De nou la classe dominant israeliana ha llançat una ofensiva militar contra el poble palestí a Gaza, provocant una de les majors matances dels últims anys. L'excusa utilitzada pel govern sionista per justificar aquesta matança és "impedir" que Hamas segueixi llançant coets contra territori israelià, però fins i tot el diari nord-americà The New York Times (que no és sospitós de ser antisionista, més aviat el contrari) reconeix que el llançament de coets havia descendit "de cents a 15 o 20 al mes", sense cobrar-se cap víctima civil. En qualsevol cas, la resposta israeliana deixa clara quina és l'autèntica intenció de l'agressió. En la incursió s'ha desplegat una part considerable de la capacitat destructiva de l'exèrcit sionista: Avions F-16, helicòpters Apache, més de 100 tones de bombes llançades un sol dia, el 27 de desembre. El saldo és brutal: gairebé 400 morts en el moment d'escriure aquest article, entre ells dones i nens, i més de 1.000 ferits. Es tracta de la major ofensiva militar contra terra palestina des de la guerra de 1967.\nPreparatius per a una intervenció terrestre\nSembla que l'imperialisme israelià no es limitarà a bombardejar Gaza. S'han desplegat cents de soldats a la frontera, junt amb desenes de tancs i equipament militar. El govern ha mobilitzat ja 6.500 reservistes i la invasió terrestre pot començar en qualsevol moment.\nEl govern israelià ha posat en marxa la màquina de propaganda per intentar justificar davant del món el seu atac contra un poble indefens: "només bombardegem objectius militars", "si hi ha civils és perquè Hamas posa civils en enclavaments militars", "es tracta de la nostra seguretat". Són els mateixos arguments repetits pels imperialistes per justificar les seves guerres, igual que la classe dominant nord-americana quan va iniciar la seva aventura imperialista a l'Iraq i l'Afganistan.\nA la pàgina web d'Aljazera es podien llegir els relats de ciutadans de Gaza explicant el seu malson. Un estudiant de la Universitat Islàmica de Gaza, Majed Badra, explicava: "La situació és molt dolenta... Se centren en els civils. És el més fàcil per a ells. Res no funciona a Gaza i no tenim res. La meva família i jo som dins de casa. Totes les famílies fan el mateix.\n"Estem acostumats a aquests atacs aeris, tothom ho està però no tenim cap manera de protegir-nos. Només romandre dins de les nostres cases, escoltar les notícies, escoltar on es produeixen els atacs, els F-16 i els Apatxes, i esperar a veure què passarà".\n"Molts van ser assassinats i molts d'altres van resultar ferits, sobretot en els dos primers dies (...) Estan utilitzant tot tipus de bombes. Llancen bombes de 500 quilograms que poden destruir un edifici de quinze pisos en un segon, com si fos un terratrèmol. Tot el món viu amb por", explica Amin Asfour, metge en un hospital públic de Gaza. El relat del sofriment i els horrors que estan patint els palestins a Gaza seria interminable.\nMisèria i pobresa a Gaza\nDes que Hamas va guanyar les eleccions, el gener de 2006, la classe dominant israeliana ha intentat, per tots els mitjans, avivar el foc de la guerra civil entre palestins. De fet, aquestes maniobres van culminar el juny de 2007 quan Hamas va derrotar l’intent de Fatah de recuperar per la força el control de Gaza, intent que va comptar el suport de la burgesia i l'exèrcit israelià. Des de llavors, fa ja divuit mesos, l'estat israelià va intensificar el seu bloqueig econòmic sobre Gaza exacerbant la pobresa i misèria en la qual viu la població palestina, com el mitjà per desallotjar del poder els integristes d'Hamas.\nLes conseqüències del bloqueig i l'ocupació de Gaza són terribles. L'aigua i la llum estan tallades 16 hores al dia, el 80 per cent de la població viu amb menys de dos dòlars al dia, la taxa d'atur supera el 50 per cent. De les 3.900 fàbriques que hi ha a Gaza només 195 estan obertes. L'agost es va paralitzar el 98 per cent de les activitats industrials a causa de la falta de combustible. 40.000 treballadors agrícoles han perdut la seva font d'ingressos a causa de la prohibició que ha imposat Israel a totes les exportacions palestines. Són tantes les restriccions econòmiques que a començaments de desembre van tancar els bancs i caixers automàtics de Gaza per falta de diners en efectiu, fins i tot l'ONU ha hagut de suspendre l'ajut econòmic que donava a 94.000 palestins. És a dir, a la pràctica, l'imperialisme israelià intenta que l'economia de Gaza torni gairebé a l'edat de pedra.\nObjectiu: desviar l'atenció de la greu situació econòmica i social\nEl nou atac imperialista israelià contra Gaza només es pot entendre si tenim en compte quina és la situació política, social i econòmica d'Israel. Des de la creació de l'estat d'Israel, fa seixanta anys, la burgesia israeliana s'ha mantingut en el poder fomentant la por i el xovinisme entre la població, recorrent a la guerra quan ha estat necessari per desviar l'atenció dels joves i treballadors, evitant així una possible explosió social que posés en perill el sistema capitalista i al règim sionista.\nNo és casualitat que la classe dominant israeliana hagi recorregut de nou a la guerra, just quan es troba atrapada al mig d'una crisi de govern que ha desembocat en la convocatòria d'eleccions generals el pròxim 10 de febrer. I com és habitual, a la campanya electoral el tema principal és la qüestió de la seguretat del país i tots els enemics externs que el sotgen. Els tres principals candidats: Livni (actual primera ministre i candidata del Kadima), Netanyahu (Likud) i Barack (Partit Laborista), han centrat la seva campanya en intentar demostrar qui és el més dur. Livni, fins i tot, defensa públicament la creació d'un estat palestí a Cisjordània i que ell es porta allà a tots els ciutadans àrabs israelians per tenir així un estat purament jueu. Aquesta idea no és casualitat sinó que està motivada perquè el creixement demogràfic de la població àrab israeliana, que dins de 15 o 20 anys serà majoritària.\nTota aquesta retòrica reaccionària i xovinista té per objectiu desviar l'atenció de la greu situació social i econòmica que d'algun temps ençà sofreixen els treballadors i joves israelians. L'economia israeliana comença a sofrir les conseqüències de la crisi econòmica mundial. Durant l'última dècada, l'economia va experimentar un creixement important, però aquest es va centrar en sectors com la banca, segurs, fons de pensions i sobretot en la tecnologia de la informació (que va créixer un 47 per cent), mentre que la indústria tradicional només creixia un 6 per cent en aquell mateix període.\nAquest creixement, com a la resta del món capitalista, no va servir per disminuir les desigualtats socials, sinó al contrari, durant aquell període va augmentar la desigualtat en el repartiment de la renda. Recentment l'Adva Center (Centre per a la Informació sobre la Igualtat i la Justícia Social a Israel), publicava un informe en el qual es podia llegir: "La dècada va estar marcada per un descens de la igualtat i la justícia en la societat israeliana".\nEl famós paradís de llet i mel promès per la classe dominant sionista quan es va crear l'estat d'Israel s'ha convertit en un malson per als joves i treballadors. Avui el 23,8 per cent de la població viu per sota del llindar de pobresa (1,63 milions de persones i la meitat són nens), com reconeix el mateix Ministeri de Benestar Social. En total, 1,2 milions de persones necessiten ajut de l'Estat per poder subsistir i s'espera que aquesta xifra augmenti entre 100.000 i 150.000 persones més en els pròxims mesos. Potser una de les dades més impactants sigui que un terç de les víctimes de l'holocaust visquin en la pobresa més absoluta.\nA més la situació s'agreuja amb el cost econòmic que representa l'ocupació de Palestina i el manteniment de la poderosa maquinària militar israeliana. Adva Center va publicar un informe titulat: El cost de l'ocupació. En ell s'explicava que 1 de cada 5 famílies israelianes és pobre (davant 1 de cada 10 en la dècada dels anys setanta), i que un dels factors era el cost de l'ocupació i el consegüent retall de la despesa social per poder pagar les despeses de defensa. La quantia del pressupost de defensa majoritàriament és secreta, però segons Adva Center les despeses militars han restat 8.000 milions de dòlars a l'economia israeliana en els últims vint anys, més que el pressupost d'educació per a aquest any.\nAquesta situació econòmica ha desencadenat durant els últims dos anys una onada de vagues i protestes que han inclòs a pràcticament tots els sectors de la societat. En primer lloc als estudiants que van protagonitzar una onada de mobilitzacions de masses a començaments d'aquest any, seguits per diverses vagues del sector públic, aerolínies, ferroviaris, professors, estibadors i mobilitzacions de pensionistes entre d'altres. Precisament l'Histradut en aquests dies amenaçava amb la convocatòria d'una vaga general contra el retall de la despesa pública.\nPressionar a EUA\nUn altre factor important per llançar aquest atac ara és precisament l'elecció d'Obama com a president d'EUA. Els diferents governs d'EUA, i especialment el de Bush, han recolzat a Israel en totes i cada una de les seves aventures militars, les han justificat i finançat amb milers de milions de dòlars. Israel és el principal aliat de l'imperialisme nord-americà a la regió. En aquesta ocasió no ha estat diferent i la moribunda administració Bush ha justificat l'agressió contra els palestins com el dret d'Israel a l'"autodefensa". Però la classe dominant israeliana vol assegurar-se que el to de l'administració nord-americana no canviï quan Obama arribi al càrrec, el pròxim 20 de gener, encara que és poc probable ja que Obama en plena campanya electoral va visitar Israel, va condemnar el llançament de coets per part d'Hamas, va defensar el dret d'Israel a defensar-se i va recolzar un ajut de 30.000 milions de dòlars d'EUA a Israel per als pròxims tres anys. A més, un dels seus principals assessors, Rahm Emanuel, és un sionista reconegut que no va dubtar d'allistar-se a l'exèrcit israelià durant la primera Guerra del Golf.\nConseqüències al món àrab\nL'atac israelià ha provocat una onada de repulsa i indignació a tot el món. Una vegada més s'ha pogut veure la hipocresia de la classe dominant dels diferents països que, encara que de manera hipòcrita lamenten el sofriment palestí, han justificat també l'agressió israeliana al·legant el dret a la seva autodefensa davant els atacs d'Hamas.\nPerò el més important són les repercussions que està tenint al món àrab on multituds han sortit als carrers per protestar contra aquest atac brutal. Milers de palestins es van manifestar a Cisjordània, milers de persones van sortir als carrers d'Egipte, Iemen, Jordània, Iraq, Síria, Sudan, Indonèsia i el Líban. Fins i tot a Israel milers de persones convocades pel Partit Comunista d'Israel es van manifestar per protestar contra aquest atac. Les manifestacions al món àrab no solament han anat dirigides contra la classe dominant israeliana, sinó també contra les seves pròpies classes dominants corruptes que culpen de consentir i tancar els ulls davant de la situació d'opressió en la qual viuen els palestins. Precisament aquest fet és una prova palpable que el món àrab no és aliè a la radicalització que s'està produint entre la classe obrera i la joventut de tot el món, la principal causa del qual és la crisi mundial del capitalisme i les seves conseqüències socials.\nEl genocidi contra el poble de Palestina, igual que contra el poble de l'Iraq o de l'Afganistan, és una prova concloent que sota el capitalisme i el domini imperialista no hi haurà mai una sortida per als pobles d'Orient Mitjà. Però aquesta experiència també és extensible als Estats Àrabs, governats per una oligarquia corrupta de capitalistes i terratinents lligats per mil llaços materials i polítics als poders imperialistes occidentals. Tots aquests règims no poden oferir res als seus pobles.\nAquesta situació, i la fallida política de les organitzacions reformistes de l'esquerra (especialment els vells partits nacionalistes i estalinistes), van crear el brou de cultiu per a la fortalesa i el desenvolupament de les tendències integristes, de Hamas o Hezbola. Però l'integrisme també ha demostrat àmpliament el seu caràcter reaccionari i la seva incapacitat per entaular la batalla en defensa de les masses oprimides. Les organitzacions integristes no tenen cap alternativa per enderrocar el capitalisme ja que es basen, precisament, en l'existència del capitalisme del qual també extreuen les seves fonts de poder i finançament (a Iran, a Paquistan, a Líban, a l'Afganistan).\nL'única sortida a l'actual malson és la lluita conjunta de la classe treballadora per sobre de divisions nacionals, dels treballadors palestins, egipcis, jordans i israelians, per enderrocar les seves respectives classes dominants i escombrar els imperialistes. Sol hi ha un programa realista que pot portar la pau a la zona i la fraternitat entre els pobles: la lluita per la transformació socialista de la societat i per una Federació Socialista d'Orient Mitjà,\nRetirada immediata de les tropes israelianes de Gaza!\nProu a la matança imperialista contra el poble palestí!\nPer l'enderrocament de la burgesia israeliana i la corrupta oligarquia del món àrab! Per la unitat de la classe treballadora!\nPer la Federació Socialista d'Orient Mitjà!


