ADÉU UNIÓ EUROPEA?\ndimarts 3/octubre/2017 - 08:34 619 2\nHe vist la compareixença del portaveu de l’Unió Europea. Ha estat impressionant. El portaveu de la Comissió Europea ha fet una declaració en el que ha dit el que ja deia: que el tema és un tema intern, que la el dret d’autodeterminació dels catalans no existeix i que la repressió del govern espanyol sobre els catalans que volien votar pacíficament estava justificada perquè defensaven l’estat de dret, perquè el que feia la policia espanyola era defensar la constitució.\nTotes les preguntes dels periodistes – TOTES! – han respecte a Catalunya i el referèndum. El portaveu de la Comissió europea no ha contestat cap de les preguntes que li ha fet. Ha estat una de les rodes de premsa més vergonyoses de la meva vida. Com és que un representant polític s’atreveix a no contestar als mitjans de comunicació? Això és la Unió Europea?\nTinc la sensació que, com passa a Catalunya i passa a Espanya, a la Unió Europea és que la gent va per una banda i l’oligarquia va per un altre. Si això és així, les institucions no tenen cap interès pels ciutadans perquè no estan al servei dels seus interesos generals sinó només als d’unes minories.\nCal no oblidar, per ser just, que hi ha diversos governs europeus – i de països de l’Unió Europea – que s’han solidaritzat amb els catalans. Ho han fet el president de Bèlgica i de Lituania i els cap de l’oposició de la Gran Bretanya i Alemanya, entre d’altres. Però, sense menystenir-ho, la reacció de tots els demòcrates europeus hauria de ser molt més contundent. Dels demòcrates d’arreu del món. Començant per aquells que en el seu dia van proclamar la seva DUI com, per exemple, els USA, Portugal, Grècia o tots els països americans.\nPerò no es tracta d’això, es tracta que la Unió Europea també respecti els drets dels catalans. Si això no és així, pertànyer-hi, no té cap interès per a nosaltres. Ni per a la majoria dels europeus.\nA aquesta conclusió ja hi va arribar la CUP fa molt de temps i jo m’hi vaig oposar al cent per cent. Però si la UE no és una institució al servei dels seus ciutadans, per a que els paguem? D’una manera al.lucinant veig que l’UE no és un lloc on importi molt la democràcia i els drets humans sinó que el que preval són els interessos dels poderosos. O sigui que és una Espanya en gran. Si això és així no cal que ens desesperem gens per ser fora. Fora hi són Suïssa o Noruega o Islàndia i els va la mar de bé.\nConsti que jo sempre m’havia considerat un nacionalista europeu – és a dir, una persona que volia que Europa acabés esdevenint un sol estat – però ara veig que això era una idea purament romàntica d’algú que pensava que Europa equivalia als valors de la Declaració Universal dels Drets Humans. La meva decepció ha estat enorme.\nAvui entenc perfectament perquè la majoria dels britànics van votar a favor del brèxit i entenc perquè molta gent de l’UE considera que les institucions europees són un niu de buròcrates, un cau de ganduls i aprofitats i un cementiri d’elefants.\nEspero que algun dia els catalans puguem votar sobre l’entrada o no a l’UE i que cambiem l’actitud que hem tingut fins ara d’admiració reverencial a unes institucions que simplement no se la mereixen. I haurien de cambiar moltíssim les coses per tal que jo votés que si. L’UE ni em representa, ni em defensa.\nAdéu Unió Europea, ja us ho fareu!!!!\nPer una altra banda, l’ONU comença a treballar en el tema català i podem tenir l’esperança que molts països no ens deixaran sols en la nostra lluita per la llibertat i la dignitat. No seran precisament els països més rics i opulents del món, ni els que s’omplen la boca dia sí i dia també de democràcia però a l’hora de la veritat són filfa. Tot això ho haurem de recordar sempre, perquè per damunt de l’ésser català, hi ha l’ésser persona. I en totes aquelles batalles a favor dels drets humans als catalans sempre ens hi haurien de trobar.\nBoqueta que diu\nWednesday, October 4th 2017, 8:03 AM\nque no diu que sí. Tot siga que es gire la truita i, tranquils, que al mateix ritme van de volteta al solc intel.lectuals, cantautors i inclus polítics.\nMargaritU casat amb PPerra:\nTuesday, October 3rd 2017, 10:49 AM\nMargaritis Schinas ha llegit una declaració en una compareixença en què hi ha hagut una allau de preguntes sobre el tema dels corresponsals europeus a Brussel•les\nhttp://www.ccma.cat/324/e l-portaveu-de-la-ue-sobre -catalunya-fem-una-crida- a-avancar-cap-al-dialeg/n oticia/2812426/\nSabeu amb qui està casat el MargaritU ?\nhttps://twitter.com/velas c_alberto/status/64462121 1385860096\nMargaritis Schinas està casat amb Mercedes Alvargonzález, militant del PP i cap de gabinet del president PP europeu. Tot dit.


2 min. Milà 19/10/2013 12:01\n260x366 Sílvio Berlusconi saluda durant la manifestació / EFE Sílvio Berlusconi saluda durant la manifestació / EFE\nEl Tribunal d'Apel·lació de Milà ha reduït avui de cinc a dos anys la pena d'inhabilitació per a l'exercici de càrrec públic a la qual havia estat condemnat l'exprimer ministre italià Silvio Berlusconi per frau fiscal en el cas Mediaset.\nEn l'audiència d'aquest dissabte, els jutges del Tribunal d'Apel·lació han acollit la petició de la fiscal Laura Bertolè, qui va determinar que la pena d'inhabilitació de qualsevol càrrec públic que s'havia d'aplicar era de dos anys.\nEl màxim període d'inhabilitació que recull la llei italiana per aquest tipus de delictes és d'un a tres anys.\nEls advocats de Berlusconi, Niccolò Ghedini i Roberto Borgogno, havien demanat al jutge que es considerés la mínima pena d'inhabilitació, un any, vist que el polític no té antecedents penals. Ara els advocats de Berlusconi podran recórrer de nou al Suprem només aquest nou càlcul d'inhabilitació per aconseguir una rebaixa.\nBerlusconi va ser condemnat en ferm pel cas Mediaset, en què jutjava la compravenda de drets de transmissió de pel·lícules americanes per valor de 470 milions d'euros per part de Mediaset -el grup audiovisual de Berlusconi - entre 1994 i 1999 amb un suposat augment artificial del preu dels drets per evadir diners al fisc i desviar-lo a comptes a l'estranger.\nPerquè la condemna pugui ser aplicada cal l'aprovació per part del Parlament, ja que Berlusconi gaudeix de la immunitat com a senador.\nEl passat 4 d'octubre, la Junta per a les Eleccions i la Immunitat del Senat italià va decidir, per majoria, portar la qüestió de l'expulsió de Berlusconi al ple de la Cambra alta, en una data encara per determinar .\nSi el Parlament aprova l'expulsió de Berlusconi, quedarà inhabilitat per dos anys per a l'exercici de qualsevol càrrec públic, i estarà en arrest domiciliari durant un any, pena que podria canviar per treballs socials, tal com han sol·licitat els seus advocats.\nDesprés de la petició dels treballs socials , l'experiència és que en aquest tipus de casos el Tribunal de Vigilància penitenciària triga prop de sis mesos en dictaminar la seva decisió.


L'Escala recupera el seu passat | Federació Hostaleria de Girona\nEl Punt. Tot a punt per a la 21a Festa de la Sal, que vol presentar candidatura a Patrimoni Immaterial de la Unesco.\nArriba una nova oportunitat per reviure el passat de l’Escala, que aquest cap de setmana difon el seu patrimoni immaterial a través de la 21a Festa de la Sal, formada per quatre elements bàsics: “Els oficis antics mariners, les danses, les cançons i la cuina tradicional”, explica Lurdes Boix, directora del Museu de l’Anxova i de la Sal, els organitzadors. “Es tracta d’una festa que fa la gent del poble, per això transmet tanta autenticitat. En un dia la vila es converteix en un museu a l’aire lliure, on es pot gaudir de fins a vint-i-sis oficis antics de pesca transmesos per memòria oral pels mateixos treballadors, alguns dels quals encara són vius”, continua destacant orgullosa de la festa, a més de fer-se en un entorn únic, la platja de l’antic port de l’Escala, “amb unes vistes increïbles, amb la costa verge d’Empúries i el Canigó al fons”.\nTot i que es fan actes des d’avui i fins diumenge, el gruix clau de la programació es concerta dissabte a la tarda, quan té lloc la mostra i representació d’oficis mariners amb la participació d’unes tres-centes persones i dues espectaculars representacions: l’arribada dels vaixells de la sal centenaris (el pailebot Santa Eulàlia del Museu Marítim de Barcelona i la barca de mitjana Rafael) i el Ball del Drac a la nit amb la immersió final dels dansaires apagant el foc a la mar i l’arribada de les barques amb veles il·luminades. A més, aquest any, amb motiu del centenari del pailebot Santa Eulàlia, es farà una conferència dissabte al matí dedicada al Patrimoni Marítim de Catalunya. Tampoc es pot perdre la Mostra de Danses tradicionals, que tindrà la participació del grup Tall de Vermadors de Binissalem, Mallorca –avui també es fa una Mostra de Glosa en què hi haurà el màxim representant d’aquest gènere, Mateu Xurí. Així mateix, aquesta edició també és especial perquè s’hi farà la trobada anual de l’European Maritime Heritage, un organisme que treballa a favor del patrimoni marítim. Amb tot, l’organització està treballant en la redacció d’un projecte per presentar una candidatura de Patrimoni Immaterial a la Unesco (www.festadelasal.cat).


Apartments Darka Brac Island Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartments Darka\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartments Darka està situat idealment a Bol; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Bol. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartments Darka la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Bol.


Quina deferència hi ha entre una perruca i una pròtesis capil•lar?\nRealment és important conèixer les diferències entre la perruca de cabell natural o sintètica i la pròtesis de cabell natural o sintètica a mida, ja que la decisió que prenem ens pot limitar el nostre dia a dia.\nSi comencem per la pròtesis capil•lar de cabell natural o sintètic a mida, és una peça dissenyada i feta d'acord a les característiques d'una sola persona, és a dir, única. En primer lloc es tria la base (part on van agafats els cabells), que ens farà de segona pell i sol ser molt fi i transpirable perquè no ens molesti. Llavors es fa un motlle de la forma del seu cap, perquè la pròtesi quedi ben ajustada i per últim s’agafa una mostra del seu cabell, pel color i el tipus de cabell.\nUna vegada feta la pròtesis amb la forma del seu cap i amb el tipus i color del seu cabell, ja la podrem posar i l'estilista podrà fer el mateix pentinat de sempre si es vol, perquè no es canvii el look que sempre hem portat.\nLa pròtesis és una peça que s’enganxa a la nostra pell i hi podem fer vida totalment normal, com dormir-hi, banyar-nos tan a la piscina com al mar, anar al gimnàs,.... Es faran manteniments cada certs dies per higiene i tornar-la a tenir com el primer dia.\nLa perruca és una peça que ja està feta i s’adapta perfectament a cadascú. En el cas de triar la de cabell natural, sols hem de triar el color i allargada de cabell, ja que podrem fer el pentinat que volguem. Amb les perruques de cabell sintètic tindrem de triar el color i el pentinat que més s’adapti al nostre look.\nLes perruques són com gorres que les portarem quan sortim i per estar per a casa si volem, però que no podrem utilitzar-lo per dormir, fer esport, banyar-nos al mar o a la piscina,....per tan ens limiten una mica més que la pròtesis sempre i quan vulguem fer aquestes activitats.


