Les anàlisis de text posen a prova als alumnes de Selectivitat | Consumer\nLes anàlisis de text posen a prova als alumnes de Selectivitat\nEls estudiants s'han enfrontat a preguntes sobre textos de Llindar, Azaña o l'informe TREPITJA\nMilers d’estudiants que busquen un buit a la Universitat el proper curs afronten aquesta setmana la temuda Selectivitat. En les primeres proves, els alumnes s’han enfrontat a diverses preguntes sobre textos escrits per personatges tan dispars com Francisco Llindar, Manuel Azaña o Fernando VII, entre uns altres. També ha estat present l’informe TREPITJA o la transició democràtica.\nA Madrid, la prova A de Llengua Castellana i Literatura II va consistir en un text de Francisco Llindar extret del seu monòleg “Mortal i Rosa”. Els alumnes van haver de determinar les característiques lingüístiques i literàries del text; explicar el seu contingut i el significat de paraules com a “impàvida”, i analitzar sintàcticament una de les seves oracions.\nEn l’opció B, els estudiants van haver de respondre a preguntes sobre comprensió, semàntica i sintaxi prenent com a base “L’onomatopeia en el Romanticisme” d’Antonio Gallego Morell, pertanyent a “Deu assajos sobre literatura espanyola”.\nA l’apartat d’Història d’Espanya, en l’opció A va estar present un text pertanyent a un discurs de Manuel Azaña pronunciat a l’Ajuntament de València el 21 de gener de 1937, mentre que en l’opció B, l’alumne va poder triar entre desenvolupar el tema de la Transició, la Constitució de 1978 i l’Estat de les Autonomies, o treballar sobre el Manifest de Fernando VII jurant la Constitució de 1812.\nA la Comunitat Valenciana, les proves de Llengua van consistir en un comentari crític i anàlisi semàntica, sintàctic i ortogràfic del text “La violència creixent contra la discapacitat”, publicat en el diari Llevant pel secretari general del Comitè Español de Representants de Persones amb Discapacitat (CERMI), Luis Cayo Pérez Bueno.\nEls estudiants catalans, per la seva banda, van haver d’analitzar un passatge de la novel·la “Gens”, de Carmen Laforet, o realitzar un assaig sobre l’Informe TREPITJA en castellà. En aquest últim cas es demanava l’opinió de l’alumne sobre el sistema educatiu espanyol i se li instava a suggerir mesures per millorar el sistema d’ensenyament.\nalumnes estudiants prova selectivitat text


Quin tipus de majoria necessito per tal d’assolir un acord a una Comunitat de Propietaris? Una petita guia per a la convivència en Comunitat (1)\nCreat el Dimecres, 05 Octubre 2016 17:34\nTota Comunitat de Propietaris està predestinada, per se i per al seu propi interès, dinamisme i degut funcionament, a arribar sovint a consensos.\nAssegurances per a la Comunitat de Propietaris: Val més prevenir que guarir\nCreat el Dimarts, 06 Setembre 2016 17:34\nQui no coneix a algú que no tingui problemes amb la comunitat de veïns?\nNovetats legals per a les Comunitats\nCreat el Divendres, 16 Setembre 2016 17:34\nLa Llei 15/2015, de 6 de maig, publicada al DOGC el 20/5, i que va entrar en vigor el 21 de juny de 2015, que és aplicable a totes les comunitats de propietaris de Catalunya, va introduir una sèrie de modificacions, que val la pena destacar i resumir. Les més importants són:\nCreat el Dimecres, 10 Agost 2016 17:34\nPer evitar la formació d'incendis, disminuint els focus de risc és fonamental conèixer a la perfecció quin tipus de mesures de seguretat poden establir-se a l'edifici segons les seves característiques estructurals.


EL COR DE LES APARENCES: Desemmascarament i mort de la gauche divine. La destrucció del carrer Tuset (desembre 1970)\nDesemmascarament i mort de la gauche divine. La destrucció del carrer Tuset (desembre 1970)\nComentari pel doctorand Jeremy Buck, amb un TFM en marxa sobre la gauche divine. enviat el març de 2015\nEm sembla especialment brillant la idea d’acabar amb el que sovint és cert que apareix com l’acte i l’acta final del moviment: la tancada al monestir de Montserrat el desembre de 1970, com a protesta pel consell de guerra a Burgos contra militants d’ETA i les deu penes de mort que es demanaven. Més genial encara em sembla que aquest final-final no sigui tant la tancada en si, sinó la protesta contra la tancada provinent de sectors antifranquistes que trobàvem el colmo de la hipocresia que la mateixa classe social responsable darrera del manteniment del regim feixista, gosés protagonitzar una escenificació merament estètica del seu posicionament polític.\nLa mort de la gauche divine no va ser per cansament, ni per fracàs; va ser per desemmascarament, quan li va ser arrencada la disfressa amb la que pretenia dissimular la corresponsabilitat en el sosteniment de la dictadura de Franco de la classe social de la qual era una mera variable estètica. La posta en escena d’aquest desemmascarament va ser la destrucció gairebé ritual –qui la va executar va ser un autèntic àngel exterminador– per part d'un centenar i mig de joves que van arrasar el carrer Tuset el dissabte 5 de desembre de 1970, és a dir uns dies abans de la tancada, que va ser els 12, 13 i 14. La gent es va aplegar a les 7 en punt del vespre a la confluència del que aleshores era l’Avenida del Generalísimo i ara és la Diagonal, per iniciar una marxa ascendent que va desembocar en a penes uns minuts en la Travessera de Gràcia, deixant al seu pas un paisatge de total destrucció, amb tots els vidres de les botigues rebentats, més d’un interior destruït i un grapat de cotxes també fets malbé.\nEl carrer Tuset era aleshores Tuset Street, una forma d’emular el model que li prestava Carnaby Street a Londres. Així ho va reconèixer una pel.lícula que crec que ja tenies present, que tenia aquest títol que feia Sara Montiel i va dirigir Luis Marquina al 1967, “Tuset Street”, on, per cert, el coprotagonista masculí és res més i res menys que en Jacinto Esteva. Pots veure i baixar-te sencera la peli a www.youtube.com/watch?v=XBRv0kZB87A. De la banda sonora que va composar Augusto Algueró van fer una versió en castellà Los Gritos que es deia igual: “Tuset Street”. La tens a www.youtube.com/watch?v=izt4lGh4UBI. Queda’t amb la lletra.\nPerò el més curiós és que la cançó tenia una mena de subtítol, que era “Bocaccio Soul”. Si mires el peu del vídeo del youtube veuràs que qui sigui parla del carrer Tuset, “con su discoteca Bocacció”. A la peli ja veuràs que una bona part de l’acció transcorre a la discoteca, que realment fa l’efecte que estès al mateix carrer Tuset. Si dic que es curiós perquè Bocaccio no estava al carrer Tuset. En efecte, el centre social de la gauche divine, el seu lloc de reunió habitual era, com saps, Boccaccio, però no estava al carrer Tuset, sinó amunt del carrer Muntaner. Recordo que allà em vaig prendre una nit un gintònic amb en Jesús Contreras i Gonzalo Sanz, quan era estudiant seu, després d’un sopar final de curs i una mica abans que el tanquessin. Seria l’any 1984 o 85. El que vull dir és que el malentès era del tot comprensible, car simbòlicament Boccaccio no estava al carrer Tuset, però, com diu el comentari del youtube, era la seva discoteca, és a dir que era como si hi estigués.\nPerò quasi tota la resta de punts de referència eren allà. Els estudis dels pioners de la publicitat creativa Leonardo Pomés o Víctor Sagi, que, per cert, va estudiar de gran antropologia i em va convidar alguna vegada a casa seva a l’avinguda Pearson. Diverses boutiques, en una de les quals treballava de contable el meu germà; la més famosa: Renoma.\nEl lloc emblemàtic del jazz i de la nova cançó a Barcelona: la Cova del Drac. En un carrer petit el costat, la Granada, estava l’únic d’aquests llocs que sobreviu: la truiteria Flash-Flash, que és una mostra extraordinària de l’estètica d’aquella època i que es va inaugurar l’any del declinar de la gauche divine, el mateix 1970 que tant ens interessa. Estaven les gal.leries Arcadia, on hi havia el cinema del mateix nom i una botiga de pòsters de la que era client quan era jovenet, i on hi havia un dels bars freqüentats per la gauche, l’Storck Club. Hi havia altres bars que els hi agradaven: l’Ischia, l’Anahuac, The Pub, amb unes terrassetes molt maques que es veuen a la pel.lícula. A aquell carrer va obrir una de les seves primeres perruqueries en Iranzo. També hi havia diverses agències de models i es feien fins i tot desfilades que van contribuir a posar de moda la minifalda.\nDoncs bé, tot allò va quedar completament assolat. De punta a punta del carrer una mena d’àngel exterminador va castigar la burgesia catalana per la seva insultant hipocresia. Jo tenia 14 anys i acudia a les convocatòries de “catalunyades” contra els judicis de Burgos, concentracions a la Plaça de Catalunya, que òbviament no es podien dur a terme i en les que la gent no podia fer altra cosa que circular per les aceres que envolten la plaça, sota la vigilància de petits piquets de grisos que ens deien constantment allò famós de “circulen”, “no me formen grupitos”... Però recordo com si fos avui la notícia de la destrucció quasi litúrgica del carrer Tuset en una petita notícia al diari que llegíem aleshores, que era el Tele-Express. Allà s’explicava que un grup de “vàndals” havia destrossat aquell carrer de moda. Després he sabut que deien les octavetes que llençaven els manifestants, anunciant que la seva acció era perquè «la misma burguesía que asesina en Burgos se refugia en la paz de Tuset». En parla Josep Maria Colomer al segon volum del seu llibre Els estudiants de Barcelona sota el franquisme (Curial).\nT’adjunto dues pàgines de La Vanguardia que en parlen. Una és de l’endemà dels fets, el diumenge 6 de desembre de 1970. Fixa’t en el comentari que hi ha sota de la informació i te n’adonaràs de fins quin punt els temps han canviat molt menys del que diuen. L’altra és del dimarts següent, el 8, amb dues fotografies de les destrosses.\nEn resum, que crec que realment aquest episodi és magnífic per claussurar el teu treball: és la manera de significar el moment dramàtic en que l’esquerra exquisita de Barcelona era denunciada com el que era: un mer divertiment snob, lleugerament perillós mitjançant el que els joves de classe alta li donaven una mica d’emoció a llurs vides, però també un camp d’entrenament on les futures classes hegemòniques en la política, l’economia, els mitjans de comunicació..., s’entrenaven per exercir el poder que ara detenten.\nPublicat per Manuel Delgado a 11:47


Fundació Ricard Salvat – Fundació Ricard Salvat\nLa Fundació Ricard Salvat és una entitat que es va crear el desembre de 2011 per voluntat de la família. L’objectiu de la Fundació és preservar, estudiar, donar a conèixer i difondre el fons patrimonial i cultural de Ricard Salvat recollit durant els seus cinquanta anys d’activitat. Com a objectiu complementari, la Fundació promourà —entre d’altres manifestacions culturals— activitats destinades a promocionar el teatre català, exposicions, publicacions i actes de tot tipus relacionats amb la figura, el pensament i la trajectòria professional de Ricard Salvat.\nBenvinguts a la Fundació Ricard Salvat.\nL'acte oficial de recepció del fons es va realitzar al Palau March (Seu de la Conselleria de Cultura) en presència de l'Honorable Consellera de Cultura Àngels Ponsa, del Director de l'Arxiu Nacional i de la família de Ricard Salvat. La incorporació del fons constituït per 209 caixes (uns 90 metres de documentació) es va produir el 15 de setembre d'aquest any i des d'aquell moment s'està procedint a la seva classificació. Celebrem aquest important fet que considerem un pas endavant per a la democratització del coneixement en l'àmbit de les arts escèniques i de la cultura a Catalunya!\nAmb profunda tristesa us comuniquem que ahir va deixar-nos en Joan Salvat Ferré. Pedagog, figurinista i escultor. Germà de Ricard Salvat, va col·laborar amb ell en diversos muntatges i va ser professor a l’Escola Adrià Gual. Fa pocs dies ultimava els detalls d'una exposició amb Pere Mora al Museu de la Mar de l’Ebre de Sant Carles de La Rápita. Un referent, per sempre.\nEl dia 24 de març, es van complir deu anys de la mort de Ricard Salvat. Al llarg d’aquest any, la Fundació Ricard Salvat està promovent la realització de diversos actes per recordar-lo en col·laboració amb diferents persones i institucions. Trobareu tota la informació sobre els diversos actes de record de Ricard Salvat en aquest enllaç: Actes 2019


