de la venda en línia de productes frescos a través d’una aplicació de telefonia mòbil. El consumidor pot triar la parada i el producte a través de Manzaning, una plataforma d’una empresa barcelonina que posa en contacte el consumidor amb el paradista, i que ja dona servei a altres mercats de la ciutat i també al petit comerç.\nEl servei funciona des de fa 10 dies i ja es pot comprar a una trentena de parades del mercat. En aquests primers dies ja han assolit una xifra destacada de comandes, unes 300 de setmanals i la previsió és que vagi en augment.\nEls preparatius de Nadal\nAquest servei arriba en un dels moments de més voràgine als mercats, les festes de Nadal. Les vendes d’aquests dies representen gairebé el 20 % de la facturació anual. Capdevila també ha explicat que un dels atractius de la Boqueria és que “s’hi poden trobar productes frescos que no hi ha enlloc més” perquè en aquest mercat hi ha fins a 20.000 productes diferents. Per això, és també un mercat de referència per a molts restauradors de la ciutat.\nConvivència entre turisme i consumidors\nEl president de l’Associació de Comerciants del Mercat de la Boqueria també ha valorat les darreres mesures que s’han implantat per millorar l’experiència dels clients habituals del mercat i fer-la compatible amb el gran atractiu turístic que té. “La prohibició de l’accés als grups de més de 15 persones funciona” ha assegurat. L’accessibilitat també ha millorat perquè s’han ampliat els passadissos i s’han eliminat algunes parades.\nUn nou espai de divulgació del producte fresc\nLa Boqueria també preveu estrenar un espai de divulgació per a la ciutadania en què els mateixos paradistes comparteixin els seus coneixements sobre el producte fresc. Serà un equipament on es preveu fer xerrades, presentacions de llibres relacionats amb la cuina i altres activitats relacionades amb la gastronomia.\nMira l’entrevista amb Salvador Capdevila al ‘bàsics’\n— campanya de Nadal — Internet mòbil — Mercat de la Boqueria — mercats


Opera 11, reblant encara més el clau de les pestanyes - YCOM\nGuillem Alsina (guillem@imatica.org) – Opera Software ASA ha posat a disposició dels internautes l’onzena versió del seu reputat navegador, un browser que si bé no compta amb el favor d’un públic majoritari, sempre ha estat líder en tecnologia. Per exemple, Opera va inventar les pestanyes que tan populars s’han convertit en els navegadors per a agrupar, dins d’una sola finestra, diverses pàgines obertes, i que a posteriori van adoptar els altres navegadors web.\nOpera 11 rebla, precisament, una mica més el clau de les pestanyes, inspirant-se segons sembla en les piles del Mac OS X, ja que permet crear piles de pestanyes amb tan sols arrossegar i deixar anar una pestanya sobre una altra, i afegir-ne tantes més com es vulgui. Així es pot tenir més neta la finestra de treball. Per veure el contingut d’una pila, només serà necessari situar el cursor del ratolí sobre aquesta i, a la part inferior, veurem les miniatures de les pàgines que s’amaguen, amb possibilitat d’accedir a la que més ens interessi.\nEls moviments visuals amb el ratolí (Visual mouse gestures), una sèrie de moviments ràpids amb el ratolí, permeten realitzar accions ràpidament, sense haver de seguir les passes necessàries a través de menús o botons. Malgrat tot, aquesta funcionalitat sembla més preparada per en el futur aprofitar les bondats de les interfícies multitàctils que per a ser utilitzada amb el tradicional ratolí.\nAltres novetats incloses en el programa són:\nfacilitat l’accés a la informació sobre seguretat de la pàgina mitjançant un sol clic a una icona de la barra d’adreces\nes redueix el “pes” del programa en un 30%, el que li dona més rapidesa en la càrrega i l’execució\nels plug-ins es poden carregar només en cas de necessitat i sota demanda, el que permet minimitzar el temps de càrrega del programa\nOpera 11.0 pot ser descarregat des del seu lloc web per a Windows, Mac OS X (processadors Intel), GNU/Linux (i386 i x86-64; per a PowerPC tenim la versió 10.63) i FreeBSD (i386 i AMD64). Per a altres plataformes tenim versions anteriors del programa.


Demà, a les 23.00, torna "El documental" i també estrena dia d'emissió dijous-. En la primera entrega s'emetrà la producció, participada per TV3, "Cinema Mon Amour". El documental de Natàlia Regàs és un treball de set anys en què investiga si acabaran tancant les sales de cinema de Barcelona.\n16/10/2019 - 15.57\nEl documental "Cinema Mon Amour" és una crònica viscuda en primera persona sobre la pèrdua dels cinemes de Barcelona i del 35 mm com a suport d'exhibició, i també de la resistència i renaixement d'unes quantes sales supervivents.\nDes del 2013, amb el tancament del Renoir les Corts, la directora Natàlia Regàs va sortir al carrer amb la seva càmera i va començar a capturar aquell canvi tecnològic, social i vital d'un art i negoci que amenaçava de destruir el panorama cultural de Barcelona. Així, més enllà de la notícia puntual i de la queixa ciutadana a les xarxes socials el dia que tanquen el cine on anava de petit, el documental "Cinema Mon Amour" és una crònica viscuda en primera persona sobre la pèrdua dels cinemes de Barcelona i del 35 mm com a suport d'exhibició, i també de la resistència i renaixement d'unes quantes sales supervivents.\nDurant cinc anys, la realitzadora investiga la crisi de les sales de cinema parlant amb personalitats del sector de l'exhibició barcelonina, que serveixen de mirall universal de la situació que es viu a la resta del món, i col·lecciona moments únics i inoblidables per compartir-los amb els espectadors.\nEl documental entrevista pesos pesants de la indústria com J. A. Bayona, Nacho Cerdà, Antoni Llorens, José Batlle, Pedro Balañá, Antoni Kirchner, Ramon Colom, Ventura Pons, Xavier Escrivà, Jaume Migueiz, Daniel Cantón i J. A. Garcia.\nPerò el documental no es queda només amb la nostàlgia de cinemes majestuosos plens d'espectadors emocionats. La directora retrata el renaixement de l'esperança amb l'arribada de sales noves, promogudes per artistes apassionats.\n"Cinema Mon Amour" va ser el guanyador en la categoria de llargmetratge documental de l'Indocumentari de Sabadell i es va endur el de millor documental a l'International Film Festival de Sant Andreu de la Barca, entre altres premis.


Control de tasques Unix - Acacha Wiki. Informàtica i telecomunicacions\nEn sistemes operatius que suporten l'execució de múltiples processos de forma concurrent o en sèrie (batch), el control de tasques és refereix a la capacitat per a gestionar l'execució d'aquestes tasques. Les tasques, sovint també son conegudes pel ter me anglès jobs.\nQuan s'utilitza un sistema Unix o Unix-like amb línia de comandes, un usuari inicialment només té un sol procés en execució (la terminal). La majoria de tasques es poden assolir executant una ordre que prendrà el control de la terminal fins que no s'aturi la seva execució. Però a vegades, ens interessa executar una ordre en segon terme sense perdre el control de la terminal. El control de tasques és una facilitat que ofereixen les shell modernes per tal de fer això possible.\n-   Running                 sleep 10 &\n+   Running                 sleep 10 &\nEn qualsevol moment es pot aturar un procés amb la combinació de tecles Ctrl+Z (envia la senyal aturar). Escriviu:\nI s'aturarà l'ordre amb la combinació Ctrl+Z (envia la senyal aturar). Apareixerà el següent per pantalla:\n+  Stopped                 sleep 50\nL'ordre sleep ha quedat suspesa tal i com es pot veure executant:\nEl control de de tasques en Unix va ser introduït per la shell C. Més tard va ser incorporat en altres shells com Bourne shell. Actualment és una característica de totes les Shell modernes.\nControl de tasques a Bash Plantilla:En\nObtingut de «https://acacha.org/w/index.php?title=Control_de_tasques_Unix&oldid=48468»\nS'ha visitat aquesta pàgina 2539 vegades.\nDarrera modificació de la pàgina: 7 nov 2009 a les 20:15.


