68è Congrés de la Comissió Internacional per a l'Estudi de la Història de les Institucions Representatives i Parlamentàries - Hemeroteca - Actualitat - Universitat de les Illes Balears\nSeccions: 68è Congrés de la Comissió Internacional per a l'Estudi de la Història de les Institucions Representatives i Parlamentàries\n68è Congrés de la Comissió Internacional per a l'Estudi de la Història de les Institucions Representatives i Parlamentàries\nEl congrés es farà a Palma del 6 al 9 de setembre de 2016\nDia: dimarts, 6 de setembre de 2016\nLloc: Parlament de les Illes Balears, c/ del Conqueridor, 11, Palma\nTindrà lloc la inauguració del 68è Congrés de la Comissió Internacional per a l'Estudi de la Història de les Institucions Representatives i Parlamentàries (ICHRPI). Hi intervindran la presidenta del Parlament de les Illes Balears, senyora Consuelo Huertas; el president de la ICHRPI, doctor Joseba Agirreazkuenaga; el director del Departament de Ciències Històriques i Teoria de les Arts, doctor Sebastià Serra; i el rector de la UIB, doctor Llorenç Huguet.\nEl president de la ICHRPI, doctor Joseba Agirreazkuenaga, serà l'encarregat d'impartir la conferència inaugural, amb el títol «80è Aniversari de la fundació de la ICHRPI, 1936-2016».\nEntre els dies 6 i 9 de setembre de 2016 tindrà lloc a Palma el 68è Congrés de la Comissió Internacional per a l’Estudi de la Història de les Institucions Representatives i Parlamentàries (ICHRPI). El Congrés es durà a terme al Parlament de les Illes Balears, a l’Arxiu del Regne de Mallorca, a la Fundación Bartolomé March i a la sala d’actes de l'edifici Sa Riera de la UIB, en sessions simultànies de matí i de capvespre.\nDurant quatre dies, més d’un centenar d’investigadors d’universitats d’arreu del món (Espanya, Regne Unit, França, Itàlia, Alemanya, Àustria, Hongria, Polònia, Romania, Croàcia, Xina, Brasil, Xile, Argentina, EUA...) presentaran les seves recerques sobre temàtica parlamentària.\nEn aquesta ocasió la temàtica del Congrés gira entorn de la realitat política i institucional de bona part del món on hi ha parlaments d’estructura multinivell. Més enllà dels parlaments dels Estats, hi ha altres cambres legislatives subestatals als Estats descentralitzats i, en les darreres dècades, noves institucions legislatives (com el Parlament Europeu) o assemblees representatives d'entitats supranacionals (com l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa). Juntament amb aquest tema central es vol reflexionar sobre les formes de representació política, amb especial atenció a la representació parlamentària, al llarg de la història.\nEl Congrés també tractarà les fonts per a la història parlamentària, amb propostes d'historiadors, juristes, politòlegs, documentalistes i arxivers, que aportaran les seves reflexions sobre el tipus de fonts, com s'ordenen, la gestió de la informació i les possibles aplicacions per a futurs estudis parlamentaris.\nFinalment, també s'oferirà un espai per a la reflexió comparativa dels estudiosos de les assemblees representatives de la Corona d'Aragó.\nLa Comissió Internacional d’Història Parlamentària (International Comission for the History of Representative and Parlamentary Institutions, ICHRPI) és una comissió afiliada al Comitè Internacional de Ciències Històriques que fou fundada el 1936, i per tant, enguany compleix 80. El seu objectiu és la discussió i publicació de recerques sobre les institucions representatives i parlamentàries, en contraposició als corrents antiparlamentaris que es donaven a l’Europa d’entreguerres. Entre les activitats de la ICHRPI destaquen els congressos anuals, les sèries d’estudis i la publicació de la revista semestral Parliaments, Estates and Representation.\nEl programa del Congrés inclou tot un conjunt d’activitats culturals com la visita al Parlament de les Illes Balears. També hi haurà una visita al Consell de Mallorca, amb la recepció del president del Consell, senyor Miquel Ensenyat Riutort; una visita al Consolat de Mar i la Llonja amb la recepció de la presidenta del Govern de les Illes Balears, senyora Francina Armengol Socías. Entre els actes culturals, es durà a terme una visita a l’Arxiu del Regne de Mallorca, a la Seu de Mallorca i a Es Baluard, Museu d’Art Modern i Contemporani.