Bloc Blocs - Pàgina 2 de 47 - ESCOLA LA MASIA - fent escola, fent país\nPREMI SAMBORI PAÍS\nComunicaciolamasia 9 de juny de 2021 Blocs, L'escola, Primària\nConeixeu un poble que s’anomena Cadia? I el forn de la Tina i el Joan? Si aneu, demaneu que us conten la increïble història del seu forn, una història entre un pastís de xocolata, un pastís de moniato i una rosquilla. Aquesta és el conte que ha escrit Maria (Bombolla Grana), guanyador del Premi Sambori de l’Horta Nord i de …\nComunicaciolamasia 25 de maig de 2021 L'escola, Primària\nEl dijous i divendres passat el 3r cicle de primària tinguérem la sort d’estar acompanyats per Vicky, mare de Júlia. En el cercles compartirem objectes personals, parlàrem d’amistats, ens vam fer regals amb paraules boniques i acabàrem fent el passeig de la fama! Gràcies Vicky!\nComunicaciolamasia 30 de març de 2021 Blocs, L'escola, Primària\nHola a tots des de l’hort de l’escola! Aquesta setmana hem collit alguns enciams que hem portat a la cuina perquè ens els preparen per a l’amanida del dinar. També hem instal·lat una”manta tèrmica” per protegir les nostres tomaqueres. Ens l’ha facilitada Empar Pérez, mare de Jordi i de Ferran. A ben segur ens serà de profit. Moltes gràcies!\nComunicaciolamasia 28 de març de 2021 Blocs, L'escola\nLa fruita i la verdura no apareix ni creix per art de màgia, necessita temps, constància, esforç, saviesa i mans dels llauradors i de les llauradores. Nosaltres hem tingut la sort que un llaurador com Vicent Esteve Carbells de Meliana haja treballat amb les seues mans i amb la seua mula mecànica el nostre hortet. Ara ja ho tenim tot …


Serveis Socials Balears » PRIMERS PASSOS DEL CENTRE DE DIA «ELENA MASERAS» A MENORCA\nLes empreses Serveis Socials Balears i Viatges Magon han formalitzat el contracte de lloguer de l’edifici que es convertirà en el primer centre de dia privat de Menorca que s’ubicarà al carrer Josep Anselm Clavé 22 de Maó i portarà el nom de «Elena Maseras», primera dona que va cursar els estudis de Medicina en una Universitat espanyola en el segle XIX i pedagoga d’origen català que va exercir com a mestra durant 15 anys en la primera Escola de Nenes de Maó.\nEl centre entrarà en funcionament en els propers mesos oferint un nombre de places limitat (en principi 15) i un servei personalitzat a càrrec d’equips interdisciplinaris de professionals que gestionaran incorporant la història de vida dels usuaris a la vida al centre.\nLa gerent de Serveis Socials Balears, Carme Garcia Querol, assenyala que «respectar la voluntat de les persones és la base del nostre treball en el centre. No és només un servei d’acompanyament. Es realitzen activitats diverses encaminades a reforçar l’autonomia física i cognitiva dels usuaris. A més, participen de les activitats quotidianes del centre com anar a comprar, acompanyats dels cuidadors, la fruita que es servirà en el menjar».\nEl 15,05% de la població de Menorca és major de 65 anys. A Maó hi ha més de 4.333 persones en aquesta franja d’edat. Un 4,41% dels habitants de l’illa superen els 80 anys d’edat. Més de 1.200 persones. Només a Maó hi ha unes 900 persones majors de 65 anys que viuen soles. Les seves famílies es troben en ocasions amb problemes per conciliar la seva vida personal i familiar i aquest tipus de centres els assegura que es realitzarà l’atenció i seguiment adequat en un entorn acollidor, alegre i motivador.\nL’edifici on s’ubica el centre és propietat de Viatges Magon i l’empresa Serveis Socials Balears s’encarregarà de la gestió. És un local ampli, lluminós i compta amb un pati per fer activitats a l’aire lliure.\nVols conèixer el centre i els serveis que oferirem?, posa’t en contacte amb nosaltres. Places limitades.\nTambé ens trobaràs a C/Sant Sebastià, 69 – 07702 Maó (Menorca),


Els cinc continents somriuen en l'adéu de Mo Farah | Fosbury\nFosbury » Atletisme » Els cinc continents somriuen en l’adéu de Mo Farah\nZuric ha acollit aquest 24 d’agost un dels mítings atlètics més celebrats del calendari anual. L’afició sempre omple l’estadi i els organitzadors són capaços de programar un munt d’activitats, curses i concerts que allarguen l’interès i la festa molt més enllà de l’excel·lència esportiva.\nLa primera de les dues finals de la lliga dels diamants (sempre amb canvis constants) determinava 16 campions de luxe i era l’escenari escollit per Mo Farah per posar punt i final a la seva brillant carrera als estadis. El corredor britànic nascut a Somàlia afrontava els 5.000 amb un doble repte: guanyar la lliga de diamants i deixar enrere la derrota davant l’etíop Edris al mundial de Londres d’aquest mes d’agost. Un final de traca i mocador tenint en compte que competia davant els millors rivals possibles.\nMo Farah, amb el seu primer diamant de campió\nEl millor fondista dels darrers anys ha assolit el que perseguia abans de fer el salt definitiu a les maratons (el 2014, a Londres, ja en va córrer una amb un registre notable de 2:08:21). Victòria després d’agafar el lideratge en el moment decisiu de la cursa i no deixar-lo anar en uns darrers 400 metres rapidíssims.\nEl mateix patró que ha omplert el seu sarró de títols i doblets memorables al 5.000 i al 10.000 (entre el 2012 i el 2016 en va aconseguir 5 de consecutius en europeus, mundials i jocs olímpics), però amb una forta oposició dels seus rivals. Ni Edris, ni Chelimo ni Kejelcha estaven disposats a rendir-se en el comiat de Farah i han ofert un espectacle meravellós en un frec a frec que en alguns moments semblava perdut per a Farah.\nLa resistència del britànic, però, ha estat ferotge fins a creuar la línia de meta en primera posició, amb tot just quatre centèsimes de marge sobre Edris i tretze sobre el quart classificat, Kejelcha, que finalment ha recuperat plaça de podi per la desqualificació de Chelimo. La fotografia dels quatre a la línia de meta és memorable.\nUn llarguíssim esprint de final agònic per a Farah que rebla el clau d’una trajectòria imponent, només tacada per les ombres del seu tècnic Salazar. També una fita curiosa en el seu darrer dia de competició: tot i acumular multitud de medalles al màxim nivell des de 2006 el britànic s’ha endut el seu primer diamant a Zuric. Mai abans s’havia imposat a la general d’aquesta prestigiosa competició.\nL’atletisme, l’esport d’elit que brilla a tot arreu\nRuth Jebet, una carrera meravellosa per tornar a dominar els 3.000 obstacles\nLa jornada de Zuric no va oferir cap rècord del món, però algunes de les grans estrelles van rendir al màxim nivell. Barshim va celebrar el seu cinquè any consecutiu saltant per sobre els 2.40 amb un triomf al salt d’alçada (2.36) per davant el sirià Ghazal, Jebet va recuperar tota la seva brillantor amb la segona millor marca de tots els temps als 3.000 obstacles, Manyonga va fregar els 8.50 metres de nou, Makwala va tornar a fer flexions després de córrer per sota els 44 segons i Shaunae Miller va vèncer als 200 llisos amb rècord nacional inclòs.\nNomés Lavillenie, que havia guanyat les darreres set edicions de la lliga dels diamants de forma consecutiva, va tenir un dia funest: tres nuls per quedar-se sense marca vàlida al salt de perxa.\nManyonga, caçat durant el vol\nSi bé els Estats Units són la gran potència de l’atletisme actual només un dels seus atletes va ser capaç de proclamar-se vencedor a Zuric. Va ser, precisament, Sam Kendricks a la perxa (5.87). És la gran virtut de l’atletisme, un esport global que genera èxit arreu del planeta.\nEl mapa que en surt dels vencedors de les finals d’ahir és increïble, traçant els cinc continents que ens ensenyaven a l’escola: Austràlia a Oceania; Xina, Kazakhstan, Bahrain i Qatar a Àsia; Botswana, Sud-àfrica i Kènia a Àfrica; EUA i Bahames a Amèrica i República Txeca i Gran Bretanya a Europa. Una meravella que va quedar a només tres centímetres d’arrodonir-se amb l’Amèrica del Sud (Yulimar Rojas i Caterine Ibargüen, sorpreses per la veterana Rypakova).\n16 proves amb representants de 12 països diferents com a vencedors. Que visqui l’atletisme!\nAtletismeDestacatLliga dels DiamantsMo Farah


Edeta s’imposa en les categories d’Absolut Femení i Masculí de la Carrera dels Arbres i Castells – Mancomunitat Camp de Turia\nEdeta s’imposa en les categories d’Absolut Femení i Masculí de la Carrera dels Arbres i Castells\nLa XI edició de la Carrera dels Arbres i Castells ja té vencedors. En la categoria Absolut Femení s’ha imposat el C.A. Edeta, el mateix equip ha sigut el vencedor en la categoria Absolut Masculí. En la Categoria de Mixt Femení el guanyador ha sigut el DeltaValencia Atletismo i en la de Mixt Masculí han pujat pel cap alt alt del calaix l’UME 2.\nCompanyonia, repte, superació, esport, turisme… En definitiva un cap de setmana d’encant a Camp de Túria. 43 equips han participat en l’edició del 2020. La Carrera dels Arbres i Castells es consolida com una prova important en el calendari dels equips.\nEnguany, una de les novetats era la creació d’una nova categoria, la d’Empresa. Tres equips han rebut el guardó, Decathlon Campanar s’ha pujat al número 1 del podi. En segona posició ha quedat el MSCTV i els tercers han sigut els runners de l’Ajuntament de La Pobla de Vallbona.\nSant Antoni de Benaixeve ha acollit la paella i lliurament de trofeus. A més, unes altres de les novetats que l’organització havia preparat era el sorteig de diferents productes i serveis oferits per comerços de Camp de Túria.\nL’organització vol agrair la participació de tots els equips en esta edició del 2020 i a més vol posar en valor l’esforç i el compromís de tots i totes les voluntàries que han fet possible la Carrera d’Arbres i Castells. Us esperem l’any que ve!\nTags: CAC, Camp de Túria, Carrera dels Arbres i Castells, Carrera dels Arbres i Castells Camp de Túria, carrera por equipos, XICAC\nApril 16, 2020 Reunió de treball entre el Acord i la Universitat de València\tRead More