Barack Obama, a Grècia: "La desigualtat és un dels grans reptes de la democràcia"\nObama alerta que, tot i el triomf de Trump, el sistema polític dels EUA “és més gran que qualsevol president”\nBarack Obama en el seu discurs a Grècia AFP / BRENDAN SMIALOWSKI\nAtenes“Hi ha incertesa i malestar. Cap de nosaltres pot predir el futur. La història no es mou en línia recta”. Aquesta va ser una de les proclames que el president dels EUA, Barack Obama, va llençar a Grècia. Ho va fer a Atenes, al bressol de la democràcia moderna com un comiat al càrrec de president en el que serà el seu últim viatge oficial a l’estranger. El líder nord-americà no volia deixar el càrrec sense adreçar-se al món amb un discurs cridat a ser recordat durant molt de temps. Després de la inesperada victòria de Donald Trump a les presidencials nord-americanes, Obama va voler transmetre que la democràcia, en un món globalitzat, no només és possible sinó que és necessària i que les desigualtats són la seva gran amenaça.\n“La democràcia, com tots els éssers humans, és imperfecte”, es va confessar el president nord-americà només de començar el discurs. Acceptar les regles d’aquest sistema també implica, va dir, impulsar un traspàs de poders ordenat “especialment quan no obtens a les urnes el resultat que voldries”. Tot i que no va voler fer masses referències directes al nou president electe Donald Trump, a qui considera un candidat “molt diferent” a ell, va assegurar que “la democràcia nord-americana és més gran que qualsevol president”.\nEl parlament es va convertir en un recordatori del que el nou executiu dels Estats Units no hauria de canviar després del gener, quan es formalitzi la successió. Obama va parlar d’un dels punts més esperats: el futur de l’aliança transatlàntica amb Trump, que va manifestar dubtes sobre la seva supervivència en campanya. La democràcia és positiva pel món, però també per a la “seguretat internacional, per això seguirem dins l’OTAN”, va insistir Obama. Va dir que mantenir les aliances internacionals com fins ara ha permès optar pel camí del diàleg amb altres estats, com Cuba o l’Iran.\nEn un clar intent de rebatre les postures xenòfobes del republicà que ocuparà el seu càrrec, el líder nord-americà va mencionar els beneficis de la diversitat de religions, cultures i nacions. Obama, a banda d’elogiar Grècia per acollir actualment a més de 60.000 refugiats, va subratllar que els Estats Units han donat la benvinguda a “persones de totes les races i totes les religions” també als “immigrants que s’esforcen per donar als seus fills una vida millor”.\nAfrontar la nova realitat, on hi poden haver xocs culturals, pot dur que “alguns trobin confort en el nacionalisme”. Cal “crear un govern més eficient” per canalitzar la insatisfacció dels ciutadans. I en aquesta línia, va fer una lleugera referència als corrents euroescèptics que amenacen Europa. Va recordar a la Unió Europea que “totes les institucions han d’assegurar-se que totes les veus siguin escoltades”. Obama va declarar que “avui més que mai necessitem una Unió Europea forta i democràtica”.\nLa lluita contra la desigualtat és l’altra recepta que el president proposa per afrontar el repte de la globalització sense que generi incerteses a la població. “Els llocs de treball de demà seran diferents als llocs de treball del passat. Així que, quina és la resposta? No cal trencar les connexions que han permès tant progrés”. La integració global hauria generat “una sensació de desigualtat creixent” en un moment on les empreses poden desplaçar-se amb més facilitat allà on els salaris són més baixos. A parer seu, és necessari mantenir els mercats oberts i, a la vegada, garantir els drets dels treballadors. Malgrat haver estat al capdavant del govern nord-americà durant els anys de crisi, assegura que ha intentat mantenir aquest equilibri.\nSuport als sacrificis de Grècia\nEl demòcrata, que ja compta els dies que li queden a la Casa Blanca, va confessar que un dels propòsits del viatge és destacar l’esforç dels grecs arreu del món. Va dir que “per mantenir-se competitiva, Grècia ha de començar un procés de reformes”. Obama no va concretar cap canvi en l’actual agenda de l’FMI i la troica. Ara bé, va recalcar que parlarà sobre la reducció del deute amb els creditors europeus: “Seguiré instant els creditors a prendre les mesures necessàries per posar Grècia en un camí cap a la recuperació econòmica sostinguda”.\nPròxima parada, Berlín\nLa comitiva nord-americana arriba avui a Berlín, on els espera un dispositiu de fins a 5.000 policies. Aquesta mateixa tarda hi ha prevista una trobada amb la cancellera Angela Merkel, mentre que demà ho farà amb el president del govern espanyol, Mariano Rajoy, juntament amb els màxims mandataris del Regne Unit, Theresa May; el primer ministre italià, Matteo Renzi, i el president francès, François Hollande. Merkel també serà present a la trobada. És la sisena visita d'Obama al país alemany.\nAtenes Barack Obama


Èpica i festa a Perpinyà\nL’independentisme va deixar Perpinyà carregat d’energia. L’encarregat de carregar les piles va ser Carles Puigdemont en un moment en què les forces protagonistes de l’1-O són a un pas de tornar...\nUn dels elements en comú que tenien algunes de les persones que ahir es trobaven a l’Ateneu barcelonès per presentar la creació d’aquesta nova plataforma política és la seva vinculació, en algun...\nEntretinguts estem ara amb la figura del mediador que va saltar pels aires en la passada legislatura a resultes del pacte de Pedralbes entre els governs català i espanyol. Ara torna a col·locar-se en...\nL’actuació de la Guàrdia Civil\nEscolto l’interrogatori del ministeri fiscal al major Josep Lluís Trapero i una de les moltes insistències i retrets del fiscal és la manca d’actuació dels Mossos d’Esquadra ja de bon matí davant...\n“Vote leave”, deia Johnson\nEl primer ministre britànic, Boris Johnson, ha negat a Escòcia la transferència de poders per poder organitzar un segon referèndum. En una carta dirigida a la primera ministra escocesa, Nicola Sturgeon,...\nVisca el rei, visca Espanya, visca la Guardia Civil!”. A crits, de forma reiterada i durant dues sessions al Congrés davant de totes les càmeres de televisió i ràdio. La investidura de Pedro Sánchez...\nDesordre i confusió\nLa constitució ahir del Congrés dels Diputats va atorgar de nou una imatge gens agradable del que s’ha convertit la política a Espanya. Tensió, malestar i comportaments grollers entre diputats i...\nLa humanitat de Teresa Rodríguez\nAquests darrers dies ha circulat per la xarxa una intervenció de la diputada d’Adelante Andalucía Teresa Rodríguez en un acte de campanya electoral. La parlamentària posava el dit a la nafra de tots...