\nDia: divendres, 9 de setembre\nLloc: Es Baluard. Museu d'Art Modern i Contemporani\nTindrà lloc la cloenda del 68è Congrés de la ICHRPI. Hi intervindran el vicepresident i conseller d'Innovació, Recerca i Turisme del Govern de les Illes Balears, senyor Gabriel Barceló; el president de la ICHRPI, doctor Joseba Agirreazkuenaga; el director del Departament de Ciències Històriques i Teoria de les Arts, doctor Sebastià Serra; i el rector de la UIB, doctor Llorenç Huguet.\nData de l'esdeveniment: 06/09/2016


Economia obri un nou servei d'assessorament a empreses per a facilitar la transmissió de negocis viables i evitar tancaments - Ajuntament de Vila-real\nEconomia obri un nou servei d'assessorament a empreses per a facilitar la transmissió de negocis viables i evitar tancaments\nVila-real compta des de hui amb un nou servei d'orientació empresarial que se suma al Punt d'Atenció a l'Emprenedor (PAE) i que servirà per a assegurar la continuïtat de negocis viables mitjançant l'assessorament en la transmissió d'empreses. El regidor d'Economia, Xavier Ochando, ha presentat el programa, que pretén fer un pas més enllà i facilitar no solament la constitució de noves empreses, sinó la pervivència de negocis i garantir d'aquesta manera el manteniment de llocs de treball, a través de l'assessorament a la transmissió d'empreses viables.\n"Si el PAE va servir el 2016 per a ajudar un centenar de veïns a l'hora de crear el seu negoci i en temes com subvencions o fiscalitat, ara volem fer un pas més enllà i ampliar el servei amb la incorporació d'un nou programa i un tècnic especialitzat que des de hui oferirà assessorament relatiu al traspàs d'empreses en funcionament", explica Ochando. "Sabem que hi ha negocis viables que estan en perill de desaparéixer per problemes que res tenen a veure amb l'economia, ja que el motiu principal sol ser la jubilació del seu fundador, que en la gran majoria dels casos no troba en els familiars i descendents l'impuls que necessita per a evitar el tancament definitiu", explica Ochando. Per aquest motiu, l'Ajuntament, a través de l'Agència de Desenvolupament Local i amb el suport del Pacte de la Ceràmica i del Ministeri d'Economia, Indústria i Competitivitat, ofereix un servei de mediació que ajudarà a posar en contacte els qui desitgen traspassar el seu negoci amb els qui estiguen interessats a donar-li continuïtat. D'aquesta manera, s'evita "la pèrdua de capital econòmic i de llocs de treball", argumenta el regidor.\nGràcies al suport de la plataforma www.transmisionempresas.es del Ministeri, ambdues parts es podran posar d'acord, amb la tutorització necessària perquè la transacció arribe a bon port. D'aquesta manera, es potencia l'autoocupació i l'emprenedoria i "es protegeix tot allò que l'empresari ha construït durant tants anys, al mateix temps que s'ofereix l'oportunitat a una altra persona d'iniciar-se en una activitat ja en funcionament", indica l'edil.\nAmb aquest servei, l'Agència de Desenvolupament Local ajudarà a donar forma a les idees de negoci, a definir els projectes, l'estudi de mercat, el pla de producció, el pla econòmic, així com les formes jurídiques, fiscalitat, tràmits i primers passos en la constitució de l'empresa o el finançament al qual es pot accedir a través de subvencions, de manera que fins i tot l'usuari pot eixir de l'oficina amb l'empresa constituïda. "La col·laboració del Ministeri d'Economia servirà també per agilitar i simplificar tràmits i estalviar temps als emprenedors, gràcies al document únic electrònic, DUE, i a la nova funcionalitat de cessament d'autònoms en un sol pas", explica Ochando.\nEls interessats a iniciar un nou projecte empresarial, traspassar la seua activitat, adquirir un negoci en funcionament o rebre assessorament per a la seua empresa, poden demanar cita prèvia a l'Agència de Desenvolupament Local, de dilluns a divendres de 9.00 a 14.00 hores, en el telèfon 964 547 017 o a través del web http://portaltreball.vila-real.es.


