Termini 28/4/2014 | Col·legi Oficial de Pedagogia de Catalunya\nBASES VII PREMI D’ASSAIG PEDAGÒGIC FREDERIC COMPANY I FRANQUESA\nDes de la V edició, el PREMI D’ASSAIG PEDAGÒGIC DEL COPEC, porta el nom de: Premi d’Assaig Pedagògic Frederic Company i Franquesa, en homenatge i memòria del que fou un gran pedagog amb visió europeista i gran dedicació i implicació en pro de la pedagogia.\nLa finalitat del Premi d’Assaig Pedagògic Frederic Company i Franquesa, és el foment i la difusió de treballs de caràcter pedagògic que contribueixin a donar a conèixer, difondre, potenciar i aprofundir en la reflexió i anàlisi al voltant de l’exercici professional de la Pedagogia i la Psicopedagogia i les seves àrees de coneixement.\nEn aquesta VII edició, el Premi d’Assaig Pedagògic Frederic Company i Franquesa, vol impulsar el progrés i la investigació, amb l’objectiu de cercar noves propostes en l’àmbit de la recerca i la innovació pedagògica i/o psicopedagògica.\nÉs una convocatòria oberta a la participació de tots/es els/les pedagogs/gues i psicopedagogs/gues, titulats i estudiants, col·legiats i no col·legiats, tant de Catalunya, com de l’Estat Espanyol, i de les entitats membres de la Federació Europea de Professionals de la Pedagogia.\nEls treballs que es presentin seran en la modalitat d’Assaig Pedagògic.\nL’extensió màxima de 10 fulls i mínima de 5 fulls.\nFormat DIN A4 a doble espai. Lletra Arial 12.\nHa de constar d’una reflexió aprofundida sobre alguna temàtica específica relacionada amb l’objecte de la convocatòria i d’actualitat per a la Pedagogia i/o Psicopedagogia i alguns dels seus escenaris i/o àmbits d’actuació.\nEls treballs han de ser absolutament originals, inèdits i escrits en llengua catalana o en llengua castellana.\nEn l’assumpte: el Pseudònim i el Títol del Treball\nEn l’interior del missatge:\nNom i cognoms, adreça postal, correu electrònic i el telèfon del de/la autor/a o autors/res.\nSi s’és estudiant o titulat/da en pedagogia o psicopedagogia.\nSi s’és col·legiat/da o estudiant associat/da, indicar el Col·legi i les dades de contacte. Així com el número de col·legiat/da.\nSi no s’és col·legiat/da o estudiant associat/da, adjuntar escanejada la titulació acreditativa, i en el cas dels estudiants l’expedient acadèmic.\nTERMINI DE PRESENTACIÓ: 28 d’abril de 2014.\nEl premi consistirà en una Placa distintiva i 1.500 € de dotació econòmica.\nEs preveu una Menció Especial del COPEC per al segon classificat, sense dotació econòmica.\nAdequació al tema objecte de la convocatòria\nContribució al corpus de coneixement pedagògic\nOriginalitat i innovació en el tema desenvolupat\nConsolidació de l’espai professional\nCoherència en el desenvolupament del treball\nClaredat i correcció en l’exposició i presentació\nEl Jurat podrà atorgar el premi de manera compartida a més d’un treball.\nEl/els treball/s premiat/s, seran publicats a la Revista Eix del Col·legi de Pedagogs de Catalunya i a la pàgina web www.pedagogs.cat.\nPremi d’Assaig Pedagògic Frederic Company i Franquesa\n>> Descarregar les Bases\nBarcelona, 25 de gener de 2014\n S’aplicarà la retenció corresponent segons la normativa vigent.\n Només passaran a valoració els treballs que compleixin aquestes bases.\nData de publicació: 27/1/2014


L'aspirant a ocupar la presidència del Govern anuncia "mesures extraordinàries" en matèria d'habitatge, com la creació d'un observatori\nLa socialista Francina Armengol durant el discurs d'investidura. ISMAEL VELÁZQUEZ\nPalmaL'aspirant a ser la pròxima presidenta del Govern balear, Francina Armengol, ha demanat aquest dimecres al Parlament suport a la seva candidatura amb un discurs d'investidura en què ha tret pit de la gestió feta pel Pacte la darrera legislatura. La líder socialista s'ha mostrat optimista quant al futur, encara que no ha concretat les mesures que el seu Govern posarà en marxa els pròxims quatre anys.\nArmengol ha fet referència a sis reptes de Govern, un dels quals serà l'habitatge. La socialista ha anunciat "mesures extraordinàries" en aquesta matèria, com la creació d'un observatori de preus per "radiografiar el mercat immobiliari" i aconseguir que "els preus de cada zona s'adaptin a la capacitat econòmica dels ciutadans" de cada zona.\nLa candidata ha qualificat d'"oportunitat històrica" la reedició del Pacte per segona legislatura consecutiva, i ha repassat algunes de les fites dels darrers quatre anys, com la renda social, l'Impost de Turisme Sostenible, la inversió en educació i sanitat, l'eliminació del copagament farmacèutic o l'aprovació de lleis com la de fosses o LGTBI.\nA més, Armengol ha agraït el compromís dels seus socis de Govern –MÉS per Mallorca i Podem–, així com dels partits que donaran suport a la seva investidura.\nLa modernització i la diversificació econòmica, amb un turisme sostenible i el desenvolupament de l'economia circular; una Administració més àgil, oberta i eficient; la millora dels serveis essencials; el dret a la mobilitat i l'habitatge; una major igualtat entre els ciutadans i el canvi climàtic són els sis grans reptes que Armengol ha anat mencionant en el seu discurs, que també ha deixat palès el compromís de la candidata amb la llengua i la cultura pròpies.\nPel que fa al turisme, Armengol ha assenyalat que caldrà posar límits "al turisme d'excessos". La candidata ha indicat que l'estratègia del nou Govern implicarà deixar de "consumir territori" i recuperar "una part del que ja s'ha consumit". També ha fet referència a un replantejament del model turístic de creuers. "Hem de definir fins a quin punt encaixa amb els nostres objectius", ha dit.\nUn altre dels punts especificats per Armengol ha estat la futura llei de consells, que servirà per aprofundir en les competències de les institucions insulars.\nEl desenvolupament del REB, treballar per aconseguir un nou sistema de finançament autonòmic, més atenció a la dependència, la gratuïtat de l'educació 0-3, noves rutes aèries amb preus màxims o la millora de la xarxa de transport públic, han estat altres de les propostes enumerades en el discurs d'una Francina Armengol que també ha posat sobre la taula la necessitat de lluitar contra el sexisme, l'homofòbia i el racisme, just ara que el Parlament balear ha inclòs un nou grup parlamentari d'extrema dreta amb la presència de Vox.\nArmengol també ha deixat clar amb el seu discurs que la lluita contra el canvi climàtic serà un dels eixos principals del Govern balear, encara que no ha fet menció dels recursos d'inconstitucionalitat plantejats per l'executiu de Madrid, presidit pel també socialista Pedro Sánchez.\nLa convocatòria d'un Pacte per la Competitivitat, l'Ocupació de Qualitat i el Progrés Social ha estat una de les mesures immediates anunciades per Armengol, qui ha fet una encesa defensa del diàleg i ha reclamat "un acord de país amb tota la societat civil i econòmica".\n"L'estabilitat no es troba en la majoria absoluta, es troba en la complicitat absoluta, en el consens més ampli", ha assenyalat la candidata socialista, que durant el discurs ha mencionat Martin Luther King, Albert Camus i el poeta felanitxer Miquel Bauçà. Per acabar, Armengol ha fet una crida a la "responsabilitat" i a la recerca del "progrés" per damunt del "triomf" sobre el rival polític.\ninvestidura Francina Armengol Parlament de les Illes Balears Govern de Illes Balears


Al GREC, gran part del pes dels programes recau en la figura del professional. El perfil professional que necessitam majoritàriament és d'educador social però determinades situacions també seleccionam altres tipus de titulacions relacionats amb l'àmbit social, educatiu o treball amb persones.\nAquest formulari et permetrà la Inscripció a la bossa de feina del GREC. Per realitzar-la és necessari tenir un compte de Google i iniciar la sessió que s'utilitzarà exclusivament per a l'autentificació.\nSi no teniu compte de Google, podeu obrir-ne gratuïtament un a https://www.google.com/intl/es/account/about/\nPodeu consultar les nostra política de privacitat dels currículums.\nAl final del formulari et demanarem el teu currículum vitae en format PDF i amb el teu noms i llinatges com a nom de l'arxiu.\nSi estau interessats en fer feina al GREC, heu d'omplir el següent formulari.\nFORMULARI D'INSCRIPCIÓ A LA BORSA DE FEINA DEL GREC


Nova edició del cicle de tallers de suport educatiu per a la joventut – Fepa\nNova edició del cicle de tallers de suport educatiu per a la joventut\nLa sessió es va centrar en el debat entorn a les noves necessitats dels nous perfils que estan arribant a pisos\nEl passat 9 de març es va realitzar un nou taller de suport educatiu al Palau Macaya de Barcelona. Aquest, va servir per engegar el nou cicle de tallers que es celebraran durant el 2018 i que per primer cop també arribaran a la ciutat de Lleida. Des del seu inici a Barcelona el 2014, al 2016 se’n va fer un a Girona i al 2017, per primer cop es va fer a Tarragona.\nL’encarregat de presentar el cas en aquest primer taller de suport va ser l’Emanuele Basuino de la Fundació Mercè Fontanilles. La sessió es va centrar en el debat entorn a les noves necessitats dels nous perfils que estan arribant a pisos.\nEls proper tallers programats tindran lloc les següents dates:\nBarcelona: 15 de juny i 14 de desembre.\nTarragona: pendent de confirmar data.\nLleida: 18 de maig.\nGirona: 19 d’octubre.


La catalana Guifi.net, la xarxa de telecomunicacions comunitària més gran del món | Beseit i una mica de xirigol\nLa catalana Guifi.net, la xarxa de telecomunicacions comunitària més gran del món\nPublicat el 17 març 2016 per admin\nÉs “oberta, lliure i neutral” i els protagonistes en són els usuaris\nGuifi.net és un servei de telecomunicacions que ofereix connexió a internet al marge del circuit comercial convencional on dominen les operadores tradicionals. Es tracta d’una xarxa en què cada usuari contribueix a estendre-la pel territori en connectar-s’hi. Guifi.net es defineix com “oberta, lliure i neutral”. És lliure perquè “qualsevol” pot connectar-s’hi i ningú en limita la capacitat. És oberta perquè les dades de configuració de la xarxa són públiques i els participants poden saber-ne l’estat en tot moment. Finalment, és neutra perquè ningú limita el contingut que hi circula.\nGuifi.net ha esdevingut la xarxa comunitària més gran del món amb més de 25.300 punts connectats. Un dels membres de la comunitat i treballador de la Fundació Guifi.net, Roger Pueyo, ha explicat a l’ACN que el projecte va començar a la plana de Vic, concretament al municipi de Gurb, “un entorn rural” on la tecnologia arriba més tard, quan diferents usuaris van intentar contractar internet a les operadores convencionals i es van trobar que el servei era “molt dolent, molt car o ambdues coses”. […]\nSóc usuari de netports.cat, no estic segur però crec que és la mateixa xarxa que guifi. net a la Terra Alta i als Ports. He comprovat el mapa de cobertura i coincideixen dos nodes des de on subministra la senyal de microones la empresa Netport a Beseit. He de felicitar la creació d’aquest servei, ja que no deixa de ser una iniciativa més de supervivència quan el responsable de les infraestructures no dona el servei que hauria de donar. Al poble de Beseit , Movistar dona un màxim de 1Mb/s de a 60€. Jo pago 18€ al mes per uns 10 Mb/s a Netports. Em comenten que pot arribar fins a 30 Mb/s quan la zona té prou nodes.\nEn resum com de moment no som Corea del Sud ni França aquesta iniciativa es mereix el màxim reconeixement i marca el camí de com serà la nova economia col·laborativa. La meva inquietud és que com fa la competència al dinosaures del IBEX 35 en qualsevol moment pot sortir una llei que prohibeixi aquestes iniciativa.