Mislata Contrainfos: Entrevista al Montó csa d'Alcàsser\nPer tal de donar a conèixer espais alliberats, autogestionats, autònoms, llibertaris... de València i rodalies, ens agradaria fer-vos una petita entrevista, si vos vé de gust, clar. Recoltzem els projectes independents i volem fer un lloc al nostre blog, per que ens sembla prou important i dificil la tasca que molts col·lectius porteu endavant, organitzant-se i lluitant a diari en aquest tipus d'espais.\n*Com a presentació, conteu-nos un poc com es crea el vostre projecte, com i quan neix aquest espai al barri, la seua història, etc...\nel Montó naix ara fa quatre anys per la iniciativa, fonamentalment, del col·lectiu traka d'alcàsser el qual, des de fa 16 anys porta desenvolupant una activitat política i de lluita al nostre poble. el centre social és una ferramenta mes i un projecte de solidesa en la tasca reivinidicativa.\n*Quina és la vostra forma d'organització i com autogestioneu l'espai?\nQui fa funcionar el local és la gent que li deica temps i que s'organitza al voltant de l'assemblea del local, la qual es reuneix una vegada cada setmana i gestiona les activitats i els temes a tractar. La pela del lloguer es treu de la barra i les activitats.\n*Com és la vostra relació amb el veïnat i amb la resta de col·lectius de la zona (si n'hi ha)?\nAmb el veïnat hem aconseguit minvar les molèsties i ara ho fem tot per la vesprada, mai per la nit i la nostra insistència i energia crec que ens han fet guanyar-nos certa consideració del carrer i, en certa manera, de l'ajuntament. Amb els col·lectius de la zona tenim certa relació, més amb els de Picassent i ara menys amb Silla (estan un poc paratas). Però col·laborem amb penya de Torrent, Paiporta i altres pobles.\n*Quins penseu que són els principals problemes a l'hora de treballar aquest tipus d'espais?\nEl lloguer és un lastre, però també la manca de compromís de moltes persones que es limiten a ésser receptores de les ofertes d'oci que els i les altres els oferim, sense qüestionar-se la seua passivitat. Amb els amos no tenim problemes ni tampoc, fins ara, amb les autoritats.\n*Quines activitats i projectes dueu endavant ara mateix?\nPrincipalment el montó alberga teatre i concerts, doncs les xarrades, malauradament, motiven poc a la penya, però hem fet jornades i cicles de cine o les jornades anarquistes. També estem especialitzats en festes: nadal, carnestoltes...\n*Quines possibilitats té l'espai? (horaris, biblioteca, sopars..)\nAra en hivern sols obrim els dies que hi ha activitats, sobretot divendres, dissabtes o diumenges, però en estiu solem obrir els dijous i divendres de 20 a 22hores. Hi ha alguns llibres però les possibilitats sobretot passen per fer-se una cervesa i xerrar. De totes maneres, el local també està a disposició de qui vulga organitzar alguna cosa (nazis abstendres).\n*Quins temes son les més presents a l'espai ara mateix? (campanyes, jornades,convocatòries..)\nAra tractem de consolidar el nou grup de gent que s'ha sumat al projecte i establir una certa regularitat en l'oferta d'activitats. a la primavera farem les quartes jorndes anarquistes i prepararem el 5ª aniversari del local. També estem immersos en algunes reformes del local.\n*Com veieu la necessitat i labor dels espais propis i independents ara mateix, en el nou escenari de crisi, augment del racisme i del feixisme, control social...?\nEncara que nosaltres, que sempre hem funcionat sense local, ens hem adonat que ara ens recluïm al local i hem deixat el carrer de banda, el montó continua sigent una referència per a estar i fer coses contra el sistema. és una ferramenta de lluita i de socialització en els problemes i les reivinidicacions. La resistència en seguir obert és ja un exemple a seguir i difondre.\n*Com valoreu el treball de contrainformació dels diferents col·lectius? com veieu l'imposició de l'internet com a una ferramenta de comunicació cada vegada més hegemònica?\nOn penseu que queda el paper en l'era de la tecnologia?\nEncara que internet afavoreix l'estat de les coses, sinó ja l'hagueren prohibit, podem fer-ne un ús alternatiu. En el nostre cas, cada vegada fem menys propahanda en paper i ens hem apuntat a fer-nos publicitat a través de la xarxa. És més còmode per a nosaltres i arribem directament a qui vol saber de nosaltres (i així perdem presència social).\n*Aquest és el moment per a la "frase lapidària" que més vos agrade.\nUn present de lluita per un futur sense opressió (que sembla no arribar mai).\n*Direcció del vostre espai, pàgina web, blogs,etc...\nEstem al carrer silla 11, d'alcàsser.\nMyspace del Montó csa.\n*No sé que més preguntar-vos així que si en teniu res més a contar, ací teniu la oportunitat de dir-ho. Gràcies per contestar, i molts ànims per a totes.\nPublicado por seecan en jueves, enero 29, 2009\nEtiquetas: autogestió, autonomia, centres socials, difusió, entrevista, País Valencià


Torroella de Montgrí i l'Estartit, situat al Baix Empordà, té el privilegi de ser l'essència de la comarca. Al peu del massís calcari del Montgrí, Torroella una vila reial i camps i horts regats pel tram final del riu Ter.\nProp del mar, l'Estartit, un dels millors centres turístics de la Costa Brava, amb les illes Medes i la Mediterrània com a teló de fons d'un marc incomparable.\tVisites recomanades\nEl petit arxipèlag de les Medes, situat a la zona centre de la Costa Brava, al municipi de Torroella de Montgrí i a poca distància del massís que duu el mateix nom, està format per set illots que es caracteritzen per la gran riquesa del seu ecosistema marí. http://bit.ly/igZXVh\nEl Baix Empordà de nord a sud\nVine a conèixer els petits pobles medievals i les ciutats empordaneses, que configuren una xarxa de paisatges idíl•lics on perdre’s tot l’any. http://bit.ly/m3WHgH


Relat "És possible un món millor? "\nInici > detall del relat: És possible un món millor?\nL’Ada i la Bon eren al vestíbul de l’aeroport. L’avió no s’enlairaria fins dues hores més tard degut a una vaga parcial de controladors aeris.\n-I ara que fem?- Digué La Bon.\n-Esperar. No hi ha altre remei- respongué l’Ada. -Si et sembla podem anar a la cafeteria i repassar les notes de la ponència.\nAmbdues, membres actius d’una associació en pro dels drets humans. L’Ada ha estat designada com una de les ponents en el congrés europeu sota l’enunciat, “és possible un món millor?”\nCaminaven a bon pas pel llarg vestíbul. En arribar a la cafeteria no veieren ni una sola taula lliure. Es miraren l’una a l’altra.\n-Tothom ha tingut el mateix pensament!- Exclamà La Bon.\n-Certament!- Confirmà l’Ada que de sobte veié un home en una taula, tot sol, i li semblà reconèixer-lo. Decidida s’hi atansà, es saludaren i, amb gests, avisa a la Bon que s’hi apropés. Fetes les presentacions pertinents, s’assegueren i l’Ada entrà en matèria, dient:\n-Si et sembla bé, -dirigint-se a la Bon-, repassaré en veu alta el que duc escrit, si us plau, podries cronometrar-ho?\nL’Ada traient un plec de papers es disposà a llegir. El temps de durada havia estat acordat, el mateix per a cada ponent.\n-“Senyor President, senyors ponents, senyores, senyors, sense massa preàmbuls, entraré de ple a considerar el que representa l’ésser humà per al nostre grup, i com creiem ha estat manipulat a través de la història. És cert que l’estructura humana es complexa, però els fets ens demostren que s’ha fet poca cosa per la majoria de la gent. És a dir, pel poble, la massa.\nL’ésser humà no se’l pot considerar, solament, sota l’aspecte físic, sinó, també, sota l’aspecte psíquic: emocional, mental i espiritual. I és precisament sobre aquest punt que cal aprofundir per a col•locar l’home en el nivell que li correspon actualment, i que difereix molt de l’home de no fa pas massa temps.