Gaal Dornick - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGaal Dornick (nascut al 19455 de l'Era Galàctica, a Synnax, i mort al 19553 a Terminus) és un personatge del primer llibre de la Saga de la Fundació creat per Isaac Asimov l'any 1951. La seva història apareix a la primera part del llibre anomenada "Els Psico-historiadors". És amic d'en Hari Seldon, de fet, posteriorment es va convertir en el seu biògraf. També fa aparicions en diverses històries de la sèrie de la Fundació, inclòs El triomf de la Fundació.\nÉs un jove matemàtic, recentment premiat amb el seu doctorat, i és originari de Synnax. Ha estat convidat a Trantor per en Hari Seldon i, d'aquesta manera, unir-se al projecte de psico-història. Es troba amb en Seldon poc després d’arribar a Trantor, però llavors, ja està vigilat per agents del Comitè de Seguretat Pública. Seldon li revela que la psicohistòria ha predit que la caiguda de l'Imperi seria ineludible, i que l'exili al remot planeta de Terminus és, en realitat, l'objectiu real de Seldon. Gaal és arrestat, interrogat i, finalment, es trasllada a Terminus per continuar amb el llegat de Seldon.\n1 Història principal\nLa història dels psico-historiadors comença poc abans de la detenció de Gaal Dornick, el matemàtic que havia acabat d'arribar al planeta Trantor, abans que s'uneixi oficialment a el projecte d'Hari Seldon.\nDurant un judici posterior, Hari Seldon fa pública la seva predicció que l'Imperi caurà abans de cinc segles, i després de la caiguda la humanitat patirà un període de barbàrie de 30.000 anys fins que un Segon Imperi sigui establert. Segons Seldon, la caiguda és inevitable a causa de la gran inèrcia dels fets històrics, però encara és possible reduir el període de barbàrie a 1000 anys, de manera que la humanitat patirà menys. Seldon revela que el Projecte consisteix en salvaguardar la ciència en una Enciclopèdia Galàctica que emmagatzemarà tot el coneixement acumulat per la humanitat al llarg de milers d'anys perquè no es perdi, i no sigui necessari començar des de zero. Finalment, els aristòcrates que governen l'Imperi decideixen exiliar a el Projecte a Términus, un planeta situat a la Perifèria Galàctica i amb pocs recursos estratègics, amb l'esperança de treure el problema de sobre.\nNo obstant això, Seldon mostra a Gaal Dornick que tot ha estat convenientment planejat pels líders de el Projecte, que ja tenien planejat el "exili" a Términus però volien fer-ho de manera que no atragués sospites (després de tot, resultaria sospitós que cent mil persones s'anessin a un planeta sense colonitzar) i indica subtilment que el veritable propòsit de el Projecte no està directament relacionat amb l'Enciclopèdia.\nMés detalls de la vida d'en Gaal, es proporcionen a l'obra de Cap a la Fundació. Després de l'exili, va portar allà les cintes gravades per Hari Seldon. També va supervisar la construcció i instal·lació de la Càmara del Temps. Gaal Dornick es va convertir en un dels treballadors clau juntament amb en Stettin Palver al Pla d'en Seldon, i va informar directament a Seldon sobre el seu progrés mentre el perfeccionaven. Després de la mort de Seldon, es va traslladar a Terminus. La versió pròpia d'en Seldon del Primer Radiant li va ser llegada i enviada després de la mort de Seldon. Wanda Seldon tenia el Primer Radiant de l'Hugo. Com que Bor Alurin es diu que és l'únic científic social present a la Primera Fundació i el Primer Radiant apareix després en possessió de la Segona Fundació, és probable que no es quedés definitivament a Terminus.\n↑ Sample of Foundation's Triumph\nIsaac Asimov, Hacia la Fundación. Madrid: Editorial La Factoría de Ideas, 2010. ISBN 9788498006124\n–, Hacia la Fundación. Barcelona: Editorial Debolsillo, 2003. ISBN 9788497597692\nLes edicions originals de "Foundation", "Bridle and Saddle", "The Wedge" i "The Big and the Little" a la revista Astounding Science Fiction, preservades per Internet Archive (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gaal_Dornick&oldid=22594523»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 gen 2020 a les 02:13.


5.000 persones es manifesten a Girona en contra la violència de l'estat espanyol durant l'1-O - El Gerió Digital\n5.000 persones es manifesten a Girona en contra la violència de l'estat espanyol durant l'1-O\nHan arribat fins a la comissaria de la policia espanyola al crit de "fora les forces d'ocupació"\nDiumenge, 30 de setembre de 2018 20:45h\nLa manifestació recorrent la Gran Via Jaume I\nUna de les capçaleres de la concentració de Girona\nEls manifestants durant el recorregut per Jaume I a Girona\nMilers de persones s'han concentrat a la plaça 1 d'Octubre\nGirona ha tornat a sortir al carrer aquest diumenge. 5.000 persones s'han concentrat a la plaça 1 d'Octubre, segons la Policia Municipal, responent a la crida de la Plataforma 1-O, per denunciar "la violència de l'estat espanyol" el dia del referèndum i sota el lema "no oblidem, no perdonem". A la concentració, hi ha participat grups de percussió, els gegants de Girona i diverses entitats de la ciutat. Poc després de les set de la tarda, els assistents han sortit de la plaça per enfilar la Gran Via Jaume I amb una capçalera amb dues pancartes: "República Catalana" i "Que se'n vagin".\nEls participants han cridat durant tot el camí consignes com " 1 d'octubre, ni oblit ni perdó", "els carrers seran sempre nostres", "fem efectiva la república", "vam votar, vam guanyar" o "ni un pas enrere". Un cop a la comissaria de la policia espanyola, al barri de Pedret, els assistents han cridat "fora les forces d'ocupació" i han reclamat que es retirés la bandera espanyola. També han criticat el cordó que els Mossos d'Esquadra han fet per evitar que s'acostessin a l'edifici. "Els Mossos també són forces d'ocupació", han cridat.


Algú sap exactament què està passant a Iraq i Síria? - Cat Diàleg - Diari Digital català\nFocusMónZResto 26 May, 2015 Joan Prats i Amorós 2\nInici » Historic » Algú sap exactament què està passant a Iraq i Síria?\nLa ciutat iraquiana de Ramadi, capital de la província d’Al-Anbar i a només un centenar de kilòmetres de Bagdad, caigué el passat 18 de maig. Dos dies després, a centenars de kilòmetres a l’oest, la històrica ciutat siriana de Palmira també es rendia davant els jihadistes. La pèrdua de Ramadi fou especialment significativa pels nord-americans, ja que allí es produïren ferotges combats entre tropes dels Estats Units i rebels iraquians durant l’ocupació del país que s’inicià al 2003. Segons la cadena NBC, 1 de cada 3 baixes nord-americanes es produí a la regió.\nUna derrota vergonyosa\nPer a l’analista de l’Orient Mitjà Hassan Hassan, el pitjor de tot és que la maniobra dels islamistes era coneguda per l’exèrcit iraquià i el nord-americà. Al contrari que quan caigué Mossul, la segona ciutat d’Iraq, fa poc menys d’un any, aquesta vegada iraquians i americans estaven plenament involucrats en els combats. De fet, sembla que els Estats Units efectuaren set atacs aeris per intentar aturar els invasors en les 24 hores prèvies a la caiguda de la ciutat. Tot fou endebades. De nou, els mètodes que feu servir l’Estat Islàmic fan posar la pell de gallina: més de 30 explosions amb cotxes bomba haurien sembrat el caos previ a una desbandada de l’exèrcit iraquià en tota regla. El general Martin Dempsey, cap de l’Estat Major Conjunt dels Estats Units, afirmà: “les forces armades iraquianes no foren expulsades de Ramadi, abandonaren Ramadi”.\nPer la seva banda, el portaveu del departament de defensa dels Estats Units, el coronel Steve Warren, assegurà que en la precipitada fugida, els iraquians deixaren més d’un centenar de vehicles en mans dels combatents d’Estat Islàmic.\nLes relacions entre els militars nord-americans i els seus tutelats compatriotes iraquians semblen més tenses que mai. El passat 24 de maig, el secretari de defensa Ash Carter digué que la caiguda de Ramadi evidenciava que les forces iraquianes no tenen “voluntat de combat”. Carter s’unia així a altres crítics com Warren, que ja havia declarat que havien fracassat tan el lideratge com les tàctiques dels iraquians.\nAl-Àssad també té problemes\nHassan Hassan alerta que els avenços d’Estat Islàmic a Iraq estan fent que milicians xiïtes que combatien pel règim de Baixar Al-Àssad estiguin retornant a la seva terra natal per tal de defensar-la. Literalment, Al-Àssad s’està quedant sense homes que empunyin les armes per la seva causa. En resum, problemes tan pel govern democràtic iraquià com per la dictadura baixista de Síria. De fet, cada cop són més els que consideren que el règim d’Al-Àssad està perdent definitivament la guerra civil que assola el seu país des de fa més de 4 anys.\nMapa actualitzat al mes de maig que mostra l’actual repartiment del control real d’Iraq. Font: http://www.polgeonow.com/2015/05/war-in-iraq-map-of-islamic-state.html\nConfusió al Pentàgon\nPel que sembla, l’estratègia dels Estats Units de participar en la lluita contra Estat Islàmic des de la rereguarda i el cel està fracassant estrepitosament. Més preocupant encara, segons informen Paul McLeary i Ariel Robinson a Foreign Policy, Dempsey i Warren han ofert versions contradictòries dels esdeveniments dels darrers dies, especialment en el seu anàlisi de la rellevància estratègica de la refineria de Baiji. A més, Dempsey menyspreà la caiguda de Ramadi mentre el secretari Carter es mantenia en silenci i el general de brigada Thomas Weidley assegurava que Estat Islàmic “estava a la defensiva”. Tot plegat, un bon embolic que suma encara més dubtes al futur de la regió. I mentrestant, com Hassan Hassan adverteix, Estat Islàmic està lluny, mot lluny, de perdre poder.\nAl-Àssad16 Estat Islàmic79 Estats Units98 Iraq23 Palmira2 Ramadi2\n1 June, 2015 #1 Author\nDiuen que l’exèrcit iraquià esta corrupte, molts cobren per sota taula sense participar a la milicia, i tot gracies a les subvencions dels USA. Aquí manca una bona creuada amb el Deu cristià per senyera sinò no es guanyarà als fanatics yijadistes. Es una guerra entre dues religions i com en l’Antic Testament que feien servir L’Arca De La Aliança com a talismà miraculós també ara es pot fer servir l’estandart de la creu com en Les Creuades Històriques.


la màgia del Jacquard - Página web de elpinxolivadiralganxo\nla màgia del Jacquard\nAvui us vinc a ensenyar que també es poden fer dibuixos amb el ganxet!\nAquesta tècnica es diu jacquard o tapestry, i segur que hi ha mil noms més per definir aquesta tècnica. L'únic misteri d'aquesta tècnica es saber canviar de color de tal manera que els colors no s'encavalquin entre ells a la primera puntada, i clar, saber fer ganxet fent correr l'altre fil de color per dins del que estàs ganxetejant...\nJo vaig tenir la sort d'aprendre aquest truqui de les mans de l'Aviv Kruglanski, un artista del ganxet freestyle! (aquí l'entrada a l'antic blog on explico com va anar el taller amb l'Aviv!)\nEls treballs que us ensenyo avui estan fets només amb dos colors simultàniament però hi ha gent que fa autentiques virgueries amb 4 o 5 colors en la mateixa línia! (jo ja ho he intentat i algun dia us ensenyaré els resultats... )\nAquí teniu un diagrama de com fer el canvi de color. Explicat en paraules consisteix en quan feu un punt baix, agafeu per dins de la peça una llaçada del fil amb el que esteu treballant i en el moment de tancar les dues llaçades, heu d'agafar una llaçada del nou fil. D'aquesta manera canvieu de color sense que se us encavalqui un color sobre l'altre, queda més net i us permet fer figures. Desprès podeu tallar el fil o fer-lo corre per darrere del que esteu ganxetejant.\nUn altre consell, o problemàtica amb la que m'he trobat amb aquesta tècnica és que les línies rectes queden millor si ho feu a l'esquerra del patró, i es que el ganxet té la "mania" d'inclinar-se cap a la dreta, així que les bandes esquerres sempre queden més "netes" que les bandes dretes, com podeu apreciar en el primer disseny de sota, el dels cors roses sobre un fons gris.\nAquí teniu una petita mostra del furor que em va donar amb el jacquard, i que es van convertir en unes bosses porta tot, les vaig folrar amb unes robes estampades molones i els hi vaig plantar una cremallera, bé, això ho va fer la meva mama que és la diosa de la jodienda amb la màquina de cosir!\nEspero que hagueu entès alguna cosa, i sobretot que us agradi! Ens veiem, ganxeteres!\ntagPlaceholderEtiquetas: Novetats, ganxet