Maragall: La independència de Catalunya\nLa independència de Catalunya, de Joan Maragall\nAra que s’insisteix tant en la necessitat que el Principat s’impliqui encara més en "l’empresa comuna d’Espanya", convé recuperar l’evidència: aquesta "implicació" no significa més que la militància en pro de la liquidació de la nació catalana i de la plena absorció en la nació espanyola.\nAquesta denúncia poques vegades s’ha pronunciat de manera tan cristal·lina com en aquest breu article que el poeta Joan Maragall, habitualment tan dipatriota, escriu, en un arrenc de lucidesa, el 1897, a les envistes de la crisi del 98 i en el marc d’aquella independització cultural de Catalunya que anava consolidant-se a partir del modernisme i que avui (des del 1978, diguem) hom pugna per engrunar peça a peça en nom de la España plural.\nConseqüent amb la denúncia de l’absorcionisme i del col·laboracionisme, Maragall hi conclou que Catalunya, ben al contrari, ha d’atènyer la plena independència ideològico-cultural envers Espanya, i que, un cop atesa, "tot serà possible". Potser no és casual que l’article restés inèdit fins al 1932.\nEl lector farà bé d’evitar enganyar-se pel llenguatge idealisto-vitalista de l’època: l’anàlisi maragalliana dels mitjans de comunicació i de la indústria de l’oci com a elements suprems d’absorció lingüístico-nacional és d’una modernitat astoradora.\nEmperò, el cèlebre poeta oblida un dels eixos centrals del problema: el fet que l’obsessió regionalista per la mena d’articulació del Principat en el marc de la nació espanyola usurpa l’espai que correspon al combat per l’articulació nacional dels Països Catalans (en si, i enfront Espanya i França). Per a això haurem d’apel·lar a altres documents històrics.\nLa independència de Catalunya *\n[Publicat originàriament en El sentiment de pàtria (1932), volum XIII de les Obres Completes de Joan Maragall, edició dels fills del poeta. Se’n respecten incorreccions gramaticals, solucions pre-normatives, barcelonismes, etc., sense denotar]\nEl pensament espanyol és mort. No vull dir que no hi hagi espanyols que pensin, sinó que el centre intel·lectual d’Espanya ja no té cap significació ni eficàcia actual dintre del moviment general d’idees del món civilitzat. Per això nosaltres, que tenim cor de seguir dintre d’aquest moviment general, hem de creure arribada a Espanya l’hora del campi qui puga, i hem de desfer-nos ben de pressa de tota mena de lligam amb una cosa morta.\nAixò no ens ha de costar gaire envers les manifestacions superiors de la intel·ligència, perquè d’una part el centre intel·lectual d’Espanya ja en produeix ben poques, i d’altra part la nostra vocació i la nostra educació lliure i personal ja ens en aparten d’aquest centre. En aquest ordre ens resta només un perill que és invers. A Madrid s’han adonat de que a Catalunya hi ha quelcom de moviment intel·lectual europeu, viu, espontani, jove; i miren de nodrir-se’n atraient-lo, assimilant-lo i donant-lo després com a vida intel·lectual espanyola. Afalaguen els nostres escriptors i artistes, els adulen, s’aprofiten de la seva susceptibilitat per qualsevol mortificació o desengany que hagin rebut en la terra pròpia, i si convé els hi exciten interessos més pràctics fent-los veure que Catalunya és un medi massa reduït i massa industrial perquè les arts de la intel·ligència puguen donar per viure, i que a Madrid guanyaran més fàcilment honra y provecho. Uns diran: "Si em tradueixen un llibre, si em compren un quadro com podrien fer en qualsevol nació estrangera, ¿per què m’haig de privar d’aquesta honra i d’aquest profit?". Està bé no privar-se’n: que tradueixin el llibre, que comprin el quadro: però res més. I sobretot que pintem un altre quadro i escrivim un altre llibre, no pensem en que a Madrid podrem col·locar-lo, perquè en aquesta suggestió hi ha un gran perill per a la nostra independència intel·lectual. Altres diran: "Enviem-hi llibres i quadros, invadim-los, dominem-los donem-los la sang nostra, i nosaltres serem l’Espanya". Això és una il·lusió encara més perillosa: avui per avui no som prou forts per invadir res, ni per dominar res; nosaltres no serem mai l’Espanya intel·lectual, perquè en aquesta Espanya actualment morta li resta una forta tradició literària i artística que en compte de dominar-la ens dominaria a nosaltres. Hem viscut massa temps plegats; la influència de la instrucció oficial i de la cultura castellana, tan superior a la nostra per segles, ens ha fet massa aptes a ésser penetrats per aquella tradició; i com que al mateix temps les condicions naturals del nostre esperit ens fan absolutament inaptes per a assimilar-nos-la i fer-la evolucionar en el sentit nostre, per això dic que avui tota promiscuïtat intel·lectual amb els castellans, siga per venir ells a nosaltres o siga per anar nosaltres an ells, no pot ésser sinó en detriment de la integritat i de l’evolució natural i pròpia del pensament català. Considerem que en una tal promiscuïtat ens hi juguem la personalitat de l’esperit català i tot l’esdevenir de Catalunya. Mirem de no sacrificar aquestes coses tan grans i tan santes a una vanitat personal i momentània, a un despit d’home dèbil, a un interès massa petit.\nI ara que he dit lo que hem d’evitar per no continuar el nostre lligament intel·lectual amb Espanya, diré lo que hem de desfer, que és lo referent a les manifestacions més generals, les que van més a la massa del poble. El pa i el vi intel·lectual de la gent d’avui, són els diaris i el teatre. La gran massa composta dels que viuen de renda, dels industrials, dels homes de negocis i de carrera, dels dependents i dels treballadors, en quant a idees generals pensen, de dies, amb el diari que llegeixen, i de nits en el teatre a on van a distreure’s.\nDoncs bé, envers això s’hauria de fer una veritable lliga –sense comissions ni juntes, per l’amor de Déu!-- una lliga de bones voluntats treballant cada una pel seu cantó. Que cadascú faci un acte de voluntat dient: "No llegiré cap periòdic de Madrid ni cap periòdic que inspiri el seu criteri en lo de Madrid". Això, als intel·lectuals no els ha de costar res; perquè de periòdics d’aquesta mena ja no en llegeixen, ni ganes, sinó per excepció en cas de veritable necessitat. Doncs esmercem el nostre esforç personal en convèncer els altres de que no els cal llegir-ne, fent-los veure la poca substància i lo ridícul dels clixés de la premsa madrilenya o amadrilenyada. I si ens diuen que mentres depenguem de Madrid sempre ens caldrà saber-ne quelcom, responem-los que, per lo que ens interessa, tots els periòdics d’aquí, fins els d’esperit més català, ens en diuen prou i massa.\nEn quant a teatres, s’ha de fer una guerra a mort al género chico. No ens hem de cansar de dir i de fer córrer la idea de que el flamenquisme i el xulisme són el salt endarrera d’una raça decrèpita que, de més a més, no és la nostra; que per divertir-se valen deu mil vegades més gèneres com les gatades d’en Pitarra, les peces amb música d’en Manén, l’hermós humorisme barceloní d’en Vilanova, els arreglos del francès; perquè en totes aquestes coses hi ha una gràcia, més alta o més baixa, però que al capdavall és gràcia europea, gràcia de gent civilitzada; mentres que el xulisme i el flamenquisme els ulls de la gent civilitzada, no els ha de poder sofrir sinó com gràcies i treballs estrambòtics d’una tribu africana d’aquestes que de vegades se’ls deixa posar unes quantes barraques en un tros de terra per edificar, i que un entra a veure un cop per curiositat i amb certa llàstima. Diguem que els que s’ho miren amb altres ulls i ho van a veure sovint perillen de tornar-se com ells. Per això, apartar-los-en, a més d’ésser una obra patriòtica, és una obra de misericòrdia; anar a moure un escàndol a qualsevulla de tals represetnacions, una obra de valor cívic; i el fer la guerra per tots els medis als empresaris, una veritable obra de caritat. Redimir d’aquests espectacles, en qualsevol forma, als infeliços que encara hi van de bona fe, és tan o més meritori que ho fou l’anar a redimir als captius de Marruecos.\nPensem que el dia que Catalunya s’hagués deslliurat del teatre i de la premsa de Madrid (i la d’aquí que encara es fa a la madrilenya), la nostra independència intel·lectual estaria molt avençada; i que el dia que la nostra independència intel·lectual siga complerta, lo demés serà lo de menos, i Catalunya formarà part d’Europa.\n* Aquest escrit datat del 1897 s’ha tret d’entre els apunts que Maragall no havia donat mai a publicació. [Nota original de l’edició de 1932]


OAC Dénia. Ofina Virtual Ajuntament de Dénia - Tràmits - Personal empleat públic: Sol·licitud d´autorització de prestació del servei en modalitat de teletreball\n27/11/2021 6:22 (Dia no hàbil)\nPersonal empleat públic: Sol·licitud d´autorització de prestació del servei en modalitat de teletreball\nEl present tràmit té per objecte la gestió de les sol·licituds d´autorització per a la prestació del servei en règim de teletreball per part del personal empleat públic al servei de l'Ajuntament de Dénia.\nSerà aplicable al personal empleat públic, tant en règim funcionarial com laboral, que preste els seus serveis a l'Ajuntament de Dénia, en els termes previstos en l'article 3 de la Llei 4/2021, de 16 d'abril, de la Funció Pública Valenciana i en l'article 89 de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, Reguladora de les bases del règim local, i que ocupe llocs de treball susceptibles de ser exercits, almenys parcialment, en la modalitat de teletreball.\nLa tramitació d'aquest procediment es realitzarà exclusivament per mitjans electrònics. El procediment d'autorització de prestació de serveis en règim de teletreball és el següent:\n1. El personal de l'Ajuntament de Dénia podrà sol·licitar de manera telemàtica a través de la seu electrònica de l'Ajuntament de Dénia l'autorització per a la prestació de serveis en règim de teletreball.\n2. Rebuda la sol·licitud, el Servei de Direcció i Gestió Pública de Personal donarà trasllat d´aquesta a la persona responsable del servei, perquè en el termini de 10 dies hàbils emeta informe no vinculant, mitjançant l'Annex II Informe proposta d'autorització de la prestació dels serveis en modalitat de teletreball, avaluant la conveniència i oportunitat de concedir l'autorització.\nEn l'informe es motivarà, - de forma raonada i clara els aspectes que justifiquen que la persona sol·licitant pot o no, preste els seus serveis en règim de teletreball-, en els següents termes:\na) Favorablement, prestant conformitat al detall dels dies setmanals de teletreball sol·licitats per la persona interessada en l'Annex I que es consideren idonis perquè l'empleat o empleada preste els seus serveis en règim de teletreball, atesa la naturalesa de les funcions i tasques a realitzar, sense que es produïsca un menyscapte en la qualitat dels serveis prestats, així com, la franja horària d'interconnexió.\nb) Favorablement condicionat a la modificació del nombre de dies i/o franja horària sol·licitats pel personal teletraballador, perquè les necessitats del servei queden cobertes i no es produïscaun menyscapte en la qualitat de la prestació del servei.\nc) Denegant la sol·licitud, de forma especialment motivada.\n3. Després de l'informe anterior, s'emetran els següents informes:\n- Informe de l'òrgan competent en matèria de prevenció de riscos laborals previst en l'article 10.1 d'aquest Reglament, sobre la base del qüestionari d'autoavaluació emplenat per la persona teletreballadora.\n- Informe del servei d'informàtica sobre la disponibilitat i idoneïtat dels equips informàtics i resta de requisits tècnics necessaris perquè la persona sol·licitant puga prestar els seus serveis en règim de teletreball, o data en la qual podran estar disponibles.\n4. Remesos els informes assenyalats en l'apartat anterior al Servei de Direcció i Gestió pública de Personal, aquest servei emetrà l'informe proposta que servirà de base a la resolució de la Regidoria competent en matèria de Gestió Pública de Personal, autoritzant o desestimant la sol·licitud d'autorització de prestació de serveis en modalitat de teletreball segons Annex III Resolució d'autorització de la prestació del servei en modalitat de teletreball; la qual serà notificada a la persona sol·licitant, donant compte de la resolució, a la persona responsable de la unitat, al servei d'Informàtica i a la Comissió de seguiment de teletreball.\nTranscorregut el termini de tres mesos sense que s'haja notificat resolució expressa, s'entendrà desestimada la sol·licitud.\n5. En cas que la sol·licitud de teletreball siga autoritzada, s'emplenarà entre la persona teletreballadora i la persona supervisora l'Annex IV Pla individual de teletreball anual mitjançant el qual es determinen les principals línies d'acció a desenvolupar, amb el llistat de tasques específiques a executar, la seva periodicitat, persones participants en l'acció i els resultats a aconseguir durant les jornades de teletreball establertes. El Pla individual de teletreball és un document modificable en qualsevol moment, per acord mutu de les persones que l´han subscrit i que ha d'estar disponible per a la Prefectura del Servei de Personal que el podrà sol·licitar en qualsevol moment.\nSol·licitud telemàtica d´autorització prestació del servei en modalitat de teletreball\nReal decret legislatiu 5/2015, de 30 d'octubre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de l'Estatut Bàsic de l'Empleat públic (TREBEP) article 47 bis.