\nSobre l’enunciat del congrés “Es possible un món millor?” He de dir que crec que sí, que un món millors és possible, sempre que l’home millori. L’home ha de canviar si volem que el món canviï. l’evolució de l’ésser humà no depèn tan sols de la naturalesa tal com l’entenem, ja que la naturalesa humana és diferent de l’orgànica i biològica. Hem de saber fins a quin punt l’home participa activament en el desenvolupament de la natura humana.\nLa ciència ha avançat i molt, és cert, però tinc la recança que, en el sentit que propugnem, no ha fet prou en favor de la humanitat. És cert que l’home ha estat estudiat i classificat físicament i biològica, des de ser una forma, una estructura, a la comprensió dels òrgans, cadascun amb la seva funció, les glàndules de secreció interna i fins a l’actualitat que se’l considera, ni més ni menys, que una munió ingent d’àtoms i cèl•lules.\nL’ésser humà, però, és quelcom més que una estructura física, és més que l’estudi biològic del seu funcionament, és, també, un extraordinari mecanisme psíquic el qual avui és estudiat per la neurociència basant-se en que tot és en el cervell. No entraré en aquest tema, però, la realitat ens mostra que encara som a les beceroles, que resta molt de camí per recórrer, per descobrir i sobretot poder orientar i dirigir la força i el poder de l’home cap allà on ha de servir per a la pròpia millora i general evolució.\nSembla ser que la natura humana, o una part, no és regeix per les mateixes lleis que la natura que observem. L’home en tenir consciència d’ell mateix, que no vol dir ser-ne del tot conscient, es veu abocat a resoldre els seus problemes per ell mateix. L’home és un ser gregari per naturalesa, li convé relacionar-se amb altri, doncs li cal aprendre. L’intel•lecte és el centre insaciable del saber, li cal conèixer i no s’aturaria davant res si no fos per la consciència que ens alerta. La intel•ligència tira pel dret en cerca de la decisió més adient. O sigui que nosaltres mateixos entrem en contradicció.\nSi hom observa la història de les civilitzacions de les quals en tenim informació documentada, sigui en jeroglífics, o papirs escrits en llengües arcaiques, la societat sempre s’ha basat en uns esquemes o patrons de funcionament similar. En qualsevol dinastia, imperi, tribu, regne, país o estat, hi ha una cúspide de govern basat en un poder polític, un poder religiós i un poder guerrer o militar. Cada un d’aquests tres elements té la seva escola particular segons la funció específica a fer. Així, el Faraó, el Rei, el President o el Cap de la tribu és ensinistrat de mena diferent a la dels sacerdots del temple que ho fan segons les tècniques pròpies de la seva escola. Ambdós controlen la societat en els aspectes físic, psíquic, mental i espiritual. El poder guerrer és nomenat per la cúpula per defensar-se d’una possible sublevació del poble i, també, per conquerir terres i riqueses alienes per engrossir l’estat i el poder. Tant li fa els caiguts del bàndol que sigui, la violència i la guerra és una pràctica ancestral transmesa a través dels segles. Avui, gairebé, arreu funciona sota esquemes semblants. Ha canviat el decorat, els actors, la tramoia, però no l’escenari, que segueix sent el del món.\nLa qüestió és la següent: és que hi ha un tipus de gent que ha nascut per ser esclava, obligada a un treball, sigui a cop de fuet o de mena organitzada? És que hi ha un altre tipus de gent que ha nascut amb el dret de domini sobre la resta?\nCal reflexionar-hi, doncs, si és així, res no podrem fer per canviar el món, ja que ens ve predeterminat.\nA Orient, des de temps llunyans, les societats han estat dividides en castes, de funestes conseqüències. A Occident, la divisió ha estat per classes socials. N’hi ha que són més assequibles, però d’altres són com murs infranquejables. Es classifiquen no, precisament, per la intel•ligència, ni la saviesa, ni la justícia, ni per cap altra tipus de valors individuals. Tampoc s’hereta pels gens, com fins fa poc es creia, sinó, simplement, per un estatus de poder, d’educació i de fortuna, que es transmet de pares a fills, sigui quina sigui la seva capacitat intel•lectual.\nEl materialisme no és nou, no és producte de la nostra època, però mai no havia estat tan salvatge com ara, s’ha deixat d’adorar els déus per adorar-ne un de nou: el déu del diner.\nL’altra qüestió interessant: què és aquest poder que es transmet de segle en segle? D’on ix la força que el sosté? Com és possible que després de tant de temps, avui encara, malgrat la major capacitat mental en l’home, no s’hagi trobat un sistema democràtic de debò, on tothom hi tingui cabuda sense que ningú no sigui sotmès? Això ens mostra que mai ningú ni cap organització ha tingut interès en fer un estudi profund sobre la possibilitat de millorar la part oculta de l’ésser humà, entendre’ns nosaltres mateixos per poder viure en pau, aquesta pau que tothom desitja i no apareix.\nA Occident, la classe política dirigent, té un discurs similar arreu, diuen treballar pel poble, i no és cert, és fal•làcia, engany, treballen pel sistema creat pel poder en benefici de les estructures de la classe a la qual pertanyen. O sigui que el tant amanit benestar del poble, són les escorrialles, les restes o aquella minsa part calculada per obtenir de la gent la riquesa que genera el seu esforç i treball. El poder sistemàtic sovint ens enganya; té el seu objectiu i per assolir-lo no dubte ni una estona en dir que la seva finalitat és el benestar de la societat.\nSi realment la finalitat de l’associació és el benestar de la gent, si allò que interessa de debò és trobar el camí cap una major felicitat, hem de considerar tots els aspectes de l’ésser humà.\nAvui tenim al nostre abast tanta informació que si no es garbella acaba omplint l’intel•lecte i això no vol dir coneixement, sinó atapeïment de la ment que pot arribar a entorpir la funció de la intel•ligència.\nCal entendre que: “El poder s’alimenta de la força que la gent li cedeix”.\nCal una educació global. No enganyar ningú. Cal, sobretot, dir-li a la joventut amb què es trobarà quan entri de ple en la societat organitzada per un sistema basat en el materialisme ferotge que fa estralls en la ment humana. Cal dir-los-hi que el consum exacerbat estimula la gent a distreure’s de la seva responsabilitat. Que el sistema és una mena de maquinària creada per rescabalar-se de la inversió feta en l’ensenyament reglat. Ben mirat, no deixa de ser un tipus d’escola d’ensinistrament per acomplir la funció específica d’una feina determinada per la qual s’espera rebre’n el rendiment calculat.\nEl punt de mira de la gent no ha de ser grimpar per arribar a la classe social superior, trepitjant tot allò que troba al seu pas, i altra gent fins i tot, pel fet d’escalar en cerca del diner per major poder personal. El punt de mira, la visió ha de ser més amplia, adquirir el coneixement que faci possible determinar què és més convenient, si sucumbir al poder del diner que corromp, o deixar lliure la ment per discernir què és allò que més ens convé a tots plegats, és a dir que faci possible el progrés de la humanitat per a una millor entesa.\nCal que l’home canviï i per fer-ho ha de prendre consciència de la seva responsabilitat.\nÉs clar que hi ha matisos a fer, car, l’evolució no ha col•locat a tota la humanitat al mateix nivell. Cal, doncs, contrarestar el poder que ens constreny amb les mateixes eines, és a dir: creant escoles especials pel poble, al marge de les oficials que seguiran convenint fins que l’home alliberat de les seves pors, no implanti un sistema nou més profund i ampli. Escoles pagades pel poble i organitzades sobre la base de l’ensenyament ètic, per ensenyants de ment lliure. Escoles amb la finalitat de descobrir el poder i la força que l’home té i apaivagar els efectes negatius d’un sistema que té molt a desitjar.