La caseta del motor - A TOT DRAP\nCategoria La caseta del motor\n1 desembre, 2018 0\nInauguració de la rehabilitació del motor auxiliar Ferm “semi-dièsel” de la Caseta del Motor\nFantàstic vídeo de la inauguració de la rehabilitació del motor auxiliar Ferm “semi-dièsel” de la Caseta del Motor! Càmeres: Víctor Martí, Ferran Armengol, Joan Tallada. Edició: Inés Tafalla\n“LA MÀQUINA”. Juli Viñolas. Aquarel·la 48×63\nEl Museu de Pintura de Sant Pol de Mar ens ha fet arribat amablement la imatge d’aquest quadre que forma part del fons propi. L’aquarel·la està datada el 1958, ara fa seixanta anys. És una donació de l’autor al mateix… Continue Reading →\nS’ha rehabilitat el motor auxiliar de la Màquina!\nEl cabrestant o gigre que hi ha dins la caseta del Motor –la Màquina– és mogut per un motor elèctric AEG. Però a primers de segle XX, el subministrament d’energia elèctrica era força irregular. Per aquest motiu el propietari de… Continue Reading →\n12 març, 2018 0\nLa Màquina vista per en Joshemari Larrañaga\nEl febrer del 2017, el pintor Joshemari Larrañaga visitava Sant Pol i ens deixava aquest fantàstic dibuix de la Caseta del Motor! http://jmlarranagaacuarelas.blogspot.com.es/ Torna quan vulguis Joshemari!\n8 març, 2018 1\nLa Caseta del Motor, també coneguda com La Màquina, projectada per l’arquitecte Ignasi Mas i Morell i construïda sota la direcció de Joan Vila (l’avi Vila) al 1931, va entrar en servei l’abril de 1932, i és a la platja… Continue Reading →\n7 gener, 2018 2\nLa caseta del motor Bé Cultural d’Interès Local de Sant Pol de Mar\nLa caseta del motor d’avarar i treure les barques a la platja es la última que encara queda a tot el litoral català. Va ser recuperada per la nostra associació i habilitada per una funció museística com mostren les activitats… Continue Reading →\n22 febrer, 2012 0\nDeclaració de Bé Singular de la màquina de la caseta del motor\nEnhorabona!!!! Ja tenim aprovat l’expedient de declaració de Bé Singular per part de Patrimoni, de la màquina de treure les barques de la caseta del motor. Després de més de 2 anys de gestió! Ara queda seguir amb la gestió… Continue Reading →\n16 novembre, 2010 0\nEn el canviant paisatge urbà de Sant Pol…\nEn el canviant paisatge urbà de Sant Pol, hi ha un element característic, que gairebé passa desapercebut, de tant habituats a veure’l com estem. Fa setanta cinc anys que hi és, i s’ha mantingut quasi inalterable en el seu aspecte… Continue Reading →\n21 desembre, 2007 0


Octaveta pel 30 d’abril i el 1r de Maig. - Indymedia Barcelona\nOctaveta pel 30 d’abril i el 1r de Maig.\nper Ácrata\t 26 abr 2014\ncatala-printfinal.pdf (175,42 KiB)\nRe: Octaveta pel 30 d’abril i el 1r de Maig.\nper Text\t 26 abr 2014\nDesnonaments, detencions, acomiadaments, migrants assassinats per la policia, corrupció generalitzada en la classe política...\nComença a cansar veure les notícies i analitzar cada tall, cada cop, cada agressió que patim per part d'aquests cacics que ens governen i ens exploten. Ens hem acostumat tant a veure als telediaris els seus tripijocs i la nostra misèria, que cada vegada ens xoca menys aquesta visió. Pura costum. No obstant això, aquesta fatiga ha provocat que ens comenci a créixer dins un nou sentiment, LA DETERMINACIÓ. Sí, la determinació clara que acabarem amb ells abans que ho facin amb nosaltres.\nHa fet falta que ens estrenyessin bé les rosques per donar-nos compte de la vertadera dimensió del Capitalisme i les seves conseqüències. De la pobresa real portada a les nostres vides\nquotidianes. De com se les gasten les nostres amistats de dalt i els seus esbirros uniformats. Aquests bastards ambiciosos ens han espremut a base de bé, espantant-nos després amb les seves prediccions econòmiques, rescats financers i demés pallassades. Ens han demanat paciència i esforç per arreglar els greuges i ultratges que ells mateixos han tramat i encara ens han amenaçat avisant-nos amb un "podria ser pitjor". Ens han vist demanar a crits que suavitzessin les seves bufetades i que no vagin tan lluny. Però els pals han seguit caient i, hòstia rere hòstia, ens ha acabat assaltant una curiosa certesa:\nJa no volem que frenin les retallades, que pugin els subsidis o aturin els acomiadaments; la crisi sempre ha estat aquí i sempre hi serà en un o altre lloc, perquè es la pura naturalesa del Capitalisme.\nEl que volem és destruir aquest sistema pudent i inhumà d'explotació i ho farem arrencant-lo d'arrel amb les dents. Es va acabar el diàleg. Es va acabar l'obediència. Perquè ells tenen el control de la situació, però nosaltres tenim un fet molt favorable: som moltes. Les 85 persones riques més forrades tenen els mateixos diners que la meitat més pobra del planeta; tenint en compte que aquí vivim més de set mil milions de persones, les matemàtiques juguen al nostre favor, sobretot si comencem a treure de l'equació el factor “por”.\nPerquè el que és clar és que cada vegada som més les que ens sentim imbècils en adonar-nos d'aquesta aberració i que l'haguem consentit tant temps.\nÉs per tant bàsic que comencem a ser conscients de la força que tenim i interioritzem que el carrer és nostre, recuperant la dignitat col•lectiva i personal que ens estan intentant arrabassar cada dia. Ja ho estem començant a fer. Anem a demostrar-los que han perdut definitivament la legitimitat davant nostre (si és que alguna vegada l’havien tingut) i que no admetem més les seves lleis i la seva repressió sistemàtica; anem a donar-los la certesa que cada vegada que ens busquin les pessigolles a qualsevol, es trobaran la resposta de totes; anem a obligar-los a\nadonar-se que els hi començarà a deixar de sortir gratis la festa. És el moment.\nBanquers, polítics, policies, “vendeobreros”, buròcrates: ni us hem triat, ni us volem, ni us necessitem. Treballarem dur perquè desaparegueu el més aviat possible de les nostres vides.\nVISCA LA LLUITA DE LES PERSONES TREBALLADORES I EXPLOTADES\nQue la por i la ruïna canviïn de bàndol


Sou a: Inici / Xarxa troncal UPC / El servei / Procediments\nAccés a la xarxa troncal\nPer poder tenir accés a la xarxa troncal cal que l'estació de treball estigui connectada per cable a una de les xarxes locals de la UPC o bé per xarxa Wi-Fi a la Xarxa sense Fils de la UPC - eduroam. D'aquesta forma, l'estació de treball podrà connectar-se a recursos de xarxa ubicats a altres campus o bé sortir a Internet.\nBaixa d'accés a la xarxa troncal\nUn equip deixa de disposar d'accés a la xarxa troncal en el moment en que deixa d'estar connectat a una xarxa local. La baixa d'un equip l'han de realitzar els administradors de la xarxa local a la qual pertanyi. En cas de dubte consulteu a l'ATIC.


Butlletí del CEESC núm. 398 · 22 de maig de 2020 · Si no el veus bé, clica aquí\nReclamem, més que mai, els ES a les escoles\nEn un comunicat de premsa reclamem la incorporació d’educadores i educadors socials als centres educatius per fer front als reptes que ens planteja la crisi actual i en el qual destaquem que cal prendre’s la crisi de la COVID-19 com una oportunitat per repensar l’escola i la comunitat educativa i comunitària en la seva globalitat.\nReclamem una resposta efectiva a les administracions públiques\nEl CEESC, el TSCAT, el COPC i el COPEC reclamem que es faci efectiu el II Pla Estratègic de Serveis Socials, amb un calendari i una dotació econòmica específics, que permeti ordenar els Serveis Socials a Catalunya i poder afrontar amb garanties l’actual emergència.\nL'Educació Social a Catalunya Ràdio\nDimarts, 19 de maig, els professionals de l'educació social Yago Magallanes, Bet Lázaro, Oriol Amorós i César Hergueta van participar a El matí de Catalunya Ràdio per explicar com han viscut l'emergència social generada per la COVID-19.\n[escolta el programa]\nMuseus i Inclusió. Els museus en temps de la COVID-19\nEl CEESC ha participat en la celebració virtual del Dia Internacional dels Museus en la xerrada "Museus i Inclusió" entre la Carme Bergés, directora del Museu de Cervera i el Xavi Campos, gerent del Col·legi.\nAL BLOG: Nous reptes per als Serveis Socials\nAnna Vilanova, educadora social dels Serveis Socials Bàsics d'El Masnou ens explica com estan treballant els equips de Serveis Socials, el primer nivell de l'Atenció Social Primària, en el context actual.\nEl CEESC ens hem adherit al "Manifest ciutadà pel dret a viure a la pròpia llar en un entorn vital acollidor, inclusiu i accessible", com a entitat compromesa amb els valors de la dignitat humana, la fraternitat i la llibertat, i que defensa el dret universal a viure de manera independent i a ser inclòs a la comunitat.\n[llegeix el manifest]\nUna campanya perquè no es quedi ningú enrere\nLa pandèmia del coronavirus ha posat sobre la taula la necessitat de reivindicar el lema que ens va unir el febrer del 2017 en la manifestació més gran del món a favor de l’acollida de persones refugiades i migrants.\nEl proper 4 de juny tindrà lloc aquest webinar en què podràs saber més sobre els resultats aconseguits pel Programa Multidisciplinari de Mentoria, desenvolupat en el marc del projecte INTEGRA en els diferents països participants: Espanya, Itàlia, Grècia, Portugal i Xipre.\nWebinar: Afrontar la pèrdua. NNA en confinament\nLes col·legiades Pepi Borràs i Francesca Ferrari van participar en un webinar, organitzat per Fundesplai, en què van parlar de com un infant pot afrontar la pèrdua d’un familiar o d’una persona significativa, en aquest context de pandèmia i de confinament.\nLa setmana vinent parlarem d'ES i Escola\nL'EncapsuladES es fa ressò del comunicat publicat ahir sobre la figura dels ES a l'escola i la setmana vinent comptarà amb dos especialistes en el tema. El programa s'emet els dijous a les 19h. Recupera'n els millors moments al nostre canal IGTV.\nÚltims dies per respondre l'enquesta\nRespon l'enquesta i ajuda'ns a fer una foto ben real de com està afectant la crisi sanitària de la COVID-19 als professionals de l’ES. Tens temps d'omplir-la fins al 24 de maig. Estem fregant les 600 respostes!\nL'ES com a professió essencial i bàsica de present i de futur\n7 reclamacions en l’àmbit de la Infància i l'Adolescència\nGuia de preguntes i respostes per a infants\nL'impacte i risc emocional d'ES en temps de COVID-19, i cada dia\nActivitats, convocatòries i propostes d'altres entitats\nMentre duri l'estat de confinament, en aquest apartat volem recollir cursos, convocatòries i propostes boniques que es puguin fer a distància.\nConcurs d’il·lustració: El traç de la psicologia\nOferta formativa especial situació COVID-19 - L'AULA DEL VOLUNTARIAT\nCursos on-line - CONEXUS\n[omple el formulari per fer-nos arribar les teves activitats]


Els advocats del candidat a la investidura van anunciar divendres que volien presentar el recurs aquest dilluns al matí.\nLa defensa de Jordi Sànchez descarta per ara presentar la petició de mesures cautelars davant del Tribunal Europeu dels Drets Humans d'Estrasburg com tenia previst fer aquest dilluns. En canvi, sí que presentarà un recurs d'apel·lació davant la Sala 2 del Tribunal Suprem per la decisió del jutge Pablo Llarena de denegar la llibertat provisional i el permís de sortida puntual. Cosa que ha comportat que el candidat a la presidència empresonat a Soto del Real no pogués ser present al ple d'investidura previst per aquest dilluns. Davant d'això, el president del Parlament, Roger Torrent, va decidir divendres desconvocar el ple.\nEl magistrat del TS va resoldre divendres les dues peticions de cop en una interlocutòria de 27 pàgines que va emetre després de rebre l'escrit de la Fiscalia, però sense esperar a rebre els de l'Advocat de l'Estat i VOX. Va basar la seva decisió en el "risc de reiteració delictiva" pel fet que els delictes que està investigant "es van cometre –diu- mitjançant actuacions legislatives i executives clarament il·legals" que van "desatendre de manera flagrant els controls constitucionals, judicials i institucionals".