Operació "Pingüí del desert" (o com instal·lar Kubuntu sobre un disc USB) | Anotacions al marge\n← Articles publicats en WordPress\nStar Wars (episodis IV, V i VI) →\nPosted on diumenge 3, Agost, 2008\tby Giorgio Grappa\nMatar el dolent, salvar el món i rescatar a la noia; d’acord, ens conformarem amb salvar un portàtil\nI van ser feliços i menjaren anissos? ja ho veurem…\nDesprés de molts dies d’absència, que no d’inactivitat, en Tux i jo tornem per aquí per contar-vos la nostra última aventura: l’operació “Pingüí del desert”. Sí, ja sabem que el nom sembla una mica absurd; però, penseu-hi una mica: es tractava d’instal·lar un pingüí a una persona coneguda per la seva afició al desert i als llocs càlids: la Nimue. A més a més, trobar un pingüí al desert és gairebé tan complicat com deixar la Nimue contenta quan hi ha el seu ordinador pel mig, de manera que… Però, bé, anem al gra.\nEl punt de partida era un portàtil amb cinc anys d’antiguitat que havia patit un incident amb el disc dur, que semblava haver mort; per fortuna, el van poder ressuscitar, però sense poder garantir quina era l’esperança de vida de la pobra bestiola.\nVistes les possibilitats més senzilles (reparar el disc dur o comprar un altre portàtil), vaig suggerir una tercera via: instal·lar un GNU/Linux en una unitat exterior; això representaria una inversió reduïda que, a més, es podria seguir rendibilitzant després d’adquirir un nou ordinador.\nLa Nimue, que sempre que escolta parlar de pingüins posa el morro tort, va acabar acceptant la meva proposta; però volia (exigia!) una transició color de rosa: des del primer moment, havia de poder fer-hi tot el que feia amb Windows, i d’una manera molt similar. Això implicava preguntar-li quines coses feia, de quina manera i amb quins programes, i cercar-hi els millors equivalents (els millors per a ella, atenció). I, a més a més, la instal·lació s’havia de poder fer en un matí o en una tarda, i havia de sobrar temps per configurar-li els programes més delicats i per explicar-li com funcionaven les coses bàsics (encara gràcies que no em va exigir presentar-me a fer-li la instal·lació amb un tutú de color rosa salmó i sabatilles de ballet).\n3. Concreció dels objectius a aconseguir (matar el dolent, salvar el món i rescatar a la noia; d’acord, ens conformarem amb salvar un portàtil)\nDesprés de dubtar entre instal·lar-li una Slax o una Ubuntu, em vaig decidir per aquesta última, molt més amigable per als debutants i amb una comunitat d’usuaris en català sempre disposada a orientar els nouvinguts i a respondre les seves consultes. El problema era que no l’havia instal·lat mai sobre una unitat USB; seria qüestió d’investigar-ho.\nFinalment, després que l’amic Cubells m’assegurés que l’operació era perfectament factible, vaig tenir clar que, entre les diverses possibilitats que ens ofereix la família Ubuntu, a Nimue li agradaria Kubuntu, que duu un escriptori Kde d’allò més estètic.\nEs tractava, doncs, de fer una instal·lació de la Kubuntu sobre un disc dur extern que, en realitat, es comportaria com un disc fix. Això implicava una partició arrel (/), una partició /home i una partició swap. A més, calia intentar afegir-hi una partició FAT32, cosa que permetria usar el disc com a extraïble normal amb qualsevol Windows (no tinc experiència amb la creació de particions NTFS des de GNU/Linux, per això vaig optar per l’antiquat i limitat FAT32). Per tant, quatre particions (primàries).\nAfortunadament, no calia escalfar-se gaire el cap per triar els programes, perquè eren bastant normals (res de càlculs d’integrals trigonomètriques inverses ni de límits tetradimensionals amb nombres imaginaris o irracionals quan x tendeix a infinit). En cas de dubte, sempre es podia consultar alguna de les nombroses taules d’equivalències que hi ha a la xarxa.\nSi unim els punts anteriors i hi formem un dibuix (com en aquells passatemps infantils), veurem que, a més a més, calia evitar (o minimitzar tant com fos possible) els imprevistos, cosa que m’imposava la necessitat d’adquirir experiència en un tipus d’instal·lació que no havia fet mai.\nCom que la cosa es presentava difícil i no sabia quin tipus de dificultats hi trobaríem, ni quantes ni de quina magnitud, em vaig tancar en un iglú amb el meu ajudant, en Tux, a fer els preparatius: una mena d’assaig general (i el que ve a continuació és un rotllo “una mica” tècnic).\nEn primer lloc, vam baixar la versió més recent de Kubuntu (8.04.1) i, amb l’ajut de l’UCK (Ubuntu Customizer Kit), hi vam incloure els arxius de les traduccions al català. D’aquesta manera, vam obtenir una versió actual i catalanitzada (tant l’instal·lador, com els programes, els correctors ortogràfics, els menús del sistema…) que vam batejar amb el bonic nom de “Kubuntu 8.04.1 desktop-i386 Catalan Remix – Nimue Edition“, la vam gravar a un CD i ho vam celebrar amb una ampolla de cava.\nA continuació, connectant al meu portàtil un disc del mateix model que hauríem d’emprar, vam començar per fer una primera instal·lació una mica més senzilla de la que pensàvem (és a dir, sense incloure-hi la partició FAT32). Per particionar el disc, hi vam emprar el GParted des de PartedMagic. Vam instal·lar Kubuntu seguint el procediment ja habitual de 6 passos. Al pas quart, vam fer la distribució de les particions manualment i, al darrer, vam triar les opcions avançades per tal d’instal·lar el GRUB en /dev/sdb (hd1) i no carregar-me l’MBR del meu disc dur. Vam reiniciar, vam veure que engegava perfectament des del disc USB i ho vam celebrar amb una ampolla de cava.\nDurant uns quants dies vam fer servir aquesta instal·lació de manera gairebé ininterrompuda: cap problema. Vam anar personalitzant-la i instal·lant-hi programes en vista a crear-ne un repositori amb l’ APTonCD; així, els instal·laríem a l’ordinador de la Nimue amb un mínim de temps. Després de més d’una setmana, no hi vam tenir ni la més mínima contrarietat, cosa que ens va encoratjar a intentar un segon nivell de dificultat: fer una altra instal·lació amb una partició més que pogués ser llegida i escrita des del Windows i que facilitaria l’intercanvi d’informació entre tots dos sistemes (la famosa partició FAT32).\nVam instal·lar normalment, vam reiniciar, vam arribar al menú del GRUB (que havia reconegut, també, els altres sistemes que tinc al portàtil) i, en triar l’opció del sistema que acabàvem d’instal·lar, ens va mostrar un bonic error 15:\nI no ho vam celebrar amb cap ampolla de cava…\nAnaven els intrèpids instal·ladors, en Tux i en Giorgio, a quedar-se palplantats davant de la pantalla negra i a donar-se per vençuts? Nooooooo! Després de repetir l’operació per veure que no es tractava de cap error accidental, i tot i que experiències anteriors demostraven que l’ordre de les particions no tenia per què afectar al gestor d’arrencada GRUB (recordeu aquest nom), vam provar a deixar la partició FAT32 en quarta posició, vam instal·lar una vegada més, vam reiniciar i… ho vam celebrar amb una ampolla de cava!\n5. Procés d’instal·lació (o la satisfacció de veure que les coses funcionen)\nAmb els deures fets i el CD de la Kubuntu 8.04.1 desktop-i386 Catalan Remix – Nimue Edition sota el braç, en Tux i jo ens vam plantar a ca la Nimue un dimecres de matí. Ella, de bona amfitriona, ens va convidar a cafè i a sardineta fresca (mmm… a qui dels dos va mimar més?). Després de xerrar una estona, ens vam posar a la feina. I tot va anar com la seda! Bé, més o menys.\nAmb el disc USB ja formatat, i després de comprovar que el Windows podia llegir la partició que havíem reservat com a magatzem, vam realitzar una instal·lació extremadament normal des del LiveCD de la Kubuntu. Els únics moments que van requerir una mica de concentració van ser l’assignació de les particions (el quart pas, que vam fer manualment) i disposar el GRUB en el MBR del primer disc dur (hd0) en el sisè pas, perquè no em fiava que aquella màquina pogués arrancar des de la unitat externa. Després d’uns minuts, vam reiniciar i allà estava el bonic escriptori Kde donant-nos la benvinguda… i sense deixar-nos usar els accents, un bug que ja és tradicional en Kde i que vam solucionar reconfigurant les locale (gràcies, Moniqueta i Jorditus).\nEl següent pas també era una novetat per a mi: havia preparat un repositori amb l’APTonCD, amb els programes que havia anat instal·lat en el meu Kubuntu USB; però seria la primera vegada que tractaria d’instal·lar, a un altre sistema, els paquets que havia recollit així. Vam instal·lar APTonCD, el vam executar, vam triar l’opció de restaurar, vam buscar l’iso amb els paquets (que havia deixat a la partició FAT32) i, sense cap problema, vam instal·lar els paquets, tots, en cosa de pocs minuts.\nI vam arribar, per fi, a la part divertida: mostar a la Nimue on estaven els programes més importants i com fer les operacions més bàsiques, com ara afegir nous programes, escoltar música, navegar i, la més important de totes: canviar el fons de l’escriptori. I va ser aquí, quan ja portàvem una bona estona, molta estona, treballant normalment, quan ens vam veure les cares per primera vegada amb l’inesperat, misteriós i terrible…\nDe sobte, la pantalla es va congelar, el ratolí i el teclat no responien. Vaig pensar que havíem esgotat la capacitat de la RAM i que el sistema estava ocupat escrivint en la swap, que seria només cosa d’un instant. Però, no. Durant un parell de segons vam veure la pantalla distorsionada, amb unes ratlles horitzontals, de colors. I, després, l’obscuritat:\nGRUB loading, please, wait…\nLa cariua de la Nimue era un poema: després del que li havia costat decidir-se a provar el canvi, després de tot un matí de pacients operacions davant del teclat, després d’haver superat una sèrie de petits obstacles i quan ja semblava que ja ho teníem tot fet… allò!\nPerò la meva expressió no ho devia ser menys: se m’havien posat les neurones de punta! A veure, senyores i senyors: hem dit que el GRUB és un gestor d’arrencada, només funciona durant uns pocs segons en iniciar l’ordinador. Després que aquest s’engega i fa unes comprovacions per saber de quines peces es composa, llegeix la primera pista (MBR) del primer disc dur, on hi ha la informació de en quin lloc concret es troba la resta del gestor, el GRUB, al que passarà el control. El GRUB ens mostrarà un senzill menú des d’on triarem amb quin sistema operatiu volem arrencar, l’engegarà i aquí s’haurà acabat el GRUB, no tornarà a executar-se fins que tornem a iniciar la màquina. Aleshores, què c0|10#$ feia en marxa i cometent errors després d’hores d’engegat el sistema?!\nAfortunadament, la xarxa va plena d’apunts de gent que ha tingut els mateixos problemes que tu, els ha solucionat i hi ha penjat una petita explicació per ajudar els que venim darrere. I així, als pocs minuts, vam superar aquell darrer problema i la Nimue es va quedar, contenta i feliç, teclejant cosetes en aquell escriptori Kde tan apanyat.\n8. Conclusió (i van ser feliços i menjaren anissos? ja ho veurem…)\nArribarà la intrèpida Nimue a convertir-se en una pingüineta de pro? O tornarà a caure en el costat obscur de la força? Trigarem algun temps en saber-ho, però jo hi tinc confiança: la Nimue es creix davant dels nous reptes i, d’altra banda, superat el procés traumàtic de la instal·lació, Kubuntu ofereix un entorn sumament amigable, així com una col·lecció de programes que cobreixen amb escreix les necessitats de la immensa majoria dels usuaris.\nA més a més, el procés m’ha servit per constatar que, efectivament, es pot instal·lar una distribució Ubuntu en un disc dur extern, cosa que ens ofereix, com a mínim, les següents aplicacions pràctiques:\nprolongar la vida d’un ordinador vell que no volem reparar (aquest cas);\nprovar el funcionament d’un sistema GNU/Linux sense haver de defenestrar el sistema operatiu de l’Imperi (per als indecisos);\noferir un camp de proves sense risc per qui vol experimentar amb altres distribucions o amb altres configuracions (per als que no ens cansem de buscar, comparar i, si trobem alguna distribució millor… instal·lar-la!);\nampliar les capacitats d’un ordinador a qui sembla haver-s’hi encongit el disc dur (i aquesta em vindrà de perles).\nEn fi, que de poc em despiste i us deixe sense conèixer l’autèntic protagonista de la història, el famós Catxarrico de la Nimue (al costat del disc USB que, ara sí, allotja una tribu de pingüins, i lluint, orgullós, una pila d’enganxines revolucionàries):\nAquesta entrada ha esta publicada en Informàtica, install-party, L'aventura del pingüí, tux, ubuntu. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n17 respostes a Operació "Pingüí del desert" (o com instal·lar Kubuntu sobre un disc USB)\ndiumenge 3, Agost, 2008 a les 17.54\nLa gran Odissea…\ndiumenge 3, Agost, 2008 a les 18.02\nJa ho pots ben dir… I això que no he contat la segona part.😉\ndilluns 4, Agost, 2008 a les 3.11\nQuin tip de riure m’he fotut Jordi!!! em pixo amb com expliques les coses (no parlem dels tuxos que trobes dibuixats pel món…) X-D(espero amb frisança l’evolució, desenvolupament i, espero, finalització del segon acte de l’obra)Papapep\ndilluns 4, Agost, 2008 a les 9.10\nOstres, <>Papapep<>! Em dones una alegria.De moment, estic esperant a tenir més dades, perquè sembla que el terrorífic <>Error 21<> només ha reaparegut una altra vegada (la que va donar origen a la meva consulta a la llista) i que ja no ha tornar a empipar a la intrèpida <>Nimue<>.Però segur que ella mateixa, quan tingui una mica de temps, ens contarà les seves aventures en primera persona. I t’asseguro que escriu molt millor que jo.\ndilluns 4, Agost, 2008 a les 10.25\nVull un pingüí amb tutu rosa i sabatilles de ballet!Doncs sí, la història va anar així, tal qual… El meu problema ara és que quan envie documents de text adjunts per mail, la persona que els reb no pot obrir-los amb windows. Jo ho he comprovat i no hem pogut. En fi… Ara vaig una mica liada. Ja saps, Festa Major. Ja et contaré…\ndilluns 4, Agost, 2008 a les 11.47\nJa sabia jo, <>Nimue<>, que el pingüí amb tutú rosa t’anava a agradar…El tema dels adjunts serà un detall de no res, ja t’he enviat un mail amb explicacions. (Adaptació, se’n diu Procés d’adaptació.)I de l’<>Horror 21<> no se n’ha sabut res més? Toquem ferro…\ndilluns 4, Agost, 2008 a les 16.25\ntoca madera.. menuda aventura! jo preferisc quedarme amb la meua “blanqueta”, iBook G4.. petonets\ndilluns 4, Agost, 2008 a les 17.02\nI tant, <>rAnita<>. Quan els ordinadors es fan vellets, o tires de cartera o tires de paciència i manuals i els traus el suquet fins a l’última gota.He he, m’he baixat el manual de l’iBook i no diu quant pesa: he buscat kg, Kg, peso… i no diu res. Deu de ser lleuger, amb una pantalla de 12 polzades. Per cert, el teu grava DVD? Perquè sembla que açò no hi va inclòs.Vaig a veure si trobe alguna cosa elemental sobre Panther.\ndimecres 6, Agost, 2008 a les 23.46\nBuf, mare, quina pel·lícula!\ndimecres 6, Agost, 2008 a les 23.59\nNormalment, <>Dospoals<>, les coses no són tan complicades! Es van ajuntar tres factors: era la Nimue (que volia una transició ultracòmoda), era una instal·lació atípica (sobre un disc usb) i vam tenir problemes amb el maquinari (els ubuntaires consultats coincideixen que aquest error 21 ve causat per una avaria, i cal recordar que ja té un disc dur fotut).En realitat, la vida dels pingüins és molt més plàcida que tot això. Per fortuna! Però crec que tu ja en saps alguna cosa, no?\ndijous 7, Agost, 2008 a les 0.04\nno pesa massa, kilo 200, crec. el meu si graba cd i dvd. i ja te 3 anys.. petonets\ndijous 7, Agost, 2008 a les 0.15\nAleshores, és un dels primers ultraportàtils. I té característiques de portàtil, pel que he llegit.Besets!\ndivendres 5, Setembre, 2008 a les 11.44\nOstres! Crec que ets el primer que em linka el blog sense que li hagi demanat i no ens coneguem 🙂 I a sobre és per un post on parlo d’una de les meves passions! 🙂Interessant el teu blog. Segueix així!\ndivendres 5, Setembre, 2008 a les 15.43\nBenvingut, Jordi!La veritat és que la teva explicació ens va venir molt bé; no era la primera volta que em trobava un problema així, però, pel que es veu, no m’havia fet la “xulla” pertinent.Em pensava que t’havia deixat un comentari explicant-te que t’havia enllaçat, però és possible que, cansat d’un post tan llarg com aquest, al final se m’oblidés.Salut!\ndilluns 8, Setembre, 2008 a les 23.56\nA vore, increïblement, he oblidat el meu nom d’usuari i la contrasenya de la partició de l’ubuntu 8 que em vaig fer a l’ordinador i he pensat que la millor opció potser és desinstal·lar-lo i tornar-lo a instal·lar. Per tant, ja que he de posar-lo de bell nou, et demane, ¿és més convenient baixar-me el 8.04.1 i instal·lar-lo-hi?(sí, ja sé que sembla ridícul, però em vaig oblidar de els dos coses uns dies després d’instal·lar-lo: fortíssim, i és clar, he anat deixant-ho, deixat-ho, i mira, vergonya total)\nDimarts 9, Setembre, 2008 a les 8.02\nOblidar les contrasenyes és un accident d’allò més normal (fa mesos que no puc accedir a un parell de comptes de correu per aquest mateix motiu), de manera que pots deixar-te la vergonya a la tauleta de nit, que allí està bé 😉 .No cal reinstal·lar: hi ha un procediment senzill per esborrar la contrasenya oblidada d’un usuari i establir-ne una de nova. Però ara són les vuit del matí, hora d’anar-me’n a la fàbrica, i no tinc la xulla a mà: a la tarda te l’envio (pots llegir el correu, oi?).A més a més, si vas actualitzant el sistema cada volta que apareixen nous paquets (si fa temps que no hi entres, ho hauràs de fer tot d’una: cap problema), vol dir que ja el tindràs actualitzat a la 8.04.1 de forma automàtica. Dins d’un més sortirà la 8.10, ja aniré explicant (o enllaçant a articles que ho detallen) les diverses maneres de fer aquesta actualització (que podria ser totalment prescindible, d’altra banda).Au, a la tarda t’envio la xulla. I tranquil, que això de “reinstal·lar el sistema” és un tic propi de Windows, però ja se t’anirà curant, com a tots 🙂 .\nDimarts 9, Setembre, 2008 a les 8.22\n“dins d’un <>mes<>“: encara no m’havia pres el cafè…