\nAllò que evoluciona en l’home és més en l’aspecte mental que no pas fisiològic. La qual cosa ens ve a dir que l’eixamplament psíquic és possible, o sigui tot allò que afecta al pla emocional i mental és de debò allò que avança, car el cos roman en poques variants.\nEl benestar i la felicitat hem d’assolir-los mitjançant el treball personal, fer-nos responsables dels nostres actes, sentiments i pensaments, i no esperar altri que ens doni allò que ens convé, doncs, promet fer-ho i mai no ho compleix.\nQuan hom deixa el rumb de la seva vida a mans alienes, s’aboca de ple allò que en diem “viure la vida”, i del fracàs culpa altri i mai no el reconeix en ell mateix. Viure en la ignorància i fugir de la responsabilitat condueixen al mateix lloc: al fracàs.\nDit això, proposo al congrés destinar un pressupost especial per a la investigació, sens prejudicis de cap mena, sobre la influència de la ment en la persona humana.\nCalen eines, cal estudi. On manca el coneixement, la ignorància hi creix. Gràcies”\n-T’han sobrat dos minuts- digué la Bon mirant el rellotge.\n-Millor, potser hi afegiré alguna altra cosa.\nL’Adrià havia escoltat amb molta atenció, sense apartar la vista de l’Ada, sens deixar de mirar-la. Ells dos havien fet uns cursos especialitzats de filosofia. Ell va derivar, més tard, a l’estudi de la psicologia pregona. Sovint observava la gent no des de fora, sinó en un sentit de detalls, a part la paraula es fixava en els gests. S’havien fet amics, els unia una certa afinitat. Feia, però, bastant de temps que no es veien.\nL’Adrià, guaitant l’Ada, li digué:\n-M’ha agradat molt la teva exposició. Anar en cerca d’un paradigma per a un món millor, és molt lloable. Diu molt de tu. Aquest nou model de l’evolució de la ment no es contradiu amb el de l’evolució de les espècies. És un tema força interessant per aprofundir-hi.\n-És clar- respongué l’Ada -el que he dit no és res més que la introducció, Demà passat hauré d’esplaiar-me.\n-Ja has vist que té un plec de papers per anar repassant- digué la Bon mentre l’Ada replegava els seus escrits.\n-M’he deixat moltes coses per a dir -seguí l’Ada- volia afegir que és molta la gent que, en la maduresa, s’adona que la vida que duu no és la que havia desitjat. Que hi ha quelcom a l’intern que l’indueix a la cerca de nous horitzons, que se sent empesa al canvi i quan troba el seu camí, veu i experimenta la vida sota un altre prisma. La pressió de la societat i, sobretot, del sistema ha fet retardar allò per la qual cosa estava predisposada, n’era apta. Però, no parlem més de mi.\n-A què et dediques?- Preguntà, obertament, la Bon a l’Adrià\n-Això, què és de la teva vida?- Seguí l’Ada.\n-Estic en el camp de la psicologia, però, vaig per lliure. M’interessa la filosofia i la metafísica. Diria que em moc en una línia semblant a la teva.\n-Però, en concret què fas?- Insistí la Bon.\n-Darrerament em dedico a la recerca del concepte “temps” en el sentit psicològic. Intento esbrinar què és el temps que passa en tot allò que ens envolta, i no sembla ser el mateix que vivim en l’intern.\n-Empres algun mètode especial?- Comentà l’Ada.\n-Ja saps que en psicologia hi ha una part especulativa i una altra de lògica encara que aquesta no pugui ser demostrada de mena científica. El temps, per exemple, és quelcom abstracte i el dividim de mena lineal, en present, passat i futur. Tres aspectes diferenciats que, potser, no són tan aïllats l’un de l’altre, com sembla.\n-Així, per a tu, què representa el temps? Digué la Bon quasi a remolc de la darrere paraula de l’Adrià, que afegí:\n-Per a mi el temps no té una realitat concreta com, per exemple, l’espai, que el podem recórrer amunt, avall, avant enrere, sense que l’espai es desgasti, però. mentrestant, alguna cosa “passa” i això, en diem temps. El fet és que allò que “passa” no es pot recuperar, no torna enrere. És a dir, no podem recórrer el temps a voluntat. Aleshores allò que és real no és ni l’espai ni el temps, sinó el que ha passat mentre hem fet el recorregut. Allò realment important són els esdeveniments, els actes que hem decidit en la zona que en diem present, en l’únic aspecte on L’home pot decidir.\n-Però, des de que ens hem conegut, fins ara, ha passat un temps!- Exclamà, la Bon, guaitant-lo fixament.\n-Si t’hi fixes bé, veuràs que s’ha produït una quantitat ingent d’accions en totes direccions, des del retard de l’avió, a la munió de gent que a tingut que variar els seus plans. Tothom ha tingut de decidir què fer. Aquest moviment general, han estat esdeveniments provocats per circumstàncies alienes a la voluntat de cadascú. Allò que s’ha produït a l’exterior ens afecta, també, a l’interior. I, de ben segur, de diferent manera.\n-Però, les accions no passen en el temps?- Quasi remugà la Bon.\n-Les accions són el temps que passa -respongué l’Adrià amb contundència- però no defineixen el temps.\nL’Ada intervingué, -intueixo quelcom de cert, però em costa assimilar-lo. Si jo romangués en un racó sense fer res, no passaria també el temps?\nL’Adrià prosseguí: -Si no fessis res de res moriries i aleshores no hi hauria ni acte ni temps. Per molt arraulida, seguiries pensant, sentint, respirant, hauries de menjar i dormir. Aquests actes, també són esdeveniments.\nEl present és el que regeix els altres “temps” del temps. El passat no existiria sense el present ni el futur sense el passat. Així, contemplat com en un cercle que gira per impuls dels nostres actes, el present amb el passat es comunica i aquest amb el futur, que sens cessar s’aboca constantment en el present. D’aquest cercle, també en podriem dir “la roda de la vida”.\nEl futur ha de recolzar-se en fets. No és un lloc llunyà on els esdeveniments s’aboquen de mena que a cadascú li toca el que li toca. Talment com inevitable fatalitat. El futur no pot inventar-se res que no sigui relacionat amb el passat. És més absurd creure que tot és atzar que no pas ordre. Abans que res no passi, ha d’haver-hi una intenció, una causa, ni que sigui, només, un impuls, la qual cosa ha de produir el seu efecte, allò que ens indueix a actuar, a fer.\n-Llavors, l’atzar i la casualitat, no són realitats? -Digué l’Ada mentre la Bon assentia amb el cap.\n-Allò que la ciència anomena “atzar” és l’efecte d’una causa desconeguda. La casualitat seria l’efecte d’una causa que no se sap.\n-Així, tu creus en una segona oportunitat? –Digué la Bon amb ulls esbatanats. Ho digué amb segones intencions ja que estava fent un treball sobre aquest tema.\n-I tant! Certament! I en una tercera i quarta si cal! Els esdeveniments mai no s’aturen! Això no vol dir, però, que retornin exactament, doncs el futur ens presenta cada cosa com a nova i d’aquí ve que ho creiem com provinent de fora.\n-Si tot és un procés natural, per què errem? -Exposà l’Ada.\n-Quan hem de decidir no hi ha una sola veu, sinó, dues, el “si” i el “no”, “positiu” i “negatiu”. Un sistema binari, com el que usa l’informàtica. La combinació d’ambdós quasi no té fi. A vegades, les decisions són preses, improvisadament, a vegades, més o menys reflexionades o molt profundament meditades, segons la importància de la cosa a decidir. Però sigui el que sigui allò que decidim, sempre ho fem creient és el millor que podíem fer. Si decidim el millor i després les circumstàncies ens mostren que no hem encertat, no per això hem de considerar-ho un error i menys encara quan aquest mot el carreguem amb una bona dosi de sentit de culpa. Allò que en diem error es relatiu, tenint en compte que gairebé sempre hi ha la possibilitat d’esmena.\n-Però, la lògica a mi em diu que la gent no està per creure’s que tot depèn de nosaltres, necessita alguna cosa on poder descarregar-se de la culpa i l’error.