Tu formes part d’aquest barri. - La "News" de Palau-sacosta\nTu formes part d’aquest barri. És la manera que tenim per arribar a tots els grups de veïns que ja tenen creats els seus grups de xat i fomentar-n’ ha de nous, en els punts on aquest fet es dona poc o són simplement inexistents.\nTots som barri i tots podem treballar per millorar el nostre entorn.\nNo és exactament el mateix viure a Palau-sacosta, que sentir-se del barri de Palau-sacosta. Fa poc, en una entrevista, en preguntàvem si creia, com a president de l’associació de veïns, si les persones que vivíem el nostre barri, tenien un sentit de pertinença. En un primer moment, i veient la relació que com associació tenim en el barri, vaig contestar que aquest sentit “en positiu”, quedava acotat a un reduït nombre de persones. També és natural. El noranta per cent de la gent que viu el barri, han vingut de fora o d’altres indrets de la ciutat i, per tant, la vinculació amb les tradicions i el territori no s’encomanen com “la covid”, d’un dia per l’altre.\nEn canvi, sí que s’encomana de manera ràpida, les incomoditats diàries i constants. Els carrers, els cotxes, els cotxes i els entorns escolars, el caos diari a l’entrada i sortida de les escoles del barri. Els sorolls, les herbes que creixen a les voreres, espais bruts el voltant dels contenidors i tants d’altres.\nHem après que la covid-19 és una pandèmia, però ens costa molt més assumir que l’incivisme és avui, també una pandèmia.\nSeguint amb el relat de l’entrevista, vaig acabar afirmant, que era possible aconseguir aquest sentit de pertinença i que nosaltres, hi estàvem treballant de valent, per acostar-nos i ser veïns de tots i de tothom. Ho fem col·laborant en els grups de xat de tot el barri, fent arribar a tots, el que cada dia estem fent. Ho fem amb la nostra publicació digital, “la News de Palau-sacosta”, i la nostra plataforma de comunicació “info. Palau-sacosta i info2. Palau-sacosta”.\nA l’associació som pocs socis, tot i que és evident, que avui dia, només es parla de socis, en ambients com el futbol, a la resta, es parla de seguidors i d’aquests en tenim molts. Algun dia, també seran socis!\nA hores d’ara, podem dir, que l’associació arriba a prop de més d’un miler de persones del barri, i finalment això és el que compta. El nostre objectiu és compartir i fer arribar a tothom les inquietuds de tots i a poder ser, aconseguir la solució els problemes de cada dia. Hi som per ajudar.\nTrobades, per parlar de les incomoditats.\nSector de Mas Abella- Pujada de la Creu de Palau o com ens agrada dir: Palau-nord.\nAquest passat divendres, uns quants veïns d’aquest sector, ens vàrem trobar per parlar de les incomoditats que pateixen i de les millores obtingudes, i a l’hora poder-nos explicar tot el que fem i sobretot intentar crear aquest vincle de barri, tan necessari. És cert, que en cada sector, ens descobrim quelcom de dificultats específiques, com pot ser en aquest cas la convivència entre els veïns i els usuaris dels grups culturals, que treballen a Mas Abella. O de tot un seguit d’altres problemes comuns, com poden ser, la circulació de vehicles pels nostres carrers, la neteja de les voreres plenes de fulles o els espais dels contenidors i tot el que alguns deixen a terra.\nBen segur, que tots podem conèixer i saber, que en el barri, tenim grups de persones, que de manera voluntària cada setmana surten a fer un recorregut i recullen totes les deixalles que troben. Un s’anomenen el grup del “salabret” i d’altres, simplement surten a fer aquesta acta de “CIVISME”. En aquesta trobada vaig tenir la sort, de posar cara, a una d’aquestes persones, tot un honor per la nostra associació. Considera-ho un fet molt rellevant, aquest comportament i en vull compartir en vosaltres unes reflexions:\nInvagineu-vos que tenim davant nostra, algú que acaba llançant un paper a terra i, o ha deixat una bossa fora del contenidor d’escombraries. ¿Què fem? (li cridem l’atenció, ens indignem, ho recollim, o passem de llarg, tot enfadats i continuem caminant\n¿Que fem, quan veiem una persona, que amb uns guants i una bossa, va recollint tot el que troba a terra o recull aquella bossa fora del contenidor? ¿Que pensem?\nEn altre temps se’n deia predicar amb l’exemple. Doncs el barri, tenim veïns que donen un excel·lent exemple de civisme i empatia.\nD’aquesta trobada en varen sortir uns quants compromisos, que des de l’associació gestionarem:\nTenir una entrevista amb el regidor de Cultura, Adam Bertran, per parlar de les incomoditats, que genera el Centre cultural Mas Abella, com sorolls el carrer, fora-d’hores d’assaig i la poca cura dels espais exteriors del centre.\nFer una gestió a la Taula de Neteja, perquè es restableixi el pas de la màquina d’escombrar les fulles a la Pujada de la Creu de Palau.\nBuscar una solució de circulació i aparcament, els dies de partit del Girona CF, en els carrers, el voltant de Mas Abella limitar la doble circulació, i els aparcaments a banda i banda i o posar algun mirall que millori la seguretat.\nContinuar potenciant la creació i ampliació dels grups de veïns en el xat de seguretat i neteja, creat des de l’associació. Aconseguir que aquests grups, ara molt incipients, acabin conformant el sector “Palau-nord”\nAquesta mateixa tarda, mentre preparaven la sala per a la trobada, ens van visitar els veïns del carrer Estudi General de Girona, per parlar-nos de la seva proposta de festa el carrer. Vàrem quedar de trobar-nos el pròxim dia nou de juny amb tots els veïns, que hi vulguin venir, per parlar de com volen fer la festa i de la seva incorporació els grups de xats veïnals, i l’important que és per nosaltres comptar amb un representant seu, en el Grup de Seguretat del barri.


El programa "Joc de cartes" basc, viatja a Andorra\nQuatre restaurants del país s'enfrontaran entre ells per guanyar el premi de l'emissió conduïda per Javi Sierra\nL'emissió està conduïda per Javi Sierra\nActualitzada 04/11/2021 a les 17:52\nEl programa "Joc de Cartes" basc presentat per Javi Sierra viatja aquesta nit fins a Andorra per conèixer quatre restauradors bascos establerts al país i que es barallaran per apoderar-se del premi del programa, segons informen diversos mitjans. El primer participant serà David Sota propietari de la cerveseria encampadana Signum Grillbeer, un espai que porta ja quinze anys al país i que elabora la seva pròpia cervesa artesana. L'altre concursant serà Aitor Santos, propietari del restaurant El Raïm situat a Andorra la Vella.\nEl tercer a participar serà Jesús Etxeberria, responsable de la pizzeria La Piazza, també a la capital. Encara que el punt fort són les pizzes, cada setmana s'organitza els "dimecres bascs". L'última concursant serà Eva López Riaño, sommelier del restaurant Can Manel a Andorra la Vella propietat de Carles Flinsch.\nEl programa s'emet aquesta nit a partir de les 22.30 hores a ETB2 i eitb.eus.


Bed & Puppets Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Edoardo Jenner 8, Roma Oest, Roma, Itàlia, 00151 - Veure al mapa\nMés informació sobre Bed & Puppets\nDissenyat tant per oci com per negoci, Bed & Puppets està situat idealment a Roma Oest; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Bed & Puppets és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, premsa, ascensor, àrea de fumadors per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, insonorització per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Bed & Puppets és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Roma.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Bed & Puppets de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Paiporta recupera 4,3 milions de deutes en recaptació executiva en el període 2016-2020 | Valencia Extra\nAmb la intenció de recuperar el màxim del deute possible i transferir-lo a les arques municipals i a les diferents administracions implicades, es va prendre la decisió d’unificar els valors en un únic aplicatiu i connectar les dades amb els agents externs col·laboradors, com són entitats financeres, l’Institut Nacional de la Seguretat Social (INSS), l’Agència Tributària, la Direcció General de Trànsit (DGT) o Registre de la Propietat, entre d’altres.\nA més, també a iniciativa de l’equip de govern d’aleshores i des del punt de vista polític, en 2016 es va decidir, en primer lloc, adherir-se al Conveni Estatal d’Administració Tributària i la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP) per a l’intercanvi d’informació i col·laboració. També en 2020, a iniciativa del govern, Paiporta es va adherir al conveni subscrit entre l’AEAT i la FEMP.\nPer a l’alcaldessa de Paiporta i regidora d’Hisenda i Administració General, Isabel Martín, «el govern de Paiporta ha tingut com a objectiu primordial racionalitzar i fer més efectius els procediments administratius per a millorar el cobrament i els serveis per a beneficiar a la ciutadania en general». Per això, «calia posar ordre i articular els mecanismes necessaris per a recuperar recursos que eren de totes i tots i estaven pendents de cobrament per deixadesa dels governs anteriors».


Les queixes veïnals aconsegueixen que l’Ajuntament de Badalona iniciï la neteja dels exteriors de l’escola Els Pins, a Bonavista\nEn el lloc que s’ha començat a endreçar s’hi van començar a talar arbres, tot i que en aquell punt s’ha de fer un viver municipal i l’escola de natura\nA prop de l'Escola Els Pins s'ha de crear el viver municipal i l'escola de natura\nL’Ajuntament de Badalona ha començat a netejar els espais exteriors de l’antiga escola Els Pins al barri de Bonavista. La mesura es produeix després que diversos veïns fessin arribar al consistori les seves queixes perquè per ordre municipal s’havien començat a talar arbres en aquest espai natural. La reculada municipal es considera com una petita victòria del barri en la seva defensa de la zona verda que es vol protegir.\nLa primera actuació de neteja ha consistit a retirar els bancs que hi havia amuntegats i palets de brossa que s'havien convertit en un perill d’incendi.\nEl malestar de les entitats veïnals del barri té a veure amb el fet que aquell indret està destinat a acollir un viver municipal i una escola de natura. Això és va fer mitjançant un acord que va firmar, per part del consistori, l’alcalde Xavier Garcia Albiol , i en representació dels veïns i veïnes l’associació de veïns. En el document no s’esmenta, però aquesta publicació té constància que verbalment l’ajuntament es va comprometre a tenir enllestida la transformació del paratge en sis mesos. Això passava el 20 d’abril.\nLa creació del viver municipal i l’aula de natura era la contrapartida al desallotjament d’una dona que vivia en aquell indret i que l’ajuntament va voler fer fora per considerar-la ocupa.\nPrecisament, just transcorreguts els sis mesos de la signatura de l’acord es van produir les primeres accions municipals, que van consistir a tales d’arbres al recinte de l’antiga escola. Molts veïns van mostrar el seu enfadament perquè la reducció de l’arbrat no havia estat comentada als representants del barri. Precisament el malestar té a veure amb el fet que a Bonavista es considera la zona com un pulmó verd del barri.