Universitat de Barcelona - El president de l’Equador, nomenat doctor honoris causa per la Universitat de Barcelona\nInici > Notícies > El president de l’Equador, nomenat doctor honoris causa per la Universitat...\nEl president de l’Equador, nomenat doctor honoris causa per la Universitat de Barcelona\nEl president de l’Equador, Rafael Correa Delgado. Foto: Presidència de l'Equador\nEl proper 23 d’abril a la tarda, la Universitat de Barcelona investirà doctor honoris causa el president de l’Equador, Rafael Correa Delgado. Actuaran com a padrins el Dr. Joan Tugores, catedràtic de Teoria Econòmica i exrector de la UB, i el Dr. Joaquim Prats, catedràtic de Didàctica de les Ciències Socials.\nLa Universitat de Barcelona destaca de Rafael Correa la seva aposta pel disseny de programes educatius ambiciosos amb l’objectiu d’elevar la qualitat en els àmbits de l’educació bàsica, la secundària i els estudis superiors a l’Equador. També han pesat en la concessió de l’honoris causa la prioritat que ha donat a la creació d’ocupació i a la reducció de la pobresa i la desigualtat al seu país, estratègia que s’alinea amb els principals moviments socials i científics que han tingut repercussió a la UB. El país sud-americà està desenvolupant iniciatives en aquest sentit, com ara programes de formació i d’atracció de doctors, formació de professorat o creació d’agències de qualitat, projectes en els quals participa la Universitat de Barcelona.\nRafael Correa (Guayaquil, 1963) és president de la República de l’Equador des del gener del 2007. Llicenciat en Economia per la Universitat Catòlica de Santiago de Guayaquil, Correa també té un màster d’arts en Economia per la Universitat Catòlica de Lovaina i un doctorat en Economia per la Universitat d’Illinois.\nEl president equatorià ha desenvolupat una notable carrera acadèmica. Ha exercit docència, entre d’altres, a la Universitat Catòlica de Santiago de Guayaquil i a la Universitat San Francisco de Quito. En aquesta darrera, va ser professor principal i director del Departament d’Economia, del 2001 al 2005.\nL’actual president de l’Equador va iniciar la seva carrera política l’abril del 2005, quan va ser nomenat ministre d’Economia i Finances. El 2006, es va postular a la presidència de la República liderant el grup polític Alianza País, i va guanyar les eleccions d’aquell any. El 2009 i el 2013, va repetir la victòria en els comicis celebrats a l’Equador.\nAtès que l'aforament és limitat, cal inscriure's a l'acte prèviament mitjançant aquest enllaç.


Poesia Infantil i Juvenil: El libro de los hechizos, de Cecilia Pisos\nJa que hui estem màgiques, tot parlant d'encanteris i fórmules mágiques, us volem recomanar el llibre de Cecilia Pisos, El libro de los hechizos, editat per Anaya Infantil y Juvenil. Un poemari amb 50 poemes que són cinquanta receptes màgiques.\nL'autora ens proposa, amb bon humor, una manera de conjurar el món. El llibre està dividit en tres parts diferenciades per la seua temàtica. En la primera part "Hechizos extraordinarios" juguem amb els personatges del contes clàssics i els elements vinculats a la magia i la natura. En la segona part "Hechizos cotidianos" la màgia gira al nostra voltant, en el nostre món quotidià. I en la última part "Otra clase de hechizos" tracta de temes més abstractes i secrets.\nEn les últimes pàgines del llibre s'invita als lectors a escriure els seus propis encanteris. Escriure poesia com una proposta lúdica, com un joc màgic que fa possible tots els mons.\nAbre brazos como alas,\nsiente el olor de la brisa\ny ya eres viento tú solo.\nMusicalitat, bon ritme, llenguatge senzill i comunicatiu. Un bon llibre per a gaudir d'una màgica lectura. Les fantàstiques il·lustracions de Noemí Villamuza arrodoneixen el poemari.\nEl llibre s'acompanya de la biografia de les autores dels poemes i de les il·lustracions, junt a una proposta d'activitats.\nPublicado por Sàlvia los 2:01 a. m.\nEtiquetas: Cecilia Pisos, editorial Anaya Infantil y Juvenil, fórmules i encanteris, llibres de poesia infantil, poemes infantils