Descargar La mateixa pedra: Per què els moments brillants dels catalans acaben en no res? Gratis\nDescargar La mateixa pedra: Per què els moments brillants dels catalans acaben en no res? Gratis\nDetalles de La mateixa pedra: Per què els moments brillants dels catalans acaben en no res?\nBajar La mateixa pedra: Per què els moments brillants dels catalans acaben en no res?, La mateixa pedra: Per què els moments brillants dels catalans acaben en no res? epub gratis, La mateixa pedra: Per què els moments brillants dels catalans acaben en no res? pdf gratis, La mateixa pedra: Per què els moments brillants dels catalans acaben en no res? ebook gratis, descargar La mateixa pedra: Per què els moments brillants dels catalans acaben en no res?, La mateixa pedra: Per què els moments brillants dels catalans acaben en no res? online gratis\nUniforms of the S.S.: Germanische S.S., 1940-45 v. 2\nDivide y vencerás: El reparto de África (1880-1914) (HISTORIA, CIENCIA Y SOCIEDAD)\nHistoria del Monacato Cristiano (3 Tomos) (Ensayo)\nAlejandro Masoliver Masoliver\nIdentidades asesinas (Libros Singulares (Ls))


El FC Barcelona organitza el primer taller de cocreació amb sòcies\nEl Grup Edelmira Calvetó impulsa la trobada amb una cinquantena de sòcies per treballar i posar en comú idees amb l’objectiu de fomentar l’esport femení des del Club\nEl FC Barcelona va organitzar el primer taller de cocreació amb sòcies de l’Entitat amb l’objectiu de treballar conjuntament en un procés de propostes i idees per fomentar l’esport femení des del Club, en el marc de la recent celebració del dia internacional de la dona treballadora. L’activitat va ser impulsada pel Grup Eldemira Calvetó, grup de treball que treballa per recuperar la memòria històrica de la dona barcelonista, reivindicar el paper de les sòcies i donar més protagonisme a la dona dins el Club.\nSota el títol ‘Potenciar l’esport femení’, una cinquantena de sòcies, presidentes de Penyes i esportistes de les seccions del Barça es van reunir a l’Avantllotja d’Honor de l’Estadi per proposar idees i iniciatives que es puguin dur a terme des del Club amb l’objectiu de fomentar i definir el rol que el FC Barcelona ha de tenir dins l’esport femení.\nAbans de l’inici del taller, la vicesecretària de la Junta Directiva Maria Teixidor va donar la benvinguda a les assistents i en va fer una presentació. “Tenim molt a dir i tenim molt a fer, tant al món de l’esport, com al Barça i al món”, va ressaltar Teixidor.\nSeguidament va ser el torn per a dues convidades d’excepció: les jugadores del primer equip de futbol femení del FC Barcelona Marta Unzué i Melanie Serrano. Ambdues van explicar la seva experiència com a esportistes d’elit. Les futbolistes van tenir unes paraules d’agraïment vers el Club per “haver fet el pas de professionalitzar l’equip de futbol femení”.\nUn cop contextualitzat el tema de debat, va ser el torn per a les sòcies, que dividides en grups petits van participar activament generant un munt d’idees i propostes sobre el repte a treballar. Fruit d’aquest treball, les aportacions i les necessitats detectades van ser nombroses. A tall d’exemple, es va proposar donar suport per part de les penyes per dinamitzar l’esport femení; fomentar l’esport femení a l’escola amb presència de jugadors o informar més activament sobre quan juguen les categories femenines, entre altres propostes.\nEl Taller de Cocreació ‘Potenciar l’esport femení’ és el tercer que organitza el FC Barcelona i que s’emmarca dins el programa d’‘Innovació transversal’ que es va iniciar a finals del 2014 i que té com a objectiu identificar problemes i oportunitats d’organització i solucionar-los a través de nous projectes o noves maneres de treballar.


Buscant nous reptes: Alfara prepara una cursa impressionant.\nNomés cal vore on està situat per veure ja l'encant d'Alfara\nMirant lo perfil ja m'han entrat ganes de començar a córrer, això és una cursa de muntanya!\nL'any passat per una força major no vaig poder anar a córrer aquesta cursa, la despedida de solter que em van organitzar els meus amics m'ho va impedir, però aquest any les mòlesties a l'aductor no m'impediràn participar-hi. La gent d'Alfara es mereix el nostre recolzament i el meu almenys el tindràn.\nSobre la cursa poc es pot dir, només cal mirar el perfil......MUNTANYA! jo que conec tots els indrets per on passem, puc asegurar que és una cursa de les boniques i de les que més il.lusió em fa córrer o sigue que fins diumenge!\nPD: Recomano a tothom que participe a una de les curses de muntanya més guapes del circuit. Aquesta gent no mos fallarà, per tant, no els fallem natros.\nHola Albert, sóc Jordi Martí d'Alfara. Moltes gràcies per les paraules que ens dediques al teu blog. Per nosaltres serà un orgull i estarem encantats que vinguis a córrer a la nostra cursa, t'esperem amb els braços oberts. Per nosaltres ets un crack, dins de la senda i també fora d'ella. Fins diumenge i molta salut\nJordi si entre natros no ens ajudem, qui ho farà?\nEspero que tingueu un gran dia i no us preocupeu pels inscrits només els cabuts obtenen éxits, vatros seguiu que aconseguireu que la cursa d'Alfara triunfe, tots els alicients els te.


Give box. Urbanisme col·laboratiu de barri | Quincalla\nHome Give box. Urbanisme col·laboratiu de barri\tGive box. Urbanisme col·laboratiu de barri\nQuè fer amb el reproductor de DVD que fa anys no fas servir però que funciona? Què fer amb tota aquella roba oblidada en el teu armari que ja no et poses però que està nova? Què fer amb aquella joguina que el teu fill ignora però que no està trencada i pot ser una joguina per un altre nen? I què fer amb aquell quadre que ja no t’agrada però que no deixa de ser una obra d’art? I amb aquells llibres de cuina que ja no necessites però que estan plens de receptes noves per a una altra persona? Què fer amb aquelles cadires que ja no vols perquè en tens unes altres que t’agraden més? Què fer amb tot això? Ara mateix tens diverses opcions: llençar-ho a les escombraries (al contenidor del rebuig), portar-ho a llocs especialitzats de recollida (contenidors de roba, espais on recullen joguines en moments determinats, punt verd mòbil del barri, deixalleria) o deixar-ho directament al carrer, sobretot els dijous cap al vespre (oficialment, el dia de recollida de voluminosos).\nGive Box a la paret del Convent Mare de Déu a Logroño\nGive Box de Woluwé-Saint-Lambert Font: Le monde selon Den\nAl llarg de la nostra vida anem acumulant molts objectes. Tots ells són nostres i són la nostra responsabilitat fins que ho deixen de ser. I, naturalment, els nostres gustos canvien, evolucionen i fan que no sempre ens agradi el mateix. Així que és normal que arribi un moment en el qual no tot el que tenim ho fem servir, tot i que estigui en bon estat o quasi nou. Per aquest motiu cada cop són més els espais web i aplicatius associats dirigits a facilitar l’intercanvi i la compravenda de productes: segundamano.es, nolotiro.org, segundamanita.es, wallapop.com, etc. ‘Guanya diners venent allò que ja no necessites’, ‘Compra, venda i lloguer de productes de segona mà’, etc. La gran majoria es basen en la possibilitat de tenir algun benefici econòmic o bé algun tipus d’intercanvi. Però, i si no necessites res? I si només vols deixar de posseïr una cosa que ja no vols? I si només ho vols donar? En aquest cas l’opció ideal seria les abans citades: contenidors de roba, deixalleria, recollides específiques en èpoques assenyalades. Però, i si ho puc fer aprofitant que baixo les escombraries, al costat de casa? Aquí és on encaixa l’experiència de Give box. Sharing is caring, un concepte que vaig descobrir fa uns dies en el blog Ecoinventos.com.\nPrincipi: un objecte reutilitzat / reparat = un residu evitat!\nAlguna vegada heu deixat, que no llançat, alguna cosa que ja no volíeu al costat dels contenidors d’escombraries? I si ho heu fet, alguna vegada us heu fixat en el temps que passa fins que algú ho agafa? I encara més, quin és el perfil de la persona que ho agafa? Jo he pogut comprovar que si deixes alguna cosa en bon estat, al cap de pocs minuts algú ho agafa i no necessàriament recollidors de trastos o persones amb pocs recursos. Sinó veïns del barri que necessiten allò i que no tenen cap problema en agafar-ho de les escombraries. No estem parlant tampoc de persones amb el síndrome de Diògenes, ni de ‘basurillas’. Si et trobes algun objecte que necessites al carrer i està en bon estat, per què no agafar-ho? En aquesta reflexió de base se centra la Give Box.\nLa Give box consisteix en un espai de mides diferents i formes vàries en el qual pots dipositar totes aquelles coses que ja no necessites. Aquest espai és accessible per a tothom i tothom en pot agafar i deixar el que vulgui. Aquesta idea, gestada a Berlin però ja present en nombroses ciutats; hauria d’esdevenir en un espai públic present en tots els barris i compartit per tots els veïns. A més, cadascun d’aquest espai compartit és únic i diferent. N’hi ha de més macos, decorats amb floretes i endreçats (almenys en les fotografies) i d’altres més ‘cutres’ i atrotinats. Aquest aspecte no és menyspreable, ja que la formalització d’aquest concepte és clau per al seu èxit. No és el mateix remenar en un espai similar a una botiga que fer-ho en un espai similar a un abocador. Suposo que cal organitzar-se mínimament i fer un manteniment perquè tot plegat sigui útil i es respecti. A nivell virtual, ja es pot formar part de la seva comunitat seguint les actualitzacions al Facebook.\nHavre © Mickael Goavec\nGive Box a Schonhauser Allee, Berlin. Foto: Djuneid Dulloo\nAquesta és una idea que fa temps que penso podria i hauria de ser un espai públic replicat en diversos barris. De fet, jo sempre l’he imaginat al costat dels contenidors de la brossa, dels que ja hi ha ara. Si no vols llançar alguna cosa, sinó que simplement ja no la necessites però funciona i està en bon estat, per què no comptar amb un contenidor alternatiu? Un armari obert a tothom, un contenidor de possibilitats i opcions compartides. Un Give Box.\nLa pregunta que suposo tots ens fem és: ‘Tothom respectaria aquests espais? O hi hauria vandalisme?’, ‘Estem preparats per crear espais públics compartits on no hi hagi intervenció de l’administració i on tot sigui autogestionat per ciutadans responsables?’. No ho sé. A mi m’agradaria pensar que sí que estem preparats per propostes com aquesta, basada en l’urbanisme col·laboratiu que permet construir una ciutat millor entre tots, apropant-nos sense prejudicis i sense neguits, senzillament compartint i col·laborant.\nEn aquesta fitxa realitzada per l’Agència de Residus de Catalunya es pot trobar més informació sobre aquesta iniciativa.\npublicat a Destacats, Iniciatives ciutadanes, Opinió, Reutilització\n· Tagged: Allargar vida útil, Cadena de satisfacció, Canvis de paradigma, Conceptes