Proposen apujar impostos per poder traslladar cotització de la branca general a la de jubilació - Altaveu el diari digital d'Andorra\nProposen apujar impostos per poder traslladar cotització de la branca general a la de jubilació\nJosé Antonio Herce, expert proposat per la CASS, entén que caldria passar almenys quatre punts a vellesa per garantir la sostenibilitat del sistema i compensar el dèficit sanitari que es generés via el pressupost de l’Estat i incrementat el tipus d’alguna figura impositiva\n21/09/2021 (13:45 CET)\nIncrementar la cotització a la branca de jubilació en quatre punts a costa de la general o endarrerir l’edat de retir als 67 anys. Aquestes són, entre altres, les propostes que l’expert proposat per la CASS per participar en la comissió d’estudi per la sostenibilitat de les pensions, José Antonio Herce, ha defensat obertament durant la seva compareixença. En el primer cas, ha apuntat, caldria cobrir el buit d’ingressos per a la sanitat amb increment d’impostos. En total, ha proposat fins a 14 mesures per assegurar la continuïtat del model.\nHerce entén que aquests canvis són necessaris per poder garantir unes pensions “sostenibles, solidàries i contributives”. Així, ha desgranat que s’hauria d’actuar en diferents aspectes del sistema. Un d’ells, els ingressos. I això vol dir, les cotitzacions. A curt termini, ha apuntat, caldria incrementar les de la branca de jubilació en quatre punts. Aquests, ha avançat, s’haurien de traslladar des de la branca general.\nEvidentment, això suposaria que el dèficit d’aquest àmbit, el destinat a cobrir el pagament de les prestacions i serveis sanitaris, creixeria. Per al catedràtic espanyol, la solució seria que el financés l’Estat i, per cobrir aquest increment de cost, s’hauria d’apujar alguna figura fiscal. “El buit d’aquests quatre punts s’ha d’omplir amb recursos dels pressupostos generals”, ha indicat, tot posant en relleu que “a pocs llocs la sanitat es finança així” i que “l figura del copagament ja fa descasar sobre els mateixos beneficiaris part del pagament”. Al seu entendre, els tipus impositius del Principat “fan que hi hagi marge d’acció”.\n“El sistema de pensions té ara una bona fotografia, però el vídeo no ho és”\nUna altra de les mesures elevades al seu informe, és que cal endarrerir fins als 67 anys l’edat de jubilació. Per aquells treballs més durs, Herce entén que, en l’etapa final de la vida laboral, les persones haurien de ser reconvertides cap a altres tasques. Això permetria, ha afirmat, millorar les prestacions a la vegada es redueix la càrrega que cada pensionista suposa per al sistema.\nL’expert proposat per la CASS també ha defensat obertament la necessitat de potenciar plans complementaris. Així, ha posat l’exemple de Nova Zelanda o Anglaterra. La proposta és la d’impulsar sistemes en els quals s’hagi de participar inicialment obligatòriament, amb opció de sortir-ne més endavant. Herce és partidari de començar amb una aportació d’1% per part de l’empresa i una altra de l’1% pel treballador, amb el possible al·licient d’un 0,5% per part de l’Estat. També entén que caldria crear un pla públic per a PIMES i autònoms.\nEl catedràtic també veu necessari endarrerir fins als 67 anys la jubilació així com impulsar plans complementaris, fins i tot alguns gairbé obligatoris\n“Per millorar les prestacions no hi ha més remei que ficar més euros i més anys a les carreres de cotització”, ha comentat Herce, que ha parlat d’un sistema “d’una obligació no plena però tampoc de voluntarietat”. A banda, ha assegurat que a llocs com Anglaterra, malgrat l’opció d’abandonar posteriorment, són molt pocs els treballadors que ho fan. A banda, també entén necessari potenciar els plans privats amb incentius fiscals.\nDurant la seva exposició, el catedràtic s’ha mostrat obertament crític amb el sistema de punts. L’ha arribat a qualificar de “tremendament endiablat” i ha apuntat que “es pot manipular fàcilment per part dels polítics”. Per això, ha indicat, “cal modificar-lo i racionalitzar-lo”. La seva recomanació ha estat “crear comptes individuals” que converteixin els punts en euros.\nDe les catorze propostes d’Herce també destaca la necessitat d’introduir bases màximes i mínimes de cotització, permetre la jubilació demorada, fer que el retir anticipat només es pugui fer a partir de 63 anys o perfeccionar l’homologació de les carreres laborals d’aquelles persones que hagin cotitzat a altres països. L’informe fet per l’expert serà ara analitzat a la CASS, però el president del consell d’administració, Albert Font, ha deixat clar que serà la base de la proposta que es faci per a la reforma del sistema. “M’estranyaria que fos diferent. No s’allunyarà gaire del que s’ha vist aquí. En tot cas, serà el pal de paller sobre el qual treballarem”, ha assegurat.


Tot i la millora de l’ocupació per l’efecte estacional, els baixos salaris i la precarietat continuen sent un repte de país per a la recuperació - CCOO CAT\nCCOO » Notícies » Tot i la millora de l’ocupació per l’efecte estacional, els baixos salaris i la precarietat continuen sent un repte de país per a la recuperació\nLes dones, un 57 % del total de persones desocupades, es mantenen en un segon pla de la recuperació de l’ocupació en un mercat de treball clarament excloent i desigual\nLes dades de l’atur registrat evidencien una millora de l’ocupació i la dinàmica econòmica, en un mes de juliol que reflecteix el comportament estacional del mercat de treball. La forta reducció de l’atur en el sector serveis, sobretot en províncies molt turístiques, explica en part aquesta reducció de l’atur. No obstant això, encara hi ha més de 60.000 persones treballadores afectades per ERTO amb un futur ben incert. Tanmateix, la temporalitat de la nova contractació registrada se situa en un elevadíssim 87,2 %, i és un clar indicador d’inestabilitat laboral per gran part de les persones que s’ocupen. Així doncs, la recuperació no pot ser com en anteriors crisis i ha de perseguir l’ocupació de qualitat, estable i amb salaris dignes, potenciant sectors que s’han revelat essencials com l’educació, la sanitat, la dependència així com els mateixos serveis d’ocupació. Aquests darrers són els que han de contribuir a millorar l’ocupabilitat de les persones treballadores, sobretot les que es trobaran sense feina i que queden excloses del mercat de treball.\nCCOO de Catalunya reclama:\n1. Amb una taxa d’inflació del 2,9 % al juny, el risc que els salaris perdin poder adquisitiu i amb ells la demanda agregada necessita una negociació amb compromisos per part de la patronal. El conflicte en el sector dels magatzems de fruita i verdura o de la construcció mostra que preval la voluntat de continuar competint amb un model de baix valor afegit i intensiu en mà d’obra.\n2. Tot i la millora de caràcter estacional de l’atur registrat, si hi sumem les 408.000 persones aturades, les més de 60.000 persones que es troben en ERTO, sembla evident el repte que enfrontem en les polítiques actives d’ocupació. La posició tancada per part de Barcelona Activa amb una manca de voluntat d’afrontar un problema que és de caràcter estructural reclama nous criteris en la gestió dels fons europeus.\n3. L’acord per desbloquejar la proposta d’AENA i la inversió de 1.700 milions és una bona notícia sempre que es respecti i es millori la situació mediambiental i la biodiversitat del delta del Llobregat, i s’aposti per crear ocupació de qualitat. El conflicte a la neteja, la seguretat i el comerç de l’aeroport posa en dubte aquest compromís per part d’AENA i reforça la necessitat d’un marc estable de concertació per acompanyar aquestes inversions.\nFeu clic sobre l’enllaç per consultar la infografia amb les dades de l’atur del mes de juliol en format PDF\nBarcelona, 3 d’agost de 2021


Formació dual. Què és? – Departament comerç i marketing\nÉs una formació on s’alterna la formació al centre docent amb la formació, tant teòrica com pràctica, al centre de treball, en qualsevol de les empreses amb les quals l’Ins Provençana té conveni de Dual. Per això també es diu modalitat d’alternança. Aquesta formació és remunerada (per 6 hores de jornada es cobra el 75% de l’IPREM) i l’alumne pot realitzar-la tant a través d’un contracte laboral signat amb l’empresa, com a través de beca.\nEn la Formació Dual, a diferència de la Formació en Centres de Treball (FCT), les hores que en les quals l’alumne es troba a l’empresa són hores en les quals està realitzant part de la formació que hauria de realitzar a l’institut, i per tant, part de la nota de la Unitat Formativa corresponent (UF1) serà qualificada pel tutor que l’alumne tingui designat a l’empresa.\nExemple: dos alumnes estan cursant GVEC, un dels quals està realitzant la formació en la modalitat Dual, i l’altre no. L’alumne “Dual” realitza, per exemple, 33 de 66 hores que té la UF1 del Mòdul 1 (Aparadorisme) a l’empresa, i la resta al centre docent; en canvi, l’alumne “no Dual” realitzarà totes les 66 hores d’aquesta mateixa UF al centre docent. El tutor de l’empresa qualificarà l’alumne “Dual” per les 33 hores realitzades a l’empresa, mentre que el professor qualificarà les altres 33 hores restants que l’alumne ha realitzat a l’institut assistint a les seves classes; l’alumne “no Dual”, per la seva banda, sols serà qualificat pel professor, ja que ha realitzat la UF íntegra a l’institut.\nL’alumne que realitza la Dual també fa pràctiques a l’empresa?\nÉs clar que sí. Tant l’alumne “Dual” com el “no Dual” tenen un mòdul anomenat Formació en Centres de Treball (FCT), que dura 350 hores. L’alumne “no Dual” sols realitzarà formació a l’empresa en aquest mòdul, mentre que el “Dual” realitzarà a l’empresa, a més d’aquesta formació, les d’altres mòduls, com hem explicat abans, fins realitzar en total 970 hores al centre de treball (el 33% de 2000 hores que componen el Cicle); la resta d’hores les realitzarà a l’institut com un alumne més.


Polèmica a les xarxes pels comentaris ofensius d'una dona sobre la mort del motorista\nL'empresa on treballa ha fet públic un comunicat desmarcant-se de les seves opinions mentre que fonts familiars asseguren que "se'n penedeix" de l'escrit i "demana perdó"\n3 min. Andorra la Vella 22/06/2018 18:07\n651x366 L'accident mortal va tenir lloc dimarts al vespre a la carretera de l'Obac. / M. T. L'accident mortal va tenir lloc dimarts al vespre a la carretera de l'Obac. / M. T.\nEls comentaris d'una dona en què semblava alegrar-se de la mort del motorista de 32 anys en l'accident que hi va haver a la carretera de l'Obac aquest dimarts han causat polèmica i rebuig a les xarxes socials. La dona va fer una sèrie de comentaris de contingut xenòfob pel fet que la víctima mortal fos d'origen portuguès, cosa que va generar una onada d'indignació i d'insults contra la seva persona. La polèmica ha portat, fins i tot, a què l'hipermercat on treballava, E. Leclerc Hiper Andorra, hagi fet públic un comunicat per desmarcar-se de les seves opinions. Fonts familiars de la dona consultades han posat en relleu que ella realment "no volia dir que se n'alegrava de la mort del jove de 32 anys" i que aquest comentari es va fer en un moment en què les circumstàncies personals de la dona no són bones. De fet, sembla que aquell dia podria no estar en plenes facultats, tal com han assenyalat aquestes mateixes fonts. És més, afegeixen que "se'n penedeix" i remarquen que va "demanar perdó". I demanen que cessi el linxament de què està sent objecte la dona, que fins i tot, asseguren, té por de sortir al carrer per les amenaces rebudes.\n540x306 Captura de pantalla d'una part dels comentaris que circulen per les xarxes socials. Captura de pantalla d'una part dels comentaris que circulen per les xarxes socials.\nEn un escrit al Facebook, l'hipermercat –que ha contribuït a difondre el nom de l'autora dels comentaris– ha volgut desprendre's de qualsevol responsabilitat i deixar clar que es tracta "de l'opinió personal d'una persona independent que en cap cas representa a la nostra empresa ni als seus treballadors". L'empresa ha mostrat la seva "total discrepància i desacord" amb els comentaris i ha lamentat "el comportament i les manifestacions totalment desafortunades" de la dona. Alhora, ha expressat el condol per la mort del motorista als familiars i a les persones que s'hagin pogut sentir ofeses i ha desitjat una ràpida recuperació a la segona víctima que continua hospitalitzada.\n249x336 Comunicat de l'empresa a Facebook Comunicat de l'empresa a Facebook\nA més, l'empresa assegura que la seva política és la de tractar de manera igualitària totes les persones, independentment de la seva nacionalitat, raça, origen, sexe i condició i, a més, recorda que tenen un nombre molt important de treballadors portuguesos i una part notable de la clientela també d'aquesta nacionalitat, de manera que "no tenim ni podem tenir cap mena de prejudici negatiu envers aquesta comunitat en concret, sinó tot al contrari".\nLes fonts consultades apunten que, arran de la repercussió que van tenir els comentaris, fets dimecres al vespre, la dona hauria demanat disculpes i ni aquest dijous ni aquest divendres hauria acudit al seu lloc de treball de manera voluntària. De fet, les fonts familiars consultades han corroborat que ha estat ella qui ha plegat després "de les amenaces" rebudes tant al lloc de treball com al carrer i fins i tot al seu propi domicili. Insisteixen en què aquests comentaris van estar influenciats per les seves vivències i circumstàncies personals. La policia no ha rebut, de moment, cap denúncia escrita contra els comentaris injuriosos, que han estat esborrats.\nL'evolució del ferit\nD'altra banda, i pel que fa a l'estat de l'altre motorista implicat en l'accident, des de l'hospital han informat que continua a la Unitat de Cures Intensives (UCI) i que la seva situació és greu dins la gravetat. Els facultatius preveuen que, si més no, hagi de ser a l'UCI encara les properes 48 hores.\nDisculpes a la comunitat portuguesa i al país "que em va acollir i li he fallat"\nVilaweb diu que el documental causa "sensació de parany"