Xàbia rebrà 94.017 euros de la Diputació per a ajudar a pimes, autònoms i mutualistes\nEl ple de la Diputació ha aprovat la modificació de crèdit que permetrà impulsar el pla de subvencions per a dotar de liquiditat als empresaris i autònoms de la província que està patint la crisi sanitària, i evitar, en la mesura que siga possible, el tancament de negocis i l'augment de desocupació.\nDels 6 milions d'euros que contempla aquest paquet, a Xàbia li corresponen 94.017, i serà l'Ajuntament qui s'ocuparà de la seua tramitació i distribució entre els possibles beneficiaris.\nLes ajudes van destinades a aquells que han tingut suspesa la seua activitat a conseqüència de les mesures de l'Estat d'Alarma, o que hagen vist reduïda la facturació corresponent al mes anterior a la sol·licitud de l'ajuda en el percentatge que fixen els ajuntaments i, almenys, en un 50% respecte de la mitjana facturada en el semestre anterior a l'inici de la pandèmia. Així mateix, es tindrà en compte que l'activitat no haja tingut un increment de la facturació mitjançant un augment del volum de negoci online o telefònic.\nL'import màxim serà de 2.000 euros per a cada sol·licitant, i se subvencionaran les despeses abonades entre l'1 de març d'enguany i el termini que fixe l'Ajuntament per a la presentació de sol·licituds.\nLes subvencions es podran destinar al pagament de lloguer de locals comercials o a cobrir despeses de consultoria, llum, amortització de préstecs d'adquisició de local de negoci o de vehicles comercials, entre altres.\nRosa Cardona, portaveu del Partit Popular a Xàbia, agraeix que la Diputació i el seu president, Carlos Mazón, “estiguen prop dels xabiers que tenen minvada la seua situació econòmica i social a conseqüència del COVID-19”.


Apartments Karadza Kastela Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 986 allotjaments a Kastela.\nCesta Dr. Franje Tuđmana 649, Kaštel Stari, Kastela, Croàcia, 21216 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Kastel Stari, Apartments Karadza és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Apartments Karadza, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Apartments Karadza és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Kastel Stari.\nTots els comentaris (4) Famílies amb infants petits (2) Grups (2)


Els voluntaris incombustibles de Sentmenat ja han repartit 10.000 mascaretes - Diari de Sabadell\nEls voluntaris incombustibles de Sentmenat ja han repartit 10.000 mascaretes\nImagineu-vos un indicador que calculés el nombre de mascaretes fabricades a cada municipi en funció de la població -tal com es fa amb els casos de coronavirus-. Sentmenat té poc més de 9.000 habitants i ja n'ha repartit més de 10.000: a centres sanitaris i residències d'arreu de Catalunya, comerços, col·lectius vulnerables i ajuntaments. I sembla que, de moment, no s'aturaran.\nEl centenar de voluntaris, la majoria dels quals són veïns i treballadors de municipals, fa tres setmanes que fabriquen mascaretes amb material cedit per empreses, entitats i particulars. Tothom hi ha posat de la seva per col·laborar-hi: les clíniques DentalCat i Dental Sentmenat, per exemple, han ajudat amb els processos d'esterilització. També ho ha fet l'Hospital Asepeyo de Sant Cugat, encara que no sigui de la població.\nImprevisiblement, les màquines de cosir s'han fet imprescindibles. La iniciativa va sorgir de l'Ajuntament i de l'Associació de Veïns, que durant l'any organitza un taller per ensenyar a confeccionar roba. Van fer una crida per trobar voluntaris i ràpidament va fer efecte. L'empresa Robin Hat, de Rubí, que es dedica a fabricar barrets de quiròfan, a més, va donar un cop de mà molt important oferint el seu material. “Es van posar a disposició i la seva oferta ens va encaixar com un guant”, va explicar l'alcalde de Sentmenat, Marc Verneda.\nEls hospitals agraeixen les mascaretes confeccionades de Sentmenat / CEDIDA\nPer a persones grans, nadons i embarassades\nA principis de setmana, tres milers de mascaretes esterilitzades van ser repartides entre persones grans. El divendres, es van atorgar a famílies amb nadons i a partir de la setmana vinent s'entregaran a embarassades.\nDe moment, també se n'han donat 3.825 a centres sanitaris, 1.130 a residències de gent gran o altres grups de risc, 530 a cossos de seguretat i altres ajuntaments i 1.410 a empreses i comerços.\nTemes:ajuntament de sentmenat, associacio de veïns de sentmenat, Marc Verneda, robin hut, Sentmenat\nObituari de Sabadell del 10 de juliol de 2020