La neu dispara l'audiència dels 'Telenotícies'\nL'edició del vespre supera els 900.000 espectadors, i la del migdia, els 800.000\n2 min. Barcelona 03/02/2012 09:33\n260x366 Ramon Pellicer i Raquel Sans presenten el 'Telenotícies vespre' Ramon Pellicer i Raquel Sans presenten el 'Telenotícies vespre'\nL'arribada de l'onada de fred i neu a Catalunya va fer créixer l'interès de molts ciutadans pels programes informatius i, per tant, l'audiència dels telenotícies de TV3. Tant l'edició del vespre com la del migdia van batre dijous els rècords de la temporada i van situar-se als dos primers llocs del rànquing d'audiència. A les 21.00, 908.000 catalans van sintonitzar l'espai informatiu de TV3, que va tenir una quota de pantalla del 27,2%, mentre que el 'Telenotícies migdia' va reunir 822.000 persones i va tenir un 'share' del 33,5%.\nMés enllà de les notícies, destaca també el bon resultat que va aconseguir ahir el programa 'No me les puc treure del cap', que va ocupar el tercer lloc del podi amb 668.000 seguidors i un 19,1% de quota. El lideratge de TV3 es va mantenir també durant l'emissió de 'Polònia', que va tenir 596.000 espectadors i va superar la sèrie de La 1 'Cuéntame cómo pasó' , que va acomiadar la 13a temporada davant 545.000 catalans.\nEn el global del dia, TV3 va imposar-se amb claredat: va tenir una quota mitjana del 18,7%, set punts més que Telecinco, que va ser segona amb un 11,7%. El tercer lloc va ser per a La 1, amb un 'share' mitjà de l'11%.


Finalitza el Curs de Pastoral per a la Preparació al Ministeri - Actualitat - NotíciesTarraconense\nEl Curs està coordinat per Mn. Norbert Miracle i compta amb un variat grup de professors que, al llarg de l'any, tracten aspectes referits als Ministeris de la Paraula, dels sagraments i de la caritat en la vida del prevere. També hi ha una atenció especial a l'Església Local i referències al context sociocultural de l'acció pastoral del prevere.\nEl darrer dia del Curs han visitat un bisbat de Catalunya per conèixer millor l’estructura de la Cúria Diocesana i l’organització de la Pastoral. Enguany s'ha escollit el bisbat de Vic.\nAllà han estat acollits pel bisbe, Mons. Romà Casanova, i pel vicari general, Mn. David Compte que els ha guiat per les diferents dependències de la Cúria Diocesana on han rebut detallades explicacions dels diversos serveis, especialment a càrrec dela Sra. Maria Font, vicesecretària general del bisbat.\nHan visitat també l'Arxiu Diocesà que els ha explicat de manera excel·lent l’arxiver Mn. Josep Maria Masnou, i els ha mostrat alguns dels documents més significatius que s’hi conserven.\nFinalment s'han traslladat al Seminari de Vic on han dinat i avaluat el curs.


Agraïments | El sexe a Roma\nEsperem que us hagi agradat aquest treball de recerca i sobre tot i el més important, que hàgiu après coses noves. Aquesta pàgina web estarà de forma permanent a la xarxa, per tant, sempre que tingueu un dubte relacionat amb el sexe de l’Antiga Roma, podreu consultar el bloc.\nQue aquest bloc pugui servir d’ajut a tot aquell que el visiti, és gràcies a la nostra tutora personal i de treball de recerca Margalida Capellà, que ens ha donat l’entrada per fer aquesta pàgina web i ens ha corregit cada error possible que hem tingut en qualsevol moment.\nTambé hem d’agrair a totes les persones que han estat disposades a donar-nos un servei i col·laborar en la nostre recerca de clàssiques sense cap mena d’interès.\nParlem dels historiadors Margarita Abras i Joan Mainé del museu de Badalona, que ens van concedir una entrevista carregada d’informació clau pel nostre treball sense cap problema.\nI per suposat, a tots els adolescents que van respondre l’enquesta que vam publicar en determinades xarxes socials, que van ser més de cent persones. La generació dels 60 i 70, també van accedir a contestar les preguntes que formulàvem cara a cara pel carrer i hem de donar les gràcies en la seva totalitat perquè tant l’Alma Bergel com jo, Paula Franco, som conscients que el sexe és un tema el qual no tothom hi està a gust parlant.\nPer tant, insistim en agrair de tot cor la solidaritat que han tingut els que ens han ajudat. Gràcies.\n← Júpiter\tConclusions →


Carpe Diem, que són dos dies!!!!!: La primera agulla!!!!\nEl diumenge passat dia 28, el Kanu i un servidor, Kotako, varem anar a fer la nostra primera via clàssica a Montserrat. Aconsejats per la Laia varem triar la via Aresta Brucs de la Saca Gran. Si és cert que en el seu dia vaig fer amb la Mireia la via Sebastià Patiño de la Magdalena Inferior a Gorros, aquesta podem dir que és la primera via llarga clàssica ja que els alejes eren macos. No obstant el grau és assumible per qualsevol dels que hem fet el curs.\nHi ha tres llargs, el primer (IV) i el tercer (IV+) els vaig fer de primer i el segon (IV) el va fer el David de primer amb un aleje ben maco. Feia tant de fred que encara que no us ho cregueu varem anar cagant llets en les reunions!!!!\nNo puc explicar la satisfacció en arribar al cim i gaudir de les magnífiques vistes d'aquesta muntanya tant màgica per mi!!!!! De fet, només que fer el camí d'aproximació entre les agulles ja paga la pena.\nDavid, moltes gràcies per ser-hi!!!!!! Quan vulguis tornem!!!!!\nPublicat per Josep Manel a les 5:11\nEtiquetes: Agulles, Escalada, Montserrat, Saca Gran\nUn dia magnific!! encara que amb molt de fred, el cual vam patir sobretot en haver d'esperar a dos nois que havien arribat abans que nosaltres( tb es mala sort amb el futimé d'agulles que hi han que escollissin la mateixa que nosaltres), pero l'espera paga la pena, encara que no sigui per la via en si, sino sobretot pel paisatge que ens envoltava!\nAgulles realment es, fins ara, el sector mes maco dels que he visitat, i al cual espero tornar tot sovint. I millor que l'escalada en si, la companyia, el meu colega de cordada, en kotako, amb el cual em penso que vam batir un nou record de velocitat d'aquella agulla, de lo rapid que vam pujar, una horeta (un altre cosa va ser el rapel de baixada), Pero no pq siguem uns cracks de l'escalada de velocitat, sino pq cuan mes triguessis mes rapid et congelaves!!\nAixi doncs, espero que hi tornem tot sovint per anar fent caure una darrera l'altre totes les agulles que ens trovem!!\nEls proxims reptes: el Camí d'en Barbarà i el Cavall Bernat!! Qui s'apunta amb nosaltres??\n30 de enero de 2007, 8:19:00 GMT-8\nOstres nois, em suen les mans tan ràpid!! Serà una via que hauré de provar, tot i que dient que allunyen tant les xapes... ja sabeu que el cap pot fer molt males passades!\nPer sort, anem superant pors i recuperant-nos de les crisis.\nUna abraçada companys i tibeu-li tan fort que d'aquí poc us veig fent Dolomites :P\n7 de febrero de 2007, 8:28:00 GMT-8


La zona comercial obre les seves portes aquest juliol amb la previsió de crear més de 1.600 llocs de feina\nper Redacció VIA Empresa Barcelona. 03 de juliol de 2018 12:28\nel nou complex d'oci del Maresme Marina Port Premià obre les portes després d'una inversió de 22 MEUR\nLa nova zona comercial, de serveis i oci que amplia i millora el port esportiu de Marina Port Premià (Maresme) entra en funcionament aquesta primera setmana de juliol, després de dos anys d'obres i una inversió de 22 milions d'euros. La seva posada en marxa suposarà la creació de més de 450 llocs de treball directes i 1.200 indirectes, i un impacte econòmic anual de 27 milions d'euros, segons un estudi de la Diputació de Barcelona i l'ajuntament de la localitat.\nL'àrea consta de 18.000 metres quadrats de superfície distribuïts en sis edificis modulars que ocupen marques nacionals i internacionals com Aldi, Burger King, Drim, Veritas, Granier o La Jijonenca, entre altres operadors amb els que ja s'està negociant. El complex ha estat dissenyat sota criteris d'eficiència i estalvi d'energia per produir el mínim impacte ambiental i visual. Els edificis compten amb una coberta vegetal de baix consum hídric que optimitza la seva climatització.\nL'objectiu de la nova zona comercial és oferir una experiència única al costat del mar, d'oci, serveis, comerç, restauració i activitat nàutica, amb espais verds i facilitats d'accés. Per facilitar l'afluència de visitants s'han habilitat 1.000 places d'aparcament, la meitat d'elles subterrànies, i millorat els accessos dels vehicles.\n￼El nou espai del port neix amb la vocació de dinamitzar el comerç i l'oferta d'oci, no solament de la localitat, sinó de tota l'àrea del Maresme. A tan sol 20 minutos de Barcelona, té a prop importants poblacions com Premià de Dalt, Masnou, Cabrils, Cabrera de Mar, Vilassar de Mar, Tiana i Mataró, que sumen més de 250.000 habitants.\nEl Maresme impulsa EnXarxa per connectar empreses i administració\nEl Maresme, un peu a terra i un peu a mar