Carta a un independentista indecís\nBarcelona. Dilluns, 18 de desembre de 2017. 05:30\nAquest és un article diferent. Estam en campanya electoral, i després d’acceptar formar part d’una candidatura no puc pretendre analitzar la situació política amb objectivitat. Però també tenc un alt concepte de la representació política (que és fer allò que el poble et mana), cosa que em faria sentir incòmode dirigint-me als (e)lectors per dir-los el que han de fer. Per això he pensat que podria ser útil limitar-me a oferir alguns arguments per ajudar a decidir els que encara dubten.\nSi hi ha independentistes que a dia d’avui encara no saben a qui votaran és segurament perquè voldrien poder votar més d’una de les tres opcions al mateix temps. Són persones a les quals és probable que els incomodi triar una papereta pel que suposa de rebutjar les altres, a les quals també voldria donar suport. En definitiva, gent a qui els hagués agradat una candidatura única per al 21-D perquè no volen votar contra cap de les opcions.\nUna part dels votants que estaven en aquesta situació ja s’han decidit, optant per aquella que han considerat que té més vocació unitària o per aquella que encaixa més amb les seues preferències estratègiques o ideològiques. També n’hi ha, segur, que s’han decidit per raons estratègiques, o perquè els desagrada algun candidat en concret. Però queden electors que encara no han trobat la justificació per triar una papereta en detriment de les altres.\nQuan el president em va proposar integrar-me a Junts per Catalunya vaig haver de plantejar-me reflexions semblants. Jo tenc relacions d’amistat, simpatia i col·laboració amb tot l’espectre independentista. I vull seguir-les mantenint. Els que em segueixen saben que no he entrat mai en els debats partidistes. Fins i tot m’he mantengut al marge dels debats sobre la necessitat d’una llista unitària, conscient que a vegades han estat un factor de baralla i divisió. Què fa, doncs, que una persona com jo se senti còmode dins una llista que pretenia ser unitària però que al final no ho ha pogut ser?\nNo hi ha millor manera de derrotar el 155 i posar l’Estat davant totes les seues contradiccions que tornar a votar i restituir el govern legítim deposat per la força\nD’entrada, el 21-D les circumstàncies ens reclamen tornar a visualitzar la majoria electoral de l’independentisme (si és possible en vots i escons), per ratificar els mandats de l’1-O i el 27-S. Per fer efectiva la independència no era imprescindible tornar a passar per les urnes. Però ara es fa imperatiu derrotar el bloc del 155 i demostrar que els catalans no podem acceptar ni perdonar el que han fet els poders de l’Estat en els últims 3 mesos.\nNo hi ha millor manera de derrotar el 155 i posar l’Estat davant totes les seues contradiccions que tornar a votar i restituir el govern legítim deposat per la força. I per restituir el govern legítim sencer, part del qual és a la presó i a l’exili, només el president necessita guanyar les eleccions i ser investit pel Parlament. El vicepresident i els consellers són després nomenats pel president i no caldria ni que fossin diputats. Per tant, votar Puigdemont és la forma indirecta de votar per tots els altres. No va contra ningú, sinó tot el contrari.\nJunts per Catalunya defensarà la unitat d’acció de les forces independentistes per construir el nou Estat. No hi ha plans B. Sabem que l’única aliança possible per assolir els punts anteriors és amb les altres forces independentistes. Dit d’una altra manera, el compromís de seguir avançant des d’aquesta unitat és creïble perquè un altre tipus d’aliança simplement no és possible. També és una forma indirecta de votar per tots els partits independentistes.\nCertament, si en algunes eleccions era bona idea fer una candidatura unitària de totes les forces independentistes era en aquestes. Més que el 27-S fins i tot. Ara ens queda només buscar un succedani que permeti assolir els mateixos objectius. He arribat a la conclusió que és Junts per Catalunya, la candidatura del president Puigdemont, l’única que es compromet de forma creïble en tots aquestos punts d’una agenda d’unitat. M’hi he compromès perquè sé que el 21-D permetrà visualitzar una victòria contra el 155, però sobretot perquè el 22-D comptarà amb tothom i no exclourà ningú.\nEleccions 21-D Puigdemont es proposa tancar la campanya amb "el míting més gran que s'ha fet mai a Catalunya" El Nacional


Comunicat de premsa Zona Garraf: l'inici del curs 2015-2016 a la Zona del Garraf - CGT Ensenyament\nArrel del lloc Ed Pública NO UNIV. Informacions de les zones Resums i actes de zona d’altres cursos Zones 2015-16 Garraf\nComunicat de premsa Zona Garraf: l’inici del curs 2015-2016 a la Zona del Garraf\ndilluns 26 d'octubre de 2015 - Visites: 0\nUn cop recopilada la informació, la Zona Intersindical del Garraf vol fer arribar a la ciutadania un seguit de consideracions generals sobre l’inici de curs a la nostra comarca.\nMalgrat el triomfalisme d’algunes declaracions de la consellera d’Ensenyament, Irene Rigau, constatem un seguit de deficiències greus:\nCom arreu de Catalunya, un munt de substituts i substitutes han arribat al centre el 14 de setembre, tot i que en la majoria de casos el Departament en coneixia la necessitat al llarg de l’estiu. Per estalviar-se una quantitat escarransida de diners, es ressent notablement la qualitat del sistema educatiu, ja que aquests substituts arriben a la seva destinació sense conèixer ni l’equip i projecte educatius, ni el temari ni els cursos que tenen assignats.\nA diferents centres de la comarca hi ha grups massificats (alguns P3 amb 27-28 alumnes, alguns de Primària amb més de 25 , alguns d’ESO per sobre de 30 i alguns de Batxillerat amb més de 35). Com s’ha dit reiteradament, aquestes ràtios no permeten un sistema educatiu eficient.\nAlguns P3 no compten amb el suport de tècnics en Educació Infantil (TEI).\nPel que fa a Educació Especial, cal més professorat, professionals de suport i baixar les ràtios a les USEE si realment es vol fer efectiva la inclusió a les aules, aspecte en què en els darrers anys el nostre sistema educatiu ha fet moltes passes enrere.\nDos instituts estan encara en barracots i no es preveu encara la construcció del centre definitiu. De fet, en un cas hi ha hagut retards en les obres d’ampliació, la qual cosa ha implicat desajusts importants en el funcionament.\nTotes aquestes problemàtiques, que afecten molt negativament la qualitat del nostre sistema educatiu, s’afegeixen al manteniment de les retallades, especialment l’augment de dues hores lectives del professorat, cosa que implica una menor atenció individual als alumnes, a la dràstica retallada en la formació o al fet que no es cobreixin la majoria substitucions fins que no han transcorreguts 10 dies de la baixa del titular.\nI mentre es degrada el nostre sistema educatiu, el Departament d’Ensenyament continua aplicant una llei tan regressiva com la LOMCE (nomenaments de direccions i professorat, revàlides...) i desenvolupant el model de gestió privada en l’ensenyament públic previst per la LEC.\nZona Intersindical del Garraf\nActa Zona Garraf [7/10/15]\nActa Zona Gavà - Viladecans [30/09/15]


El Cavatast s'estrena amb la nit dels màgnums, grans caves i gastronomia el 25 de setembre\nLa XXIII edició se celebrarà els dies 4, 5 i 6 d'octubre\nLa XXIII edició de la mostra arriba amb novetats destacades. L’alcalde de Sant Sadurní d’Anoia, Josep Maria Ribas i el 1r tinent d’alcalde i regidor de Turisme i Comerç, Ton Amat, explicaran tots els detalls el proper dimecres 25 de setembre a les 19h a la Fassina de Can Guineu, en una trobada amb periodistes. En acabat, començarà la nit dels màgnums, grans caves i gastronomia, la primera de les novetats d’aquesta edició. En un format obert al públic i en un ambient distès i festiu, la presentació del Cavatast sota el títol de 'La nit dels Màgnums' oferirà als assistents l’oportunitat de tastar els productes dels expositors de la mostra amb un tast de màgnums, grans caves de qualitat, així com d’una selecta oferta gastronòmica, de 20a 22h.\nEl preu és de 25 euros i inclou poder tastar els màgnums, grans caves i gastronomia. Les reserves es podran fer a l’Oficina de Turisme, a través del correu electrònic turisme@santsadurni.cat o bé trucant al 938913188. Les places són limitades.\nPròximament es podrà consultar el llistat dels participants al web del cavatast.cat.\nAmb l’objectiu de millorar la qualitat i el servei als assistents del Cavatast, l’Ajuntament ofereix la venda anticipada d’entrades a les activitats del Cavatast a partir del dia 23 de setembre a través del web del cavatast.cat. Pel que fa als tiquets de tast i degustació gastronòmica, els visitants podran adquirir-los a partir del 25 de setembre adreçant-se a la Fassina de Can Guineu, trucant al 93 891 31 88 o bé a través del correu electrònic turisme@santsadurni.cat.\nEn aquesta edició, l’Ajuntament renova el servei d’atenció per WhatsApp, a través del qual els visitants podran tractar els dubtes que tinguin i rebre una resposta ràpida i directa. El número de contacte és el 670203179.


Curs d'aprenentatge del Programa Intelligo\nEl proper dilluns dia 12 de desembre tindrem el curs d'aprenentatge d'aquest trimestre del Programa d'estudi Intelligo per 5è i 6è d'EPRI i la ESO.\nL'horari de les sessións serà el següent:\n17.30h - 19h: 5è i 6è de Primària\n17.45h - 19.45h: ESO\nPreu per les no sòcies: 6€ Primària / 10€ ESO\nDescarrega't la fitxa d'inscripció\nCal que cada persona tregui el màxim partit a les pròpies capacitats. I per poder fer-ho, no és suficient amb dedicar temps i afany a l'estudi. També és imprescindible saber estudiar i arribar a aconseguir un hàbit de treball. De la intensitat d'aquest treball depèn, en la majoria de les ocasions, l'èxit als estudis universitaris futurs.\nS'ha de tenir present que vivim temps d'una gran exigència, especialment per tot allò que fa referència a la preparació professional. Actualment, l'expedient d'una alumna que termina el seus estudis d'ensenyament secundari obligatori i batxillerat, va passar de ser important a ser fonamental. En bona part, aquest expedient determina les reals possibilitats d'accés als estudis universitaris que es podrà triar i també la universitat en la qual es podrà estudiar.\nPer tot això, a Isard ens ocupem i preocupem per ajudar a les nostres associades a treure tot el profit possible a les seves capacitats, utilitzant el Programa d'estudi Intelligo, en el qual tenen molta importància els curs d'aprenentatge, com el que tindrà lloc el dilluns 12 de desembre.


Notícies - Jornada de portes obertes avui a l'Arnau Cadell, Thau, Santa Isabel i Viaró\nL'escola Thau és un dels centres que obre les portes aquest dissabte\nel 20/feb/16 Maria Cusó Societat PDF\nLes escoles Thau, Santa Isabel i Viaró, i l'institut Arnau Cadell celebren aquest dissabte jornades de portes obertes. Entre dos quarts d'onze del matí i la una del migdia, els centres educatius mostraran la seva oferta a les famílies interessades.\nLa jornada de portes obertes del centre Arnau Cadell comença a dos quarts d'onze del matí amb una visita guiada pel centre de la mà dels seus alumnes. Una hora més tard, a dos quarts de dotze, tindrà lloc la xerrada informativa a les famílies a la sala d'actes de l'institut.\nL'escola Thau obre les portes a les onze per als cursos de P3 i 1r d'ESO. També a les onze tindrà lloc la visita per les instal·lacions del col·legi privat Viaró. Hi haurà un segon torn de visites a la una del migdia.\nEl centre concertat Santa Isabel també ofereix dos torns de visita: a les onze i a la una.\nAquí pots consultar totes les jornades de portes obertes organitzades a la ciutat pels centres educatius.