Els 1 MILLORS HOTELS a Sant Carles de la Ràpita amb ofertes i HOTELS BARATS\nTroba les millors ofertes a Sant Carles de la Ràpita\nSant Carles de la Ràpita: Top 10 Llocs Essencials\nSant Carles de la Ràpita és una ciutat neoclàssica espanyola situada al sud de la província de Catalunya. Aquest municipi compta amb un ecosistema variat amb predomini de boscos i costes. És una comarca on es confonen terra i mar, especialment a la platja de Garbí, el Mirador la Guardiola i la Platja del Trabucador, espais perfectes per a aventures a l'aire lliure.\nSant Carles de la Ràpita és una ciutat marina amb esplèndida naturalesa, que és imprescindible que naveguis en Veler per la Badia dels Alfacs, assisteixis a la Demostració Tradicional de Pesca, pugis a la Montaña la Foradada i emporta't un passeig amb bicicleta elèctrica. En tots aquests llocs, amb aquestes activitats, la diversió està garantida. A més, les imatges seran genials!\nLa història d'aquesta ciutat es descobreix en entrar al Museu de la Mar de l'Ebre i l'Església de la Santíssima Trinitat, aquestes visites faran que el teu viatge sigui inoblidable.\nMarisc i arrossos a banda són plats famosos de la gastronomia de Sant Carles de la Ràpita i, acompanyats amb vi negre, són més especials. La delicadesa blanca aflanarà el teu paladar. Una delícia!\nA continuació, us mostrarem el top 10 dels llocs imprescindibles de Sant Carles de la Ràpita.\nGaudeix de la platja de Garbí\nLa platja de Garbí està situada al centre de Sant Carles de la Ràpita. Lloc ideal per anar amb els teus petits perquè les onades són mínimes. Els nens es divertiran a la riba jugant amb petxines marines, mentre gaudeixen del sol i del mar. En aquesta costa obtindreu grans imatges, que faran que aquest viatge perduri en la memòria de tots. La diversió està assegurada!\nVisita al Museu de la Mar de l'Ebre\nEl museu de la mar de l'Ebre és un centre cultural que ofereix l'oportunitat de conèixer què hi ha al mar de Sant Carles de la Ràpita. Aquesta galeria presenta peces antigues i varietat de peixos farcits, mariscs i crustacis, així com una extensa col·lecció de petxines i petxines.\nAquest museu mostra documents històrics i mostra informació audiovisual sobre el dia a dia dels pescadors de la ciutat. És interessant!\nLa Foradada: Senderisme de Muntanya\nLa Foradada és una muntanya situada en una zona envoltada de natura. Posa't les sabates més còmodes i passeja per aquest camí, et recrearem amb pins carrascs, ginebre vermell i palmeres.\nQuan arribeu al cim d'aquesta muntanya, obteniu unes vistes impressionants tant de la badia com de la Punta la Banya, ideals per fer fotografies espectaculars. T'estàs apuntant?\nGaudeix de la platja del Trabucador\nLa platja del Trabucador és ideal per assistir en família, a la vora dels seus petits passaran moments encantadors jugant amb sorra i aigua. En aquest riu us relaxeu fent un pícnic assegut a la sorra.\nT'agrada el kitesurf? Aquesta costa és perfecta per a tu, et convidem a visitar-la amb més raó si ets principiant en aquest esport. En aquesta platja podràs aconseguir infinites selfies.\nLleugerament al Mirador la Guardiola de San Carlos de la Ràpita\nEl mirador de la Guardiola és un turó al qual es pot accedir des del poble, ja sigui a peu o en cotxe. És el lloc perfecte per gaudir d'unes boniques vistes panoràmiques de Sant Carles de la Ràpita i tota la badia.\nEn aquest lloc, es pot passar un temps relaxat sentint l'aire fresc i admirant el paisatge. La sensació és única!