Tempesta en el sector pesquer | Joan Trillas | Blanes / Palamós | Economia | El Punt Avui\nTempesta en el sector pesquer Tempesta en el sector pesquer Tempesta en el sector pesquer Tempesta en el sector pesquer + Tempesta en el sector pesquer E-mail\nBlanes / Palamós - 14 maig 2020 2.00 h\nTempesta en el sector pesquer\nLes confraries de pescadors tornen a poc a poc a la normalitat després dels ERTO i la davallada de preus\nLa Unió Europea prepara una línia d’ajuts que es veu insuficient\nEl pOrt i la confraria de Blanes, ahir a la tarda. MANEL LLADÓ.\nLes confraries van recuperant la normalitat, com és el cas de la de Blanes, ahir a la tarda MANEL LLADÓ.\nTempesta en el sector pesquer Tempesta en el sector pesquer Tempesta en el sector pesquer Tempesta en el sector pesquer Tempesta en el sector pesquer E-mail\nS’ha fet un esforç per aplicar grans mesures de seguretat\nEl sector pesquer gironí afronta el retorn a la normalitat després d’haver estat víctima d’una tempesta perfecte arran de la davallada dels preus, de l’adaptació a les mesures de seguretat, en barques i instal·lacions, i, finalment, dels expedients de regulació temporal d’ocupació (ERTO), que algunes confraries han hagut de tirar endavant. A més de les dures mesures que s’han hagut d’aplicar arran dels efectes de la pandèmia per la Covid-19, cal tenir present les importants conseqüències que va deixar el temporal Glòria, al seu pas per la demarcació.\nEl tancament de l’hostaleria i la restauració ha posat el sector en una situació complicada. Si bé els preus no han baixat espectacularment, productes com ara la gamba, especialment la gran, sí que han baixat. Aquest és un dels productes que més depèn de la restauració, Una situació que s’ha pogut salvar, i només en part, per la davallada del preu del carburant, que ha ajudat a compensar-ho. En tot cas, no són quantitats significatives i voltarien els 300 o 400 euros setmanals.\nLes principals confraries, com ara les de Roses, Palamós o Blanes, són exemples clars de la situació per la qual travessa el sector. Una radiografia, si bé amb matisos i particularitats, que també podem observar a les de Cadaqués, Sant Feliu de Guíxols, el Port de la Selva, l’Escala, l’Estartit o Lloret de Mar.\nRoses és una confraria important, amb 19 barques d’arrossegament, 20 d’arts artesanals i 3 teranyines. El seu secretari, Joan Fontdecaba, explica que no han hagut de fer cap ERTO ni s’ha acomiadat cap treballador. Ara bé, es van veure obligats pràcticament a aturar l’activitat pesquera unes tres setmanes: “No teníem mascaretes. Les vam haver d’encarregar a una empresa del poble que les va fabricar amb neoprè i va ser necessari adaptar els protocols de seguretat.” A Palamós, Cristina Mañas, gerent de la confraria, explica que només surt a pescar un 50% de la flota, mentre que la resta es queda a port i es van alternant cada setmana. Una mesura per no portar a port més peix del que es necessita, arran de la demanda que hi ha. Mañas explica que l’ERTO es va haver de demanar “per un tema de força major” en voler vetllar per les persones. “Alguns treballadors i pescadors podien tenir la Covid-19 i, a la vegada en aquells moments, tampoc teníem ni material, com ara mascaretes, ni protocols clars i definits. Calia aturar-se.” Al principi, i com va passar en molts sectors, les recomanacions de les administracions eren molt genèriques i va ser necessari fer redactar uns protocols i, alhora, esperar que arribés el material de protecció contra el patogen. La Covid-19 ha abocat, doncs, les confraries a imposar el teletreball, per un costat, i, per l’altra, a l’aplicació de mesures de seguretat mai vistes; unes mesures que han afectat les mateixes embarcacions. No és el mateix, pel que fa a la seguretat, pescar a bord d’una barca d’arrossegament, amb cinc tripulants; en una d’encerclament, amb una dotzena, o en una d’arts menors, amb un o dos pescadors.\nNo totes les confraries han parat l’activitat totalment o parcialment. La de Llançà, una confraria petita, segons explica el seu secretari, Rafael Borràs, no va haver de demanar cap ERTO, com ara a Blanes; es van poder aplicar mesures de seguretat i es va garantir el servei als seus clients. Barques d’arrossegament i d’encerclament i d’arts menors van sortir. Un punt que va beneficiar Llançà va ser que el preu va pujar arran de la falta de producte durant les primeres setmanes.\n“Ens caldrà l’ajuda de les administracions”\nEusebi Esgleas, ahir a la tarda al port de Blanes M. LLADÓ.\nEl patró major de la Confraria de Pescadors de Blanes, Eusebi Esgleas, una de les importants, juntament amb les de Roses o Palamós, destaca la importància que el sector pesquer rebi ajudes per la situació que ha provocat la Covid-19. Una dada rellevant, si ens fixem en les confraries, és que la font d’ingressos ve d’un percentatge de la venda de les captures.\nLes barques tornen a pescar. Han notat alguna diferència pel que fa a les captures?\nNo especialment. Les captures, si més no aquí a Blanes, notem que van bé. El problema no és aquest, sinó el preu. No podem dir que el que ha passat sigui una catàstrofe, però ha baixat i això es nota.\nSi parlem de la gamba, aquest és un producte molt demanat per l’hostaleria i la restauració, precisament un dels sectors més afectats que no han obert. Miri, la gamba gran anava a uns 50 euros el quilo i ara va a 35. Si mirem la gamba mitjana, aquesta ha passat de 35 a 20 o 25 euros el quilo, i la petita, de 15 o 16 euros a 11 o 12.\nCreu que cal ajuda de les administracions al sector pesquer?\nSí, és important perquè hem estat molts dies parats. A Blanes, a la confraria, vam fer una ERTO i hem deixat un mínim equip de tres persones. Molt poques barques van sortir, dues d’encerclament i sonseres. A més, pensi que aquesta situació ens ve quan encara ens estem recuperant dels danys que ens va provocar el temporal Glòria. Per a una flota de 40 barques, com la de Roses, i pel sector mateix, és important disposar d’ajuts.\nPreocupació per les ajudes\nEl patró major de la Confraria de Pescadors de Palamós, Toni Albalat, explica que han tingut accés a l’esborrany dels ajuts que es destinaran des de fons estructurals de la Unió Europea al sector pesquer de l’Estat, a través del Fons Europeu Marítim i de la Pesca (FEMP). La gerent de la confraria, Cristina Mañas, destaca que ha estat necessari treballar per canviar el reglament europeu en aquest sentit. S’estarà al davant, doncs, d’ajuts directes a través de la publicació d’unes basses per accedir-hi. Toni Albalat, però, creu que aquests seran insuficients: “Les quantitats de les quals parlen volten els vuit milions d’euros, però per a tot el sector pesquer espanyol. Per això penso que seran clarament insuficients.” La dada és prou gràfica: a l’Estat hi ha al voltant de 6.000 embarcacions de pesca, i a totes els ha afectat aquesta crisi. Aquests ajuts de la UE s’han plantejat per compensar les pèrdues a les empreses i els tripulants els dies que han deixat de pescar i han estat aturats a port arran de la pandèmia.\nEl Punt Avui. Girona 14-05-2020, Pàgina 24


Sesimbra Lux Sesimbra Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Sesimbra, Sesimbra Lux és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Sesimbra Lux asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix habitació familiar, ascensor per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Sesimbra Lux és una selecció idònia per a la vostra estada a Sesimbra.\nNúmero de Identificación Fiscal: 18503/AL


Ruth Gumbau - Desbordem-nos | NacióDigital\n«Els que estan molt il·lusionats però amb una mica de por i els que tenen molta por però no poden reprimir una mica d’il·lusió»\nper Ruth Gumbau , 7 d'octubre de 2017 a les 22:02 |\nHem passat del desbordament democràtic al desbordament emocional. Ja em perdonareu que no recordi qui va pronunciar la frase aquesta mateixa setmana, però les hores de ràdio i televisió i tots els articles i tuits que consumeixo (consumim) m’han emboirat el cervell.\nUn desbordament emocional que veig a tots els àmbits, família, amics i feina. Els que estan molt il·lusionats però amb una mica de por i els que tenen molta por però no poden reprimir una mica d’il·lusió. Fa una setmana estàvem ocupant escoles per poder votar a partir de diumenge a primera hora. Alguns només hi vam estar una estona, d’altres s’hi van passar la nit i fins i tot el cap de setmana. Amb la joia pel que vindria, una serotonina desenfrenada –gairebé infantil en una mena de convivències a escola improvisades– que es va anar esvaint diumenge a cops de porra i vexacions sexuals.\nDilluns la cara de tothom em recordava a la del 18 d’agost, la cara de l’endemà dels atemptats a Barcelona i Cambrils. Al matí del 2-O semblaven dir “no puc creure el que ha passat però ens en sortirem, és clar que sí”, mentre que al vespre ja eren una mica menys optimistes: la incredulitat deixava pas a un sever emprenyament.\nUna imatge, la d’una mena de Robocops estomacant persones grans, que costarà de deslligar-se de la ufana marca Espanya de cara a l’exterior. Enric Millo ha demanat disculpes per les persones ferides, sí, però no és suficient. No és com quan estàs nerviós, li dones una mala contesta al company de feina i als cinc minuts o l’endemà vas i et disculpes i ja està. Ha estat una mala praxi i un abús de poder basat –com tot– en un delicte imaginari, el de la convocatòria del referèndum. Un delicte que va eliminar fa 12 anys del codi penal el govern de Zapatero.\nEl Secretari d’Igualtat, Migracions i Ciutadania de la Generalitat, Oriol Amorós, deia que amb insults als catalans com que estem abduïts o que ens han rentat el cervell se’ns deshumanitza i això dona legitimitat a l’agressió. Com va ser portat a l’extrem en el cas dels jueus per part dels nazis o com passa amb la cosificació de la dona, que rebaixa sovint la gravetat de les agressions sexuals i la violència masclista.\nEl think thank que deuen haver organitzat els últims mesos a la Generalitat barrinant escenaris i plans de contingència diversos per poder posar les urnes i fer el recompte de vots contrasta amb la irreflexió i la impulsivitat del govern de Rajoy encomanada ara al rei Felip VI, que té massa en ment l’article 155 de la Constitució i massa poc el 61, aquell que diu que el monarca ha de “respectar els drets dels ciutadans i de les comunitats autònomes”.\nEn un punt que sembla cada cop més clar que és de no retorn, el govern central tant envia cossos policials a vaixells ridículs un dia com s’inventa un altre un decret llei per facilitar la sortida d’empreses de Catalunya. Si això no és un gol en pròpia porta i legitimar que Catalunya ja ha marxat d’Espanya que vingui Déu i ho vegi.\nI per tot això el meu cap no para i té una mica de respecte (angoixa?) del que passarà amb la probable DI (no DUI, que la unilateralitat ja no té sentit un cop referendada per les votacions) però alhora el meu cor té il·lusió del que està per venir... i al meu cap li fa pànic que alguna conseqüència pugui afectar la meva filla però llavors el cor em batega i em diu que és per ella, precisament, que volem fer les coses més bé. I que clar, que fer una DI és molt fort, però “i què pensaves que passaria? Si vas llegir la llei de transitorietat, ja era això”. I llavors vull creure en els plans de contingència, en les il·lusions, en la Taula per la Democràcia, en la mediació i en les mirades de complicitat al carrer, com les del 18-A i les del 2-O. I en la poesia i en Clementina Arderiu quan diu que cantava “Damunt la terra que alça un clam i esqueixa el vel que l’oprimia”.\nPer Anònim el 13 d'octubre de 2017 a les 16:39\nEsto parece el diario de una adolescente sin base informativa y más paja que otra cosa.\nPer Anònim el 8 d'octubre de 2017 a les 21:02\nNo cal dir "rucs" a ningú.\nTORNAREM A LLUITAR, TORNAREM A REBRE, TORNAREM A "VENCER"!\nPer Anònim el 8 d'octubre de 2017 a les 20:31\no ara o mai...!!!\nPer miquel 1975 el 8 d'octubre de 2017 a les 15:17\nsom-hi catalans!!! em fot molta mandra contestar a gent que estaven assegudets al sofà fent borilles.... o ara o mai!!! tornarem a rebre, així és el govern ecspanyol i molta gent civil d'un país postrat en la descendència franquista... volem conviure amb ells? Ara és el moment... per una Catalunya lliure!! *!!\nal tercer comentari\nPer Anònim el 8 d'octubre de 2017 a les 13:35\nAl de "infórmate": L'independentisme diu poques mentides. No li cal. Tenim raons de sobres per dir la veritat i indignar al personal. Quan un te raó, no li cal dir mentides. Però el món del feminisme sí que han de mentir constantment. Actualment el masclisme real, és ínfim son molt pocs/ques els que son masclistes, però han de simular que és la majoria, per tant han de mentir en qualsevol dada que diguin. Dels milers de videos que circulen no n'han aconseguit trobar-ne cap que es vegi clarament que toquen les parts d'una dona a voluntat. Però no cal. Menteixen i els mitjans ja faran d'altaveu sense comprovar res. Els goril·les es dedicaven a fotre hòsties a dojo, no pas a perdre el temps tocant les parts d'homes i dones. No aterroritzen pas tocant. Tan rucs no ho son.\nPer Anònim el 8 d'octubre de 2017 a les 11:25\nLa señora que dijo que le habían roto los dedos uno a uno y que le habían tocado los pechos ha reconocido que es mentira.. puedes verlo en Internet.. no hay ningún vídeo con abusos sexuales.. antes de escribir, te informas, que ya metiste la pata con lo del velo islámico y mucho.\nLes dones no es queden curtes, pegant\nPer Anònim el 7 d'octubre de 2017 a les 23:44\nPer cert, en un d'aquests vídeos vaig veure una dona policia (costa de distingir ja que van tots tan tapats) que hostiava igual que els seus companys. Ja pots començar a pensar com aprofitaràs per acusar de masclisme quan vegis que cada vegada hi ha més dones policia i que peguen igual que ells.\nÉs una nova forma d'insultar als 900 ferits\nPer Anònim el 7 d'octubre de 2017 a les 23:40\nNo he vist cap vídeo on es vegi que es toca les tetes d'una dona o la tita d'un home de manera voluntària. Al vídeo de la dels tres dits no s'hi veu de forma clara que li toquéssin les tetes expressament. I per cada policia hi havien 10 càmeres. Fins i tot en el suposat que un/a policia toqués durant un petit instant la tita d'un tio o la teta d'una tia, això no traumatitza el tio i encara menys la tia (que la ciència diu que ella és més forta psicològicament que ell). Es nota que és un victimisme volgut i un intent d'acusar a tots els homes del món. Un odi irracional a l'home. I un insult. Perquè és un insult als 900 ferits (el doble d'homes que dones) alguns molt greus, i només donar importància a qui li van tocar la tita i la teta (a través del guant de la poli per cert).