El Bloc-Compromís de Benicarló llança la seua campanya “Rescatem el comerç local” i anima la gent a realitzar les compres de Nadal als comerços del poble – Compromís per Benicarló\nEl Bloc-Compromís de Benicarló llança la seua campanya “Rescatem el comerç local” i anima la gent a realitzar les compres de Nadal als comerços del poble\nPublicat el 18 Desembre 2012 en Economia i Ocupació, Local, Notícies\nSegons Marta Escudero, secretària local del Bloc-Compromís de Benicarló “el comerç local és el que dóna vida als nostres carrers, el motor econòmic de la nostra ciutat. A Benicarló tenim el privilegi de tindre comerços tradicionals de molta qualitat i d’àmplia oferta. Hem d’aprofitar i gaudir del comerç de tota la vida. Entre tots podem fer que en moments difícils i complicats com estos, tinguem un Nadal viu a la nostra ciutat”.\nAquesta campanya té l’objectiu de recolzar, dinamitzar i impulsar les compres als comerços de la nostra localitat en les properes festes de Nadal, de manera que siga l’opció triada pels benicarlandos davant la forta competència que suposen les grans superfícies comercials.\n“Qualsevol compra feta a la nostra ciutat és una reinversió a favor de l’economia local i del bé comú, perquè els comerços locals són propietat de veïns i veïnes del poble i els guanys generats es queden a la nostra localitat i són reinvertits en una economia sostenible i equilibrada. Cosa diferent a les grans superfícies on la propietat i els beneficis queden en mans estrangeres o del gran capital” ha afirmat Escudero.\nEn paraules d’Escudero, “el comerç local és un dels pilars econòmics de la nostra població, però a més, és un comerç de qualitat, més humà, més pròxim, amb un tracte personal i on s’aconsella els compradors locals sobre l’objecte a adquirir segons les necessitats, i és per això que des del Bloc-Compromís de Benicarló, demanem a la ciutadania que tinguen en compte que comprar a la nostra ciutat és potenciar el comerç local, ajudar a mantindre els llocs de treball i a fomentar l’economia benicarlanda.”\n“El que pretenem és que els autònoms i xicotets comerciants siguen els que isquen beneficiats de la campanya de Nadal, gent que ha perdut molt amb l’actual conjuntura econòmica. Un sector que no només pateix les retallades, sinó que a més s’enfronta a nombroses pujades d’impostos municipals. En Bloc-Compromís apostem per l’economia productiva, per la regeneració del teixit econòmic del nostre poble, per això, mentre el govern rescata la banca, nosaltres opinem que a les nostres mans està rescatar el comerç local” ha conclòs la secretària local.\nArxivat en: Economia i Ocupació, Local, Notícies\n← Bloc-Compromís de Benicarló acusa a l’equip de govern del PP d’incomplir la llei i quedar així fora de la xarxa de biblioteques públiques\nBLOC-COMPROMÍS de Benicarló desaprova uns pressupostos que no aposten per la creació d’ocupació i per les necessitats bàsiques dels benicarlandos i benicarlandes →


Tanamera Loddon Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 7 allotjaments a Loddon.\nLoddon, Loddon, Regne Unit - Veure al mapa\nAl visitar Loddon, vosté es sentirà com a casa a Tanamera, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Loddon. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa.\nL'ambient de Tanamera es reflexa en cada habitació. piscina privada, calefacció, reproductor de DVD/CD, nevera, renta vaixelles són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, piscina coberta. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Tanamera és una selecció idònia per a la vostra estada a Loddon.\nAllotjaments a Loddon\nDescompte a Tanamera


Feyenoord Rotterdam - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDe Trots van Zuid (L'Orgull del sud)\nStadion Feĳenoord: Rotterdam . 51.577\nSportclub Feijenoord (1912–1974)\nSportclub Feyenoord (1974–1978)\nFeyenoord Rotterdam (1978–)\nEl Feyenoord Rotterdam és un equip de futbol de la ciutat de Rotterdam, als Països Baixos. Va ser fundat el 1908 i actualment juga a la primera divisió de la lliga neerlandesa, l'Eredivisie. És el tercer club amb més títols dels Països Baixos, després de l'Ajax Amsterdam i el PSV Eindhoven.\nGràfica Feyenoord 1976-2005\nEl Feyenoord va ser fundat amb el nom de Wilhelmina el 19 de juliol de 1908. Lluïa samarreta vermella amb les espatlles blaves i pantaló blanc. Entre 1908 i 1912 sofrí diversos canvis de nom i colors, esdevenint Hillesluise Football Club el 1909 i RVV Celeritas el 1911. Després de guanyar la promoció a l'Associació Neerlandesa de Futbol el 1912, el club fou reanomenat i esdevingué RV&AV Feijenoord, nom del districte on va ser fundat i canvià d'uniforme adoptant la samarreta a meitats vermella i blanca i pantalons negres. L'any 1973 el club decidí canviar el nom a SC Feyenoord, més fàcil de pronunciar que la grafia "ij" per la gent de fora del país. El 1978, el club dividí les parts professionals i amateurs en dos clubs separats, el Feyenoord Rotterdam pels professionals i l'Sportclub Feyenoord pels amateurs.\nUniforme titular: Samarreta dividida verticalment, amb la part esquerra vermella i l'altra blanca, pantalons i mitges negres.\nUniforme alternatiu: Samarreta blava, pantalons i mitges blanques.\nArticle principal: Stadion Feijenoord\nEredivisie (15): 1924, 1928, 1936, 1938, 1940, 1961, 1962, 1965, 1969, 1971, 1974, 1984, 1993, 1999, 2017.\nCopa dels Països Baixos (13): 1930, 1935, 1965, 1969, 1980, 1984, 1991, 1992, 1994, 1995, 2008, 2016, 2018.\nSupercopa dels Països Baixos (4): 1991, 1999, 2017, 2018.\nCopa d'Europa (1):\nCopa de la UEFA (2):\nCopa Benelux (2):\nStadion Feijenoord, també conegut com De Kuip\nEstadi De Kuip el 2006\nPrimer logo amb el nom Feijenoord (1912)\nLogo el 1924\nLocalització del districte de Feijenoord\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Feyenoord Rotterdam\nPàgina oficial (neerlandès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Feyenoord_Rotterdam&oldid=30262382»


Serveis a les Institucions - somhi consulting\nLa gestió de les entitats com les centrals de compres, els col·legis profesionals, les asociacions i eixos comercials, així com institucions com les Diputacions Provincials, Consells Comarcals, Ajuntaments, etc. teniu necessitats concretes. A somhi posem a la vostra disposició les eines necessàries per a una millora en la vostra gestió.\nPrograma de CONSCIENCIACIÓ i PROFESSIONALITZACIÓ, per desenvolupar l’ESTRATÈGIA, la PROPOSTA DE VALOR i el PLA D’ACCIÓ per consolidar entitats i impulsar els seus membres.\nPrograma per a la CONCRECIÓ d’una Àrea de Promoció Econòmica Urbana (APEU), la recerca del CONSENS per constituir-la, així com el servei d’acompanyament per al compliment dels REQUISITS LEGALS per a la seva IMPLEMENTACIÓ i dels PROCESOS de gestió.\nServei d’anàlisi i diagnosi per identificar i conèixer les oportunitats de creixement econòmic d’un municipi amb la finalitat d’establir estratègies per impulsar-lo econòmicament.\nPla d´actuació comercial: després de la planificació i, amb el recolzament de sessions de coaching grupal, detectem les necessitats concretes del col.lectiu i elaborem un pla d’actuació comercial global.\nDinamització municipal/barris disseny, creació i consolidació del servei de dinamització i assessorament per a les associacions, institucions i col·lectius.\nServei de definició, aplicació i millora dels plans d’actuació de les associacions.\nServei d’assessorament empresarial online: aquest servei vol posar a disposició de les associacions l’equip de professionals experts en diferents àrees.\nServei integral per a la digitalització comercial d’una Associació, Eix o Gremi implementem plataformes marketplace i ecommerce i assessorem en l’estratègia del Social-commerce (venda a través de les xarxes socials)\nSuport per a la professionalització per les associacions, eixos o gremis.\nServei per imulsar els municipis petits Servei d´anàlisi i diagnosi per identificar i conèixer les oportunitats de creixament econòmic dels municipis pertits, amb la finalitat d´establir estratègies per impulsar-los ecocòmicament.\nCom a experts en diferents disciplines, som capaços de desenvolupar serveis a mida per a cada tipus d’Associació, Institució en definitiva col.lectiu que cerqui un objectiu comú.\nTambé us assessorem i acompanyem en el procés de creació i dinamització de les Àrees de Promoció Econòmica Urbana (APEU)\nVols una diagnosi de la situació del teu col·lectiu? Us fem, sense cap mena de cost ni compromís, una anàlisis completa de la situació del col·lectiu i els seus membres a fi de detectar les àrees potencials de millora.


Entrenament funcional | Laboratori22\nA Laboratori 22 volem treballar per aconseguir una millora del teu estat de salut i benestar. Per això oferim un tipus d’entrenament grupal que té com objectiu la millora de les teves capacitats físiques bàsiques. Coneixerem aquest tipus de feina com entrenament funcional.\nTreballant la força, la resistència, l’equilibri, la postura corporal, la coordinació…(entre d’altres) aconseguirem un cos sense desequilibris, més sòlid, més lleuger, en definitiva, treballarem la nostra forma física des de totes les vessants possibles.\nAquest entrenament funcional es basa en la millora en l’eficiència del moviment. Per això no treballarem músculs en concret, sinó que treballarem moviments complets. Moviments que involucrin diferents articulacions, per tal d’aconseguir una millora en la coordinació tant intermuscular, com intramuscular.\n“El cervell no en sap de músculs, sap de moviments”.\nAquest tipus d’entrenament comença sempre des del centre del cos (CORE), d’aquesta manera, creem una pilar sòlid on podrem treballar la resta del cos. Treballant des del centre del cos aconseguim una millora en la postura general, que es veurà reflectit en la nostra vida quotidiana.\nPròximament, en el nostre blog, trobaràs diferents articles on et donarem a conèixer els beneficis d’aquest tipus d’entrenament!\nPer només 80€/mes tendràs accés il·limitat Assisteix a tantes classes d’entrenament funcional com vulguis! Classes il·limitades!MATRICULAR-ME!\nAnima’t a venir. Et sentiràs millor!