Fundes nòrdiques per a nens i nenes 100% cotó Reus\nHi havia una vegada un conte que parlava d’un príncep que es volia casar, però no amb qualsevol dona sinó amb una princesa de veritat. Cap noia no va superar la prova que els feia, fins que un dia de tempesta va arribar una princesa que… després de passar la nit com a convidada al castell en una habitació d’un luxe impressionant, li van preguntar com havia dormit – Ella contestà que molt malament, perquè un pèsol se li havia clavat a l’esquena tot traspassant els vint matalassos i les vint flassades que li havien posat. Això va demostrar que era una princesa, ja que només elles tenen la pell tan delicada. Si vols llegir el conte original el tens aquí https://www.contes.cat/escrits-contes/la-princesa-i-el-p-sol_295_1.html#\nHi havia una vegada un nen o nena que gaudien de les històries que sentien dels seus pares i també les llegien ells mateixos als contes.\nHi havia una vegada un dissenyador que va fer fundes nòrdiques i coixins amb aquestes històries per als nens que parlaven català. Joan Turu és dibuixant que dissenya objectes, un dels quals són aquestes fundes nòrdiques, en aquesta ocasió el tema es el conte de la princesa i el pesol, pero altres vegades ens apropa a altres temes de la vida sempre amb una miarada divertida http://tururu.cat/content/4-qui-som. Joan Turu té la ambició de canviar el món i la seva eina són els seus dibuixos, en paraules seves “ Si canvies el punt de vista des del que mires el món, vanvies el món ! “\nHi havia una vegada un conte tradicional europeu conegut pel relat breu de Hans Christian Andersen.\nHi havia una vegada un dibuixant que dissenya objectes, un dels quals són aquestes fundes nòrdiques http://tururu.cat/content/4-qui-som. Joan Turu té la ambició de canviar el món i la seva eina són els seus dibuixos, en paraules seves “ Si canvies el punt de vista des del que mires el món, vanvies el món ! “


El tarannà del Baix Empordà, ja fa 15 anys (IV) | Angelina Vilella Ros\nM’he aixecat aviat, i com altres vegades he arribat fins al Port Bo, està començant a clarejar: l’alba ja és present i seure a la sorra de Calella en aquest moments, fixant la mirada al mar i veure’n la sortida del sol, és un minut? És un privilegi. Però si a la vegada ets una enamorada del poble, el moment pot ser sublim.\nAvui he tingut la sort de gaudir-ho en bona companyia: en Josep Sàbat i Pelegrí, natural i resident a Calella, me n’ha reforçat aquesta visió. Ell, pescador de tota la vida, m’ha introduït dins el seu món. M’explica que cada dia baixa a veure’l com està per contemplar tota la seva bellesa i els seus canvis constants. Sap que podria viure sense ell, però no pot definir el que sent per ell, alhora ha estat el seu mitjà de vida.\nNo recorda el primer cop que es va embarcar, el que sí recorda és el nom de la barca, “Gamba”, i que segurament ho va fer amb el seu oncle Felip. Ambdós van formar un duet que van fer-se a la mar en bots, a rems i en vela llatina.\nPregunto a en Josep si alguna vegada ha tingut por i amb un somriure m’explica que en cinquanta anys un es troba de tot, que la mar quan vol no té adversari. Cal ser prudent i guardar-se’n, em diu.\nEn comentar-li que a les pel·lícules es veuen les dones esperant a la platja, em talla tot seguit dient-me que no és cosa de pel·lícula. En diades dolentes, a la platja, les dones s’esperen angoixades.\n--Una vegada vaig marxar en bot i la tornada va ser en cotxe; es va girar mal temps i Palamós va ser el meu aixopluc.\nEn Josep, potser amb pena, m’explica que els pescadors de Calella ja s’han acabat. Les barques s’han de tenir resguardades en un moll, cosa que ja no hi ha a Calella.\nEn acomiadar-me, li he comentat que la mar sempre ha fascinat i fascinarà molta gent, que ell l’ha pogut gaudir i tenir la sort de conviure-hi.\nJa deixant el pescador enrere, començo a veure moviment al Port Bo, vaig caminant.\nL’altre dia passejant per Calella vaig fixar-me en una pancarta que, de vorera a vorera del carrer, anunciava que a l’església del poble, a la nit, hi havia un concert de cambra amb obres de Vivaldi, Haendel, Mozart, Elgar i Mendhelson: tota una temptació, un regal per a la meva oïda. Després d’un dia de gaudir de Calella, el concert a les deu de la nit podria ser una bona cloenda. I havent sopat, cap allà em vaig encaminar.\nL’església, plena de gom a gom; fins i tot el cor i el mateix altar, saturats; Sant Pere, dalt de l’altar, mirant complagut com casa seva serveix per acollir gent de pau i els melòmans, que esperen poder gaudir un vespre d’un jove director, un ex alumne d´Herbert von Karajan, que ens va delectar amb la seva batuta.\nEm varen dir que, quan es van fer els Jocs Olímpics de Barcelona i amb motiu de l’arribada de la torxa a Empúries, es va estrenar l’obra del compositor E. Rincón, “Concert d’Empúries”, i li van dedicar a aquest director, Horst Shom: jove però reconegut.\nTot un èxit i, en acabar, vaig tenir la temptació d’anar a felicitar-lo i sense adonar-me’n ja li estava fent una petita entrevista. Tal com havia pensat, vaig gaudir plenament en la cloenda del dia.\nA la sagristia, que servia de despatx en aquells moments, em vaig trobar mossèn Anton Recio, rector de Llofriu, Calella i Llafranc. També se’l veia satisfet pel concert i mentre els músics anaven guardant els instruments ens vam posar a parlar una mica.\n--Quants anys per Calella, mossèn?\n--Des de l’any 1986. Però abans de venir a residir aquí ja portava uns anys a Palafrugell, per tant Calella no m’era desconeguda.\n--Aquest és un poble amb molt de moviment; veure cares noves cada setmana, quin efecte fa?\n--De cares noves cada setmana, no se’n veuen masses. A Calella hi ha un nucli de persones molt estable. N’hi ha que aquí hi tenen la segona residència, i alguns venen cada cap de setmana. Altres, segons les èpoques, però la principal és, sens dubte, els mesos d’estiu.\n--Els vostres feligresos són cooperatius?\n--Sí, almenys en el que pertoca a les celebracions litúrgiques. Hi ha qui personalment s’ofereix per llegir la Paraula de Déu, en el moment de la Comunió, per a la col·lecta..., i quan demano ajuda no em manca col·laboració.\nS’han fet obres importants a l’església i m’explica que els deutes van decreixent, que no es pot queixar, que és cert que la despesa ha estat notable, i, en aquesta ocasió li ha semblat oportú fer una petició concreta i extraordinària. La resposta diu que ha estat bona, els donatius rebuts juntament amb les col·lectes habituals li permetran fer front a la despesa.\nMossèn Anton és una persona estimada pel poble i a més sap entrelligar, en les seves homilies, els evangelis amb la problemàtica actual, cosa difícil i que no tots els mossens saben fer. La música, molt ben buscada, també predisposa a gaudir d’un ratet de pau. Diu que intenta que les persones que assisteixin a Missa s’hi trobin bé, i sigui realment una estona de pregària i de trobament de la comunitat a l’entorn de l’altar. Que unes vegades ho aconsegueix, d’altres...\n--Com un calellenc més, on us plau d’anar a passejar?\n--Tot el paisatge de Calella i Llafranc és molt bonic, i les vegades que he sortit a caminar una mica ho he fet pels diferents indrets, encara que només sigui per conèixer el lloc on vius.\nCrec que en el paisatge de Calella el seu campanar hi té un lloc singular: al bell mig de les cases, identifica el poble junt amb les cases i les voltes de vora mar. Som tanta gent els enamorats de l’Empordà... Tant se val si hi hem nascut com si ens l’hem fet nostra.\n⇐ L’Hospitalet Centre Fotos Monrós\nFerreteria Ustrell ⇒


Eleccions plebiscitàries - La Punteta - Notícies d'Opinió - e-notícies\nLa Punteta · 27 d'Octubre de 2014. 12:22h.\nSegons ho ha declarat el líder del PSC Miquel Iceta en una entrevista a Catalunya Ràdio, a l’Alemanya de 1933 —l’any que Hitler va arribar al poder— s’hi van celebrar unes eleccions plebiscitàries, cosa, segons ell, del tot lògica perquè aquest és el tipus de comicis que acostumen a organitzar els dictadors.\nA causa de la inestabilitat política motivada, en gran part, per la crisi econòmica, a Alemanya es van celebrar quatre eleccions legislatives durant els setze mesos que transcorregueren entre juliol de 1932 i novembre de 1933; les tres primeres —les de juliol de 1932, novembre de 1932 i març de 1933— foren pluripartidistes, tot i que les de març de 1933, realitzades quan ja feia dos mesos que Hitler era canceller, es van desenvolupar en unes anòmales condicions de violència i de coacció perpetrades pels nazis contra els altres partits. Fins ara, no havia sentit dir mai a ningú que cap d’aquestes eleccions haguessin estat plebiscitàries, i potser és llàstima que no ho fossin perquè com que la victòria que hi obtingueren els nazis fou, només, per majoria simple, llavors s’hauria hagut de considerar que Hitler hauria perdut el plebiscit perquè la majoria dels electors es pronunciaren contra el nazisme. Certament, entre 1930 i 1933, Hitler va passar de ser pràcticament un desconegut a esdevenir una primera figura de la vida política nacional a conseqüència dels èxits electorals del partit nazi, però, el seu ascens al poder es degué, en gran part, al fet que es guanyà la confiança del mariscal Hindenburg, president de la República Alemanya, el qual, segons la Constitució, tenia dret a nomenar canceller sense comptar amb el parlament; a més, el president Hindenburg promulgà tot un seguit de decrets que, concedint-li poders extraordinaris, convertiren Hitler en l’amo d’Alemanya al cap de pocs mesos d’haver estat nomenat canceller. Sobre les eleccions de novembre de 1933, només cal dir que foren un simulacre on només hi pogueren concórrer el partit nazi i candidats independents que li donaven suport, tal com va passar en les eleccions de març de 1936 i d’abril de 1938, les darreres que es convocaren abans de l’esclat de la II Guerra Mundial.\nD’altra banda, per a mi el millor exemple que hi ha d’eleccions plebiscitàries foren les municipals espanyoles d’abril de 1931; després d’haver posat fi a la dictadura de Primo de Rivera (1923-1930), Alfons XIII volia tornar al sistema constitucional de 1923 —pretenia, doncs, realitzar una transició democràtica— la qual cosa implicava que el govern havia de convocar eleccions; evidentment, entre els cercles del poder polític, a tothom li semblava inconcebible un referèndum sobre monarquia o república, però, tanmateix, es preveia que les eleccions que es convoquessin adquiririen aquest caire plebiscitari, malgrat la voluntat del govern; per això, els va semblar millor convocar no pas unes eleccions a corts sinó, només, unes eleccions municipals, que se celebraren el diumenge 12 d’abril. La resta de la història ja la coneixem; la notícia que a les principals ciutats espanyoles havien guanyat les candidatures republicanes va fer que, el 14 d’abril, es proclamés la II República, i, per tant, el rei hagués de marxar a l’exili.\nEl govern espanyol s’ha passat els dos darrers anys negant la possibilitat de convocar un referèndum d’autodeterminació a Catalunya, i, a més, per la via legislativa, ha impugnat la consulta convocada per la Generalitat perquè els ciutadans de Catalunya decidissin quin havia de ser el futur del país. Davant d’això, l’única opció que queda és seguir el model de 1931 i convocar unes eleccions autonòmiques, amb la intenció que es converteixin en un plebiscit sobre la independència, de la mateixa manera que les municipals del 12 d’abril van esdevenir un referèndum sobre monarquia o república. D’altra banda, espero haver demostrat que un règim dictatorial, com ho fou el del III Reich, no convoca pas eleccions plebiscitàries, sinó que, simplement, o bé no en celebra o si ho fa només permet que hi concorrin els partits oficials.\nPer cert, vistos els escassos coneixements d’història que té el senyor Iceta, com se li pot acudir parlar-ne?\nEl possible proper Parlament de Catalunya\n#4 valencia, valencia, 31/10/2014 - 19:43\nha sido por lo judicial con leyes votados por todos los españoles (incluidos catalanes) .Me parece un intento de manipulacion que usted intenta colar en su largo articulo, lo cual me hace pensar en la veracidad del resto del articulo\n#3 valencia, valencia, 31/10/2014 - 19:40\nSeñor Xavier yo, mal que me pese, no se tanto de historia como usted. lo de plebiscitarias en alemania de hitler no se lo podre revocar pero si lo de que el gobierno español ha inpugnado el referendum por la via legislativa (puede decirme con que ley?) ha sido por la judicial\n#2 Salvador Molins Escudé, Berga, 28/10/2014 - 02:17\n"A la taula de sant Bernat qui no hi és no hi és comptat"\n50 1 és el principi de la democràcia, l'abstenció és responsabilitat de qui s'abstet. Si no t'interessa el que es planteja el teu Poble és que tant et fa una cosa com l'altra.\nDret a participar amb responsabilitat i igualtat d'oportunitat\n#1 BEJOTA, BCN, 27/10/2014 - 19:38\n#1.1 BEJOTA, BCN, 27/10/2014 - 19:39\nJA HAGUT DE PLEBISCITARIES AHIR MATEIX (MES DE MAIG).QUE PENSAN QUE CANVIAREM DE PARER ?