SWEET HELL TORTURE CHAMBER: victòria en el Consell de Cultura\nAhir el següent text fou presentat en el Consell de Cultura de Barcelona per a que s'adderís al Manifest per a la Defensa de la cultura del Foc de la nostra terra.\nS'aconseguí i ara serà el Manifest, pujat al plenari de la ciutat per a que l'Ajuntament el subscrigui.\nGràcies senyor president i bona tarda a tots/es els presents.\nTal i com han pogut llegir al Manifest que els ha adjuntat la secretaria del Consell, aquest punt de l’ordre del dia ha estat demanat per la Coordinadora de Colles de Diables i Bestiari de Foc de Barcelona, entitat a la que tinc l’honor de representar i que agrupa a les colles de diables i el món del foc de la ciutat de Barcelona. I ha estat demanat per un motiu al nostre parer molt greu, com ho és el perill actual i real en el que es troba la tradició catalana del món del foc, una tradició que com també han pogut veure, data del segle XIV però, que té la seva primera referència escrita al llibre dels fets de Barcelona, on durant el segle XII ja va haver una representació de diables durant els entremesos celebrats per a la boda d’en Ramon Berenguer IV amb Na Peronella d’Aragó, o quan uns homes nus i amb el cos cobert de fang, encapçalaven les processons de Corpus amb teies tot saltant i ballant per obrir pas a la comitiva.\nLa Coordinadora de Diables de Barcelona porta treballant des de l’any 2004, per a la normalització dels diables i dels usos dels materials que utilitzen. A l’any 2005 es va afegir la Federació de Diables i Dimonis de Catalunya i ja al 2006 l’Agrupació de Bestiari festiu i de Foc de Catalunya. Durant aquest temps de treball, s’han mantingut reunions amb els grups parlamentaris de tots els grups polítics que ens van voler rebre, aconseguint d’ells el compromís de que el tema es solucionaria i tot quedaria arreglat. En aquells moments no es coneixia encara públicament la directiva europea que ara ens ocupa, ni tampoc cap dels partits en va fer esment.\nCom sol passar en el joc de la política, aquelles paraules i compromisos el vent sels endugué. Ni van arreglar la situació d’aleshores, ni ens van prevenir del que ens venia al damunt.\nAra, quan la directiva europea acaba la seva etapa de moratòria i tots els països de la Unió Europea han de realitzar les seves transposicions (adaptar la norma a la llei i especifitat de cada país), les entitats de foc ens trobat que, gràcies als actes realitzats com l’acte reivindicatiu del 7 de febrer a Berga i el ressò de la normativa que han fet els mitjans de comunicació, els partits polítics han tornat a respondre. Però ho han fet com ho fan sempre, sense parlar amb el col·lectiu afectat, ni tampoc mullant-se fent propostes, tots demanen a mocions, requeriments parlamentaris, proposicions no de llei, etc, que s’arregli el problema però, sense fer propostes. El mateix Ajuntament de Barcelona va aprovar una moció que, si bé anava en favor del món del foc, ni la Coordinadora de Barcelona, ni la Federació de Catalunya ni l’Agrupació va tenir cap contacte amb ningú del grup que va presentar la proposta de moció. Els problemes només es poden arreglar parlant, amb qui està afectat a poder ser, i no només amb paraules buides de contingut real.\nA d’altres territoris espanyols igualment afectats en les seves festes com ho pot ser València per les seves falles, ja ha sortit en diverses ocasions l’Alcaldessa de la ciutat defensant que a Europa i Madrid poden dir missa però, que a València les falles es continuaran celebrant com s’ha fet sempre i marca la tradició. Aquí per contra, ja es parla de dificultat per crear normes i fins i tot s’ha arribat a crear la proposta de crear un calendari festiu, on determinades festes serien salvades. Senyors, la cultura popular no es això, no està tancada en un calendari festiu i no pot quedar encorsetada per normes restrictives com les que estant sent proposades des del departament de Cultura de la Generalitat.\nEs per això, que des de la Coordinadora de Colles de diables i bestiari de foc de Barcelona però, en nom també de l’Agrupació de Bestiari Festiu i de Foc de Catalunya territorial Barcelonès, demanem a aquest consell, que aprovi adherir-se al manifest creat i sorgit des de les entitats de cultura popular i que, sol·liciti l’elevació del mateix al consell de la ciutat per a que s’aprovi també una moció al seu favor. Tanmateix, des de la Coordinadora, sol·licitem conèixer la postura del nostre alcalde envers aquest tema i el nivell de compromís a que l’Ajuntament està disposat a arribar envers el món del foc a la seva ciutat.\nCom a president de la Coordinadora de Colles de Diables i Bestiari de Foc de Barcelona, i, consegüentment en nom de totes les persones que represento vull agraïr públicament la tasca feta per totes les persones que us esteu implicant per la defensa de la nostra cultura; i , en aquest cas a Toni Lucena i Jordi Ullate per la seva representació en el Consell de Cultura de Barcelona.\nNo s'apagarà la nostra flama!!!\nPublicat per Natxo a 5:38 p. m.\nEtiquetes de comentaris: diables, política


“Arbres d’Algendar”, mantenint vives les varietats locals a Menorca – ICTIB\n4 d'octubre de 2019 / General\n“Arbres d’Algendar”, mantenint vives les varietats locals a Menorca\n“Arbres d’Algendar” és una iniciativa promoguda per Càritas Diocesana de Menorca, l’objectiu de la qual és integrar la recuperació i el cultiu d’arbres fruiters de varietats tradicionals de la illa amb la inserció sociolaboral de persones en risc d’exclusió social. Les varietats menorquines de fruiters han patit a les últimes dècades un clar retrocés a causa de l’entrada de varietats foranes, com ha succeït arreu, i aquesta iniciativa vol tornar a donar-les lloc dins l’agricultura de la illa. A més, la tasca es desenvolupa amb treballadors/res que reben l’oportunitat d’aprendre i formar-se en aquest camp, preparant-se per entrar al món laboral.\nAquesta iniciativa ha estat possible gràcies a l’acord de custòdia existent des de 2005 entre Càritas Menorca i el Bisbat, que n’és el propietari, gràcies al qual disposa de la finca del Barranc d’Algendar per a poder desenvolupar el projecte. També es va signar un acord de custòdia amb el GOB Menorca per a l’assessorament tècnic en la temàtica més relacionada amb la conservació d’espècies i hàbitats.\nL’acció clau per a la recuperació i la conservació d’aquest patrimoni etnobotànic i genètic va ser la posada en marxa l’any 2005 del viver “Arbres d’Algendar”, situat des de l’any 2015 al mateix barranc a la finca s’Aranjassa, on es cultiva planter d’arbres fruiters de varietats locals, a més d’espècies forestals produïdes amb llavors recollides a Menorca. Tota la producció és ecològica, gràcies a la col·laboració amb l’Associació de Productors d’Agricultura Ecològica de Menorca, del qual Càritas n’és soci, així com membre del Consell Balear de Producció Agrària Ecològica, el qual imposa estrictes controls de qualitat.\nEl viver d’Arbres d’Algendar hi ha actualment identificades i conservades més de 90 varietats locals, esdevinguent un autèntic i valuós banc d’arbres, i s’hi produeixen fins a 15 varietats diferents entre pomeres, pereres, pruneres, figueres i magraners per a la seva comercialització. Aquests arbres es poden adquirir a les botigues de Mestral previ encàrrec o a altres botigues distribuidores (Es Viver del GOB, Cooperativa Sant Bartomeu, Cooperativa del Camp, Auxam). Així també, en el viver d’Arbres d’Algendar s’hi cultiven espècies d’interès forestal, com l’om, el llorer o la vimetera. Amb la comercialització de les varietats locals s’aconsegueix que aquestes tinguin una presència no només en el banc d’arbres sinó també en les tanques i jardins particulars i públics d’arreu de l’illa, afavorint el coneixement de la seva existència i importància.\nDurant l’any 2019, fins a set persones han participat al viver amb diferents modalitats de procesos d’acompanyament per a persones amb risc d’exclusió, tres d’elles amb contracte laboral. Les tasques que hi realitzen són les pròpies del dia a dia del viver (manteniment, reg, recolecció, poda, trasplantament, etc.) i s’adequen a les seves habilitats, però sempre amb l’objectiu que aprenguin l’ofici de viverista i adquireixin noves competències que facilitin la seva incorporació al mercat laboral.\nEn paral·lel a l’establiment i funcionament del viver, es va crear un banc genètic de varietats locals de fruiters, es varen fer diversos esforços per recuperar el sistema hidràulic de s’Aranjassa (que data de l’època andalusí) i es va acondicionar la casa per a un ús educatiu. Aquesta última acció va sorgir amb intenció de tenir una altra via de financiació de la iniciativa; així, la casa es va convertir en un centre d’interpretació de la natura, amb capacitat per a 20 persones, que es pot llogar per gaudir juntament amb la magnífica finca on està situada, i a més triar entre l’oferta d’activitats de natura que hi ha disponible pel ocupants. Altra opció són les visites guiades que s’ofereixen a particulars i grups, que permeten conèixer d’aprop un paratge molt especial al Barranc, que abarca les finques d’es Canaló i s’Aranjassa i tots els seus valors patrimonials.\nEn el que portem de 2019 fins a 19 grups, en total més de 200 persones, han fer ús de la casa de s’Aranjassa ja sigui per passar-hi el dia o per anar a fer nits. Així mateix, al voltant de 10 grups han fet visites guiades al barranc i viver d’Algendar, la majoria grups d’alumnes dins del programa Salut Jove del Consell Insular.\nD’altra banda, la col·laboració amb el GOB és molt estreta, en base al conveni de custòdia existent. Enguany s’han realitzat algunes accions al barranc com ara un recompte de lepidòpters, presa de mostres de sòl i un estudi per a la instal·lació de plaques fotovoltaiques.\nEl projecte Arbres d’Algendar es troba en un punt entre la consolidació definitiva dels seus objectius bàsics a nivell de inserció social i manteniment i recuperació de les varietats locals, i el plantejament de nous reptes com són la recerca de varietats que encara esperen ésser recuperades, inventariades i reproduïdes, la optimització de la producció de les varietats per al seu ús comercial i la constant voluntat d’augmentar el nombre de participants que es beneficien del seu caràcter de projecte social i integrador. Us desitgem molt d’èxit en la vostra tasca!\nsandracalpe 4 d'octubre de 2019\nPrevious Post (p)\tNova llei de voluntariat, ¿què han de tenir en compte les entitats?\nNext Post (n)\tCustodiar petites reserves de flora singular