La Cançó del nostre temps, d’Einojuhani Rautavaara – et suggerim una audició…\nLa Cançó del nostre temps, d’Einojuhani Rautavaara\nPosted on 26 maig 2015 28 abr. 2016 by fonogramacoral\nCançó del nostre temps\n(Song of Our Time)\nI. Fragments d’agonia\nII. Meditació primera i ultima\nIII. Ciutat sense son\nCor de cambra de la Radio Finlandesa\nTimo Nuoranne, director\nRautavaara és sens dubte un dels compositors finlandesos més famosos i interpretats a tot el món. Se li considera un romàntic i un místic, sobretot pels títols de les seves obres, però en realitat és una figura contradictòria i complexa que no pot ser definida en termes estilístics clars.\nRep una completa formació musical com a pianista, com a musicòleg a la Universitat de Hèlsinki i com compositor a l’Acadèmia Sibelius, sent alumne de Aarre Merikanto entre 1951 i 1953. Es va graduar de l’Acadèmia el 1957.\nEl 1955, en honor al 90 aniversari de Sibelius, la Fundació Koussevitzky establir una beca per permetre que joves compositors finlandesos, elegits per Sibelius, poguessin estudiar als Estats Units. Sibelius va seleccionar a Rautavaara i aquest va passar dos anys estudiant amb Vincent Persichetti a la Juilliard School de Nova York.\nRautavaara també va participar en els cursos d’estiu a Tanglewood realitzats per Roger Sessions i Aaron Copland. El 1957 continuar la seva formació amb Wladimir Vogel a Suïssa i el 1958 amb Rudolf Petzold a Alemanya. Després de la seva retorn a Finlàndia va ensenyar composició a l’Acadèmia Sibelius.\nEl cos de la seva obra és molt nombrós i variat (simfonies, òperes, música instrumental i coral …), en continu vaivé entre la tradició i la profunda renovació, passant pel hiper-romanticisme i fregant el misticisme. A partir dels 80 ha adoptat un llenguatge eclèctic i molt personal, fruit d’una recerca incansable per la autenticitat.\nPosted in Cançó del nostre temps, Song of Our TimeEtiquetat Cor de cambra de la Radio Finlandesa, Einojuhani Rautavaara\nEntrada anteriorEric Whitacre, Live at the Union Chapel\nSegüent entradaArs Nova Copenhaguen al Garnisonskirken\nUn pensament sobre “La Cançó del nostre temps, d’Einojuhani Rautavaara”\nBidc\t 26 maig 201511:00 am


EYIMOFE | La Mostra de CineBaix\nVideo of Eyimofe Trailer\n'This is my Desire', Nollywood conquesta Valladolid\nDrama social en la vena dels germans Dardenne\nUna de les més grates sorpreses de la SEMINCI [...] pot ser This is my Desire', producció de Nollywood. Un dels territoris cinematogràfics més importants pel que fa a producció i contínuament oblidat en els grans festivals. Segona indústria mundial, després de Bollywood, el fenomen nigerià de les últimes dues dècades produeix a l'any al voltant de 1.000 pel·lícules (la indústria xinesa ja es va acostant a aquesta xifra, mentre que es mantenen les 2.000 bollywoodenses anuals), i que el film no oblida retratar en una significativa escena, en lquè una de les protagonistes demana al seu oncle que no s’oblidi de comprar-li la novena temporada de la seva sèrie preferida.\nMitjançant un pròleg de la instal·lació elèctrica d'una impremta (en què qualsevol podria electrocutar-se només de mirar-la), dues parts, titulades ‘España’ i ‘Italia’, els destins escollits pels protagonistes dels relats que componen la pel·lícula, i un bellíssim epíleg, el film recorre els anhels i frustracions d'un home i una dona, veïns de la desordenada, colorista, caòtica i imprevisible ciutat nigeriana més gran del país, Lagos i els seus 20 milions d'habitants.\nUna Babilònia actual coneguda tant pels seus gran hotels a les platges, l'infinit oci nocturn i les seves botigues de luxe, com per la seva violència i desigualtat social (actualment Lagos segueix sota el toc de queda, després de la mort de 12 manifestants contra la brutalitat policial i la corrupció de l'Estat, en la qual l'exèrcit i la policia van disparar amb armes de foc, després de dues setmanes de manifestacions que, segons alguna ONG, ja sumen gairebé 60 morts al país).\nEls directors del film, Arie i Chuko Esiri, bessons nascuts amb mitja hora de diferència, criats a Lagos i que van estudiar cinema als EUA, se centren en la seva òpera prima només en l'aspecte social, però el clima de corrupció es respira en l'ambient general de la ciutat i gangrena fins a les relacions familiars. El film irradia la lúcida anàlisi social d'altres dos germans del cinema actual, els Dardenne, amb la seva habitual tendresa vers els personatges, dos excel·lents intèrprets, sense obviar una contundent radiografia d'una societat que, el temps els ha donat la raó, sembla que només pot acabar explotant davant la frustració generalitzada dels seus habitants, obligats tots dos a acumular diverses feines per sobreviure. I sempre sense caure en el lacrimogen i fàcil recurs del 'miserabilisme'.\nA més Eyimofe (This is mi Desire) afegeix un altre al·licient a les seves múltiples virtuts, la presència darrere de la càmera d'Arseni Khachaturan, el director de fotografia bielorús de qui tothom parlarà en molt poc temps, i responsable de les imatges del film de l'any, Beginning, que va causar commoció, literalment, al festival de Sant Sebastià [...].\nSi alguna cosa es demana a un festival és que ens allunyi dels camins trillats, de les cinematografies conegudes i que repeteixen històries i espais, que obri noves visions o perspectives i que ens traslladi a altres llocs i mentalitats, aquest és el desig del públic. This is my desire aconsegueix tot això a cent per cent. La SEMINCI comença fort.\nCarlos Loureda – 24/10/2020 - fotogramas.es\ndivendres 28 maig - 20.30\ndimarts 1 jun a diumenge 13 jun


L'inici de la Catescola és tot un èxit - Catalanets\nJa portem dos diumenges de Catescola i de moment, han sigut un èxit. Els nens i nenes de Catalanets s’ho han passat d’allò més bé!\nPels pares i mares que acabeu d’assabentar-vos de Catalanets, sapigueu que cada diumenge organitzem activitats en català pels petits (de 3 a 6 anys) i pels “babys” (de 1 a 3 anys).\nFem classes de música, jocs, manualitats i moltes altres activitats per aprendre el català d’una manera didàctica i natural! Per exemple, estem organitzant classes de dansa en català pels últims diumenges de setembre. Les classes dels petits són de 15h a les 17h. I la classe dels babys és de 16h a les 17h. Ens trobem al Familienzentrum Mehringdamm, a l’aula 402 i al pavelló poliesportiu. Trobareu més informació, aquí.\nAquí teniu un recull de fotos del primer dia de Catescola. Vam cantar i escoltar contes, vam conèixer els espais nous del Familienzentrum Mehringdamm on es fan les classes, vam jugar a fora gaudint del bon temps i vam menjar unes galetes i pastissos boníssims! Moltes gràcies a tots els que vau portar algo pel pica-pica!.


L’ONU parla ja de “genocidi rohingya”\nEls clams de l’ONU\nLes Nacions Unides exigeixen en un informe un judici internacional contra els responsables de l’extermini\n4 min. Ginebra 27/08/2018 21:24\n651x366 Un grup de refugiats creuen el riu Naf a bord d’una precària embarcació per arribar a Bangladesh. / MOHAMMAD PONIR HOSSAIN / REUTERS Un grup de refugiats creuen el riu Naf a bord d’una precària embarcació per arribar a Bangladesh. / MOHAMMAD PONIR HOSSAIN / REUTERS\nLes Nacions Unides han sigut clares. El comandant de l’exèrcit de Birmània, al sud-est asiàtic, i altres alts càrrecs haurien de fer front a un judici davant un tribunal internacional per genocidi contra els musulmans rohingyes i per crims de lesa humanitat contra altres minories ètniques. Així ho van anunciar aquest dilluns un grup d’experts d’aquesta organització després d’un any d’investigacions.\nEls autors de l’informe demanen al Consell de Seguretat de l’ONU que el cas es jutgi al Tribunal Penal Internacional o que es creï un tribunal penal especial. A més, reclamen un embargament d’armes a Birmània i que es posi en marxa un mecanisme independent per analitzar a fons les proves reunides.\nUn extermini planejat\nEl general Min Aung Hlaing, comandant en cap de l’exèrcit de Birmània, és un dels sis generals assenyalats com a “cas prioritari” en l’informe de l’ONU, que detalla les campanyes militars en què es van cometre autèntiques atrocitats que “indubtablement equivalen als crims més greus segons el dret internacional”. El comitè, de tres membres, va assegurar que el càrrec més greu seria el de genocidi, arran de la feroç campanya desencadenada per les forces de seguretat de majoria budista contra els rohingyes fa un any.\nAquesta ofensiva contra la població civil musulmana de l’estat de Rakhine va provocar que més de 700.000 persones haguessin de fugir a través de la frontera amb Bangladesh i protagonitzessin una de les pitjors crisis humanitàries que es recorden. Però Birmània nega reiteradament aquestes acusacions i afirma que les seves forces només responien als atacs dels militants rohingyes contra controls policials del país i contra una estació de l’exèrcit el 25 d’agost de l’any passat. En canvi, el comitè d’experts va apuntar que hi ha prou informació per garantir la investigació i el processament dels alts càrrecs “perquè un tribunal competent pugui determinar la seva responsabilitat per genocidi”. Tot i que no van poder accedir a la regió, els experts de les Nacions Unides van interrogar més de 850 víctimes i testimonis, a més d’analitzar altres proves, com imatges de satèl·lit. En aquest informe els experts van parlar de les operacions de Rakhine com “una catàstrofe previsible i planejada” després de dècades d’opressió sobre els musulmans rohingyes. I és que, des de fa molt temps, Birmània ha classificat il·legalment els rohingyes com a “immigrants bengalís” de Bangladesh i els ha negat la ciutadania. Els atacs de l’any passat s’havien repetit en ocasions anteriors: el 2012 i el 2016.\nPer tot plegat, les Nacions Unides consideren que no hi ha cap dubte que l’operació va tenir un objectiu genocida. En primer lloc gràcies a la retòrica d’incitació a l’odi dirigida contra aquest col·lectiu, i en segon, “al nivell d’organització que implica un pla de destrucció, i al nivell d’extrema de brutalitat i violència” utilitzat. Les dades i les conclusions que aporta el document són esfereïdores.\nMolts més de 10.000 morts\nEls experts asseguren que les estimacions de 10.000 morts en la campanya de Rakhine van ser totalment conservadores, i citen testimonis descarnats d’assassinats en massa, violacions col·lectives a dones i nenes, i la destrucció total de pobles per part dels militars. La líder civil de Birmània i Nobel de la pau Aung San Suu Kyi i altres autoritats civils “van contribuir a perpetrar aquests crims atroços”, ja que no van utilitzar els seus mitjans per aturar-los, recorda l’organització.\nMalgrat que no és el primer cop que es denuncia el genocidi que viu la població rohingya, sí que és la vegada que s’ha condemnat amb més fermesa. De fet, l’Alt Comissionat de Drets Humans de l’ONU, Zeid Ra’ad al-Hussein, ja havia clamat contra les accions de l’exèrcit i havia considerat que eren una neteja ètnica i, possiblement, un genocidi. Ara, les conclusions d’aquesta investigació augmentaran la pressió per exigir una acció internacional immediata. Un dels membres de l’equip d’experts, l’exfiscal general indonesi Marzuki Darusman, també va ser clar: “Tots aquests testimonis deixaran una marca en tots nosaltres per a la resta de les nostres vides”.