Educació Infantil Garbí Pere Vergés Esplugues: 2020\nEnguany, degut a la situació produïda per la Covid-19, l’Escola ha incorporat diferents propostes per garantir la continuïtat en els aprenentatges dels nens i nenes. Cada etapa ha planificat les diferents accions educatives atès el moment evolutiu per donar resposta a les necessitats dels alumnes.\nAquests primers mesos d’Escola ja hem tingut algunes experiències de manera que hem pogut aplicar les propostes educatives de sessions online i presencials segons l’escenari amb què ens hem trobat: grups confinats, alumnes confinats o presència a l’Escola. Cal dir que valorem molt positivament la motivació i il·lusió dels nens i nenes envers les activitats que ha dissenyat l’equip docent. Alhora, també destaquem la implicació de les famílies, fet que sabem que és clau per acompanyar els infants a l’etapa 1.\nLes propostes didàctiques de les sessions online i presencials són molt interactives, engrescadores i estan vinculades amb el projecte i metodologia de l’Escola. De ben segur que seguirem aprenent i gaudint plegats.\nUT2 - EI4 - LA TRIA DE COLOR\nLa tria de color és un dels moments més importants i bonics per les nenes i els nens d'EI4. És una de les primeres decisions importants, de caràcter individual que prenen els alumnes i que tindrà continuïtat durant tota la seva vida escolar.\nAquest procés comença situant els alumnes dins de l’Escola. Les mestres els expliquen qui va construir l’escola, com era l’Escola del Mar, el paper del mar que és d'on van sortir els tres colors: Blanc, Blau i Verd... Tot el que representa ser d'un Color, ja que els nens del mateix Color treballen en equip, s’ajuden, col·laboren... perquè a l’escola tot funcioni bé.\nTot coincidint amb la campanya electoral dels candidats a Caps generals de Color de l’Escola, vam estar animant els nens i nenes a escollir de quin Color volien ser: el blau del cel i el mar, el blanc de la neu i el mar, el verd dels prats i el mar. Hem estat reflexionant sobre molts altres aspectes, si hi ha algun germà gran, pare/mare... que ha estat d'agun Color...\nHem demanat a alguns dels candidats a Caps Generals de Color que expliquin als alumnes d’EI4 com ells van decidir el seu Color, com se senten...\nA partir d'aquest moment, només quedarà comunicar-ho als companys, als mestres i als Caps Generals de Color.\nPROJECTE LLIURE A EI5!\nDesprés d’un primer projecte realment engrescador, les nenes i els nens d’EI5 afronten un segon Projecte Integrat que, com probablement ja sabran, és de caràcter lliure dins de cada grup classe. Els temes escollits per aquest segon projecte depenen dels interessos i les inquietuds dels alumnes. Pedagògicament, es tracta d’un moment on l’acompanyament proper per part de les tutores i la resta de l’equip implicat és essencial per poder proveir a tots els grups d’un ambient on l’acord i l’interès comú estigui present i sigui respectat.\nDurant tota la fase prèvia a l’elecció d’un tema concret, és vital el rol d’un equip de mestres que a aquestes alçades de curs ja coneix molt bé el grup i els seus interessos. A més a més, l’acompanyament de la tutora és molt important per contextualitzar i aterrar una decisió final que representi a tots els alumnes del grup classe en la mesura del possible.\nTotes tres classes d’EI5 ja han escollit el seu tema pel projecte! La classe Virolets s’endinsarà en l’apassionant món de les tortugues! Del Parc viatjarà en el temps per treballar els dinosaures i per últim, les nenes i els nens de la classe Del Bosc ompliran les aules de colors i aromes amb el projecte de les flors!\nEls fem arribar tot un seguit de fotos sobre els projectes lliures a EI5.\nINSTRUMENT SANTA CECÍLIA\nLa Música és la protagonista durant aquests dies a totes les aules d’Infantil. Queda molt poc per Santa Cecília i els infants han creat un instrument que pugui sonar fort i fluix.\nA les classes Cu-cut, Picarol i Molí d’EI3 han fet unes MARAQUES, instrument de percussió que sona per sacseig quan colpegen els elements que hi ha en el seu interior amb la paret interna de la maraca.\nA les classes Contes, Joguines i L’Estel estan fent unes CASTANYOLES instrument de percussió consistent en dues peces de fusta o d'os, que, agitades una contra l'altra, produeixen un so sec i fort que sol servir principalment per a acompanyar danses.\nA les classes Virolets, Del Parc i Del Bosc estan fent unes MARAQUES PESSIGADORA, multinstrument de percussió que sona per sacseig quan colpegen els elements que hi ha en el seu interior amb la paret interna de la maraca i alhora produeix un so sec quan pessigues la part superior del mateix.\nAvui hem dut a terme EL CONCERT DE SANTA CECÍLIA intern per classes, aquest any a causa de la COVID-19 no hem pogut convidar les famílies per tal de vetllar per la seguretat de tots seguint el pla d’actuació 2020-2021.\nPer tal de seguir compartint les celebracions, un equip extern de gravació s’encarregarà de filmar diferents actes i celebracions, com és el cas de Santa Cecília, per poder publicar una petita mostra dels diferents productes i celebracions d’aquest curs 2020-2021 cap al voltant del Nadal.\nEl proper dilluns 23 de novembre tota l’Escola celebrarà el dia de Santa Cecília. Els alumnes d’EI visualitzaran tot el concert gravat de l’Etapa 1.\nDurant la setmana de la Castanyada, una de les activitats més especials i esperades és l’elaboració dels panellets a l’etapa d’infantil. Es tracta d’una estona carregada d’olors, textures i gustos que omplen de dolçor les aules d’Infantil. Envoltats d’elements de tardor i plens d’il·lusió, els alumnes aprofiten per experimentar i fins i tot tastar per primera vegada els ingredients que utilitzen per a les seves respectives receptes.\nAhir dimarts van començar les classes Contes, Joguines i Cu-cut. Avui ha estat el torn de Picarol, El Molí, l’Estel, Virolets i Del Bosc. Finalment, demà dijous tancaran l’activitat dels panellets la classe del Del Parc.\nFer panellets a l’escola requereix l’ajuda i la col·laboració de part del personal de l’Escola. El Sr. Paco i la resta de personal de cuina prepara, primerament, tots els ingredients i estris que els alumnes necessitaran per dur a terme l’activitat. Un cop acabats, a la cuina ens tornen a ajudar per coure tots els panellets.\nTot i que avui molts d’elles i ells ja s’han llepat els dits de valent, divendres tancarem la setmana de la Castanyada amb el tastet dels panellets que, a més a més, es podran emportar a casa i compartir amb les famílies.\nPOEMES A INFANTIL\nLa poesia és un tresor educatiu pels infants més petits. Es treballen valors i aptituds com la creativitat, la sensibilitat, la imaginació, el ritme, la millora del vocabulari, la fluïdesa lectora, la dicció i l’obertura de la mirada cap a altres realitats.\nLa poesia hauria té un paper molt actiu a la vida de l’aula. És una oportunitat. La lectura en veu alta de poemes per part d’una mestra, d'un company o companya... capta l’atenció dels infants, crea moments únics per compartir el plaer d’escoltar. És un recurs lingüístic vinculat al treball d’expressió oral que obre molts camps d’aprenentatge. La brevetat i la rima dels versos ajuden a aconseguir una bona fluïdesa lectora i donen la seguretat que necessiten els infants a l'hora de llegir.\nDe vegades, associem la poesia al vers de Nadal o al poema de Sant Jordi i hem de ser capaços d'anar més enllà i aconseguir que la poesia estigui sempre present.\nAra, temps de tardor, és un bon moment per compartir, llegir, emocionar-nos... amb poesies d'aquesta època de l'any.\nEl període d'adaptació és l'espai de temps que necessitarà un infant per adaptar-se a un nou entorn: l'Escola.\nMolt nens i nenes han anat a una llar d'infants però d'altres és la primera vegada que es separen dels progenitors. És per aquest motiu que el procés de cada infant serà diferent tenint en compte el seu context, el caràcter i el desenvolupament maduratiu.\nAquest curs l'adaptació ha estat molt positiva i els nens i nenes de les classes Cu-cut, Picarol i El Molí han establert el vincle amb la seva tutora i comencen a interessar-se pels seus companys d'aula.\nL'entrada al matí és molt relaxada. En general, els infants no ploren i tenen ganes de venir a l'Escola i aquells nens i nenes que encara necessiten acompanyament per separar-se de la família són acollits amb molta estima per l'Equip docent d'Infantil.\nLa primera dinàmica d'EI3 és el "Bon dia" i aquest espai serveix per comunicar vivències, treballar la numeració, la lectoescriptura i la cohesió de grup.


Una família pot perdre la tutela dels fills per no arribar a pagar el 100% de la hipoteca mensual\n20 abril 2021 02:01\nEU denuncia que a Palma hi ha 10 casos més com aquest i demana una resposta a l'Ajuntament\nBIEL MOLL | 13 juliol 2004\nLa família Ortiz podria perdre la tutela dels seus cinc fills perquè el sou no els basta: els falten 180 euros per afrontar la hipoteca mensual, que paguen per tenir en propietat un habitatge.\nVicente Ortiz, el pare de la família afectada, treballa en la construcció i ja ha rebut una notificació del tribunal de menors en la qual se l'avisa que el procés de separació està en marxa.\nEn declaracions a Diari de Balears, Ortiz explicà que «jo només deman a l'Ajuntament de Palma que m'ajudi a pagar el lloguer o em doni accés a un habitatge més econòmic, perquè trob injust que per 180 euros cada mes les institucions m'hagin de separar dels meus infants».\nEn un comunicat, el grup municipal d'Esquerra Unida explicà que a Palma hi ha vint menors separats de deu famílies per motius «exclusivament econòmics», ja que no poden pagar el total del lloguer.\nEn aquest sentit, des d'Esquerra Unida demanen que Cort impulsi una xarxa de lloguers subvencionats per a casos com aquests.\nEberhard Grosske, portaveu del grup municipal d'Esquerra Unida, manifestà que «el cost mínim d'un menor institucionalitzat és de sis-cents euros mensuals, mentre que la despesa que permetria a aquestes deu famílies pagar el lloguer oscil·la entre els cent vuitanta i els dos-cents quaranta euros mensuals. Les xifres són eloqüents. I això sense comptar el preu psicològic de la separació, que és enorme», puntualitzà.


La Plataforma Cinema Vilassar de Mar denuncia la problemàtica dels migrants a Europa a la Sala Carrau – Vilassar Ràdio\nLa Plataforma Cinema Vilassar de Mar denuncia la problemàtica dels migrants a Europa a la Sala Carrau\nLa Plataforma Cinema Vilassar de Mar presenta, per aquest divendres a la Sala Carrau, un interessant menu de documentals sobre la problemàtica dels refugiats a Europa. Parant especial atenció a Sèrbia i a la localitat italiana de Ventimiglia. En acabar, hi haurà una taula rodona per acostar-nos la realitat de les persones migrades.\nEl primer documental ens parlaran de Ventimiglia. És una localitat italiana propera a França que s’ha convertit, en els darrers dos anys, en un veritable coll d’ampolla per als milers de refugiats que queden atrapats a les muntanyes. Només des de l’any passat han mort més d’una desena de migrants intentant entrar a França per un estret camí de muntanya i sortejant l’autopista i les vies del tren. França ha tornat, en les anomenades devolucions en calent, més de 18.000 persones. A la parròquia de San Antonio de Ventimiglia, un capellà ha arribat a allotjar més de mil persones en una església que s’ha convertit en refugi per a joves, famílies que poden dormi i menjar encara que precàriament.\nL’altre documental que ens presenta la Plataforma de Cinema de Vilassar de Mar és A Serbian Documentary, de Melon Productions. Un projecte pensat per ensenyar en imatges el que està passant en els camps de refugiats de Belgrad i com és la feina dels voluntaris que són allà per ajudar-los. L’objectiu és seguir pas a pas la feina d’Humanity Wings, ong creada per dos estudiants mataronins, i la col·laboració d’altres associacions no governamentals que operen a Belgrad. Es vol informar i moblitzar la gent a través de les imatges per tal que es prengui consciència del drama de les persones migrades.\nJesus Arbues moderarà, en acabar, una taula rodona en la qual hi prendran part Frank Rodríguez i Ida Quintian de Melons productions, Carlos González, col.laborador a la ciutat italiana de Riace, també sacsejada per la polèmica dels migrants i per Ricardo Moraño, d’Humanity Wings.\nNotícia anteriorLa Biblioteca repassa la història de l’homofòbia al món de la mà de l’antropòloga Rocío Rodríguez\nSegüent notíciaL’exposició fotogràfica Carretera Oberta es pot veure, a Can Bisa, fins el 16D


Amor Bastida té 81 anys, va néixer a Mollet al Carrer de Lluís Duran. Va estudiar als Col·legis Nous i va treballar a la fàbrica Can Fabregas fins que es va jubilar. Té dos fills i dos néts. És seguidora de les sardanes, fins i tot, havia participat en concursos. Va viure intensament els dies d’esbarjo al riu Besòs amb els seus pares i, després, amb la seva filla. Recorda molt bé quan va caure el pont del riu Besòs.