SAP-Fepol | Resum de la reunió regional de la RPM Nord de 27 de juny\nResum de la reunió regional de la RPM Nord de 27 de juny\nEn data de 27 de juny ha tingut lloc la darrera reunió entre els Caps regionals, el Cap del Servei d’Administració i els representants de les organitzacions sindicals. A continuació us fem un resum dels punts més rellevants.\nGranollers, 2 de juliol del 2018.-\nComunicacions al veïnat de Can Anglada de Terrassa.\nEs comenta que al veïnat de Can Anglada de Terrassa no hi ha cobertura del sistema de comunicacions i els agents han de fer servir els seus telèfons mòbils personals. Per part de la l’ABP no es té coneixement d’aquest fet. Així i tot es farà una fitxa per verificar els llocs exactes on no hi ha cobertura per posar-ho en coneixement de l’empresa responsable i solucionar l’anomalia.\nTambé, es parla del mal estat dels cascs i equipament dels motoristes, se’ns diu que tot el material obsolet o en mal estat, es pot retirar a través del servei d’administració, per substituir-lo.\nCessió de patrulles de la CD de Caldes.\nEls dimecres és el dia que fa la cessió de patrulles per fer tasques regionals. Aquest acord es va consensuar amb els caps de les ABP del territori per tal que sempre fos el mateix dia i generi el menor perjudici al servei. D’aquesta forma totes les ABP’s es distribueixen les taques regionals que no es poden fer per manca d’efectius d’altres unitats.\nEstat de les vacants en l’escala intermèdia.\nD’acord amb les noves places que s’estan generant per les segones activitats es van cobrint les noves destinacions. També es comenta que encara no s’han cobert totes les vacants i que es farà de forma progressiva.\nUnitats d’USC que fan funcions de trànsit a la C-32.\nSegons manifesten els caps de torn i diferents efectius d’USC, s’estan fent funcions de trànsit a la C-32 (via ràpida). Aquestes funcions corresponent a Trànsit nivell 1 i que a USC els dificulta molt la seva tasca per manca d’efectius, a més de la manca de preparació que tenen per dur-la a terme. El Cap de Trànsit Mataró diu que no li consta que USC faci actuacions a la C-32, que aquestes tasques són atribuïdes exclusivament a les unitats de trànsit nivell 1.\nProtecció de ABP Santa Coloma de Gramenet.\nActualment aquesta protecció es fa de forma rotativa amb diferents ABP´s, fet que implica destinar efectius i en molts casos deixar sense efectius el territori de la pròpia ABP. Cal recordar que quan es fa la protecció, els agents han de fer el solapament, els descansos i àpats, pel que no es tenen suficients efectius per dur a terme aquesta tasca, deixant en molts casos el seu territori sense cap efectiu.\nPer part dels caps s’informa que aquesta protecció es fa per raons judicials i que fent-la de forma rotativa, s’alliberava l’ABP de Santa Coloma de Gramenet i es reparteix la carrega d’aquesta protecció sobre la resta d’ABP´s.\nOAC de Calella.\nLa Comissaria ha rebut l’informa fet per SAP-FEPOL sobre l’estat actual de l’OAC on es pretén dur a terme el servei a partir de l’1 de juliol. En aquest informe es posen de manifest tot un seguit de mancances, pel què fa a les condicions laborals i les de seguretat per garantir l’actual nivell 4 de rics terrorista.\nSe’ns posa de manifest que s’ha fet saber a l’ajuntament de Calella que fins que el local no disposi de les condicions mínimes, el servei conjunt es farà a les dependències de la PL de Calella.\nEl responsable d’infraestructures de la RPMN ens informa de tot un seguit d’aspectes que afecten directament a l’estat i manteniment de les instal·lacions i edificis. Per un costat, ens diu que l’empresa que té la responsabilitat del manteniment (Dominium) ha decidit rescindir el seu contracte amb el departament a causa del mal estat dels edificis.\nPer altra, ens diu que l’àrea ha quedat sense pressupost, ja que el que es disposava ha anat a parar a les reparacions que s’han dut a terme a l’ABP de Mataró per solucionar el greu problema de temperatures que patien.\nBona part dels problemes que pateixen els edificis no es poden assumir des de RPMN per manca de pressupost i que aquests es traslladaran als òrgans superior d’infraestructures i contractació per a què es faci càrrec.\nSe’ns informa que aquesta setmana han de quedar resoltes les reparacions de l’equip d’aire condicionat. Per part de SAP-FEPOL s’informa que s’ha presentat denúncia a inspecció de treball per aquest fet i que en el moment en què es solucioni es traurà la denuncia igual que es va fer a Mataró.\nSobre el codi d’accés de la porta posterior està pendent de l’aprovació del Comitè Tècnic d’autoprotecció.\nPel que fa als cascs i escuts en mal estat s’ha de posar en coneixement d’administració perquè els retiri i substitueixi.\nSobre les humitats de l’edifici, es diu que estan des del seu origen, que les diferents empreses que han fet el manteniment no se’n fan càrrec manifestant que es tracta a un fet anterior a que ells se’n fessin responsables del manteniment.\nPel que fa a la instal·lació d’una benzinera en la parcel·la del costat, SAP-FEPOL ha fet un informe sobre les actuacions urbanístiques que s’han dut a terme i que hem demanat al Departament d’Interior que ens faci saber quines accions ha pres per garantir la seguretat de l’edifici i dels efectius que hi presten servei.\nABP Pineda de Mar\nLes obres de l’escala posterior estan pendents que infraestructures les executi.\nPel que fa a la malla que evita la visibilitat entre l’aparcament del supermercat i el de la comissaria se’ns manifesta que, en breu es tornarà a col·locar.\nCD Sant Celoni\nSobre la manca d’actualització dels plans de protecció per risc químic, se’ns diu que el dia 6 de juliol hi ha una reunió a Barcelona sobre aquest tema i que es portarà a aquesta reunió per tal d’iniciar la seva actualització.\nABP Premià de Mar\nPel que fa a la marihuana que s’acumula a comissaria, se’ns diu que no cal que estigui a les dependències, que segons instruccions ja facilitades de les que es farà un recordatori, es pot dur directament al contenidor un cop fet el seu pesatge per les diligències oportunes . Així mateix no cal que es sequi a comissaria, es posa en una caixa amb forats i es trasllada al magatzem.\nTambé s’informa que SAP-FEPOL està preparant un informe sobre l’estat d’aquestes dependències i que un cop finalitzat es farà el trasllat corresponent a l’administració.\nABP Arenys de Mar\nL’equip d’aire condicionat està comprat per part de l’empresa adjudicatària i en breu s’instal·larà. Se’ns comunicat que en fer les reparacions s’ha trobat que alguns Fan-coils no funcionaven i estan en fase de reparació. SAP-FEPOL va retirar la denúncia interposada a inspecció de treball en veure que ja funcionava l’equip autònom que s’hi va col·locar.\nSobre la retirada del Q3 de Mataró, se’ns diu que no ha estat així, que simplement s’ha fet una redistribució dels comandaments. S’han respectat els torns de vacances i per part de la Regió es posaran totes les facilitats per atendre les necessitats dels afectats.\nArmes llargues a Porta\nAlgunes ABP i CD de la RPMN disposaven d’armes llargues a porta, sense un criteri unificat de control i guarda. Per part del mateix departament es va considerar que no es podia garantir la manipulació i la guarda d’aquestes armes pel que es va preferir retirar-les segons la petició feta pel CAT.\nAquests han estat els punts tractats. Si voleu ampliar la informació no dubteu en posar-vos en contacte amb els nostres delegats i delegades.


Pimec constata que durant la crisi hi ha hagut moderació salarial i una puja de la cotització social - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nPimec constata que durant la crisi hi ha hagut moderació salarial i una puja de la cotització social\nLa patronal Pimec ha constatat la moderació salarial durant la crisi a la vegada que s'encarien les cotitzacions socials, segons es desprèn de l'últim informe de l'Observatori de l'organització. En un comunicat, la patronal assevera que en el període 2008-2014, l'evolució dels costos laborals ha contribuït a millorar la competitivitat de les empreses catalanes.\nTambé Pimec ha indicat que malgrat que els costos laborals hagin augmentat a Catalunya, ho han fet menys que els preus, cosa que ha contribuït a moderar la inflació de l'economia catalana. Tot i així, ha lamentat que l'esforç dels agents no s'hagi vist acompanyat per part de l'Administració, ja que les cotitzacions socials han augmentat.\nL'informe de Pimec "Costos laborals i negociació col·lectiva a Catalunya 2008-2014" conclou que el cost laboral per hora treballada a Catalunya va ser el 2014 de 20,8 euros, i es va situar al mateix nivell en què estava el 2010 en termes nominals i el 8% inferior en termes reals. L'estudi detalla que els salaris s'han moderat i representaven el 2014 el 74,3% del cost total, mentre que les cotitzacions socials han augmentat 1,3 punts percentuals des de l'any 2011. A més, la patronal indica que les cotitzacions socials tenen un pes més elevat en el cost laboral de les pimes, amb el 23,6%, que en les empreses de més dimensió, amb el 21,8%, que atribueix a l'"impost sobre els salaris", que penalitza les empreses més petites.


Illa es vanta que "el PSC ha tornat"\nEl secretari d'Organització del PSC, Salvador Illa, ha exalçat les "conviccions" de la seva formació, que assegura que ha mantingut al llarg dels últims anys, i ha celebrat els "bons resultats" dels socialistes catalans en el darrer cicle electoral. Alhora, Illa s'ha vantat que "el PSC ha tornat", en el discurs d'obertura de l'escola d'estiu del PSC.\nL'escola d'estiu del PSC l'ha obert l'exministra de Sanitat Leire Pajín, membre de l'últim govern de José Luis Rodríguez-Zapatero. Illa ha explicat que el PSC ha obtingut "entre el 21% i el 23%" en els darrers comicis i que "sempre" ha estat segona força "a poca distància de la primera", per la qual cosa s'ha congratulat.\nHa atribuït aquests resultats al fet que els socialistes no han canviat de discurs ni de marca els darrers anys, a diferència dels que han "hagut de canviar de nom o de projecte". "No hem hagut de fer invents: hem hagut de mantenir en anys molt difícils les nostres conviccions i saber-les declinar en el moment polític que viu Catalunya i que viu Espanya", ha explicat.\nAixí, ho ha contrastat amb els que "semblava que eren molt nous" i que "s'ho havien de menjar tot fa quatre anys", a qui les coses, ha dit, "no han anat tan bé". Amb aquests resultats, ha confiat que el socialisme català afrontarà el seu proper congrés amb l'objectiu d'"aspirar a ser el primer partit de Catalunya".\nespionatge El govern espanyol, sobre l’espionatge de Borrell: "No hi ha hagut res censurable" Nicolas Tomás\nProcés Borrell es vanta d'haver renyat el responsable del Crans Montana Forum El Nacional


Èxit de la 42 Fira del Llibre de València - Xarxa Vives d'Universitats\nValència, Barcelona, Palma.- 19/04/2011.- La 42 edició de la Fira del Llibre de València ha estat tot un èxit. Els autors més venuts han estat Enric Valor, Vicent Soler, Raquel Ricart i Toni Cucarella en valencià i Stéphane Hessel, Jean M. Auel i Javier Marías en castellà. La Xarxa Vives ha presentat les novetats editorials de les universitats membres a través de la seua presència en una de les casetes de la Universitat de València. Segons les dades de l’organització, tot i la crisi s’han venut 700.000 euros en llibres, uns 10.000 euros per caseta.\nEl Gremi de Llibrers se sent satisfet amb els resultats d’aquest any, perquè malgrat l’avançament de dates -a causa de les festes de Setmana Santa i Pasqua -, la presència del públic ha estat constant i nombrosa, la qual cosa significa que la Fira del Llibre segueix sent un esdeveniment cultural molt atractiu i amb una gran capacitat de convocatòria. Enguany la fira s’ha vist afavorida pel temps ja que, extraordinàriament, no hi ha hagut cap dia de pluja. A més, els caps de setmana l’assistència de públic ha estat massiva.\nEls títols més venuts en valencià són l’obra d’Enric Valor; Les ratlles de la vida, de Raquel Ricart (Tres i Quatre)-últim premi Andròmina de narrativa-; Pa negre, d’Emili Teixidor (Columna); i Homes i Falagueres i altres relats, de Toni Cucarella (Tres i Quatre). També han destacat en valencià La rateta Marieta, de Fina Masgrau amb il·lustracions de Lourdes Bellver (Tàndem) i les Endevinalles d’Irene Verdú amb il·lustracions de Daniel Garcia (Carena).\nEn castellà, el pamflet ¡Indignaos!, de Stéphane Hessel (Destino) s’ha convertit en un dels best sellers d’enguany. També han estat èxit en vendes La tierra de las cuevas pintadas, de Jean M. Auel (Maeva). Los enamoramientos, de Javier Marías (Alfaguara), El tiempo mientras tanto, de Carmen Amoraga (Planeta) i Lágrimas de lluvia, de Rosa Montero (Seix Barral).\nTags:bibliografia, fires, literatura, llibres, novetats editorials