ERC titlla «d'engany del PSOE, el tancament de l’oficina de la Seguretat Social de Móra d’Ebre» | Aguaita.cat\nERC titlla «d'engany del PSOE, el tancament de l’oficina de la Seguretat Social de Móra d’Ebre»\nEls consells comarcals de la Terra Alta, el Priorat i la Ribera d’Ebre, ofereixen les seves seus a la Seguretat Social, perquè presti servei presencial, igual que es fa amb la renovació dels carnets d’identitat.\nper Aguaita.cat, Móra d'Ebre | 10 de maig de 2022 a les 12:18 |\nCallau, Carim, Pujol i Sanromà denuncien la manca d'oficina de la Seguretat Social de Móra d'Ebre | Cedida\nLa diputada Norma Pujol, acompanyada de la senadora Vanessa Callau i les presidentes dels consells comarcals de la Terra Alta, Neus Sanromà, i la Ribera d’Ebre, Gemma Carim, han denunciat la decisió del govern espanyol de no reobrir l’oficina de la Seguretat Social de Móra d’Ebre.\nPujol ha recordat que “el ministre Escrivà i el llavors senador socialista Manel de la Vega, fa més d’un any, es van comprometre a reobrir l’Oficina, a més de votar el PSOE favorablement una moció d’Esquerra aprovada pel Senat, on s’instava el govern a la seva reobertura.”\n“Ens han enganyat, no han reobert l’oficina, tal com es van comprometre.” Ha criticat la diputada, afegint tot seguit que “el govern de PSOE i Comuns despobla de serveis bàsics la Terra Alta, el Priorat i la Ribera d’Ebre. Recentralitza oficines sense voler reposar les places de funcionaris que s’han jubilat. Fet que és una autèntica vergonya.”\nPujol ha denunciat que “el govern espanyol ara vulgui traspassar als consells comarcals la responsabilitat d’una competència que és estatal, i també que facin de gratis la feina d’atenció presencial que hauria de fer l’oficina tancada.” La diputada ha anunciat que Esquerra Republicana demanarà la compareixença del ministre Escrivà al Senat, perquè la petició de compareixença que ella va registrar al Congrés, fa més d’un any, encara no ha rebut resposta.\nGemma Carim, presidenta del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre, ha explicat que les presidències dels consells de la Terra Alta, el Priorat i la Ribera d’Ebre es van reunir amb el subdelegat del govern espanyol a Tarragona i la directora provincial de la Seguretat Social. “La proposta de conveni que ens van fer és inacceptable i es veu la desatenció dels compromisos que té l’Estat, i la renúncia que ha fet a l’hora d’atendre’ls a les nostres comarques", ha dit.\nCarim ha lamentat que els representants de l’Estat justifiquessin el tancament de l’Oficina de Móra amb l’argument que “els funcionaris no volen venir a les nostres comarques.” La presidenta ha dit que “si l’Estat no pot acceptar el seu compromís per falta de personal, llavors que traspassin les competències al govern de la Generalitat o als consells comarcals, acompanyat dels recursos.”\n“Els consells comarcals posarem a la seva disposició un espai per si l’Estat vol desplaçar-hi de manera puntual, una persona, per prestar el servei, com fan amb la renovació dels documents d’identitat" ha proposat.\nAlhora que ha advertit que “el que no pot ser és que tota l’atenció presencial la vulguin derivar a personal del consell comarcal, quan és una funció de la Seguretat Social; no podem acceptar de cap manera destinar personal propi d’un altre servei a fer la feina que ells no fan.”\nNeus Sanromà, presidenta del Consell Comarcal de la Terra Alta, ha denunciat que “l’actuació del govern de PSOE, Podemos i Comuns és totalment contradictòria, perquè, per una banda, s’omplen la boca que és necessari fer polítiques per revertir la España vaciada i dotar d’oportunitats a territoris que patim el despoblament; però per l’altra, l’única decisió que prenen és fer efectiu el tancament d’un servei bàsic, com és aquesta oficina d’atenció supracomarcal de Móra d’Ebre.”\nSanromà ha exigit “un tracte d’igualtat i d’equitat territorial per evitar el despoblament. En cas d’haver-hi una discriminació aquesta hauria de ser positiva, justament perquè aquestes polítiques de les quals tant s’omplen la boca puguin acabar fent-se efectives.”\nPolítica, ERC Ebre, Móra d'Ebre, Oficina de la Seguretat Social


Condicions Generals d’Ús i Política de Privacitat | ProduccionsMC\nEl lloc web de ProduccionsMC, incloent a títol enunciatiu però no limitatiu la seva programació, edició, compilació i altres elements necessaris per al seu funcionament, els dissenys, logotips, text i / o gràfics són propietat del prestador o, si escau disposa de llicència o autorització expressa per part dels autors.\nEntitat: JORDI MERINO CANUDAS “ProduccionsMC”\nDirecció postal: C/ Cervantes, 3 baixos – 08600 Berga – Barcelona\nCorreu electrònic: jordi@produccionsmc.com\nA JORDI MERINO CANUDAS “ProduccionsMC” tractem la informació que ens faciliten les persones interessades amb la finalitat de prestar els serveis que ens ha sol·licitat, atendre les seves sol·licituds d’informació i enviar-li comunicacions i SMS comercials.\nQualsevol persona té dret a obtenir confirmació sobre si a JORDI MERINO CANUDAS “ProduccionsMC” estem tractant dades personals que els concerneixin, o no.\nEn determinades circumstàncies i per motius relacionats amb la seva situació particular, els interessats podran oposar-se al tractament de les seves dades. En aquest cas, JORDI MERINO CANUDAS “ProduccionsMC” deixarà de tractar les dades, llevat per motius legítims imperiosos, o l’exercici o la defensa de possibles reclamacions. Podrà exercitar materialment els seus drets de la següent forma: enviant un correu electrònic a jordi@produccionsmc.com o una carta a C/ Cervantes, 3 baixos – 08600 Berga – Barcelona. Quan es realitzi l’enviament de comunicacions comercials utilitzant com a base jurídica l’interès legítim del responsable, l’interessat podrà oposar-se al tractament de les seves dades amb aquesta fi.


FAQ | Vallès Work\nQuè ofereix Vallès Work?\nOferim solucions complertes d’oficina a persones individuals i empreses amb unes condicions de contractació molt favorables. Els nostres espais estan totalment equipats, moblats i gestionats. A més, és té accés a tota una sèrie de serveis compartits. Si a primera vista, el cost dels serveis us sembla elevat, cal que tingueu en compte que el preu inclou totes les despeses habituals d’una oficina, no només el que costaria un lloguer. Quan ho analitzeu, veureu que és una solució extremadament rentable.\n• Signar un arrendament per un període fix d’una oficina\n• Pagar per la modificació de l’espai de l’oficina\n• Proporcionar mobiliari d’oficina\n• Establir contractes amb varis proveïdors de serveis (telefonia, Internet, aigua, llum, manteniment, …)\n• Contractar personal d’oficina\n• Comprar o llogar equips d’impressió, fax, telèfon, etc…\n• Crear o configurar infraestructures de connectivitat\nAmb Vallès Work les vostres necessitats quedaran cobertes amb una trucada de telèfon o un clic de ratolí. Simplement connecteu l’ordinador i comenceu a treballar, deixeu-nos a nosaltres la resta.\nEl que pagueu són els costos fixes mensuals per gaudir d’un espai de treball amb serveis. El nostre preu inclou el lloguer i els serveis, mobles, climatització, connexió a Internet, il·luminació, manteniment, servei de recepció, neteja, accés a la sala de reunions (amb límit d’hores mensuals), accés a zona office i lavabos. La vostra empresa només haurà de pagar de manera addicional si utilitza altres serveis, com les impressions, l’ús de la sala de reunions per sobre de les hores a les que teniu dret, serveis administratius, serveis de càtering, …\nQuines són les condicions del contracte de serveis?\nLes condicions del contracte sempre estaran adaptades a les vostre necessitats específiques. Dependran del tipus de serveis que contracteu i de la durada del contracte. Si durant el contracte voleu variar les condicions, perquè la vostra activitat i la vostra empresa així ho requereixen, ho podrem fer.\nQui utilitza les oficines de serveis i espais de treball?\nCada cop més empreses utilitzen aquest tipus de serveis, doncs els permet ser sempre competitives en mercats que canvien ràpidament. Són ideals per a autònoms, professionals liberals, emprenedors o delegacions de PIMEs, així com companyies internacionals, independentment del sector o la indústria en la que treballin. En els nostres espais de treball podeu adaptar la vostra empresa amb molt poca antelació i segons canviïn les vostres necessitats. També us permet centrar-vos en les vostres principals competències i en la gestió del vostre negoci en un ambient d’oficina que funciona tot el dia, que roman obert tot l’any, i on no hi ha problemes de jornades laborals.\nEn els nostres espais de treball estareu segurs de que el vostre espai d’oficina estarà per sobre de la mitjana, mentre eviteu que les despeses generals fluctuïn. Amb el nostre personal d’oficines, disposareu d’un accés permanent a assistència administrativa i equips d’oficina, sense haver de contractar personal o fer inversions econòmiques.\nQuina és la diferència entre els espais de treball de Vallès Work i una oficina tradicional?\nA diferència d’una oficina tradicional, Vallès Work us ofereix una major flexibilitat i les despeses generals són fixes. Quan utilitzeu els nostres serveis, eviteu contractes de lloguer a llarg termini i teniu la possibilitat de mudar-vos- hi amb poca antelació. En comparació amb una oficina tradicional (amb les inevitables despeses imprevistes), en els nostres espais de treball sempre coneixereu la despesa mensual, doncs la quota inclou la majoria de les despeses d’oficina.\nQuins avantatges té gaudir d’un espai a Vallès Work?\nSense despeses de llançament\nQuan us instal·leu als nostres espais de treball ho feu d’una manera senzilla i sense costos de llançament. El propietari de l’oficina ja ha fet totes les inversions necessàries incloent tecnologia de la informació i sistemes telefònics, mobles, sala de reunions, fotocopiadores, zona office i àrea de recepció amb personal qualificat.\nContractar adaptant les condicions\nLa quota mensual dels nostres espais de treball està adaptada a les vostres necessitats. Podeu contractar des d’un mes a un any, variant els serveis en funció de la variació de les vostres necessitats.\nDespeses generals baixes\nEls nostres espais de treball us ofereixen unes despeses generals baixes que, a més, estan pressupostades amb molta certesa. La quota mensual inclou quasi totes les despeses d’una oficina, això significa que no hi ha despeses imprevistes com per exemple la reparació d’una fotocopiadora o renovació d’equips. De fet, en comparació amb un espai d’oficina convencional, podeu estalviar fins el 40% en les vostres despeses totals d’oficina.\nQuè és una Oficina Virtual?\nUna Oficina Virtual proporciona tots els avantatges d’una ubicació d’oficina principal, sense necessitat d’estar físicament allà. Les oficines virtuals ofereixen un domicili social bàsic. El personal administratiu de l’oficina virtual oferirà el servei de gestió de trucades fins i tot utilitzant (si així ho voleu i contracteu) el nom de la vostra empresa. Si amplieu o canvieu la ubicació de la vostra empresa, mai haureu de canviar el seu domicili social.\nQuan sou a la carretera, disposeu d’accés a serveis de secretariat. El correu rebut en el domicili social de la vostra oficina virtual es pot reenviar a qualsevol part del món per correu postal o fax, o bé es pot guardar fins que la reculli. Amb una Oficina Virtual, podeu estar presents sempre i de forma immediata per molt poc.\nQuins són els beneficis per a les empreses de nova creació?\n• Els primers mesos són crítics per a les noves empreses, perquè han d’assolir resultats ràpidament i moltes vegades no tenen temps per a centrar-se en les inevitables problemes d’una oficina nova.\n• Vallès Work us ofereix la capacitat de funcionar com un negoci consolidat immediatament, amb recepció i sala de reunions.\n• Vallès Work us evitarà despeses imprevistes i problemes administratius que no estan relacionats amb la direcció del vostre negoci.\n• A més, els nostres espais de treball són ambients dinàmics i eficaços. Moltes vegades podreu trobar socis i clients importants a les oficines i podreu conversar amb col·legues durant els descansos.\nQuins són els beneficis per als negocis consolidats?\nUn negoci consolidat pot utilitzar els espais de treball de Vallès Work per a projectes a curt termini o com un espai d’oficina local a l’estranger. També ho pot utilitzar per a construir un pont entre dos períodes de lloguer. Li permet disposar d’oficines en temps d’intens creixement i fa possible crear un equip proper al client, o una delegació comercial.\nEls nostres espais de treball permeten contractar activitats d’oficina, de manera que no hagueu de fer tasques que no estan relacionades directament amb el vostre negoci, d’aquesta manera gaudireu de temps per a centrar-vos en les vostres competències. Ja no haureu de perdre temps fixant-vos en una fotocopiadora que no funciona, substituir a una recepcionista o negociar un contracte amb una companyia de neteja i, al mateix temps, estalvieu diners. No perdeu el vostre toc humà quan us instal·leu en els nostres espais de treball. Si ho voleu, la recepcionista contestarà el telèfon responent amb el nom de la vostra empresa.