\nNavega en Veler per la Badia dels Alfacs\nNavega en un veler per la badia dels Alfacs, a la teva família li encantarà. Al port de Sant Carles de la Ràpita hi ha velers que ofereixen aquest servei. Durant aquesta excursió podràs admirar la ruta de musclos i fauna marina.\nQuan feu aquesta caminada, al matí podreu banyar-vos en aigües cristal·lines de l'illa de sorra i a la tarda gaudir de la posta de sol amb unes vistes espectaculars. T'estàs apuntant?\nPasseig en bicicleta elèctrica a Sant Carles de la Ràpita\nEl passeig en bicicleta elèctrica per Sant Carles de la Ràpita és ideal per a la família. Sentiràs la llibertat d'explorar tots els espais d'aquesta encantadora ciutat, on aconseguiràs platges i senders ideals per gaudir d'unes esplèndides vistes.\nAquest passeig és tan atractiu que cal parar per aconseguir els millors selfies. Us recomanem especialment aquesta experiència si voleu descobrir el Delta de l'Ebre, fer exercici i gaudir de l'aire fresc. El lloc no té residus!\nAssistir a la Demostració Tradicional de Pesca en Família\nLa tradicional demostració de pesca és una activitat interactiva i entretinguda per a tota la família. Aquí els nens aprendran tot sobre la xarxa de pesca artesanal. En aquesta demostració participes traient de la xarxa els peixos que hi han caigut. Tothom tindrà contacte directe amb el peix, podrà baixar del vaixell i gaudir del mar. Serà una experiència única. T'ho recomanem 100%.\nConeix l'Església de la Santíssima Trinitat de Sant Carles de la Ràpita\nL'església de la Santíssima Trinitat és una construcció neoclàssica que data de 1914. L'ermita es va construir sobre les ruïnes de l'església anterior destruïdes pels danys causats per la Guerra Civil.\nEn aquesta església destaca el campanar i el rellotge antic. Al setembre és la festa de la Mare de Déu de la Ràpita, motiu pel qual es venera amb flors i fruits. Fascinant!\nGastronomia a San Carlos de la Rápita\nCada foodie agradarà al teu paladar quan assaboreixis la varietat de plats a Sant Carles de la Ràpita. L'arròs a banda és l'especialitat local, és un arròs elaborat amb trossos i brou de peix.\nMarisc en totes les seves presentacions i, especialment musclos, faran la boca aigua. Aquesta ciutat és famosa per les seves postres i una d'elles és la delicadesa blanca, que consisteix en una crema dolça elaborada amb ametlles, midó d'arròs, sucre i canyella. Una copa de vi és la millor companyia per a aquests àpats.. Aquí, tot és deliciós!\nReserva hotels a Sant Carles de la Ràpita


Passatger Dinamarca Ferries i Entrades de cotxes Ferry\nreserves de bitllets de Dinamarca Ferris, horaris de ferri i informació als passatgers per a Dinamarca Ferries navegant cap i des de Bergen, Bojden, Copenhaguen, Esbjerg, Frederikshaven, Fynshav, Gedser, Göteborg, Grenaa, Harwich, Helsingborg, Helsingor, Hirtshals, Hou, Kalundborg, Koge, Kolby Kas, Kristiansand, Langesund, Larvik, Oslo, Puttgarden, Rodby Færge, Ronne, Rostock, Saelvig, Seysdisfjordur, Spodsbjerg, Stavanger, quitrans, Torshaven, Varberg i Ystad.\nReserva de bitllets de Dinamarca Ferries mai ha estat més fàcil, comparar tots els preus Dinamarca Ferries en temps real i reservar els disponibles de bitllets d'avió Dinamarca Ferris cap i des de Bergen, Bojden, Copenhaguen, Esbjerg, Frederikshaven, Fynshav, Gedser, Göteborg, Grenaa, Harwich, Helsingborg, Helsingor, Hirtshals, Hou, Kalundborg, Koge, Kolby Kas, Kristiansand, Langesund, Larvik, Oslo, Puttgarden, Rodby Færge, Ronne, Rostock, Saelvig, Seysdisfjordur, Spodsbjerg, Stavanger, quitrans, Torshaven, Varberg i Ystad en línia amb confirmació immediata. Viatjar a Dinamarca Ferries és una forma ràpida, fàcil i lliure d'estrès per anar i tornar de nou. Reservi les seves butlletes barats Dinamarca Ferris cap i des de Bergen, Bojden, Copenhaguen, Esbjerg, Frederikshaven, Fynshav, Gedser, Göteborg, Grenaa, Harwich, Helsingborg, Helsingor, Hirtshals, Hou, Kalundborg, Koge, Kolby Kas, Kristiansand, Langesund, Larvik, Oslo, Puttgarden, Rodby Færge, Ronne, Rostock, Saelvig, Seysdisfjordur, Spodsbjerg, Stavanger, quitrans, Torshaven, Varberg i Ystad en línia i gaudir de més opcions i flexibilitat.