\n-Són reaccions emocionals, efectes d’una cultura enquistada. El que jo pregono són eines d’un mecanisme existent vist des d’una altra perspectiva. No sé, encara, si aquest model es suficient, no és del tot enllestit, per la qual cosa tampoc sé quin és el grau de certesa. Tal com l’exposo no hi ha culpa ni error. digué l’Adrià.\nAleshores -insistí la Bon encarant-se a l’Adrià- per què ens ho han fet creure?\n-La resposta podria ser breu, per què ens ho hem cregut? Per què hem de creure’ns tot allò que ens diuen? -Un breu incís i prosseguí -per la mateixa raó del que acaba d’exposar l’Ada, per la raó que estem subjectes a un sistema que guaita l’evolució sota l’aspecte materialista. Ho ha dit ben clar, que la ciència mai no s’ha preocupat per a desenvolupar un programa social. La qual cosa fa sospitar que les descobertes científiques són utilitzades pel poder i en fa sistema. És a dir, converteix teories encara incertes, en falsa realitat, la gent s’ho empassa i al llarg del temps ho incorpora amb absoluta normalitat.\nLa Bon i l’Ada intercanviaren una mirada de certa complicitat. No semblava pas que hi estiguessin d’acord, però les explicacions donades per l’Adrià no les trobaven pas il•lògiques, però sí, de certa complexitat.\nDe sobte pels altaveus s’anuncià l’immediata sortida del vol de L’Ada i la Bon.\n- Hem de marxar- digué l’Ada, prenent la bossa.-Pren nota del meu mòbil. Truquem-nos, seria interessant seguir amb aquest tema.\n- A reveure. Bon viatge. Èxits!\n-Gràcies, igualment. Digueren a duo.\nA pas lleuger s’allunyaven ambdues siluetes cap a la porta d’embarcament.\nRelat per al concurs “Segona oportunitat”\nUn relat amb dos assajos[Ofensiu]\niong txon | 12-08-2014\nEstimat Joan, m'he d'excusar en primer lloc per no haver llegit abans aquest relat amb el qual vas fer una exposició relativament extensa de dos temes del teu interès del moment que, possiblement, ho siguin encara avui.\nTrobo encertada la teva manera d'integrar els dos monòlegs que conformen el cos del realt en un fil argumental atractiu i amè. Has sabut dissenyar la situació que hi dóna peu amb naturalitat en un entorn actual i familiar com és la cafeteria d'una terminal d'aeroport. Hi demostres domini de l'ofici de narrador en la manera de repartir les preguntes, interrupcions i les diferents intervencions dels tres interlocutors, per tal que la lectura de la ponència de l'Ada o el discurs sobre la percepció del temps, en boca de l'Adrià, no es facin pesats per al lector. En aquest sentit has utilitzat sàviament les eines al teu abast. Pel que fa al format però, trobo que els paràgrafs són un pèl llargs i amb una divisió bastant arbitrària. Potser se'n podien haver fet més i més curts.\nLa crítica del contingut dels dos assajos, la ponència de l'Ada, de caire polític i humanista, com pertoca a una activista membre d'una ONG, o el segon, que exposa l'Adrià, més filosòfic, segurament requeriria dos comentaris a part. Només m'agradaria remarcar les quatre ratlles d'afegitó de l'Ada, després de l'afalac de l'Adrià en acabar ella la seva lectura: "volia afegir que és molta la gent que, en la maduresa, s’adona que la vida que duu no és la que havia desitjat. Que hi ha quelcom a l’intern que l’indueix a la cerca de nous horitzons, que se sent empesa al canvi i quan troba el seu camí, veu i experimenta la vida sota un altre prisma. La pressió de la societat i, sobretot, del sistema ha fet retardar allò per la qual cosa estava predisposada, n’era apta."\nIntueixo que també en aquest relat, com passa sovint, l'autor ha expressat els seus propis punts de vista a través dels seus personatges, creats especialment per aquest objectiu. Si és així, et desitjo que trobis el teu camí i que, millor tard que mai, puguis continuar compartint les teves idees amb tots nosaltres a través d'aquest espai.\nAssociacioRelataires | 03-11-2012\nEl teu relat ha estat seleccionat per formar part del recull Segona Oportunitat, que l'Associació de Relataires en Català publicarà dins la Col•lecció Relataires (Editorial Meteora) durant el mes d’abril de 2013.\nPossible però de camí costerut[Ofensiu]\nNaiade | 25-10-2012 | Valoració: 10\nUn relat complex, que comporta llegir-lo amb molta calma i el cap clar a fi d’assimilar aquesta classe magistral amb que ens obsequies.\nTasca dura i dificultosa la de conscienciar ments tan poc disposades, però amb temps i esforç, res és impossible. La tasca més complicada és aconseguir evitar que ens mal eduquin la ment, que ens entrenin per no ser lliures, que ens dominin i manipulin...\nCaldrien hores per debatre el teu escrit, però fa pensar. Ara comprenc l’explicació de la roda de la vida, pair el passat, viure el present per aconseguir un futur.\nDius coses ben certes, com que massa informació ens atapeeix la ment, bloquejant-la.\nCal educar-nos en tots els plans, físic, mental i emocional...per créixer\nGràcies Joan per aquestes lliçons de vida\nCaram Joan! Un gran relat carregat de reflexió, de lectura a càmera lenta, de digestió amb una bona copa de conyac i un cap ben despert. M'ha agradat molt la barreja d'un assaig dins un relat. És com deixar anar tota una colla de pensaments amb una posada en escena concreta. I si em demanes si un altre món és possible, et respondré clarament que sí. I si no, contempla l'evolució del nostre país, per no parlar de l'evolució de les nostres vides. Una forta abraçada.


El llibre en català està en un moment de gran creativitat\n“El llibre en català està en un moment de gran creativitat”, Joan Sala\n> Vist als mitjans > “El llibre en català està en un moment de gran creativitat”, Joan Sala\nDiari Ara, Editors, Entrevista, Joan Sala, Jordi Nopca, La Setmana del Llibre en Català, llibre en català\nEntrevista de Jordi Nopca, publicada al Diari Ara el 3 de Setembre de 2016. Cliqueu aquí per accedir a l’article original\n“El llibre en català està en un moment de gran creativitat”\nJoan Sala, Editor i president de La Setmana del Llibre en Català. Foto: Júlia Rodríguez\nFa tot just una dècada que Joan Sala i Torrent (Olot, 1959) va tastar el sector editorial amb Comanegra. Des del 2006, el projecte ha anatcreixent i els últims quatre anys els ha dedicat a temps complet a publicar llibres d’autors com Julià Guillamon, Xavier Theros, Arturo San Agustín, Alexandre Cirici, Jordi Sarsanedas i Janne Teller. A més, s’ha decidit a agafar el relleu de Montse Ayats com a president de la Setmana del Llibre en Català, que enguany arriba a la 34a edició havent aconseguit que l’any passat la facturació s’enfilés fins als 304.000 euros, una xifra que superava en un 26% la del 2014, i que als actes organitzats hi assistís un 25% més de públic.\nQuina va ser la teva primera impressió, quan vas començar a treballar per a la Setmana del Llibre en Català 2016?\nQue representa un volum molt més gran del que en un primer moment et pots imaginar. És el tercer esdeveniment cultural en inversió privada, després del Primavera Sound i el Sónar. Organitzem al voltant de 250 actes. I hi haurà 150 expositors a l’avinguda de la Catedral.\nJa no perilla, la ubicació?\nL’Ajuntament s’ha compromès a mantenir-la fins a les pròximes eleccions. La localització central de l’avinguda de la Catedral és bàsica. És un lloc de fàcil accés on es fa agradable passejar i que és en ple centre de Barcelona. Els únics inconvenients de l’avinguda de la Catedral és que ara ja hem tocat sostre pel que fa a ocupació d’espai i que hem de plegar uns quants dies abans de la Mercè, perquè és un dels escenaris de la festa major.\nEls visitants de la Setmana hi trobaran canvis, aquest any: les casetes de fusta s’han substituït per una estructura colorista.\nAixí hem pogut créixer un 18% en nombre d’estands. Hi haurà quatre quilòmetres de prestatgeries de llibres en català. La xifra impressiona!\nCom resoleu l’equilibri entre novetat i llibre de fons?