El periple de l'avió que esquitxa Rosell en un nou cas de corrupció al Brasil - VilaWeb\nDijous 27.10.2011 12:57\nEl periple de l'avió que esquitxa Rosell en un nou cas de corrupció al Brasil\nL'acusen d'haver participat en una operació d'emblanquiment de diners\nUn nou cas de corrupció esquitxa el president del Barça, Sandro Rosell. La policia brasilera ha cridat a declarar el president de la Federació Brasilera de Futbol, Ricardo Teixeira, perquè investiga la venda reiterada d'una avioneta a Sandro Rosell i Cláudio Honigman (soci de Rosell a l'empresa Brasil 100% Marketing), que creu que va servir per emblanquir diners. El diari A Folha de São Paulo ha publicat la investigació sobre la compra-venda d'aquesta avioneta.\nAquesta crida de la policia es relaciona amb el fet que A Folha de São Paulo va publicar fa un parell de dies un article amb els resultats de la investigació sobre la compra-venda d'una avioneta per a emblanquir diners, efectuada per Teixeira. Segons el diari, Rosell és soci de la dona de Teixeira en l'empresa Habitat Brasil Empreendimentos Imobiliários.\nSegons la investigació, la companyia d'aviació brasilera TAM va vendre a Teixeira un avió particular. Una part del preu de l'avió s'havia de satisfer amb una avioneta Cessna PT-XIB, que Teixeira deia que era seva, però que era de la TAM i que havia entrat al país per un dòlar. Aquest preu d'origen estrany ha cridat ara l'atenció de la policia, sobretot perquè l'avioneta s'ha venut manta vegada entre empreses en què participen Teixeira, Sandro Rosell i Cláudio Honigman fins a superar el preu de mercat. Finalment la va comprar un dirigent de la TAM que negociava en l'origen un contracte de patrocini amb la federació brasilera de futbol.\n- El març del 2007 la companyia aèria TAM proposa vendre un avió particular al president de la Federació Brasilera, Ricardo Teixeira, que val 12,5 milions de dòlars (19,3 milions de reals brasilers). Com a part del pagament, Teixeira donarà a TAM un avió usat, un Cessna amb matrícula PT-XIB (vegeu-ne la foto), que comptablement equivaldrà a 7,9 milions de dòlars (12,2 milions de reals). Curiosament aquest avió no és de Teixeira, sinó de Cessna. I el representant de Cessna a Brasil és justament TAM. Per tant, Teixeira venia a TAM un avió de TAM. Els experts consultats per A Folha han trobat la documentació de l'aparell i han dit que no valia més de 3 milions de dòlars (6 milions de reals)\n- El maig del 2007 TAM signa un contracte d'esponsorització amb la selecció brasilera i autoritza la compra de l'avió al president de la Federació Brasilera de Futbol (i que en realitat és de TAM)\n- Teixeira finalment no compra l'avió nou, però l'avió PT-XIB, que teòricament era propietat seva i que havia comprat TAM, és venut finalment a Brasil Marketing 100%, propietat de Rosell i Honigman.\n- El juliol de 2008 Honigman signa un acord amb Rosell pel qual l'avió PT-XIB, que ja és propietat de Brasil 100% Marketing, el compra l'empresa Ailanto (que és una empresa propietat de Rosell i en un 1% de la seva secretària Vanessa Almeida Precth).\nEl preu que paga Ailanto és de 8 milions de reals, 4 milions de dòlars.\n- Ailanto registra l'avió a l'Anac (Agència de l'Aviació Civil) l'agost de 2009. I en el moment del registre Ailanto diu que l'ha adquirit per 17,8 milions de reals (9,8 milions de dòlars), molt per sobre del preu que Rosell havia dit que havia pagat.\n-El novembre de 2009 Ailanto ven l'avió a una empresa que es diu Beydoun International per 4 milions de dòlars, aleshores equivalents a 7,2 milions de reals.\n-El gener del 2010 Rui el president de TAM, Thomaz de Aquino, es fa soci de Beydoun International. Aquest home és el que el març del 2007 havia fet la proposta de venda de l'avió particular a Teixeira.\nEl Barça: 'res a dir'\nVilaWeb s'ha posat en contacte amb el Barça per poder tenir les explicacions de Rosell. Fonts del club han dit que no hi havia res a dir.\nAquesta és la segona investigació sobre corrupció en la qual es veu involucrat Sandro Rosell per la seva relació amb Teixeira. A final de setembre The Economist va implicar Rosell en un altre cas de corrupció centrat en Teixeira i investigat per la fiscalia brasilera.\nL'avió Cessna amb matrícula PT-XIB.


Assistim a l'esdeveniment internacional Symfony Catalunya 2016 - Microblau\nAssistim a l’esdeveniment internacional Symfony Catalunya 2016\nHome News Assistim a l’esdeveniment internacional Symfony Catalunya 2016\nL’equip de Microblau en l’esdeveniment Symfony Catalunya 2016 els propers dies 22 i 23 de juliol.\nEls propers dies 22 i 23 de juliol, part del nostre equip de desenvolupadors acudirà a l’esdeveniment Symfony Catalunya, un nou esdeveniment de caràcter internacional sobre Symfony. Les ponències seran totalment en anglès, ja que s’espera la participació d’assistents de diverses nacionalitats i de ponents d’altíssim nivell provinents de diferents països: Matthias Noback, Albert Casademont, Ryan Weaver, Jeremy Mikola, Pablo Godel, Benjamin Eberlei …\nL’objectiu de l’esdeveniment és connectar a la comunitat internacional de Symfony. Els assistents a l’esdeveniment podran gaudir de les millors ponències sobre Symfony i d’activitats paral·leles com els coneguts lightning talks o conferències exclusives.\nL’esdeveniment tindrà lloc els dies 22 i 23 d’aquest mes a l’Auditori Axa de Barcelona. L’esdeveniment està organitzat per l’Associació Symfony Barcelona. Ens veiem a Symfony Catalunya 2016!


“Gràcies, senyors, per la seva discreció durant gairebé quaranta anys” –David Rockefeller– [Joan Carrero, 10.05.2020] – L'HORA\nSembla que no és gens fàcil integrar els esdeveniments propers que ens toca viure quotidianament en l’ampli marc dels grans “jocs” de dominació global a què es referia Zbigniew Brzezinski. Tal dificultat d’integració m’evoca la impossibilitat dels éssers humans des de fa mil·lennis per comprendre que no és el sol el que surt per l’est i, després de creuar el cel, es posa per l’oest de la nostra Terra plana, el centre de l’univers. I també, a més, la seva impossibilitat per descobrir la relació directa entre l’esdevenir cíclic de les estacions i l’existència d’un equador que divideix en dos hemisferis el nostre esfèric planeta. Amb l’heliocentrisme, la sortida del sol va seguir sent per l’est i la seva posta per l’oest, amb totes les conseqüències que això va comportar sempre en la quotidianitat. Tampoc va fer inútils les nostres previsions de cara als canvis estacionals. Però va integrar tot això en una realitat incomparablement més àmplia, fent-nos més savis i ajudant-nos a afrontar millor els processos vitals.\nL’heliocentrisme ja va ser proposat el segle III abans de Crist per Aristarc de Samos. No obstant, van haver de transcórrer divuit segles abans que el matemàtic, astrònom i clergue catòlic polonès Nicolau Copèrnic presentés el 1543, en el seu llibre pòstum De Revolutionibus Orbium Coelestium, un model matemàtic completament predictiu d’un sistema heliocèntric. De la mateixa manera, per a molts encara sembla ser gairebé impossible la integració del que és local en el que és global. I fins i tot és més massiu encara no tenir en compte, en la pràctica, el marc global, fins i tot coneixent-ne força coses.\nEn el meu article anterior vaig intentar emmarcar l’escandalosa indefensió dels nostres professionals de la Salut, la seva falta de recursos, en l’àmbit global, en el qual es dóna una concentració, cada vegada més gran, de diners i del poder de decisió. Van existir avisos reiterats, amb anys d’anticipació i amb detalls de gran precisió, de la pandèmia que vindria. Però, donades les moltes portes giratòries entre la indústria armamentística i Defensa, el nostre establishment preferia dedicar recursos a la prevenció contra inexistents amenaces militars. O a la nostra possible participació en les inacabables guerres d’agressió estatunidenques. Per no parlar de rescats bancaris “preventius”. Ara, en aquest nou article, vull partir també d’una notícia local de fa només uns dies: la possible compra de grans hotels mallorquins a preu de saldo per part d’empreses estatunidenques i angleses que compten amb un capital financer molt important, tenen un excés de diners (quina curiosa casualitat!), “necessiten” invertir i els hotels són la seva prioritat en aquests moments.\nQuè passarà amb tants d’aquests hotels els propietaris dels quals segurament mai han estat gaire interessats en saber què és la Fed i quins són els seus veritables objectius? Ara ja no es tracta de grans empreses estratègiques com Repsol, Telefónica, el Santander o el BBVA, que, com vaig explicar al IV article de la sèrie sobre el coronavirus, van estar a punt de caure en mans d’aquells grans financers que, enmig d’un món en crisi, són els grans beneficiats de la il·limitada impressió per la Fed d’aquests papers que anomenem dòlars. Empreses estratègiques que van ser salvades el passat 17 de març pel Reial Decret de mesures urgents per impedir que diversos bancs i empreses de gestió d’inversions estatunidenques, com JP Morgan (del que en va ser president David Rockefeller) o Black Rock, es fessin amb el control de més del 10% d’elles. Empreses que van deixar gran part del seu valor en borsa després de la declaració de l’estat d’alarma.\nÉs veritat que, fa ja anys, un hotel tan emblemàtic a Mallorca com l’Hotel Valparaíso va ser comprat per empresaris xinesos. Però el capitalisme de l’actual Xina “comunista” té molt més a veure amb el ja “antic” capitalisme industrial, en el qual es produïen béns, que amb la bogeria de l’actual financiarització estatunidenca. Pura i delictiva especulació que no només utilitza al seu caprici i sense cap supervisió la creació de dòlars des del no-res sinó que ha creat una economia d’apalancaments, derivats, activitats bancàries fora de balanç, etc. absolutament independent de l’economia real. Financiarització que, com un virus incomparablement més destructiu que la Covid-19, ha portat Occident a l’UCI de la història. A més, aquella compra tampoc va ser a preu de saldo gràcies a una “providencial” pandèmia com l’actual.\nCom ens ha pogut caure al damunt un tsunami com aquest sense que, amb tants mitjans d’informació a l’abast de la nostra mà, ni tan sols acabem d’entendre què està succeint? Crisis recurrents gràcies a les quals uns pocs sempre obtenen grans beneficis, una gran liquiditat dels mateixos de sempre en el moment oportú… Si tot aquest cúmul de circumstàncies, que altra vegada faran més rics els mateixos de sempre, no ha estat planificat, no quedarà més remei que tornar a l’inici mateix de les meves anàlisis en el primer article sobre el coronavirus: aquesta gent ha de tenir tanta baraca, que potser no ens hem de prendre a la lleugera la doctrina del Destí Manifest.\nPerò el fet inqüestionable és que ja el 1991 David Rockefeller estava segur del seu control sobre la informació –la que depèn dels mitjans massius capaços de determinar l’anomenada opinió pública–, control de la informació absolutament fonamental, al seu torn, pel control del “progressisme”. Per al control, per tant, de qualsevol procés social i qualsevol avanç polític. Estava tan segur de tal control que va decidir donar inici a la darrera etapa que ens durà a tots, segons ell creia, a l’anhelat Govern Mundial sense nacionalismes ni guerres. Recordar les paraules que en aquest sentit va pronunciar a la reunió del Club Bilderberg del 1991 il·lumina amb una intensitat nova l’increïble fenomen de l’obscurantisme informatiu que regna actualment al nostre Occident “lliure, democràtic i informat”.\nSi algú considera que aquestes valoracions sobre el greu deteriorament que pateix actualment el periodisme a Occident són excessivament radicals, el convido a veure la pel·lícula Desvelant la veritat. La situació de total solitud, i fins i tot rebuig, soferta pels professionals de la petita agència de notícies estatunidenca Knight Ridder, l’única que no va cedir davant de totes les mentides amb què es va justificar l’agressió a l’Iraq, és plenament traslladable a la nostra situació actual. Igual que el desvergonyiment dels polítics republicans i l’absoluta mediocritat de la quasi totalitat dels periodistes d’aquell moment, retratades al film, són plenament traslladables a la d’altres polítics demòcrates i altres professionals de la informació, per més que uns i altres gaudeixin del favor dels grans mitjans als quals David Rockefeller va donar les gràcies en l’esmentada reunió de l’any 1991. Polítics demòcrates plens de “carisma” i glamour, com els Clinton o Barack Obama, però que han afavorit els grans financers tant o més encara del que ho van fer els republicans. Com no seria així, si eren “criatures” seves! Polítics demòcrates el militarisme i responsabilitat dels quals en crims d’agressió internacional –encara que sigui a través de tercers com Paul Kagame, responsables d’un caos que ha causat milions de morts– no tenen res a envejar als dels seus “oponents” republicans.\nPer increïble i fins i tot paranoic que sembli, és possible el consens i la pràctica unanimitat de tots els grans, més anomenats i més “respectables” mitjans al voltant de falsedats tan grolleres que poden ser percebudes com a tals per qualsevol persona honesta que dediqui una mica del seu temps a intentar informar-se per altres vies alternatives. Encara que hi ha una cosa que em resulta encara més impressionant que tal unanimitat en el desvari: el fet que immediatament després de sortir a la llum les mentides sobre l’Iraq, els referents “informatius” de la majoria social tornaven a ser els grans mitjans que, traint la veritat i els seus lectors, s’havien venut al poder, a l’engany, al pillatge i a la mort. I no faig anàlisi de saló ni d’escriptori, tot això ho he viscut personalment, amb gran sorpresa, al voltant de la descomunal farsa sobre els esdeveniments que, a Rwanda i el Congo, han ocasionat des del 1990 la major mortaldat que hi ha hagut després de la Segona Guerra Mundial .\nLes grans ONG de drets humans, grans creadores també d’opinió, mereixen un tractament en exclusiva. Són reiterades i greus les responsabilitats d’Amnistia Internacional o HRW en avalar crims inexistents o de falsa bandera així com en silenciar-ne altres de reals o la veritable autoria d’ells: l’assassinat de nadons per Saddam Hussein, les armes de destrucció massiva més tard, el doble magnicidi a Rwanda i el genocidi del 1994, les massacres de Moammar al-Gaddafi, els atacs amb armes d’al-Àssad… Però per tot això n’hi ha prou amb llegir pàgines honestes, serioses i valentes com les de Mikel Itulain.\nSemblant “dipositació d’autoritat” en aquells als qui prèviament hem adjudicat el “suposat saber” és un fenomen tan impressionant que les anàlisis purament racionals són incapaces d’explicar-ho. Diria que fins i tot tampoc n’hi ha prou amb les purament psicoanalítiques, tot i que han sabut acostar-se tant al nucli del problema que fins i tot han creat les lúcides categories que acabo de posar entre cometes. A la presentació pública del llibre Los cinco principios superiores vaig recórrer, per això, a altres categories pròpies del que és mític, màgic o sagrat: el sortilegi, l’encanteri o l’encantament.\nI és que, efectivament, han aconseguit hipnotitzar i alienar els nostres conciutadans. Abans m’he referit al glamour dels referents polítics “progressistes” que ens han imposat els grans mitjans de les poderoses “famílies” financeres. És molt revelador el que podem llegir a Vikipedia sobre el terme glamour: “[…] encant natural que fascina. Originalment es referia a un encanteri màgic o ocult que afectava la percepció visual d’una persona, mostrant els objectes percebuts d’una manera diferent de la real i presentant-los d’una manera atractiva, magnífica o glorificada”.\nIgualment només aconsegueixo intentar comprendre la supèrbia desmesurada d’aquesta gent, que es consideren com déus, des de categories gairebé religioses, com les que es refereixen a Llucifer, l’esperit brillant com cap altre que va pretendre competir amb Déu. Competir amb el creador dels mons incommensurables i inimaginables que les ciències més recents van descobrint amb estupor i sorpresa! Hi ha tanta diferència entre els projectes d’aquesta gent i els deliris d’Adolf Hitler, per exemple? O entre la seva arrogància i la megalomania de tants emperadors que al llarg de la història van acabar tots ells perdent el sentit de la realitat? Però anem ja al que va succeir aquell dia, fa gairebé trenta anys a la reunió del Club Bilderberg. Ho vaig exposar a les dues primeres pàgines del llibre La hora de los grandes “filántropos”:\n“Hi ha al nostre món uns grans poders econòmics que no només escapen a qualsevol control democràtic sinó que fins i tot són capaços de posar la democràcia contra les cordes. Ells mateixos no tenen cap problema en publicar-ho des de fa dècades. Si al començament dels setanta ja no tenien cap problema en formular tan clarament el nucli del seu projecte, almenys pel que fa a la Comissió Trilateral, menys encara en aquesta Hora en la que ja hem entrat: la xarxa global de poder que han aconseguit teixir és tan enorme i poderosa, el control que creuen tenir sobre els esdeveniments internacionals és tan considerable, que ja no cal tant secretisme, ni tan sols pel que fa al Club Bilderberg, molt més informal, exclusiu i discret. Però durant dècades va ser diferent.\nA la reunió del 1991 del Club Bilderberg (és a dir, justament en les dates en les que considero que es va iniciar el període de què tractaré en aquest llibre), David Rockefeller va agrair al Washington Post, The New York Times, Time Magazine i altres grans publicacions, els directors dels quals han assistit a les seves reunions, el que hagin respectat les seves promeses de discreció durant gairebé quaranta anys. Va continuar reconeixent que hauria estat impossible per a ells desenvolupar el seu pla per al món si durant aquests anys haguessin estat sotmesos a la llum de la publicitat. Però que ara, tanmateix, el món ha evolucionat i està més preparat per avançar cap a un Govern mundial. I va concloure afirmant que la sobirania supranacional d’una elit intel·lectual i de banquers mundials és segurament preferible a l’autodeterminació nacional practicada en segles passats. El fet que el diari The Economist, l’editor gerent del qual, Adrien Wooldridge, ha estat membre de Club Bilderberg des de fa bastants anys, publiqués el 20 de gener del 2011 un reportatge en el qual per primera vegada es confirmava l’existència d’aquest poderós club és un clar indicador que ja no cal tant secretisme.\nS’equivoquen els qui infravalorin encara la real i transcendental influència d’aquests poderosos clubs. Segurament la seva pràctica inexistència en els grans mitjans de comunicació així com la propaganda que qualifica fàcilment i ràpida de conspiratori (o fins i tot de conspiranoic) qualsevol que faci referència al poder d’aquests clubs, tenen molt a veure en aquest error. Però com veurem més endavant, diversos fets són ja massa reveladors. Descobrir les claus ocultes que els expliquen és tan important per a enfrontar-nos als temps que s’acosten com ho va ser desxifrar Enigma (la màquina que guardava els codis secrets del règim nazi) perquè els Aliats aconseguissin la victòria.”\nL’objectiu central d’aquest llarg període de quatre dècades a què es referia David Rockefeller, durant el qual els grans mitjans occidentals van ser “discrets”, tal com s’havien compromès, no era altre que el de seduir, encisar i alienar el progressisme. I semblaria que realment, almenys en una gran mesura, ho han aconseguit. Seguint en l’àmbit local, en el qual m’he proposat moure’m en aquest article igual que en l’anterior, només amb aquestes claus puc entendre que un ajuntament progressista com el de Palma s’hagi sentit orgullós de declarar Donald Trump persona non grata mentre rebia amb tots els honors els Clinton i els Obama. O que un altre polític progressista se sentís orgullós d’haver aconseguit “fitxar” el delegat d’El País, el gran diari “globalista” per al món hispanoparlant, com a nou director de l’Ens Públic de Radiotelevisió de les Illes Balears. O que mai es refereixin a les claus fonamentals del que està passant en el nostre món: l’apropiació dels bancs centrals pels grans prestadors especuladors, la “discreció” pactada dels directius dels grans mitjans amb els seus propietaris, etc.\nO que, ja en l’àmbit més ampli dels Països Catalans, els responsables de l’important diari Ara se sentin igualment orgullosos de publicar sovint articles… ni més ni menys que del New York Times! Ohhhh! O de tenir els mateixos “experts” per a l’Àfrica subsahariana que El País: Ramón Lobo, John Carlin… I, ara, Gemma Parellada, la fidel continuadora de tals “referents”, que ha pres el relleu en la falsària versió oficial que explica a la seva manera per què han mort en les últimes dècades a Rwanda i el Congo una desena de milions d’éssers humans. Però, per a tots els pràctics i eficaços “realistes possibilistes” locals, aquestes reflexions com les que ara faig, exposades en articles i “llibrets”, segurament han de ser subtileses d’exquisits analistes teòrics (tot i que, al costat de les víctimes, ens hàgim deixat la pell en la lluita). Subtileses que només condueixen a posicionaments “radicals” (com el de Franz Jägerstätter no jurant lleialtat a Hitler, jurament que no tindria cap conseqüència pràctica però que a ell, si no ho feia, li costaria la vida). Subtileses sense conseqüències pràctiques, subtileses semblants a les d’aquells que especulen sobre si la nostra sòlida i plana Terra, centre de l’Univers, és estàtica o si en realitat es mou.