\nAmb l'última creuar informació i horaris Dinamarca Ferries per a tots els viatges cap i des de Bergen, Bojden, Copenhaguen, Esbjerg, Frederikshaven, Fynshav, Gedser, Göteborg, Grenaa, Harwich, Helsingborg, Helsingor, Hirtshals, Hou, Kalundborg, Koge, Kolby Kas, Kristiansand, Langesund, Larvik, Oslo, Puttgarden, Rodby Færge, Ronne, Rostock, Saelvig, Seysdisfjordur, Spodsbjerg, Stavanger, quitrans, Torshaven, Varberg i Ystad incloent informació sobre els ports de ferri i informació turística útil sobre les destinacions de la nostra ruta detallada i la ciutat els mapes l'ajudarà a traçar el seu viatge de ferri Ferries Dinamarca.\nSi va a viatjar a Bergen, Bojden, Copenhaguen, Esbjerg, Frederikshaven, Fynshav, Gedser, Göteborg, Grenaa, Harwich, Helsingborg, Helsingor, Hirtshals, Hou, Kalundborg, Koge, Kolby Kas, Kristiansand, Langesund, Larvik, Oslo, Puttgarden, Rodby Færge, Ronne, Rostock, Saelvig, Seysdisfjordur, Spodsbjerg, Stavanger, quitrans, Torshaven, Varberg i Ystad continuació, reservar un ferri amb Dinamarca Ferries i arriben al seu destí refrescat, relaxat i feliç.\nDinamarca Ferries ofereix tarifes fantàstiques de Bergen, Bojden, Copenhaguen, Esbjerg, Frederikshaven, Fynshav, Gedser, Göteborg, Grenaa, Harwich, Helsingborg, Helsingor, Hirtshals, Hou, Kalundborg, Koge, Kolby Kas, Kristiansand, Langesund, Larvik, Oslo , Puttgarden, Rodby Færge, Ronne, Rostock, Saelvig, ports Seysdisfjordur, Spodsbjerg, Stavanger, quitrans, Torshaven, Varberg i Ystad.\nPreus de les entrades i Reserves reservar entrades per a Dinamarca Ferries cap i des de Bergen, Bojden, Copenhaguen, Esbjerg, Frederikshaven, Fynshav, Gedser, Göteborg, Grenaa, Harwich, Helsingborg, Helsingor, Hirtshals, Hou, Kalundborg, Koge, Kolby Kas, Kristiansand, Langesund, Larvik, Oslo, Puttgarden, Rodby Færge , Ronne, Rostock, Saelvig, Seysdisfjordur, Spodsbjerg, Stavanger, quitrans, Torshaven, Varberg i Ystad en línia per avançat per gaudir el preu del bitllet de ferri disponible més barat.\nEl preu que veu és el preu que es paga. No hi ha extres ocults ni sorpreses com el recàrrec per combustible addicional o càrrec per servei i no et cobren res extra per pagar amb una targeta Visa. El preu el citem per la seva ruta seleccionada Dinamarca Ferries, allotjament a bord i tipus de vehicle és tot haurà de pagar, i això és una promesa. Per obtenir un preu de bitllet Dinamarca Ferries i reservar el seu bitllet de ferri de manera segura en línia si us plau utilitzeu el formulari de reserva de ferri en temps real a l'esquerra. Més informació sobre Dinamarca\nQuan parlem de Dinamarca, ens referim normalment a Jutlàndia, Zelanda, Fiònia i les illes disperses al voltant de les aigües daneses. Encara que no és molt conegut per als visitants ocasionals Dinamarca és una nació insular, amb 72 illes habitades i altres 371 deshabitades. A part de la superproducció conegut Bornholm, amb la seva rica història, esglésies rodones místics i enllaços als cavallers templers, moltes de les petites illes són rarament visitats pels turistes, tot i que ho fan per algunes de les destinacions més interessants del país. Les Illes Fèroe comprèn 18 d'illes, separades per sons i fiords estrets, que es troba al nord de l'Atlàntic, gairebé a mig camí entre Noruega, Islàndia i Escòcia. La capital es diu Tórshavn i la massa total de la terra és 1,399 quilòmetres quadrats. L'única manera d'arribar a la major part de les illes més petites, és per ferri. Hi ha 55 rutes de ferri domèstiques a Dinamarca. Les dues companyies de ferri més importants són Nordic Ferry i Mols Linien. Els transbordadors són també la millor manera d'arribar a Bornholm, una illa danesa al Mar Bàltic, encara que també es pot arribar per avió. Des de l'obertura del pont a Suècia, la ruta més fàcil de Copenhaguen a Bornholm és en tren i després ferri des Ystad. A través d'entrades estan disponibles des de Copenhaguen i Ronne - reserva és obligatòria. També hi ha un autobús que serveix aquesta ruta - Gråhund autobús 886 de Copenhaguen a Ystad, on s'enllaça amb el ferri a Bornholm.