\nL’eclecticisme de la Setmana és un gran avantatge. Trobem totes les fórmules possibles: és per això que és tan important comptar amb la presència tant de grups grans com d’editorials unipersonals. A la Setmana tothom hi té cabuda. Hi ha estands en què el 80% dels llibres que s’hi troben són novetats, però els estands de moltes editorials serveixen perquè posin a disposició el fons més rellevant. L’any passat es van vendre 20.500 exemplars d’un total d’11.200 títols diferents.\nPel que fa als actes, la tendència és continuista respecte a l’any passat?\nSí. Des de l’any passat hi ha una presentació notòria de novetats. La Setmana ja marca l’inici de la rentrée. A més, farem jornades temàtiques, dedicades a l’ensenyament o a biblioteques, i dedicarem blocs d’activitats a gèneres com la novel·la negra o a Barcelona com a ciutat de la literatura. Pel que fa a les rutes, que tenen molta demanda, n’hi haurà catorze, i una serà en transport públic.\nHi ha més autors estrangers?\nEstem al nivell de l’any passat. Una de les assignatures pendents és acostar la fira a un saló del llibre: per això l’any que ve veig factible que ja hi hagi país convidat.\nEl pressupost de 350.000 euros de l’edició anterior ha crescut 60.000 euros.\nUna cosa que tenia molt clara era que calia canviar les casetes de fusta de l’edició anterior, perquè necessitàvem créixer tant com fos possible. Quan vaig començar a treballar en la Setmana em vaig trobar que teníem el mateix pressupost que l’any passat però que calia invertir en el nou estand. Ens hem hagut de buscar la vida trobant nous patrocinadors. Al final, del pressupost total -410.000 euros-, la meitat prové d’aportacions públiques, i l’altra meitat, d’aportacions privades. Fins ara, el pressupost públic havia sigut sempre superior.\nA què es destina, a grans trets, el pressupost?\nUna meitat la dediquem a les despeses de la fira, i l’altra, a les activitats.\n¿Les vendes creixeran, aquest any, durant la Setmana, o s’ha tocat sostre?\nCom a president de la Setmana el meu desig és que la facturació creixi més que el nombre d’estands. Si augmenta un 18% -que es correspon amb el percentatge de l’increment d’estands- en realitat estaríem en xifres de l’any passat. Tot el que superi aquest 18% seria una gran notícia.\nLa lectura en català encara creix.\nTenim una dificultat d’origen: som deu milions de possibles lectors. Així i tot, és significatiu que en aquests últims dos anys el creixement de lectors en català hagi sigut d’un 5,2%. Actualment, el 94,9% de gent del país pot llegir en la nostra llengua. Quin és el problema, llavors? Que la gent llegeix menys. El repte és aconseguir més lectors en general: les estadístiques ens diuen que, d’aquests, un percentatge cada cop més gran llegeixen en català.\nEl sector encara pateix?\nVam tocar fons, però ara anem pujant. Es respira un optimisme que fa dos anys no teníem. A més, el llibre en català està en un moment de gran creativitat. Tenim gent molt professional que fa coses amb bon criteri. Ara hem de treballar perquè llegir torni a tenir el prestigi de fa uns anys.\nCom t’agradaria que fos la Setmana quan ja hagis deixat el càrrec?\nM’agradaria que continués anant a millor. Encara hi ha marge!\nEntrevista a Isabel Monsó: ...\n“Fahrenheit 451, la ll...\n“El Festival Nacional ...


Tres consideracions sobre la utopia | Cultura | EL PAÍS Catalunya\n16 OCT 2020 - 17:33\tCEST\nUn poble a les muntanyes de Navarra. B. CIA\nSi la imaginació literària és capaç de descobrir i apropiar-se de nous espais (qui podria negar aquesta capacitat?), convinguem que ho aconsegueix almenys de tres maneres. La primera seria assentant-se en un espai i fent-se’l seu, a l’estil de Robinson Crusoe amb la seva illa; la segona mitjançant els viatges fantàstics que cartografien regions no menys meravelloses, com el Gulliver de Swift. La tercera consisteix a instal·lar-se en una societat i estudiar-ne detingudament les estructures polítiques, el sistema de costums i els detalls utòpics i distòpics: la drecera de Thomas More.\n290 pàg. 20 euros\nTot i que Erewhon, de Samuel Butler (Langar, Regne Unit, 1835; Londres, 1902), fa dècades que va ser classificada com una novel·la utòpica, la veritat és que de bon principi remet a una barreja de Robinson i Gulliver: el viatge de conquesta. Els indiscutibles aspectes romàntics que emboliquen el progrés de l’expedició del nostre protagonista (l’eufòria de saber que encara queda món per descobrir), es dissipen de seguida per la necessitat d’atendre les qüestions pràctiques (com portar càrrega pesada?, com travessar un riu?), la descripció realista del paisatge (no s’afanyin a arribar a Erewhon perquè el talent de Butler per capturar la naturalesa en un grapat de frases ofereix de les millors pàgines del llibre) i la crua exposició del seu objectiu: el protagonista no dubta mai que allò que trobi serà seu, i que podrà convertir els vilatans a la seva religió i explotar-los econòmicament.\nPassat el primer terç, el llibre comença a oferir-nos el que havíem vingut a buscar: utopia. Butler ens endinsa en una societat que ha renunciat a la tecnologia de manera preventiva, per tallar de soca-rel la possibilitat que en un futur les màquines sotmetin l’ésser humà. I on s’ha produït una inversió dels valors: la mala sort, la malaltia i la lletjor es consideren crims deliberats sobre els quals cau el pes de la llei, mentre que l’assassinat o el robatori es consideren malalties, dignes de compassió, a l’espera de tractament.\nCom que el repàs es faria interminable i el lector pot recórrer per si mateix els detalls de la juganera imaginació de Butler, proposo tres consideracions sobre el llibre com a perspectives de lectura.\nEn primer lloc, potser és més fructífer abordar el llibre no tant com una utopia, sinó com una d’aquestes terres paral·leles que la ciència-ficció ens ha fet tan familiars, i que amb l’ajuda de subtils distorsions ens animen a reflexionar sobre la normalitat, l’arbitrarietat i els absurds d’aspectes de la societat victoriana (mort, naixement, moneda, progrés, vegetarianisme, pedagogia...) i de la seva pervivència en la nostra.\nEn segon lloc, com que és prou improbable que el lector no s’avorrirà en algun moment, potser és bon moment per admirar la perspicàcia narrativa de Borges, que quan tractava societats alterades optava per encapsular-les en unes poques pàgines. Amb aquestes utopies concentrades, Borges n’oferia al lector un glop intens, i aconseguia així esquivar el risc en què de vegades es precipita Butler: la monotonia de la prolixitat. En deslligar el relat de l’acció i la psicologia, l’exposició travessa fases un xic tedioses.\nEn tercer lloc, és complicat llegir Erewhon sense que prosperi la sospita que el temps també altera el sentit de les utopies. Podem indagar en les intencions morals de Butler, però si decidim quedar-nos tots sols amb el text, ens preguntem: són progressistes o reaccionàries, les idees sobre la tecnologia? La resposta no és evident. Un altre exemple: és gairebé segur que, amb la seva inversió de valors, Butler volia reflexionar sobre la conveniència de tractar el crim com una malaltia que una societat ben enfocada podria guarir; però és gairebé impossible que els lectors actuals no donem preferència a l’altre vessant: ¿no hem convertit la lletjor, la pobresa i la malaltia en crims implícits que justifiquen l’exclusió i el tancament?\nFregant el desenllaç del llibre, Butler recompensa el lector amb un embolic amorós i una trepidant fugida amb globus. I també amb una càrrega de realisme moral: el protagonista s’imposa tornar a Erewhon per corregir els seus habitants, segrestar-los i emprar-los com a mà d’obra barata. Cap utopia farà mai tanta por com la lògica del nostre realisme.