Recuperació dit congelat amb Quilcha Malis – Dolça Revolució\nRecuperació dit congelat amb Quilcha Malis\nLa Quilcha Malis (Quinchamalium chilense) s'utilitza per a un munt de coses, entre unes altres, ferides en humans i animals. La meva dona, que és metge pediatra, es va interessar des de fa uns anys en la fitoteràpia i altres branques de la medicina natural, recollint informació per internet i sobretot preguntant a gent sàvia que hem conegut viatjant pel nostre bell país. El 2011 vam escalar l'Aconcagua i vam arribar a Niu de Còndors (a 5.660 metres d'altitud). Allí es va desfermar una tempesta que va durar 8 dies amb temperatures de -22º i, després d'atendre en el refugi a diversos congelats, hipotèrmics i deshidratats, vàrem baixar a buscar les provisions que s’havien quedat en el campament base. Als 4.400 m, i en treure's els guants, trobem que la primera falange del dit mitjà esquerre de la meva dona estava negre i congelat. Era el dit que utilitzava per prendre el pols i per descomptat ho feia sense guants, enorme error.\nVam baixar a 2.700 metres d'altura i vam anar a veure la gent de la zona que ens van acompanyar a recollir, fulles i flors de quilcha malis. Vàrem preparar una infusió amb aquesta planta i va submergir el dit en la tassa. Al segon té, el mateix dia, que repetíem aquesta operació va començar a veure's una línia marró d'un mil·límetre d'ample, en l'articulació de la primer falange. Va evolucionar ràpidament, en un mes del negre va passar al marró. S'anava posant marró des del cos cap a la punta del dit i es va pelar en 20 dies més.\nAl cap d'uns dies vam anar de passeig al Sud de Mendoza i allí vàrem recollir jarilla i la vàrem afegir a la quilcha per a la infusió del bany del dit. La freqüència de la infusió era tres a quatre vegades per dia i la cerimònia durava 10 minuts. No hi havia dolor i s’anava renovant la pell.\nEn tornar a l'hospital i veure quant havia millorat, sense prendre cap dels medicaments alopàtics receptats, va succeir el de sempre en aquests casos: li van recomanar un any de repòs, sense ascensions, ni natació en aigües fredes, ni exposició al fred. En el 2012 vam tornar a l'Aconcagua i als set Volcans més alts del món, sense cap problema. Finalment, no va perdre el dit ni la sensibilitat.\nElizabeth i Guillermo Ciciliani


Les aventures de Sandro i Tito - El triangle\nSandro Rosell i Ramon 'Tito' Cierco han tingut responsabilitats al Barça, tenen perilloses amistats comunes i són socis en una empresa tèxtil\nSandro Rosell va incorporar el seu amic Ramon Cierco a la junta del Barça, de la qual, per culpa de l’escàndol de BPA, n’ha deixat totes les responsabilitats, incloses la vicepresidència de la Fundació del FC Barcelona i la direcció de l’àrea de futbol formatiu de la Masia, si bé es manté com a simple vocal, en l’actualitat a les ordres de Josep Maria Bartomeu.\nRamon Cierco, al qual Sandro anomena ‘Tito’, tal com el coneixen tots els seus amics, va ajudar Sandro Rosell a arribar a la presidència del Barça, fins al punt que li va deixar la seu electoral que va muntar al carrer París de Barcelona i va perseguir signatures i vots per la seva candidatura. Assetjat pels processos judicials, Sandro se’n va anar del club fa més d’un any, però Tito encara conserva una cadira a la junta, tot i que, des que va ser intervingut BPA, el banc andorrà del qual n’és copresident, no se li veu el pèl per can Barça.\nVacances i excursions\nSandro i Tito són amics de fa molts anys, de la mateixa manera que ho són les seves esposes, Marta i Sandra, que sempre que poden queden per jugar a pàdel, sigui a Barcelona o a Andorra. Els dos matrimonis han compartit vacances i excursions pel Pirineu.\nL’amistat de Sandro i Tito també els ha portat a compartir negocis. Tos dos són accionistes del fabricant de roba esportiva i tècnica Grifone, de la Seu d’Urgell, un negoci fundat per la família d’Albert Batalla, diputat i alcalde convergent d’aquesta localitat. El seu germà Martí Batalla hi figura com a administrador i primer executiu. (…)\nRosell i Cierco també han col·laborat per convertir Ricardo Teixeira, expresident de la Confederació Brasilera de Futbol (CBF), en resident passiu andorrà. Teixeria està processat al seu país per presumptes delictes econòmics relacionats amb l’organització de partits amistosos de la selecció brasilera, un cas pel qual la fiscalia d’aquell país també investiga a l’expresident del Barça. Rosell va travar amistat amb Teixeira en els temps en què el català era el responsable de Nike al Brasil.\nPrevRato eclipsa De la Rosa


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia ciutat 19. 03. 2020 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nL'Ajuntament suspèn el Ple municipal de març\nL'estat d'alarma provoca també la suspensió d'altres comissions\nL’Ajuntament ha decretat la suspensió de la sessió ordinària del Ple municipal que havia de celebrar-se el dia 25 arran de l’estat d’alarma pel coronavirus. La Junta de Portaveus hi ha donat el vistiplau en una reunió d’urgència a la mesura de la presidència del consistori.\nEl Ple municipal de març s’havia de celebrar el 25 de març a partir de les 10.30h. El decret municipal, ratificat per tots els grups polítics que formen part del consistori, contempla també la suspensió de les comissions de Competències Delegades del Ple, la Permanent de Drets i Territori i la Comissió Permanent de Presidència, que s’havien de celebrar aquesta setmana.\nLes sessions ordinàries del Ple municipal tenen lloc el quart dimecres de cada mes a les 10.30 hores, tret del mes d’agost, i els mesos de gener, abril, juny i octubre se celebren el quart dimecres a les 16.30 hores.\nWeb Ajuntament de L'H


Berga Comercial treu les rebaixes al carrer en les segones Gangues - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nBerga Comercial treu les rebaixes al carrer en les segones Gangues\nd.c.c. 05.09.2020 | 23:06\nTriant i remenant a les Gangues de Berga, ahir berga comercial\nTriant i remenant a les Gangues de Berga, ahir\nEls comerciants de Berga van treure, ahir, les darreres rebaixes d'estiu al carrer, les Gangues. El primer dia va ser divendres. Al llarg del dia, els clients van poder triar i remenar entre les ofertes, majoritàriament de roba i també complements.\nEnguany, Berga Comercial ha fet dues campanyes de les Gangues. La primera, el darrer cap de setmana d'agost a l'interior dels establiments associats a causa de la previsió de pluges, una climatologia gens propicia per treure els estocs. I aquest primer cap de setmana, fer-les al carrer, com se sol fer habitualment. Tanmateix, l'amenaça de mal temps el cap de setmana passat va fer que els comerciants decidissin canviar i doblar les rebaixes, fent-ne unes a l'interior i unes altres a l'exterior. Fonts de l'entitat van explicar que enguany s'ha d'aprofitar al màxim totes les oportunitats, tenint en compte els mesos de confinament en què els comerços van haver de tancar.\nBerga Comercial treu les rebaixes al carrer.


Gimcana de les Llengües | Accions de Coordinació per a l'Impuls de les Llengües\nLes llengües són el patrimoni cultural més valuós i ens ajuden a entendre la complexitat del món, relecteixen la diversitat cultural que ens fa tindre l’esperança d’una coexistència més democràtica i creativa. (Informe sobre les llengües del món.UNESCO)\nGimcana de les Llengües a Hospitalet 2011\nQuantes llengües hi ha al món? I a l’Hospitalet?\nQuin és l’origen dels noms més posats als nadons hospitalencs? Saps què volen dir?\nSi tens curiositat per saber les respostes a preguntes com aquestes, participa a la III Gimcana de les Llengües de l’Hospitalet.\nLa nostra Gimcana, organitzada pel Centre de Normalització Lingüística (CNL) i la Xarxa de Biblioteques de l’Hospitalet, vol que els participants prenguin consciència de la diversitat lingüística i entenguin que totes les llengües mereixen el mateix respecte: avui dia se’n parlen unes 6.000 arreu del planeta, però la meitat, com a mínim, desapareixeran al llarg del segle XXI si ningú no hi posa remei.\nPodeu seguir-la al Twitter!\nGimcana de les Llengües a Tortosa\nTríptic de la Gimcana\nGimcana de les Llengües a Girona\nLa Gimcana de les llengües pretén conscienciar sobre la diversitat lingüística del món i fomentar-ne el respecte. Totes les llengües del planeta –a l’entorn de 6000- tenen la mateixa vàlua perquè cadascuna expressa una concepció diferent del món


Cuinar amb els teus fills pot ser una experiència molt divertida per a tots, i a més té l'afegit que se sentiran orgullosos del que preparin. Per fer-ho tria receptes senzilles, que puguin aprendre ràpidament, i que no incloguin preparacions molt elaborades. Cuinar amb ells és una forma perfecta d'iniciar-los en l'art de la cuina.\nA continuació tens sis senzilles receptes per a l'estiu, que no només portaran diversió per a tota la família sinó que a més són fàcils de fer i estan molt bones. Us apunteu?\nReceptes fàcils i refrescants per fer amb els teus fills aquest estiu\nL'estiu ha arribat, i amb la calor ve de gust cuinar coses fresques i d'elaboració fàcil, per fer qualsevol d'aquestes receptes que tens a continuació es triga amb prou feines uns minuts, i tenen un aspecte divertit que als nens els encantarà i a tu també!\n1. Glaçons de gel de colors\nSucs de diferents colors\nRefresc de diferents colors\nFruites tallades a en trocets petits.\nFruita en rondaxes\nCubiteres i recipient de plàstic\nPodeu preparar els glaçons de colors omplint les cubiteras amb suc o refrescs, li donaran un toc de color i sabor a les vostres begudes.\nUna altra bona opció és col·locar trossos de fruita o fruites de grandària petita en les cubiteres i després emplenar amb aigua, també quedaran molt bonics, colorits i li donaran sabor a la beguda.\nCongelar fruita en rodanxes és una bona forma de mantenir fredes les begudes per més temps i donar-los una aparença diferent, per a això només has de tallar la fruita en rodanxes, i col·locar-les en un recipient de plàstic separades. Quan estiguin congelades ja podràs emmagatzemar-les juntes, però si les intentes congelar juntes s'enganxaran entre elles i no podràs separar-les.\n2. Pastís d'estiu\nMaionesa o similar\nUn motlle, preferiblement rectangular. Pots fer-ho també sense motlle però és molt més còmode amb un motlle.\nEl pastís d'estiu un clàssic, un pastís salad mot bo tan per dinar com per sopar i que es molt fàcil de preparar, només s'han de muntar els ingredients. Només els has de combinar al teu gust.\nComença recobrint el motlle amb paper d'alumini o paper film, així serà molt més senzill treure el pastís després. Per muntar-ho has de posar una capa de pa de motlle que recobreixi bé la superfície del motlle, és possible que hagis de retallar alguna llesca de pa amb els dits per ajustar-la.\nEl procés és senzill: Capa de pa, capa d'ingredients, capa de pa, capa d'ingredients, fins a completar el motlle, et deixem un suggeriment a continuació:\nRecobreix amb una capa de maionesa, aplica després una mica de tomàquet fregit per damunt.\nCobreix amb una capa de rodanxes de pernil york, posa tonyina damunt, després enciam picat de forma fina i una capa de maionesa.\nDesprés de la capa d'ingredients només has de posar una altra capa de pa de motlle i repetir fins a emplenar el motlle.\nQuan l'hàgiu emplenat podreu desmoldarlo amb facilitat sobre una safata gràcies al paper que hem posat al principi, i només queda decorar-ho.\nCom a suggeriment podeu cobrir-ho amb una fina capa de maionesa i usar pebrots rostits en tires, olives, enciam, salmó, ou cuit, etc.\nEstà millor fred i si reposa una mica! Amb una o dues hores a la nevera estarà molt més bo.\n3. Batut de gelat fresc\nGelat del vostre gust preferit\nEl secret per fer un bon batut és fer-lo amb boles de gelat, això li donarà el espessor idéntic al que compres a qualsevol gelataria i que t'agraden tant.\nBatidora de qualsevol tipus.\nNo et direm les quantitats de gelat exactes perquè depèn del recipient que vulguis utilitzar, és molt senzill calcular-les de la següent manera:\n1. Selecciona el got en el qual vols posar el batut, i posa-li boles de gelat dins fins a omplir-ho, que sobresurti una miqueta.\n2. Quan ho tinguis, passa les boles a una liquadora o posa-les en un got de batedora.\n3. Amb el mateix got que has fet servir per mesurar el gelat, mesura mig got de llet i afegeix-ho al gelat.\n4. Cal batre-ho uns segons, fins que el gelat s'integri completament amb la llet i estigui espumós, pots ajustar la quantitat de gelat i de llet depenent de si t'agrada més o menys espès.\nPer decorar-ho pots posar una mica de nata per damunt, encenalls de colors, neules, encenalls de xocolata, sirope, fruita, galetes... Deixeu volar la vostra imaginació!\n4. Amanida de pasta\nL'amanida de pasta és un plat fácil de preparar, que admet una gran quanitat de variacions i al que li podeu afegir els ingredients que us agradin.\n1. Coure la pasta segons les instruccions, escórrer i reservar.\n2. Prepara una safata apta per a microones i cobreix-la amb paper de cuina.\n3. Estén les tires de bacon sobre el paper, el més separades i esteses que sigui possible.\n4. Col·loca paper de cuina damunt de les tires de bacon i posa-les al microones dos minuts a màxima potència, depenent del teu microones el temps pot variar, així que si creus que necessita més temps simplement torna a tapar-les i posa-les en intervals de 30 segons fins que estigui llest.\n5. Fes el mateix procediment amb el pernil dolç. No és necessari, però si ho passes una mica pel microones adquirirà una altra textura, que quedarà molt bé en l'amanida. Amb un minut a màxima potència serà suficient, si t'agrada una mica més torrat fes el mateix que amb el bacon i posa'l intervals de 20 segons fins que estigui al teu gust.\n6. Barreja el bacon, el pernil i la pasta amb tonyina en conserva del tipus que més t'agradi.\n7. Per donar-li un toc de color i evitar que només tingui carn, podeu afegir blat de moro, tomàquet trossejat, pèsols, enciam, olives, formatge, pebrot etc.\nPodeu menjar-la així, o posar-li una mica de maionesa o "salsa cessar". Semblen plats diferents!\n5. Piruleta de fuites amb xocolata\nSirope de xocolata o crema de cacao\nSovint fer que els petits de la casa mengin fruita no és fàcil, amb aquesta recepta podeu preparar les piruletes de fruita amb xocolata!\n1. Prepara una safata amb suficient superfície per col·locar els "gelats" separats entre si, coberta amb paper de forn.\n2. Parteix la fruita que triïs en trossos prou grans per poder clavar-los en un pal de polo.\n3. Clavar la fruita als pal de polo, i posar-los mínim una hora en el congelador en la safata que hem preparat amb anterioritat.\n4. Quan la fruita estigui gairebé congelada cal treure-la del congelador i recobrir-la de xocolata, per a això podeu fer-ho de diverses maneres:\na) Fondre xocolata per a postres en el microones (és molt senzill: només cal posar-ho a baixa potència durant un minut i després treure i remoure fins que es quedi completament fos)\nb) Si optes per cobrir les piruletas amb crema de cacau o sirope no hauràs de preparar la xocolata però no quedarà una capa cruixent per fora.\n5. Treure la fruita del congelador, i agatant-la pel palet mullar-la a la xocolata o amb la crema de cacau o el sirope fins que quedi coberta. Això admet moltes opcions així que... Imaginació!\nPerquè quedin encara més cridaners podeu posar ametlles o avellanes picades per fora, fideus de xocolata o "guspires" de colors.\nAra cal ficar-los una altra vegada al congelador fins que el xocolata quedi dur i... Bon profit!\n6. Salsitxes de pop amb puré de patata\nLes salsitxes són un aliment que pot preparar-se en amb un parell de minuts al microones, i amb una mica d'imaginació podeu donar-li un aspecte increïblement cridaner.\n1. Fes un tall en forma de creu a la base de la salsitxa, fins a la meitat aproximadament.\n2. Posa-ho en el microones durant dos minuts a màxima potència\n3. Quan treguis les salsitxes, els trossos que estaven tallats s'hauran corbat per la calor, com si fossin uns tentacles i podreu col·locar les salsitxes com si fossin petits polps en el plat.\n4. Aquí només cal deixar anar la vostra imaginació per a la presentació final, amb el puré de patates es poden subjectar els "pops" al plat, i col·locar-lis petits ulls amb puré, ketchup, olives...\nHas cuinat alguna vegada amb els teus fills? Doncs imagina't que bé us ho podreu passar preparant aquestes receptes, la diversió per a tota la família i la il·lusió amb la qual en gaudiran! Pot ser que a la primera vegada no quedin perfectes però segur que estan igual de bones.