L'alcalde de Vila-seca confirma investigació policial contra Ercros | Diari La República Checa\nL’alcalde de Vila-seca confirma investigació policial contra Ercros\nLa incredulitat és absoluta a l’Ajuntament de Vila-seca. Quan passaven pocs minuts de les 10 del matí, agents de paisà dels Mossos d’Esquadra, acompanyats per un secretari judicial, s’ha personat a les dependències del consistori per fer un registre. S’estaven produint escorcolls simultanis a Vila-seca i a les empreses Ercros a Tarragona i a Barcelona.\nEl titular del Jutjat d’Instrucció número 2 de Tarragona ha decretat el secret de les diligències. No obstant això, i per evitar la rumorologia, l’alcalde vila-secà, Pere Segura, ha decidit explicar personalment als periodistes que es confirma la notícia avançada en primícia per larepublicacheca.cat. El batlle, conscient de que el cas està sota secret de sumari, s’ha limitat a dir que es tracta d’una investigació referent a l’empresa Ercros i que el seu govern faciliatrà tota la documentació requirida.\nEls agents de l’Àrea d’Investigació Criminal dels Mossos s’han desplaçat a les dependències municipals per requerir informació i documentació sobre llicències antigues concedides a la planta química. Pere\nSegura s’hi ha disponibilitat a col·laborar amb la investigació aportant tota la documentació sol·licitada judicialment. Es preveu que l’escorcoll s’allargui fins a la tarda. Dos policies uniformats continuen custodiant els accessos del palau municipal.\npreviousEls Mossos escorcollen l'empresa Ercros a Tarragona i Barcelona\nnextLa justícia investiga tres dipòsits perillosos d'Ercros


11 min. Palma 01/12/2018 20:56\n651x366 L’exili de les idees L’odissea del padrí de Jaume Matas L’exili de les idees L’odissea del padrí de Jaume Matas\nEn esclatar la Guerra Civil, Mallorca es convertí en una gran presó de difícil escapatòria. Bé ho han estudiat en diferents llibres els historiadors David Ginard, Manel Santana i Antoni Marimon. El cop d’estat triomfà el mateix 19 de juliol de 1936 sense gairebé resistència. Hi hagué mallorquins que se salvaren de la massacre. Uns ja es trobaven a la Península. D’altres -un miler- tingueren la sort d’haver-se embarcat un dia abans cap a Barcelona per participar en l’Olimpíada Popular, l’alternativa antifeixista a la de Berlín que no s’arribà a celebrar. En aquell grup hi havia Joan i Llibertat Picornell, germans d’Aurora. La passionària de Mallorca seria empresonada de seguida i assassinada la nit de Reis de 1937 al cementeri de Porreres. Llibertat també s’assabentà de la mort del seu pare, la dels seus germans Gabriel i Ignasi i la del seu cunyat Heriberto Quiñones.


Què significa TOEFL? -TOEFL definicions | Abreviatura Finder\nInici › 5 lletres › TOEFL\nQuè significa TOEFL?\nEsteu buscant el significat de TOEFL? A la imatge següent, podeu veure les definicions principals de TOEFL. Si voleu, també podeu descarregar el fitxer d’imatge per imprimir o compartir-lo amb el vostre amic a través de Facebook, Twitter, Pinterest, Google, etc. Per veure tots els significats de TOEFL, desplaceu-vos cap avall. La llista completa de definicions es mostra a la taula següent per ordre alfabètic.\nSignificat important de TOEFL\nLa imatge següent presenta els significats més utilitzats de TOEFL. Podeu baixar el fitxer d’imatge en format PNG per utilitzar-lo fora de línia o enviar-lo als vostres amics per correu electrònic.Si sou administrador d’un lloc web no comercial, no dubteu a publicar la imatge de les definicions de TOEFL al vostre lloc web.\nTotes les definicions de TOEFL\nCom es va esmentar anteriorment, veureu tots els significats de TOEFL a la taula següent. Tingueu en compte que totes les definicions es llisten en ordre alfabètic.Podeu fer clic a enllaços de la dreta per veure informació detallada de cada definició, incloses les definicions en anglès i el vostre idioma local.\nTOEFL Prova d'anglès com a llengua estrangera\nQuè significa TOEFL per a text\nEn resum, TOEFL és un acrònim o abreviatura que es defineix en llenguatge simple. Aquesta pàgina il·lustra com TOEFL s'utilitza en els fòrums de missatgeria i xat, a més de programari de xarxes socials com VK, Instagram, WhatsApp i Snapchat. A la taula anterior, podeu veure tots els significats de TOEFL: alguns són termes educatius, l'altre són termes mèdics i fins i tot termes informàtics. Si sabeu d'una altra definició de TOEFL, contacteu amb nosaltres. L'inclourem durant pròxima actualització de la nostra base de dades. Si us plau, informeu-vos que alguns dels nostres acrònims i les seves definicions són creats pels nostres visitants. Per tant, el suggeriment d'Acrònims nous és molt benvinguda! Com a retorn, hem traduït l'acrònim de TOEFL a espanyol, francès, xinès, portuguès, rus, etc. Podeu desplaçar-vos més avall i fer clic al menú d'idioma per trobar els significats de TOEFL en altres idiomes 42.


FALDILLA LIBERTY - MAGUIANDMI\nTenia ganes de cosir alguna cosa amb tela Liberty i no t'enganyaré: aquesta foto la tenia a fotos pendents des de fa més d'un any, això significa que aquesta faldilla ja està "fora de servei" però tot i que tinc la càmera de fotos a punt de rebentar mai penso a traspassar les fotos a l'ordinador així que he hagut de recuperat algun dels projectes fets.\nPots veure que és ben senzilla: un rectangle de tela cosit pels dos costats i a la cintura una goma.\nHe fet unes butxaques arrodonides i per destacar-les hi he posat una cinta de vellut del mateix color que les flors de la tela.\nI com a detall final, una etiqueta també DIY de Maguiandmi.\nLlàstima no tenir cap foto de la "floreta" amb la faldilla posada perquè estava realment bonica amb aquesta faldilla, unes avarques i una samarreta.


El Museu de Mallorca rep 52 obres d'art del fons pictòric de CaixaBank - Consell de Mallorca\nnull El Museu de Mallorca rep 52 obres d'art del fons pictòric de CaixaBank\nRepresentantes del Consell i CaixaBank junto a una de las obras cedidas: Joaquim Mir i Trinxet ( 1873-1940). "Reflexes", c, 1904\nEl Museu de Mallorca rep 52 obres d'art del fons pictòric de CaixaBank\nPart de la col·lecció s'exposarà en una mostra que el Museu organitzarà per celebrar el seu 60è aniversari\nCaixaBank ha cedit al Museu de Mallorca, que depèn del Departament de Cultura, Patrimoni i Política Lingüística del Consell, un total de 52 obres d'art del seu fons pictòric i vuit monedes que, fins ara, es trobaven a l'edifici de Son Fuster, perquè siguin custodiades pel Museu i les exposi a les seves sales. Es tracta d'un comodat gratuït de pintors tan destacats com Joaquim Mir, Santiago Rusiñol, Llorenç Cerdà i Pilar Montaner, la primera dona artista amb obra exposada al museu.\nEn virtut del conveni signat entre CaixaBank i el Museu de Mallorca, les obres se cedeixen temporalment i de manera gratuïta perquè siguin custodiades i exhibides al Museu de Mallorca.\nLes obres cedides per CaixaBank s'exposaran enguany juntament amb altres obres del fons propi del Museu i aquesta mostra s'emmarcarà en els actes per celebrar el 60è aniversari de la creació del Museu. El Consell ha anunciat que s'aprofitarà la col·lecció per remodelar el discurs museogràfic de bona part de la tercera planta per incloure-hi algunes de les obres cedides.\nA l'acte de recepció de les obres, després del conveni signat entre totes dues institucions, hi han assistit la vicepresidenta i consellera de Cultura, Patrimoni i Política Lingüística del Consell de Mallorca, Bel Busquets; la directora insular de Cultura, Maria Pastor; la directora del Museu de Mallorca, Maria Gràcia Salvà; Maria Cruz Rivera, directora territorial de CaixaBank Balears, i Antoni Serra, director comercial de xarxa de CaixaBank Balears.\nDurant la trobada, Busquets ha agraït la generositat de CaixaBank en la cessió i també la feina que ha fet el personal del Museu i el de l'entitat bancària perquè hagi estat possible. Així, la vicepresidenta del Consell ha destacat la importància «que aquestes obres puguin ser exposades en el Museu perquè les coneguin i en gaudeixin tant la ciutadania mallorquina com les persones que ens visiten».\nPer a Maria Cruz Rivera, directora territorial de CaixaBank en Balears, «amb aquesta cessió hem volgut acostar la col·lecció a la societat balear i als visitants del Museu». «És una mostra més del compromís de la nostra entitat amb el territori», ha apuntat.