\nLa forma més ràpida entre Noruega i el continent són a través de les carreteres daneses. Això ha assegurat freqüents connexions de ferri a Noruega, amb ser el port més actiu Hirtshals, des d'on un viatge a Noruega pren tan poc com 3½ hores. Altres rutes són ocupades el ferri Rødby-Puttgarden, la ruta més ràpida entre Suècia i Copenhaguen l'Europa continental, que segueix sent una de les travessies en ferri més actius del món. I tot i que s'ha anat reduint des de fa anys, amb la sempre creixent competència de les aerolínies de baix cost, Dinamarca també té les úniques transbordadors restants encaminen entre el Regne Unit i Escandinàvia (Harwich-Esbjerg, hores 19 sent el noli / cotxe i ferri de passatgers i Immingham - Esbjerg, sobre 20 hores, que igual que el servei de Harwich porta la càrrega, però sense els serveis de passatgers). Si vostè té el temps pensar en visitar una de les dues illes remotes al mar Kattegat - Læsø i Anholt, que la gent es refereix jocosament com el "cinturó del desert danesa", ja que veu molt menys precipitacions que a la resta del país, i tenen gran franges de dunes de sorra que cobreixen gran part de les dues illes, peculiar arquitectura i un ambient relaxat. També val la pena considerar és el mar illa al sud de Fiònia, una de les zones més belles del país, que també inclou les illes més grans de Langeland i Ærø amb alguns llogarets més pintoresc, exuberants terres de conreu verd i muntanyós i cavalls salvatges, i Samsø, geogràficament al centre del país, que compta amb nombrosos pobles bonics i un festival anual (Festival de Samsø). Finalment al sud de Jutlàndia, les illes de Fanø, comandament i Rømø es troben al mar de Wadden, una zona intermareal formació d'un cos d'aigua poc profunda amb els plànols de marea i aiguamolls. És ric en la diversitat biològica, amb segells i una increïble varietat d'aus, però també tenen algunes platges espectaculars i pobles bonics. Dinamarca\nDinamarca es basa en el nord d'Europa i és el més petit dels països escandinaus. El Regne de Dinamarca també té dues províncies autònomes - les Illes Fèroe i Groenlàndia. Aquest últim és més vegades 500 majors de Dinamarca, però té 100 vegades menys persones. Dinamarca és ben conegut per la seva forta estat de benestar, l'economia capitalista mixta de mercat i té una de les societats més igualitàries en el món. En 2010 es va votar un cop més el país més feliç del món.\nA Dinamarca es donarà compte que les distàncies són curtes - i això fa que sigui possible combinar tot l'ambient de la bulliciosa vida de la ciutat amb la relaxació de la bonica camp danesa. platges netes i verds boscos són rarament més de mitja hora en cotxe. I els seus nens es poden moure amb llibertat i seguretat, mentre explora totes les moltes ofertes culturals i artístiques a la botiga.\nDinamarca no només és la porta d'entrada a Escandinàvia en termes culturals, però sens dubte també geogràficament, i com a tal, el país està ben connectat amb la resta del continent europeu i dels països escandinaus. Un munt de transbordadors connecta Dinamarca amb Europa, Escandinàvia, el Bàltic i el Regne Unit.\nClica aquí per als transbordadors Dinamarca.\nGarantia de Millor Preu de l'entrada Dinamarca Ferries\nGarantia del millor preu - Sempre li oferim la nostra més baix preu del bitllet Dinamarca Ferris disponible i no hi ha extres ocults ni sorpreses com el recàrrec per combustible addicional o despeses de reserva i també que no cobrem res extra per pagar amb una targeta Visa. El preu que citem seva Ferris Dinamarca seleccionats cap o des de Bergen, Bojden, Copenhaguen, Esbjerg, Frederikshaven, Fynshav, Gedser, Göteborg, Grenaa, Harwich, Helsingborg, Helsingor, Hirtshals, Hou, Kalundborg, Koge, Kolby Kas, Kristiansand, Langesund , Larvik, Oslo, Puttgarden, Rodby Færge, Ronne, Rostock, Saelvig, Seysdisfjordur, Spodsbjerg, Stavanger, quitrans, Torshaven, Varberg i Ystad, allotjament a bord i tipus de vehicle és tot el que haurà de pagar, i això és una promesa!