la paraula escrita: setembre 2009\nPRIMER DIA DE CLASSE - UdG\nFa uns dies comentava en un apunt al blog el fet que m'havia matriculat a la Universitat de Girona, en el programa per majors de cinquanta anys, a l'assignatura de primer curs "Literatura catalana. Del Modernisme a la Guerra Civil". Doncs ja és un fet! Avui he assistit a la primera classe, justament el dia que compleixo seixanta-sis anys! Ha estat un regal extraordinari.\nUna trentena de joves i mitja dotzena de "joves de segón cicle" conformem l'alumnat d'aquest primer curs.\nFoto extreta de Pencat.cat\nEL CINEMA I LA PARAULA... (Sentit i sensibilitat)\nAhir vaig veure aquesta magnífica pel·lícula, Sentit i sensibilitat, a la televisió, i la cita, per part d'un dels protagonistes menors, John Willoughby, d'un sonet de William_Shakespeare, concretament del 116, em va fer recordar la dedicatòria que Salvador Oliva, poeta banyolí i bon amic, i un dels millors traductors del poeta anglès, em va escriure al volum, editat per Ed. 62 · Empúries,versió bilingüe, en anglès i en la seva traducció al català.\nLa dedicatòria diu així: "Per a en Lluís i l'Àngels, ja ho sabeu: llegir un sonet cada dia abans d'anar a dormir (prescripció facultativa"). I, de passada, vaig recordar que ens havíem saltat la prescripció!...\nAmb l'ànim d'oferir-vos, de tant en tant, un sonet, el primer és aquest, el 116, citat i llegit a la pel·lícula.\nDe cada barca errant és estrella polar\nFoto extreta de: blogs.ccrtvi.com\nEn Manel Ballester, del Club de lectura de poesia, del Club de lectura Sant Narcís (Girona), del que en sóc coordinador, m'envia aquest poema de Deborha Digges, poeta nord-americana, nascuda a Jefferson City (Missouri), el 6 de febrer de 1950. Va ensenyar redacció i anglès a les universitats de New York, Boston, Columbia i Tufts.Ha escrit quatre llibres de poesia, entre ells Vesper Vigilis i Rouhg Music. És també traductora de poemes de la poeta cubana Maria Elena Cruz Varela.D'aquest poema que ens envia, ens adjunta també la traducció al català, de la que n'és autor.\ni escampa els fulls de música, que salten com ones del piano lliures de claus. Les notes, papallones negres, jeuen ara aixafades contra els cortinatges. El vent que em traspassa el cor apaga totes les flames. Al cor i als seus salons regnen la foscor i el vent. Nius d’ocell i copes de te plenes d’estels s’esmicolen a les lleixes al pas de l’aire, que creix vaporós i es doblega i bufa o és empès dins els espais del cor rebentant finestres, desfent els llençols com si algú acabés de fer-hi l’amor. La meva roba voleia, com núvies que vénen a estirar-se al llit, crucifixos, vestits penjats als arbres dins les habitacions del cor. Per rescatar-los he escampat flors pels camps; qui sap, potser les reculli algú\ni sàpiga d’on han vingut. Ara arriben abelles que s’enganxen a les cortines de flors. A fora, sense res que el fixi a l’estenedor, l’aixovar de la mare. No em pertoca de dir quin vent és\no com és que travessa les estances del cor. Amb batec d’ales, de la mort resseguint-ne els espais, cap vent bufa. Ni alena res al soterrani, ni cap ventada ens colga teranyines als cabells. És fresc això, tranquil; un domàs estès al terra. Però no ens hi ajaurem de nou.\nCELS... (Lluís Gil - Girona)\nLondres (El Tàmesis), setembre 2009\nUN LLIBRE : HOMES I RATOLINS - John Steinbeck\nHomes i ratolins, de John Steinbeck, és un llibre magnífic, que explica l'aventura de dos homes, George -capaç, atrevit, intel·ligent- i Lennie -dependent, innocent, deficient mental, que junts van a la recerca de feina pels ranxos d'Estats Units. George ha de prendre sempre la iniciativa, fent de germà gran de Lennie i defentsant-lo d'aquells que es volen aprofitar o volen abusar de les seves mancances. L'amistat és una de les virtuts que destaca el llibre, i l'esperança d'una existència pròpia i tranquil·la l'objectiu per el qual suporten les pitjors feines i les vexacions a que son sotmesos. Només la fatalitat farà que els seus propòsits de recomençar una vida pròpia i tranquil·la es vegin truncats. Novel·la colpidora, que posa de manifest relacions i sentiments, i com, sovint, el destí està condicionat per l'imprevist. Publicat per\nLA PARAULA I LA MÚSICA... (4) PALABRAS PARA JULIA - J.A.GOYTISOLO - PACO IBÁÑEZ\nAquesta cançò sempre m'ha emocionat, el text i la música per igual. La magnífica poesia de Goytisolo i la melodia de Paco Ibàñez han estat durant molts anys bandera de molts sentiments i desitjos. Segur que tots les coneixeu, però malgrat això us convido a escoltar-les. I felicitats a totes les Júlies que visiteu el blog.\nUna abraçada. Publicat per\nPOSTA DE SOL, DES DE LONDRES...\nDes de Londres, una posta de sol, en plena City, per a totes les amigues i amics!\nEl sol no sap de diferències, afortunadament. Il·lumina, i es pon, en plena natura i entre les escletxes de la més pura i avançada tecnologia.\nUN LLIBRE : LA CARRETERA - Cormac McCarthy\n"En despertar-se al bosc, enmig del fred i la negror de la nit, va estirar el braç per tocar el nen que dormia a la seva vora. Negres nits més enllà de la foscor i cada dia més gris que l'anterior. Com el principi d'un fred glaucoma que entela el món. La seva mà pujava i baixava suaument amb cada preciosa alenada. Va apartar el plàstic encerat a una banda, es va alçar, abrigat amb roba i mantes pudents, i va mirar cap a l'est buscant llum, però no n'hi havia. En el somni del qual s'acabava de despertar, havia entrat en una cova donant la mà al nen. El llum que duien joguinejava sobre les parets humides de colada estalagmítica"... Així comença aquesta excel·lent novel·la que he tornat a llegir aquest estiu.\nEl llarg recorregut d'un pare i un fill a través d'una carretera que travessa un paisatge devastat on tot ha mort i tot ha estat destruït, en un present apocalíptic i un futur incert. L'autor, el nord americà Cormac McCarthy, mostra amb una cruesa i una duresa extremes com és la lluita per la supervivència i, alhora, amb una gran tendresa com n'és d'immens l'amor que els uneix i els porta junts cap a un final que sembla no tenir esperança. La carretera és una obra esplèndida, una obra mestra i una mostra de com la desesperança, la realitat i l'esperança novament, poden ser un revulsiu per sobreviure. Excel·lentment escrita és una novel·la recomanable, des del meu punt de vista.\nANIVERSARI!!!!!!!!!!!!!!!!! - FELICITATS!!!!!!!\nDes de Girona, MOLTES FELICITATS!!!!!!!!!!!!!!\nQuí s'apunta a felicitar a l'-assumpta-?\nCELS... (Assumpta - Tàrrega)\nL'Assumpta, de Tàrrega, m'ha regalat un CEL (núvols, diu ella) d'entre els molts que té al seu blog.\nhttp://assumptapijuan.blogspot.com/des d'on neixen tots els somnis\ndissabte 12 de setembre de 2009\nCELS... (Assumpta - Reus)\nI l'Assumpta, de Reus, me n'ha regalat un altra perquè el poguem disfrutar tots. Un petó canviant, efímer, voluble, però un petò, al cap i a la fí.\nAssumpta, agost 2009\nBlog de l'Assumpta Publicat per\nÍTACA . AMICS, BONA DIADA A TOTHOM!!! (11 SETEMBRE 2009)\nQuan surts per fer el viatge cap a Ítaca,has de pregar que el camí sigui llarg,ple d'aventures, ple de coneixença.Els Lestrígons i els Cíclops,l'aïrat Posidó, no te n'esfereixis: són coses que en el teu camí no trobaràs,no, mai, si el pensament se't manté alt, si unaemoció escollidaet toca l'esperit i el cos alhora.Els Lestrígons i els Cíclops,el feroç Posidó, mai no serà que el topissi no el portes amb tu dins la teva ànima,si no és la teva ànima que els dreça davant teu.\nHas de pregar que el camí sigui llarg.Que siguin moltes les matinades d'estiuque, amb quina delectança, amb quina joia!entraràs en un port que els teus ulls ignoraven; que et puguis aturar en mercats fenicisi compra-hi les bones coses que s'hi exhibeixen ,corals i nacres, ambres i banussosi delicats perfums de tota mena:tanta abundor com puguis de perfums delicats;que vagis a ciutats d'Egipte, a moltes,per aprendre i aprendre dels que saben.\nSempre tingues al cor l'idea d'Ïtaca.Has d'arribar-hi, és el teu destí.Però no forcis gens la travessia.És preferible que duri molts anysi que ja siguis vell quan fondegis l'illa,ric de tot el que hauràs guanyat fent el camí,sense esperar que t'hagi de dar riqueses Ítaca.\nKonstandinos P. Kavafis(Trad. Carles Riba)\nPOETES AMICS... Carme Rosanas\nEL SOL DEMANA SILENCI...\nEl sol demana silenciapropant un dit als llavis de la mar.Tot calla quan tu no hi ets.La veu de les onestot just si em xiuxiueja,tan suauque hi reconec els teus mots.\nCELS... (Carme Rosanas - La Floresta)\nLa Carme Rosanas, http://carmerosanas.blogspot.com, que ja va pintar el CEL "Silenci", de la Consol Vidal, de Girona, ha enviat quatre magnífics CELS pintats per ella. Tots quatre els presento alhora perquè formen una unitat magnífica i perquè m'és molt difícil fer-ho de un en un i de tant en tant. Apa, disfruteu-los!\nPOETES AMICS... Óscar Rocabert\nBOUS DE CAN BRIANS(poema no per a cobla)\nUn jutge a l'esquerra\ni un pres al davant.\nEls caps que se'ls giren\nels van oblidant.\nLes nostres minyones\nLes monedes velles\nJa teniu collera, bous de Can Brians?\nVeniu a la cel·la.\nNo hi ha farbalans\nni teniu monedes.\nNo teniu monedes,\nbous de Can Brians?\nCalen cambres altes,\ncalen cambres grans,\ni amples, i hermoses,\nque no vulguin viure\nsols a Can Brians.\nTeniu prou colleres,\nMartorell és lliure,\nvila i vilatans.\nA prop la presó,\ni a dins, ciutadans.\nAra me n'oblido,\nfàcil i galant\nI no m'ho preguntis,\non són, les colleres,\non és, Can Brians.\nCELS... (Jesús M. Tibau - Tortosa)\nCOLORSTortosa, Desembre 2005\nhttp:jmtibau.blogspot.com - tens un racó dalt del món\nREFLEXTortosa, Octubre 2006\nhttp://jmtibau.blogspot.com - tens un racó dalt delmón\nESCRIT A LES PARETS... GRAFITIS (4)\nQuan un fa una bestiesa diem que ha perdut un cargol (del cap, s'entén)L'autor del grafiti, de moment ha perdut la a de "tuerka"Hauré de seguir-lo, a veure si va perdent la resta.\nESCRIT A LES PARETS... GRAFITIS (3)\nTot el contrari de l'"invent"\nPOETES AMICS... Consol Vidal\nSILENCIS D'ALTRES MONSDunes de Ksar Guilane. Desert de Douz (Tunísia)\nAïllada del món convocomots amb engrunes d'un sol,que porta l'alè d'uns instantson la llum lliga temps, abraçantdesert i horitzó.Sóc hostatge de tu.\nLA PARAULA I LA MÚSICA... (4) PALABRAS PARA JULIA ...\nÍTACA . AMICS, BONA DIADA A TOTHOM!!! ...