A l’entorn de la llibertat Les expressions “lliure empresa” i “lliure mercat” utilitzades en la definició del capitalisme són termes més propis del llenguatge filosòfic que del llenguatge econòmic, però han servit per guanyar la batalla per l’hegemonia intel·lectual i cultural del liberalisme econòmic en la nostra societat. La formulació de la propietat privada com un dret natural de l’ésser humà apel·la als nostres sentiments més primitius com a depredadors, a la possessió i el gaudi particular de béns. La resposta favorable de l’individu és immediata. I les complicitats que genera en la seva defensa arriben a ser brutals en posar la raó al servei de l’instint. La legitimació del benefici privat de la propietat incita a l’egoisme i a l’avarícia, l’afany de lucre sense cap límit i la consegüent explotació del treball. Eximeix l’individu de tot compromís i responsabilitat envers la seva comunitat. Per aquest motiu s’afirma que la societat, a través de les seves institucions polítiques, no ha d’interferir en les activitats econòmiques dels individus. No obstant això, s’obvia que la llibertat no està en les empreses ni en els mercats. La llibertat està en les persones. I la defensa i vindicació de la nostra llibertat exigeix anteposar les persones a les institucions i a les ideologies.\nLa competència i el benefici no són els signes que ens defineixen com a espècie. Potser ho sigui en la nostra condició animal, però no en la nostra condició humana que s’expressa en la constitució d’un subjecte ètic. El signe que millor ens defineix és la cooperació. El llenguatge, el treball, la tècnica, l’art i el pensament són el resultat de la cooperació. Els èxits més grans de la nostra cultura mai no s’haurien assolit en la lluita de tots contra tots, per la força. En canvi, la ideologia liberal ha inventat la imatge d’un ésser humà autàrquic, un ésser únic que creu trobar en la seva individualitat la capacitat per millorar les seves vides. El liberalisme ha glorificat fins a tal extrem l’individualisme que la llibertat individual s’ha anteposat a la justícia social, i amb això ha afeblit les formes de vida comunitàries i els principis universals, la qual cosa ha portat inevitablement a la violència.\nVistos els fets, la causa de la llibertat no pot ser altra que la de la dignitat de l’ésser humà, però no la de cada individu amb abstracció de la societat, sinó la de tots els individus com a subjectes ètics d’una comunitat. I la millor contribució per a aquesta causa és el desplaçament d’aquella imatge liberal de l’ésser humà per una de nova que no obeeixi ja als instints i a la força, sinó a la raó i al dret. Cal concebre un nou subjecte ètic en el marc de la cooperació. D’aquí ve la importància de l’empresa cooperativa, perquè la seva organització i funcionament fan possible l’emergència d’una nova realitat social en què troba la seva extensió i eficiència aquest nou subjecte ètic.\nCamins idonis per a la justícia\nLes crisis financeres i econòmiques que es vénen succeint des de les últimes dècades del segle passat, i cada vegada amb més freqüència, no són un cicle més del sistema capitalista, sinó la instauració d’un nou ordre econòmic que té en el xoc social la seva manera d’operar, tal com ha denunciat Naomi Klein. Si fins llavors el capitalisme mantenia una tensa i hipòcrita relació amb la justícia, ara està en oberta contradicció amb l’ideal de la bona societat d’una manera cruenta i cínica. La superació del capitalisme és, per tant, un objectiu legítim, no només per ser un sistema que no pot garantir la justícia, com s’ha afirmat no sols des de la tradició socialista sinó també des de la tradició liberal, des de John Rawls en endavant, sinó també perquè s’ha convertit en el seu principal obstacle. No obstant això, els camins que s’han seguit fins avui en aquesta direcció pels qui compartim aquesta meta no ens han conduït al fi desitjat.\nTots hauríem de saber, per les lliçons de la història i de la pròpia experiència, que de l’elecció de les propostes i accions dirigides a la realització de la justícia depèn en gran mesura l’èxit o el fracàs de la nostra vida social. Tanmateix, una de les tasques més difícils de realitzar en el si de tota societat és coordinar les metes personals amb les d’altres persones. Per mobilitzar una majoria social cap a la justícia, no solament hem de proposar metes que estiguin orientades per pràctiques comunitàries i principis universals, amb la menor ambigüitat possible, sinó que també hem d’evitar la lluita pel poder que ens divideix en amics i enemics polítics. En aquest sentit, la cooperativa és l’únic model d’organització econòmica que salva aquests dos obstacles, perquè, d’una banda, a diferència d’altres formes d’empresa, les seves metes no apunten als interessos de l’individu sinó als de la comunitat, l’avaluació és sempre més objectiva i commensurable, i d’altra banda, les energies que mobilitza no persegueixen la competència sense límit o la pròpia supervivència a qualsevol preu, sinó la relació equitativa amb els diversos agents econòmics i socials del seu entorn.\nDe fet, la cooperativa és l’única empresa que té com a finalitat la justícia i és, d’una manera natural, l’alternativa més plausible i factible que tenim al model d’empresa capitalista. Tanmateix, aquest ideal s’omet massa sovint entre molts cooperativistes que no volen veure que és impossible la coexistència de l’ajuda mútua amb el lucre si el que de veritat es persegueix és un sistema econòmic més just i una organització empresarial més humana. Així mateix, pels principis i els valors que defineixen l’empresa cooperativa, aquesta organització constitueix no només la via democràtica per pressionar l’individu a constituir-se com a subjecte ètic, sinó també un límit legítim a la llibertat individual postulada des de la ideologia liberal, en la mesura que confronta el treball social i ecològicament responsable a unes activitats mercantils que ens condueixen irreversiblement a la destrucció del medi, de les formes de vida comunitàries i a la polarització de les nostres societats entre una elit capitalista i una població sotmesa als dictats dels més afavorits, ja sigui per la loteria de la naturalesa o de la societat.\nEvitar situacions paradoxals\nDesprés de dos segles de lluita política contra la dominació i l’explotació en el sistema capitalista, cal preguntar-se si no ens hem equivocat de camí en la recerca de la bona societat, si no hem emprès camins contradictoris amb les metes proposades, els quals ens han portat a fracassos inevitables. O és que es pot imposar per la força una democràcia? És que podem exigir a un individu que sigui lliure o tota una societat que sigui feliç sobre el criteri d’unes opinions o preferències? Penso que l’únic que podem exigir de forma legítima és la justícia entesa com a tracte equitatiu entre les persones. I per això mateix entenc que la prioritat de la lluita política s’ha de desplaçar a favor de la lluita econòmica. És important no oblidar que la institució sobre la qual es fonamenta el poder en el sistema capitalista és la propietat privada dels mitjans de producció i dels recursos financers. Qui posseeix la propietat de les empreses i les entitats de crèdit té el poder real en la societat capitalista. I la seva gestió comporta que una societat sigui justa o injusta. Els ciutadans ja fa temps que hem assolit els drets polítics però el seu exercici, fins i tot de la mà dels governs d’esquerra, amb prou feines té influència en aquesta institució o en la seva gestió, ja que poc pot fer front a les injustícies que causa.\nQuan projectem una alternativa al capitalisme podem travessar diferents etapes, totes racionals però no totes raonables, i només en aquestes últimes hauríem d’abocar la nostra intel·ligència per assolir aquest projecte. Perquè només el camí d’allò que és raonable ens salva de les derives antihumanistes, totalitàries o autoritàries dels projectes socials. Aquestes etapes no tenen entre elles un ordre cronològic determinat, ja que de vegades es poden presentar alhora i d’altres en diferents seqüències. De les tres que enumerem tot seguit, només l’última assoleix un grau de maduresa en funció de la seva raonabilitat:\nUna etapa utòpica, en què s’han concebut models ideals d’impossible compliment, ja sigui per la naturalesa excèntrica de les seves idees, ja sigui per les limitacions de la naturalesa humana.\nUna etapa experimental, en què s’han assajat propostes concretes però que han resultat fallides, tant per factors externs com interns de les societats on s’han implantat, en part pel seu dogmatisme polític.\nUna etapa realista, en què han emergit i fructificat empreses no mercantils (com és el cas de les cooperatives) i un mercat social que han aguantat el pas del temps i que competeixen en eficiència tècnica i econòmica amb les empreses i el mercat capitalistes.\nLa novetat d’aquesta tercera etapa consisteix en el fet que el seu desenvolupament no s’ha originat sota la pressió de la ideologia liberal ni per l’emulació de l’eficàcia econòmica de l’empresa capitalista en l’acumulació del capital, com tampoc no s’ha originat en els dissenys institucionals dels governs d’esquerra i de les seves respectives intervencions en l’economia. El desenvolupament de les cooperatives té l’origen en les iniciatives dels ciutadans i de la societat civil que han aplicat uns criteris realistes a partir de la seva anàlisi del mercat, d’acord amb uns valors i principis ètics, a les seves activitats econòmiques. El cooperativisme ha posat de manifest que la cultura emprenedora no és un patrimoni del capitalisme, així com que el mercat social que construeix fora de la lògica de l’explotació del treball tampoc no és un patrimoni del socialisme de planificació centralitzada.\nLa conquesta de la plena ciutadania\nLa ciutat és, en essència, un espai cooperatiu i l’exercici de la ciutadania a la recerca de solucions als problemes de la vida social, en tant que exigeix coordinar metes, aspiracions i conductes entre tots els ciutadans, té en l’organització cooperativa el mitjà més adequat per al seu foment i desenvolupament. En aquest punt la tradició liberal reformista que arrenca amb J. Stuart Mill avantatja amb escreix la tradició socialista. La font de solucions no està en l’Estat sinó en els ciutadans per la senzilla raó que aquests són els primers interessats a buscar les millors condicions per assolir la seva felicitat i la justícia social. Les administracions públiques es poden posar del costat dels ciutadans, però no han d’usurpar el seu paper com a principals agents econòmics perquè, tal com el fracàs de la direcció centralitzada de l’economia ens ensenya, la seva acció resulta menys eficient i, pitjor encara, pot conduir-nos a sistemes socials totalitaris. En aquest sentit, l’esquerra té encara per endavant el repte de desplaçar el vell lema que anteposa l’Estat al ciutadà.\nD’altra banda, els problemes de la vida social només es resolen de manera eficaç quan inclouen al major nombre possible d’afectats i al mateix temps es respecten els valors cívics que fan possible la convivència i la construcció de la ciutat. Només quan s’integren els projectes individuals en els projectes comunitaris, quan es comparteixen uns mateixos interessos, quan es col·labora de manera que s’obté de cadascú el millor i s’obté del conjunt els millors resultats, emergeix aleshores el capital intel·lectual d’una societat. Del seu èxit depèn, per tant, la solució més eficaç dels problemes socials, que no és altra cosa que la justícia. Per això mateix les empreses cooperatives han de competir amb les empreses mercantils en la seva gestió del capital intel·lectual. Encara més: les cooperatives han de liderar la tendència actual de convertir el capital intel·lectual en el principal actiu econòmic de l’empresa, en la seva autèntica font de riquesa. En el compliment d’aquest objectiu no només es juga l’empresa cooperativa la seva raó de ser i la seva demarcació respecte de les altres cooperatives espúries, sinó la construcció d’un model d’organització social compatible amb la justícia.\nD’altra banda, l’autèntica emancipació econòmica no passa per la millora de les condicions del treball assalariat, sinó per la transformació d’aquesta forma de treball, que serà sempre una relació de dominació basada en la coacció i la por. Només quan els treballadors siguin els propietaris dels seus mitjans de producció es podrà garantir el control democràtic de l’economia i dels mercats, és a dir, de les nostres condicions materials de vida, de les quals depèn la nostra llibertat i la igualtat d’oportunitats. En aquest sentit, els sindicats de classe haurien de fer una profunda reflexió sobre el paper que han de jugar no únicament en relació amb les cooperatives, sinó també pel que fa a la meta de la superació del capitalisme. Mentre segueixin existint treballs forçats per la necessitat i la violència de classe en l’eufemísticament anomenada lliure empresa, és obvi que no poden deixar d’emprendre la defensa dels drets dels treballadors i la millora de les seves condicions laborals. Però no em sembla raonable que no tinguin un altre horitzó que el de guanyar poder de decisió en l’empresa capitalista a través dels convenis col·lectius o de la promulgació de decrets i lleis, perquè en la seva relació dialèctica amb el capital no s’obté la superació del capitalisme, sinó únicament la hibridació del sindicalisme amb aquest, i per tant la permanència d’un sistema econòmic injust sota noves formes d’exercir el seu poder. Al meu entendre, els sindicats haurien de prendre com un dels seus principis estratègics la transformació de l’assalariat en propietari dels mitjans de producció, i l’instrument que tenen al seu abast és el cooperativisme.\nPerò les cooperatives, per si mateixes, no tenen prou força per produir un procés de transició cap a un nou sistema social més enllà del capitalisme. Sense altres instruments econòmics no passarien d’un estat de coexistència amb les empreses capitalistes. Els instruments que necessita per realitzar aquesta transició són nombrosos, com ara la renda bàsica, els pressupostos participatius, les clàusules socials del sector públic, l’etiqueta social i el balanç social, però entre tots ells els més decisius són el consum responsable i la banca ètica.\nPel que fa al consum responsable, podem sintetitzar els principis que inspiren la seva pràctica en els tres següents: 1) el reconeixement de la dimensió ètica en el consum, en identificar el consumidor amb el ciutadà que promou una societat justa i una economia sostenible; 2) el control de les decisions al marge de la moda i la publicitat, i 3) la consideració de l’acte de consum com un vot a favor de les empreses que promouen els valors amb què ens identifiquem i que es poden condensar en el respecte per les persones i pel medi ambient. La posada en pràctica d’aquests principis representa una poderosa eina per a la transformació del sistema capitalista en la mesura que promou una subversió de la seva lògica de creixement sense límit basat en el consumisme, l’obsolescència tecnològica programada i el crèdit.\nSi considerem el funcionament del mercat social com una realitat que emergeix en la confluència i l’articulació de tot un seguit d’iniciatives ciutadanes i de la societat civil, sense ànim de lucre i amb l’única finalitat del bé comú i l’interès general, entre les quals cal destacar el cooperativisme, la banca ètica i el consum responsable, podem observar com aquest darrer proporciona els ingressos necessaris per a l’existència de les cooperatives en prioritzar el consum dels seus productes o la utilització dels seus serveis, i com l’estalvi que genera proveeix els fons de la banca ètica, els productes financers dels quals també són prioritzats en l’ús responsable dels serveis bancaris, uns fons amb què es pot finançar les cooperatives. D’aquesta manera, l’estalvi privat es vincula a la inversió productiva de les empreses cooperatives a diferència de la pràctica habitual del sistema financer capitalista, en què l’estalvi busca fonamentalment la rendibilitat més alta mitjançant inversions especulatives. En conseqüència, el consum responsable és l’instrument dinamitzador del mercat social. Representa el punt de suport sobre el qual poden operar les cooperatives i la banca ètica en qualitat de palanques que desplacin el capitalisme com a sistema econòmic central i hegemònic de la nostra societat.\nD’aquesta manera, les cooperatives, al costat de la banca ètica i el consum responsable, representen els principals instruments que tenim a la nostra disposició per aconseguir la meta de superar el capitalisme, en la mesura que creen una sèrie d’interrelacions i sinergies en aquesta mateixa direcció. En el seu conjunt promouen una gran varietat de dinàmiques socials que poden arribar a integrar-se a través del balanç social, i configuren així una nova realitat econòmica, el mercat social. I justament aquesta xarxa d’experiències i organitzacions posades al servei de l’ideal de la bona societat, és a dir, d’una societat que té com a meta la justícia, és el que podem arribar a concebre com a democràcia econòmica. Certament la via de transició del capitalisme a la democràcia econòmica ja la tenim. Ara només falta posar-nos mans a l’obra.\n1 Félix Pardo és membre del Projecte Democràcia Econòmica