El Màster en Direcció d’Empreses Turístiques tanca el curs amb una competició de creació d’un esdeveniment sostenible\n25 alumnes del Màster en Direcció d’Empreses Turístiques han participat en el MUDETFEST Closing Day, una competició entre equips que ha servit com esdeveniment de tancament de curs. El repte ha consistit en la creació i la comercialització d’un esdeveniment sostenible en 60 minuts. Alguns dels requisits per presentar la proposta eren que l’esdeveniment fos apte per a època de pandèmia, que els ...\nVacunació d'estudiants Erasmus+, Global Faculty UB o Global UB Mobility curs 2021-2022\nEls estudiants seleccionats per una mobilitat Erasmus+, Global Faculty UB o Global UB Mobility per al curs 2021-2022 poden sol·licitar hora al CAP per vacunar-se contra la COVID-19 presentant la seva credencial d'estudiant de mobilitat (s'ha de baixar del SOP) Podeu trobar tota la informació aquí\nEls premis han guardonat l’aposta de les empreses, les institucions i les persones per la innovació, la digitalització, la sostenibilitat i la recerca aplicada Fora de concurs, els Premis CETT Alimara Barcelona reconeixen el programa ‘30 minuts’ de TV3, Damm, la Federació Intercomarcal d’Hostaleria, Restauració i Turisme (FIHRT) i l'Associació Catalana d’Agències de Viatges Especialitzades (...\nEls Premis CETT Alimara Barcelona reconeixeran aquest dijous la perseverança del sector turístic, hoteler i gastronòmic durant la COVID-19\nEn la 36a edició, més de 100 candidatures han participat als premis, que es lliuraran en La Nit dels Alimara El CETT-UB, centre universitari de turisme, hoteleria i gastronomia adscrit a la Universitat de Barcelona, juntament amb el Saló del Turisme B-Travel i Fira de Barcelona , organitzen la 36a edició dels Premis CETT Alimara Barcelona, que es lliuraran aquest dijous 10 de juny a les 19h ...\nEl CETT i Vodafone presenten dijous, de 10.00 a 11.00 h, les dades del II Institut de la Digitalització del Turisme Vodafone Business-CETT. Aquesta edició analitza les motivacions del turisme europeu abans de la temporada d’estiu a Espanya. El treball continua la feina del primer Institut . L’any passat, es va mesurar l'impacte de la pandèmia en el sector: les motivacions del turista espanyo...\nDes d’un temps ençà, la sostenibilitat és un dels reptes globals més importants que tenim al davant com a societat. Ja no es tracta només de ser responsables amb el medi ambient, sinó que és un compromís que va molt més enllà. Així ho demostren els Objectius de Desenvolupament Sostenible , que abasten tots els àmbits: salut, educació, turisme i, també, la gastronomia. Així ho indica la Dra. Mar...\nPresència del CETT al programa MasterChef\nEl CETT ha estat present al darrer programa de MasterChef, de Televisió Espanyola. Una de les proves de l’espai emès dimarts passat va tenir lloc a Barcelona, que és Capital Mundial de l’Alimentació Sostenible. Una vintena d’alumnes dels cicles de Tècnic en Cuina i Gastronomia i Serveis de Restauració i de Tècnic Superior en Direcció de Serveis de Restauració del CETT van ser els encarregats de...


Enjoy the culture - Autoaprenentatge de català\nActivitats culturals d’acollida que tenen per objectiu facilitar la pràctica de la llengua catalana en un entorn informal, serveixen per posar en contacte estudiants locals de la UB amb estudiants de mobilitat internacional, i són obertes a tots els estudiants inscrits a la Borsa d’intercanvi lingüístic.\nEls Itineraris culturals d’acollida són un material de suport per a l’aprenentatge del català de l’alumnat de nivell inicial que segueix cursos presencials, assisteix als centres d’autoaprenentatge o bé participa en programes d’intercanvi lingüístic. Aquest recurs posa en relació l’aprenentatge lingüístic amb la nostra realitat social, històrica i cultural, i es planteja des de l’experimentació directa del context urbà i humà de l’alumnat participant.\nAquests itineraris recullen diferents situacions d’interacció social i de coneixement de l’entorn immediat amb un rerefons lingüístic. D’aquesta manera, els itineraris ens mostren un mosaic de visions sobre la nostra realitat cultural. La funció dels itineraris és facilitar les trobades entre les persones que participen en parella o grup en la Borsa d’intercanvi lingüístic. El context en què s’utilitzen serà més aviat informal i d’autonomia personal. Les fitxes volen ser un dels fils conductors de les trobades que practiquen els estudiants, fet pel qual ofereixen un ventall prou atractiu i variat d’activitats.\nDins el Parla.cat, s’hi troba la Rambla Virtual, que dona accés a contingut amb caràcter ludicocultural: mitjans de comunicació digitals, portals de literatura, biblioteques en línia, interacció amb altres usuaris a través de fòrums/xats, vídeos, música, etc.\nL’Institut Ramon Llull és l’organisme públic que promou a l’exterior els estudis de llengua i cultura catalanes en diferents àmbits. Aquest apartat del seu web permet aproximar-se a la cultura catalana i ho distribueix en diferents apartats: literatura, música, arts escèniques, pensament i ciència, cinema, arquitectura i disseny, arts visuals, gastronomia i llengua.


Home > Activities > Stimulating scientific vocations > Darwin i l'arbre de la vida. Juli Peretó\nDarwin i l'arbre de la vida Juli Pereto\nDARWIN I L'ARBRE DE LA VIDA\nFa segle i mig, Charles R. Darwin va difondre una de les idees més fèrtils i poderoses de la biologia: tots els éssers vius tenen un mateix avantpassat, tots tenen un mateix origen, tots som parents. A diferència del xoc intel·lectual que li va suposar renunciar al pensament de la teologia natural i admetre l’evolució per selecció natural, la seua proposta darwinista de la comunitat d’origen estava en sintonia amb la seua ideologia abolicionista. Així, doncs, les relacions entre tots els organismes actuals i els que han existit en el passat es pot representar amb un diagrama arborescent. L’arbre de la vida, amb les branques extingides enfonsades en la terra, en el registre fòssil, i el seu fullam espès d’espècies vivents actuals, és una imatge darwinista molt potent. Aviat va ser adoptada pels naturalistes per a substituir la idea, antiga i incorrecta, de la gran cadena del ser: una escala que ascendia dels cucs insignificants als excelsos humans, a tocar dels déus. Amb l’arbre de la vida darwinista ja no n’hi hagueren mai més organismes superiors i inferiors, o més o menys evolucionats. Les tècniques bioquímiques i el mètodes computacionals actuals ens han permès de reconstruir l’arbre filogenètic universal, fent realitat el somni de Darwin, alhora que hem trobat relacions familiars insospitades, com les que resulten de la simbiosi. Això amplia el seu valor molt més enllà del que Darwin mai no pogué ni imaginar. Però a més de l’interès científic evident que té l’arbre de la vida i el descobriment de les relacions filogenètiques en la biosfera actual, aquestes recerques són útils i tenen també aplicacions pràctiques. En darrer terme, d’una manera com més va més precisa, ens permeten plantejar la pregunta: qui som?\nProfessor de Bioquímica i Biologia Molecular de la Universitat de València, ha fet recerca al CSIC i a les universitats de València, Essen, Pensilvània i París XI. Membre de l’Institut Cavanilles de Biodiversitat i Biologia Evolutiva (UV) i de la Secció de Ciències Biològiques de l’IEC. S’interessa per l’origen de la vida, l’evolució del metabolisme i la història de les idees sobre l’origen de la vida. A més d’articles de recerca és autor de textos divulgatius publicats en premsa i al bloc El buit del temps (Vilaweb). Dirigí la col·lecció dedivulgació científica Sense Fronteres (1995-2006) de Bromera i PUV i col·labora amb la Càtedra de Divulgació de la Ciència de la UV. És coautor de Fonaments de bioquímica i curador de l’edició catalana del manual Bioquímica de Lubert Stryer. Ha estat secretari de la International Society for the Study of the Origin of Life (ISSOL-The International Astrobiology Society). Actualment té cura d’una edició il·lustrada de L’origen de les espècies\nConferència de preferència: Darwin i L'arbre de la vida


Sergi Mingote, alcalde de Parets del Vallès\t| Actualitzat el 12 Gener 2018 a les 10:20\nFa pocs dies hem estrenat any nou i, amb ell, nous reptes, noves il·lusions i nous somnis.\nCom a alcalde, començo aquest nou any polític recordant que aquest serà un any ple de nous i més canvis i millores importants per al nostre poble i les nostres veïnes i veïns.\nAmb grans projectes que veuran la llum com el nou Parc Central del Sot d'en Barriques per posar només un exemple.\nMés enllà dels nous equipaments i obres, vull desitjar-vos un any ple de somriures, d'alegria i de germanor.\nParets sempre s'ha caracteritzat per aquest tarannà i per la seva especial sensibilitat i solidaritat envers els col·lectius més necessitats.\nÉs per això que, a banda de desitjar als paretans i les paretanes un any 2018 ple d'encerts i somriures, els vull agrair que hagin fet realitat superar els 500 pares Noels a la darrera edició del Corre Parets.\nUna xifra espectacular i il·lusionant com la dels 5.000 patinadors que han passat per la pista de gel sintètic de la Plaça Doctor Trueta, una de les principals novetats d'aquest passat Nadal a Parets, utilitzada principalment per a les nenes i els nens del nostre poble.\nPerò parlem del present i del futur immediat. I aquest no és un altre que la Festa Major d'Hivern del nostre poble. Amb tot un munt d'activitats possibles gràcies a la tasca del grup de treball de la Taula d'Entitats de Parets.\nUn any més podrem gaudir del CANTA Parets, de la Fira Medieval, la Calçotada Popular, concerts, cercaviles, gegants, diables, tabalada, xocolatada, poesia, acapte de sang, teatre, esport, ball, fotografia, sardanes, exposicions i propostes per als més menuts. Tot, sense deixar d’esmentar de forma especial el nou èxit del pessebre monumental de l'Agrupació Pessebrista de Parets.\nComencem un nou any il·lusionant per continuar fent del nostre, el millor poble del món.\nUs desitjo molts somriures i que feu realitat els vostres somnis.\nHan passat tres mesos des que el 14 de setembre es va saber que el cadàver trobat al riu [...]\nMés recursos econòmics i professionals per acabar amb les llistes d’espera de la sanitat [...]\nUn grup de veïns i veïnes van interrompre el darrer Ple municipal per denunciar el [...]\nLa firma de motocicletes elèctriques Bultaco Motors ha entrat en concurs de creditors. Aquest [...]\nEl compte enrere per celebrar Nadal arriba a la comarca de la mà d’una de les cites més [...]\nL’alcaldessa de la Garriga, Meritxell Budó, és una de les integrants (i membres fundacionals) [...]\nLes Franqueses, com ja havien fet municipis de la comarca com Mollet o Parets durant el mes [...]\nEl patrimoni cultural i la millor oferta gastronòmica del Vallès es poden gaudir de la mà [...]


Calonge i Sant Antoni omple el “coworking” del viver d’empreses i habilita un nou espai davant l’alta demanda\nCalonge i Sant Antoni.- L’Ajuntament de Calonge i Sant Antoni ha omplert per complet la zona de coworking situada al Viver d’Empreses d’Alta Mar i, davant l’alta demanda, ha habilitat un espai pròxim a l’habitual per encabir més treballadors.\nActualment, hi ha 14 coworkers fent ús de les instal·lacions (12 en la zona habitual i 2 a l’habilitada), que superen la xifra límit que es va viure l’estiu passat, de 8 coworkers. El Viver d’Empreses d’Alta Mar està situat al Palau Firal de Sant Antoni, en un espai de 330 metres quadrats. Amb l’objectiu d’oferir una zona de treballs flexibles, la demanda de persones que estan al municipi de vacances, però necessiten un lloc per treballar algunes hores, s’ha incrementat notablement.\nCalonge i Sant Antoni és un municipi turístic i aquest servei es destina a les persones que durant les seves vacances necessiten un espai per treballar de manera puntual. L’Espai Coworking Turístic disposa de tots els serveis necessaris per treballar còmodament, amb connexió de fibra òptica, recepció, sala de reunions, zona de relaxació, fotocopiadora. Es tracta d’un espai confortable que es pot utilitzar durant unes hores, o durant un dia; perquè molts empresaris i autònoms necessiten fer gestions de feina tot i estar de vacances.\nEl Viver d’Empreses d’Alta Mar va entrar en funcionament a principis de l’any 2017, s’ha ampliat en tres fases diferents gràcies al seu creixement i actualment posa a disposició dels emprenedors 12 despatxos, una sala de treball polivalent i un espai de coworking per a 12 emprenedors de 80 metres quadrats. Alta Mar es va crear amb el propòsit d’impulsar l’emprenedoria i facilitar un espai on les noves empreses disposin de tots els serveis necessaris per fer créixer el seu negoci, i també d’un espai de coworking, una manera de treballar que permet a professionals independents, emprenedors i pimes de sectors diferents, compartir un mateix espai de treball, tant físic com virtual, per desenvolupar els seus projectes professionals de manera independent i fomentar també projectes comuns.\nArxivat com a: Baix Empordà, Serveis, Societat Etiquetat com a: Ajuntament, ampliació, Calonge i Sant Antoni, coworking, Emprenedoria, empreses, serveis, societat, treball, treballadors, viver d'empreses