S'obren les inscripcions del Màster d'Ortopèdia per a Farmacèutics - Blog COFBBlog COFB\nEstàs aquí: Inici > Notícies farmàcia > S’obren les inscripcions del Màster d’Ortopèdia per a Farmacèutics\nJa estan obertes les inscripcions per a la 3a edició del Màster d’Ortopèdia per a farmacèutics, organitzat pel Col·legi i la Universitat de Barcelona i que començarà al novembre. A través d’aquesta formació els alumnes aconsegueixen els coneixements i habilitats per elaborar, adaptar i dispensar articles ortopèdics i assessorar els usuaris que necessiten algun d’aquests articles. Consulta aquí el programa del Màster: MasterOrtopedia_2013-2014\nDos farmacèutics que ja han fet el Màster i que ara tenen secció d’Ortopèdia a la seva farmàcia ens expliquen en el vídeo adjunt què els ha aportat. Cal destacar que més del 75% dels farmacèutics que han fet la formació estan exercint actualment com a ortopedes.\nEl Màster té una estructura modular que dóna la possibilitat de fer-lo en 2 anys o de què els farmacèutics amb formació prèvia puguin ampliar els seus coneixements. Es caracteritza pel seu caire pràctic ja que, a banda de les classes magistrals, comprèn sessions on es resolen casos i es maneja material divers d’ús en ortopèdia. També es porten a terme sessions de taller per a l’elaboració de plantilles, per a la presa de mides, per a l’elaboració de motlles d’escaiola, i per a l’aprenentatge de les tècniques de termoemmotllament, entre d’altres.


Trancanell i coberta del Sant Pau! - A TOT DRAP\nAixò va… a tot drap!\nJa quasi estan fets el trancanell i la coberta. Bé, de fet, al moment de penjar aquestes fotos posaria la mà al foc que a les Drassanes Sala això ja ho han acabat i que ja van per una altra cosa (l’orla, potser?).\nFixeu-vos amb el detall de la fusta i de la construcció. Com el trancanell es troba amb la roda, per exemple. També podem veure els paiols que ja estàn envernissats. I el forat de sortida de fums del motor.\nI una mica més del nostre admirat Vocabulari de l’Art de la navegació i la pesca, de J.Amades i E.Roig, que mai ens cansarem de llegir:\nTrancanell: Taula de fusta que va clavada tot al volt del buc de les embarcacions.\nCoberta, f.: És el paviment superior d’un vaixell.\nRoda: Peça de fusta que, arrencant de la punta de la quilla, s’alça verticalment, formant la proa i la popa de tota embarcació.\nOrla, f.: Part de l’embarcació que pel costat ultrapassa el ras de la coberta. Ve a ésser la barana de l’embarcació.


ÀUDIO «Els últims cartutxos»; anàlisi del final de campanya | NacióDigital\nÀUDIO «Els últims cartutxos»; anàlisi del final de campanya\nSara González analitza com tanquen ERC i el PSC la cursa electoral cap al 28-A\nper Sara González, 26 d'abril de 2019 a les 08:02 |\nÚltimes hores de campanya, últims quilòmetres per recórrer, últimes oportunitats per arrencar vots en temps de descompte. A Catalunya, Esquerra sent al clatell l'alè dels socialistes. I els socialistes catalans veuen a tocar una oportunitat d'or per tornar a assaborir la victòria. Els dos partits estan frec a frec i despleguen tota la seva artilleria argumental.\nPer una banda, els de Meritxell Batet, catapultats per l'efecte Sánchez, atien el fantasma de les tres dretes conscients que la por és l'al·licient que més incentiva el vot. Com a mostra, una fotografia: la de València, on Vox va superar ahir les expectatives omplint de gom a gom el míting de Santiago Abascal.\nPer altra banda, Esquerra apel·la a l'oportunitat de que, per primera vegada, un partit independentista i republicà guanyi unes eleccions espanyoles a Catalunya. Rufián assenyala que és fals l'escenari d'un govern de les tres dretes perquè no sumaran i burxa en els tendons d'Aquil·les dels socialistes, que callen quan se'ls pregunta per l'aliança amb Ciutadans o què pensen de l'empresonament de persones com Jordi Cuixart.\nQuè pesarà més? El temor pel trident de dretes que no exhibeix cap més projecte per a Catalunya que la repressió o l'èpica de fer entrar Junqueras al Congrés com a guanyador i fer-lo decisiu en la geometria de pactes? Aquest divendres, darrer dia de campanya, tots cremaran els darrers cartutxos per sacsejar els indecisos, que cada vegada són més i més determinants en l'últim sospir davant les urnes.\nEleccions espanyoles 2019, Política, últims cartutxos, últim dia de campanya, eleccions espanyoles 2019, la campanya es lleva, eleccions espanyoles 28-A, àudio


Com et pot ajudar Mercavit? « Mercavit\nMERCAVIT és un portal d’anuncis exclusivament adreçat als professionals del sector vitivinícola, que facilita el contacte entre diferents operadors amb la finalitat de comprar o vendre productes i maquinaria que intervenen en el procés de producció del vi.\nPer tant, MERCAVIT posa al teu abast una eina per poder publicar anuncis, ja sigui perquè estiguis interessat a vendre alguna cosa, o perquè hi estiguis buscant allò que necessites per al teu negoci i no has aconseguit trobar-ho amb els teus mitjans: potser a MERCAVIT ho pots trobar.\npots fer si ets…?\nViticultor / productor de raïm:\ndoncs posar anuncis de venda de raïm si és que tens un excedent en la teva producció o simplement vols ampliar el teu ventall de clients/compradors.\npotser també et pot interessar posar un anunci per vendre maquinaria que ja no fas servir i que pot tenir una segona vida, o al l’inrevés si estàs buscant un remolc de segona mà, per exemple.\no igual t’interessarà vendre alguns pals d’emparrat que t’han sobrat en la teva última plantació i podrien tenir sortida a través de la opció de “venda de estocs sobrants”\nElaborador de vins:\npots buscar raïm d’unes característiques concretes que t’interessen per fer un vi molt especial.\nigual pots estar interessat en comprar vins a doll que puguis necessitar o vendre els que et sobrin de la teva producció.\ntambé pots intentar col·locar en el mercat de maquinaria d’ocasió aquella embotelladora que tens allà arraconada.\nI què pots dir dels palets d’ampolles noves que fa mesos que no fas servir, que t’ocupen espai i que no tens clar que els puguis utilitzar per a una altra partida?. Igual a algú els hi pot interessar a un preu d’ocasió, i a tu et treuen un problema de sobre, no? Posa un anunci a la secció de “Estocs sobrants”\nEt sobren barriques que ja no fas servir? Intenta trobar un comprador a través de MERCAVIT.\nSi busques barriques per decoració, igual les pots trobar a MERCAVIT\nElaborador de Caves:\nDisposes d’alguna partida d’ampolles de cava en punta que no tens previst fer servir de manera immediata i valores la possibilitat de vendre-la? Posa un anunci a la secció “Ampolles de Cava en punta”\nT’ha arribat una comanda de Cava d’última hora i no tens prou estoc d’ampolles per servir-les? Posa un anunci buscant ampolles en punta, podràs salvar la comanda i complir amb el teu client.\nIndustrial proveïdor del sector:\nTens maquinària d’ocasió que vols vendre, o potser material d’embalatge que et sobra, o restes de sèrie d’alguna partida concreta, i vols buscar un possible comprador interessat que igual està fora del teu àmbit de treball? Posa un anunci a la secció de “Maquinària d’ocasió” o de “Sobrants d’estocs”\nSi ets un professional del sector de la vitivinicultura, segur que hi ha algun moment en el que MERCAVIT et pot ajudar a vendre o trobar allò que necessites!!!