'Reformular les nostres prioritats' de Marc Magallón - Liberals d'Andorra\nPer liberals\t Última actualització 1 d'Abril de 2020\nEntrem en la tercera setmana de confinament. Qui ens ho havia de dir fa tan sols dos mesos quan s’iniciava aquesta crisi, amb els conseqüents confinaments a Wuhan, província de la Xina que ara tots coneixem. Ho vèiem molt lluny, com si estiguéssim a resguard i fora de perill, ja que l’epidèmia estava a milers de quilòmetres de casa. Avui dia, la facilitat de viatjar per tot el planeta fa que les pandèmies siguin globals més ràpid que mai. Som nosaltres els que hem portat el virus a tot el món, fins i tot, Groenlàndia ha pres mesures restrictives per evitar-ne la propagació a l’illa.\nEl 1918 ,data de la darrera gran pandèmia, la febre espanyola va acabar expandint-se a tot el planeta més lentament degut a la dificultat de desplaçar-nos d’un territori a l’altre. Aquest fet però avui és radicalment diferent, ja que un dia podem estar a Austràlia fent surf, i l’endemà viatjar a Alaska per fer heliesquí o visitar la Patagònia Argentina. Aquesta facilitat de desplaçament fa que a través de les nostres cames els virus puguin arribar a qualsevol punt del planeta en poques hores.\nAquesta facilitat de desplaçament fa que a través de les nostres cames els virus puguin arribar a qualsevol punt del planeta en poques hores.\nSi l’any 1918 la pandèmia va allargar-se 263 dies i va matar 33.350.000 persones a tot el món, la que patim actualment durarà la meitat dels dies, segons els experts, i haurem d’agrair als avenços mèdics una menor mortalitat. Molts dels contagiats pel coronavirus superaran la malaltia gràcies als avenços mèdics d’aquest darrer segle. Sistemes de respiració assistida, millors fàrmacs que fa un segle i la constant recerca mèdica i en biotecnologia ajudaran a mantenir la mortalitat de la Covid-19 baixa.\nAra és quan realment valorem tots els professionals mèdics i científics que treballant en silenci ens han allargat l’esperança de vida i en aquests moments tan durs els aclamem com a herois. Malauradament és molt probable que quan tot torni a la normalitat ens n’oblidem dels veritables herois per preocupar-nos de nou per Messi, CR7, la vida de determinat famós o els milions de reproduccions del youtuber de torn.\nUn cop passada la pandèmia, no tingueu cap dubte que ens sortirem, caldrà reformular les nostres prioritats i desitjo de tot cor que tinguem ben presents a tots aquells als quals cada dia aplaudim des dels nostres balcons i finestres.\nUn cop passada la pandèmia, no tingueu cap dubte que ens sortirem, caldrà reformular les nostres prioritats.\nSeguim recordant als veritables herois d’aquesta crisi, aquells que realment es juguen la vida per nosaltres, aquells que ens cuiden, aquells que sempre hi són: els sanitaris, els bombers, el cos de policia, agents de circulació… I tots aquells que han de continuar treballant perquè no ens falti de res i cada cop que ho necessitem puguem baixar al supermercat a comprar i fins a la farmàcia per recollir un medicament.\nCaldrà també tenir ben present la solidaritat que hem rebut d’altres països. Com és el cas dels sanitaris cubans que s’han desplaçat fins a Andorra per ajudar-nos a salvar vides tot i el risc de contraure ells la malaltia. Quan tot això hagi passat, si us plau, canviem de prioritats. Valorem el que és realment important, aprofitem el temps amb els nostres i recordeu que aquells que crèiem herois i veneràvem cada cap de setmana només xuten una pilota.\nPublicat al Periòdic d’Andorra (31/03/2020)


La Comunitat suma 211 positius, 291 altes i 38 morts més per coronavirus\nLa Comunitat registra 211 positius, 291 altes i 38 morts més per coronavirus\nEn total ja s’han contagiat 9.424 persones en la Comunitat Valenciana, la majoria en la província de València, amb 4.849 casos\n15/04/2020 - Cristina Chacón\n211 casos positius, 291 altes i 38 defuncions més són les últimes xifres que deixa el coronavirus en la Comunitat Valenciana entre ahir i hui, segons ha informat fa uns minuts la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, Ana Barceló.\nTal com ha destacat, des d’ahir s’han donat 291 altes, 45 d’elles a la província de Castelló, 116 en la d’Alacant i 130 en la de València. Així, fins hui, 15 d’abril, 3.360 persones s’han recuperat de la COVID-19 a la regió.\nA més, s’han produït 211 nous resultats positius, 59 d’ells a Castelló, 55 a Alacant i 97 a València. Per tant, la xifra de resultats positius acumulats ascendeix a 9.424 en la Comunitat Valenciana: 1.192 d’ells a Castelló, 3.378 a Castelló i 4.849 a València.\nDels 211 casos positius nous, 32 s’han donat entre professionals sanitaris (8 a Castelló, 5 a Alacant i 19 a València), per la qual cosa ja són 1.524 els afectats. A més, han rebut l’alta 66, de manera que 494 s’han recuperat.\nRespecte als ingressos, hi ha 68 menys que ahir. De les 1.344 persones que segueixen hospitalitzades, 199 estan en departaments castellonencs (18 menys que ahir), 392 en alacantins (25 menys) i 753 en valencians (també 25 menys).\nEn aquest sentit, Barceló ha especificat que hi ha 4 persones menys en l’UCI, per la qual cosa 301 pacients estan en estat crític. Castelló registra 36 (1 menys que ahir), Alacant 112 (3 menys) i València 153 (es manté la xifra).\nD’altra banda, s’han registrat 38 morts entre ahir i hui, 11 d’elles a la província de Castelló, 10 a Alacant i 17 a València. 21 d’aquestes persones es trobaven en residències de majors, segons ha assenyalat la consellera. Per tant, el nombre total de persones que han mort en la Comunitat Valenciana amb coronavirus és de 945: 124 a Castelló, 357 a Alacant i 464 a València.\nFinalment, ara mateix hi ha 97 residències afectades per la pandèmia, una menys que ahir. No obstant això, ha crescut considerablement el nombre de residents contagiats fins als 80 (entre el dilluns i el dimarts es van registrar 16), així com el de professionals sanitaris d’aquests centres, passant dels 9 del dimarts als 61 de hui. A més, han mort 21 persones més, com ja s’ha assenyalat.\nPer tant, ja han mort 316 usuaris i usuàries de residències en la Comunitat Valenciana i s’han contagiat 1.277. 23 residències continuen sota vigilància directa de la Conselleria de Sanitat.\nIgualtat reconeix a l'Ajuntament de Montanejos amb el Premi de Festes Inclusives i No Sexistes\nCSIF demana a Marzà reforçar la calefacció de les aules amb estufes i bombes de calor i instal·lar purificadors


Qui S'ha Endut El Meu Formatge? de Johnson, Spencer 978-84-935732-8-7\nVet aquí que una vegada hi havia dos ratolins i dues personetes que vivien en un laberint. Aquests quatre personatges depenien del formatge per alimentar-se i ser feliços. Com que... Más información\nDónde encontrar "Qui s'ha endut el meu formatge?"\nSinopsis de: "Qui s'ha endut el meu formatge?"\nVet aquí que una vegada hi havia dos ratolins i dues personetes que vivien en un laberint. Aquests quatre personatges depenien del formatge per alimentar-se i ser feliços. Com que havien trobat una cambra plena de formatge, durant un temps van viure molt contents. Però un dia el formatge va desaparèixer... Aquesta faula simple i enginyosa ens ensenya que tot canvia i que les fórmules que ens han servit en un moment determinat poden quedar antiquades. Els seus ensenyaments s'apliquen a tots els àmbits de la vida: el "formatge" del conte representa qualsevol cosa que vulguem assolir -la felicitat, una feina, diners, amor- i el laberint és el món real, amb zones desconegudes i perilloses, carrerons sense sortida, racons foscos i cambres plenes de formatge. Per mitjà d'una senzilla paràbola, aquest llibre ens ofereix valuosos ensenyaments per entendre un món que es mou a un ritme cada cop més accelerat. De fet, es tracta d'un curset ràpid d'adaptació al canvi en tots els àmbits de l'existència que ha estat molt útil per a grans i petites empreses i que pot servir per portar una nova llum a qualsevol problema.