"Tresor del valencià meridional. Diccionari temàtic i fraseològic", nou recurs lingüístic. Actualitat Universitària\n"Tresor del valencià meridional. Di..raseològic", nou recurs lingüístic\nL'Aula Magna de la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat d'Alacant ha acollit, aquest matí, la presentació del llibre Tresor del valencià meridional. Diccionari temàtic i fraseològic. L'acte ha comptat amb la participació dels autors de l'obra, Ovidi Carbonell, Josep Tormo i Jordi Colomina, i del director de l'Institut Alacantí Juan Gil-Albert, José Luis V. Ferris. A més, hi han assistit el director del Departament de Filologia Catalana, Carles Segura, el degà de la Facultat de Filosofia i Lletres, Jorge Olcina, el vicerector de Cultura, Esports i Política Lingüística, Carles Cortés, i el mateix rector, Manuel Palomar.\nDurant l'acte, els assistents han coincidit a destacar el gran treball realitzat pels autors "no solament pel fet de conservar per a futures generacions el tresor de paraules i idiomatismes que configuren la personalitat humana i cultural de la nostra comunitat lingüística, sinó també perquè el Diccionari serà, d'ara endavant, un utilíssim recurs per a filòlegs, escriptors i usuaris o amants de l'idioma en general".\nPer la seua banda, el rector ha assegurat que per a la Universitat d'Alacant és un motiu de satisfacció haver acollit aquest acte "important i emblemàtic" de presentació pública del Diccionari temàtic i fraseològic que, com a resultat de tants anys de treball filològic, han elaborat Carbonell, Tormo i Colomina. "El llibre permet entendre que el patrimoni lingüístic dels valencians és un tresor: un vertader tresor", ha insistit.\nTresor del valencià meridional. Diccionari temàtic i fraseològic és una obra de 1.085 pàgines, editada per l'esmentat Institut Alacantí de Cultura, que respon a projectes i anys de recerca filològica entorn del patrimoni lèxic i fraseològic de les comarques més meridionals del domini lingüístic: des de la Costera, la Safor i la Vall d'Albaida cap al sud, incloent-hi, naturalment, el Comtat, l'Alcoià, la Marina Alta, la Marina Baixa, l'Alacantí, el Baix Vinalopó, les Valls del Vinalopó, etc.


XERRADA D’ESCOLA DE FAMILIES\nDijous 20 de setembre, el Doctor psiquiatra Jordi Gimenez-Salinas, ens va oferir una xerrada dins el marc del programa escola de famílies, sota el nom: Joc Patològic i noves addiccions.\nEn primer lloc, va voler diferenciar molt entre el que es considera oci (et distreu, jugues una estona i ho deixes quan vols) i el que ja es considera malaltia (no ho pots deixar, perds la noció del temps, ho fas per evitar problemes..). Així doncs, la ludopatia es pot definir com “ la incapacitat per resistir-se a la temptació de jugar . Es perjudicial per a un mateix o els altres i l’acompanya una sensació de tensió-gratificació abans i després de jugar respectivament”.\nA Catalunya pateixen aquesta malaltia vora de 80000 persones, afecta a totes les edats i per sexe els homes dupliquen la proporció de dones.\nLa manera de detectar-ho es més fàcil des de l’entorn familiar, ja que si la persona afectada redueix les activitats de la vida prèvia, abandona les amistats, té despeses desmesurades, i demana crèdits innecessaris, entre d’altres, poden ser símptomes clars.\nEl tractament es sobretot psicològic, ja que s’ha de rehabilitar al pacient en quan adquisició de nous hàbits, prevenció de recaigudes, control dels diners… Des del 2005 la Fundació Althaia té una unitat d’atenció al joc patològic i altres addiccions.\nFinalment el Dr. Gimenez-Salinas va explicar el perill de les noves tecnologies, ja que amb elles tenim moltes eines i més privacitat per poder adquirir aquesta malaltia.\n“Aquest problema no es un vici, es una malaltia”.\nDes del Sol del Solsonès, agraïm profundament al Dr. Gimenez-Salinas la seva visita i la seva explicació, ja que sempre es un plaer poder comptar amb ell com a persona i com a professional. Es per això que el president Enric Serra, l’hi va posar la medalla commemorativa dels deu anys del Sol del Solsonès. Amb fe i esperança, tots junts compartim la responsabilitat d’anar seguint els bons camins.


Quim Salvi es tornarà a presentar a rector de la UdG - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nQuim Salvi es tornarà a presentar a rector de la UdG\nL’actual rector de la UDG, Quim Salvi diu que “manté la il·lusió del primer dia”, i defensa la tasca realitzada durant aquests tres anys.\nAssegura que es mantenen vigents tant els objectius com els “grans reptes” i en un fil de Twitter afirma que l’acompanya un equip cohesionat. Segons Salvi, han aconseguit portar a terme “la major part de les propostes plantejades” i creu que “han establert les bases d’un nou model universitari que connecta amb els canvis socials i econòmics”.\nLa candidatura de Quim Salvi es va imposar a la del fins aleshores rector, Sergi Bonet, el 30 de novembre del 2017. Salvi es va convertir en el nou rector de la Universitat de Girona amb el 57,19% dels vots. Durant el seu primer discurs, va estendre la mà al seu predecessor i va assegurar que s’iniciava una “nova etapa” amb un projecte “de tothom”.\nPer últim, el rector fa referència a la COVID destacant “l’admirable resposta” que ha donat la comunitat universitària davant la pandèmia: “amb determinació i compromís”, afirma. De cara al futur explica que preparen la UDG per l’escenari post-Covid amb imaginació i el màxim consens.