El comiat que Iniesta no s’havia imaginat mai (Martí Molina)\nEl comiat que Iniesta no s’havia imaginat mai\nEl manxec, substituït al minut 81, viu l’eliminació europea amb impotència des de la banqueta\n3 min. Barcelona 11/04/2018 00:05\n651x366 El migcampista Andrés Iniesta disputant una pilota amb Kevin Strootman durant el partit contra el Roma. / FILIPPO MONTEFORTE / AFP El migcampista Andrés Iniesta disputant una pilota amb Kevin Strootman durant el partit contra el Roma. / FILIPPO MONTEFORTE / AFP\nLa cara de pomes agres d’Andrés Iniesta a la banqueta de l’Olímpic de Roma ho deia tot. El migcampista manxec, que acabava de deixar el terreny de joc feia uns minuts, veia com l’equip italià marcava el tercer gol i es classificava per a les semifinals de la Champions. Amb tristesa i impotència, observava sense poder-hi fer res com el seu equip quedava fora de la màxima competició europea contra tot pronòstic i per la porta del darrere. “És una eliminació molt dura. No ens ho esperàvem, per l’avantatge que portàvem del partit d’anada. Però quan no fas les coses bé, quan no t’adaptes al tipus de partit... encara que sembli mentida, aquestes coses poden acabar passant”, deia el capità, que parlava de la jornada d’ahir com d’un dia “molt fotut”. “I més després de la temporada que estàvem fent”.\nA Andrés Iniesta el rosegava per dins l’eliminació però, sobretot, el fet de pensar que també era la pitjor manera d’acomiadar-se del futbol d’elit. Perquè, si no hi ha un gir de guió -que a hores d’ara sembla totalment improbable-, el d’ahir va ser l’últim partit del manxec a Europa amb la samarreta del Barça. “És una possibilitat, i encara dol més...”, afegia, amb la veu trencada, als micròfons de TV3.\nL’últim partit de Champions\nTot i que el migcampista manté l’interrogant sobre el seu futur, i tira pilotes fora quan l’hi demanen, el seu entorn assegura que la decisió ja està presa i que farà les maletes aquest estiu. Se n’anirà a la Xina, a un equip que el cobrirà d’or. Està tot emparaulat i només falta signar el contracte. I, també, comunicar-ho oficialment al Barça, cosa que farà a finals de mes, quan s’acaba el termini que té estipulat al contracte. A Iniesta li hauria agradat dir adeu d’una manera més digna, però ho va fer de la pitjor forma possible: sense poder intervenir en el joc, sense ser protagonista fins al final. Un motiu més, a banda de l’econòmic, per explicar la seva decisió d’abandonar el Barça a l’estiu.\nAmb la cara ho deia tot. El capità no es va prendre gaire bé la substitució. Tot i que habitualment, al llarg de la temporada, ha deixat el terreny de joc cap al minut 60, a Roma va jugar fins al 81. Aleshores el marcador estava 2-0, i els blaugranes encara classificats. Quan Valverde va indicar que ell era el substituït, Iniesta va fer un gest de desaprovació. Capcot, se n’anava cap a la banqueta per viure a peu dret els últims minuts del partit, els més tràgics: el tercer gol del Roma i l’intent desesperat del Barça d’aconseguir un gol que l’hauria classificat. “¿Si pensava que era útil els últims minuts? Sí... però ara ja és igual. Ja no hi podem fer res”, responia.\nLa darrera temporada d’Iniesta no serà tan triomfal com ell hauria imaginat. Somiava acabar com Xavi Hernández, que el 2015 va deixar el Barça amb el triplet a la butxaca. El manxec ho farà, gairebé segur, amb una Lliga i potser també amb una Copa del Rei. En total, més de 30 títols vestit de blaugrana, entre els quals hi ha quatre Champions. Un palmarès més que envejable però que, després del naufragi a Roma, es quedarà sense cirereta.\nL'era que serà recordada per no haver guanyat més amb Messi


La Riera que volem proposa que es construeixi un gran parc de 200.000 metres quadrats - Diari de Rubí\nLa Riera que volem proposa que es construeixi un gran parc de 200.000 metres quadrats\nPunt de vacunació sense cita prèvia a l’Antiga Estació pels majors de 40 anys\nEl col·lectiu La Riera que volem proposa que es construeixi al voltant del curs fluvial un parc de 200.000 metres quadrats, que hauria de servir per recuperar el caràcter natural de la riera i apropar-la a la ciutadania.\nSegons els impulsors de la iniciativa, adequar aquesta zona verda aproparia la ciutadania a l’espai natural combinant l’oci sostenible, l’esport, l’observació d’aus i l’estudi de la natura. Consideren que ara mateix la zona està molt degradada i que cal reformar-la amb la participació de la ciutadania i amb el consens de l’Agència Catalana de l’Aigua i l’Ajuntament.\nLa proposta que esbossa La Riera que volem és destinar la meitat del parc a àrees transitables i dividides en diversos espais interconnectats mitjançant camins de passeig i es reserva la llera per a la flora i la fauna, d’ús restringit per part de la ciutadania.\nEl nou parc que ha dissenyat el col·lectiu es divideix en sis zones diferenciades. En primer lloc, la zona humida, formada per un estany artificial de 4.000 metres quadrats i 5.000 metres cúbics d’aigua, envoltat de vegetació de ribera i que afavoriria l’arribada i el refugi de fauna nocturna i migratòria.\nEn segon lloc, hi hauria l’espai naturalitzat, de major valor ecològic, on s’haurien de plantar espècies d’arbres autòctons que aportarien ombra als camins.\nTambé hi hauria una zona de jocs i descans, pròxims als accessos del parc, amb una zona dedicada als exercicis de rehabilitació i de millora de la salut i un circuit esportiu amb zones d’estiraments repartits en més de 3.000 metres quadrats. El projecte permetria recuperar l’antiga Font de Can Felip com a espai de trobada.\nHi hauria també camins de passeig, per a vianants i bicicletes, seguint els marges superiors de la riera i que podrien formar part de futurs camins de connexió entre la serra de Sant Llorenç i el Parc del Riu Llobregat.\nUn altre dels espais previstos seria l’aula de natura, per difondre el coneixement de la natura a les escoles, fer visites guiades i difondre el respecte pel medi natural. Es projecta un edifici similar al Ressò de Sant Muç, energèticament sostenible i que inclouria, entre altres, una cafeteria.\nPer últim, també es preveuen tres grans àrees d’aparcament amb cabuda per a 120 cotxes, autobusos i zona per a motos i bicicletes.\nSegons explica La Riera que volem, la proposta està inspirada en experiències reals, com per exemple el Parc del Falgar i la Verneda del riu Congost.


“Tots els dies 9”, homenage a Nicolau Primitiu | Plataforma Jovenil Valencianista\nUn nou mes i una nova celebracio de “Tots els dies 9“. En este mes d’abril l’activitat estarà dedicada a Nicolau Primitiu Gomez Serrano. A banda de la seua figura i el seu marcat compromis en el valencianisme, la seua biblioteca fon el germen de l’actual Biblioteca Valenciana, i com que es complixen 30 anys de la donacio feta per la familia als poders publics, era necessari realisar este recordatori.\nLa convocatoria es per ad este dijou, dia 9 d’abril, a les 18:30 en l’entrada al Monasteri de Sant Miquel i els Reis (Av. de la Constitucio, 284 -antiga carretera a Barcelona-). En finalisar el parlament protocolari sobre la figura i obra de l’homenajat, es realisarà una visita guiada al Monasteri, previ pagament d’un euro per persona.\n“Tots els dies 9” es una activitat organisada per la Convencio Valencianista en la colaboracio del Rogle Constanti Llombart, Colectiu Lluis Fullana, Institut d’Estudis Valencians, El Piló de Burjassot i la Plataforma Jovenil Valencianista.


Lactium 2015 – Cuinejar\nAquest dissabte, l’Enric Torras del Centre Cívic del Montseny de Vic va tenir la gentilesa de convidar a un grup de bloguers a l’edició d’enguany de Lactium, la fira del formatge artesà. Convocats a les 12 del matí a la Pl. Dels Màrtirs, van començar la primera activitat del dia que era un Taller de pastissos de formatge.\nLa nostra mestra va ser l’Angelina Garcia, formadora de l’Aula de cuina de l’Ajuntament de Vic, gran cuinera i una persona encantadora que en un tres i no res, i lluitant contra tota mena d’adversitats (forns que no escalfen prou, ajudants “patosos” que esclafen pastissos, un sol de justícia….) va superar amb nota tots els reptes sense perdre el somriure ni per un instant. Vam preparar una carlota de formatge, una coca salada, un flaó eivissenc i un pastis de formatge amb fruites i realment és difícil decidir quin va ser més bó.\nI per cloure el matí, vam assistir al lliurament de premis de les diverses categories de formatges (iogurt, vaca, cabra, ovella, blaus i frescos) i al Premi al millor formatge català de l’any 2015, que es va endur el formatge de llet d’ovella crua Puit rústic, de la Formatgeria Valette.\nA l’hora de dinar van anar a la carpa Tastapagès situada a la Rambla de Vic i on vam degustar un dinar de tapes dels restaurants que formen part del\nCol.lectiu Osona Cuina i que han estat cuinats i servits pels alumnes de l’Escola d’Hostaleria d’Osona. Vam poder tastar:\nPatates amb maionesa de tòfona /Sambucus (Manlleu)\nCaneló de carn amb trompeta / Restaurant Torres Petit (Manlleu)\nEnciam brut / Ca l’Ignasi (Cantonigros)\nPapada a baixa temperatura amb crema fina de cigrons / Restaurant Arka (Sta. Eugènia de Berga)\nMandonguilles de porc amb bolets al cava / Restaurant Mams (Arbúcies)\nPota i tripa / Restaurant Ca l’U (Vic)\nConill amb salsa d’avellanes\nTot estava molt bo, però a mi m’ha agradat especialment l’Enciam brut de Ca l’Ignasi. Si teniu ocasió, no us el perdeu !\nI ben dinat, xino-xano hem anat a fer un cafè al Mercadal i desprès hem pogut fer amb calma la visita al Lactium, la Fira del formatge artesà. I aquí si que n’hem tingut per donar i per vendre ! Situada a la Plaça dels Màrtirs, hem pogut gaudir d’una quarantena de parades de formatges, iogurts, vins amb DO catalana i cerveses artesanes. Principalment hi participen formatgers catalans però també hi trobem expositors de Castella i Lleó, el País Basc o Galícia.\nFinalment, vam acabar la jornada amb una degustació dels formatges guanyadors maridats amb uns vins excel.lents, el Somdinou Jove blanc i negre del Celler Cooperatiu de Gandesa.\nI desprès de fer les últimes adquisicions a les parades, vam tornar feliços a casa i amb moltes ganes de repetir l’any vinent. Gràcies, Enric, per pensar en nosaltres !!!\nla Montse de Femcuinetes, la Pilar de Les receptes que m’agraden, l’Anna de Llepadits, la Luisa i el Jordi de Baco y boca, la Isa de Recetas y sonrisas i jo, la Laura de Cuinejar.. Podeu llegir alguna altra crònica com la de la Montse al seu blog Roba bruta fem cuinetes, la de la Isa al seu post Flaó ibicenco y el Lactium o el resum al blog del CC Montseny i el corresponent reportatge fotogràfic a Facebook.\nI de Banda sonora, (segons la meva opinió) una de les millors cançons que s’ha fet al nostre petit pais. Es fa llarg esperar, estripada per la veu autèntica del Pau Riba. I si voleu una versió diferent, no us perdeu la del Quico Pi de la Serra i la Maria del Mar Bonet (res a veure amb l’edulcorada versio que fa la Maria del Mar en solitari)