\nEn l'improbable cas que trobi el mateix règim de tot inclòs bitllet de Dinamarca Ferries navegar amb Bornholmstrafikken, Color Line, DFDS Seaways, Fjordline, HH-Ferries, Polferries, Scandline i transbordadors Stena Line més barats en el fullet de qualsevol altre operador turístic prometem que farem tot el possible per vèncer a aquest preu, o per oferir l'opció de sol·licitar un reemborsament. Per reservar entrades Dinamarca Ferries favor clica aquí. Atenció al client, televendes i Contacte amb nosaltres en ferryto.com que són capaços d'obtenir preus en temps real de les entrades Dinamarca Ferris, comprovar la disponibilitat i reservar entrades d'automòbils i passatgers Dinamarca Ferries cap i des de Bergen, Bojden, Copenhaguen, Esbjerg, Frederikshaven, Fynshav, Gedser, Göteborg, Grenaa, Harwich, Helsingborg, Helsingor, Hirtshals , Hou, Kalundborg, Koge, Kolby Kas, Kristiansand, Langesund, Larvik, Oslo, Puttgarden, Rodby Færge, Ronne, Rostock, Saelvig, Seysdisfjordur, Spodsbjerg, Stavanger, quitrans, Torshaven, Varberg i Ystad al nostre preu de butlleta disponible. Ferryto.com és part de la major xarxa de distribució de bitllets de ferri en línia del món proporcionant la capacitat de reserva de més de 80 operadors de ferri europeus, entre ells amb Dinamarca Ferris a més rutes de ferri 1,200 tot el Regne Unit, França, Espanya, Irlanda, Holanda, Europa de l'Est, Mediterrani, el Bàltic i el Nord d'Àfrica. Per obtenir més informació, respostes a preguntes freqüents o posar-se en contacte amb nosaltres directament si us plau clica aquí. Sobre nosaltres


El titular d’aquest lloc web és: FRANCESC PONS CUYÀS , amb NIF: 77731918Z i adreça postal: Carrer Historiador Pere Tomic, 7 08695 Bagà, Barcelona\nLa pàgina web proporciona l’accés a multitud d’informacions, serveis, programes o dades (d’ara endavant, “els continguts”) en Internet pertanyents a FRANCESC PONS CUYÀS o als seus llicenciadors als quals l’USUARI pugui tenir accés. L’USUARI assumeix la responsabilitat de l’ús del portal. Aquesta responsabilitat s’estén al registre que anés necessari per accedir a determinats serveis o continguts.\nEn aquest registre l’USUARI serà responsable d’aportar informació veraç i lícita. Com a conseqüència d’aquest registre, a l’USUARI se li pot proporcionar una contrasenya de la qual serà responsable, comprometent-se a fer un ús diligent i confidencial de la mateixa. L’USUARI es compromet a fer un ús adequat dels continguts i serveis que FRANCESC PONS CUYÀS ofereix a través del seu portal i amb caràcter enunciatiu però no limitatiu, a no emprar-los per:\nprovocar danys en els sistemes físics i lògics de FRANCESC PONS CUYÀS dels seus proveïdors o de terceres persones, introduir o difondre a la xarxa virus informàtics o qualssevol altres sistemes físics o lògics que siguin susceptibles de provocar els danys anteriorment esmentats;\nintentar accedir i, si escau, utilitzar els comptes de correu electrònic d’altres usuaris i modificar manipular els seus missatges. FRANCESC PONS CUYÀS es reserva el dret de retirar tots aquells comentaris i aportacions que vulnerin el respecte a la dignitat de la persona, que siguin discriminatoris, xenòfobs, racistes, pornogràfics, que atemptin contra la joventut o la infància, l’ordre o la seguretat pública o que, al seu judici, no resultessin adequats per a la seva publicació. En qualsevol cas, FRANCESC PONS CUYÀS no serà responsable de les opinions abocades pels usuaris a través dels fòrums, xats, o altres eines de participació.\nFRANCESC PONS CUYÀS serà titular de tots els drets de propietat intel·lectual i industrial de la seva pàgina web, així com dels elements continguts en la mateixa (a títol enunciatiu, imatges, so, àudio, vídeo, programari o textos; marques o logotips, combinacions de colors, estructura i disseny, selecció de materials usats, programes d’ordinador necessaris per al seu funcionament, accés i ús, etc.).\nTots els drets reservats. En virtut del que es disposa en els articles 8 i 32.1, paràgraf segon, de la Llei de Propietat Intel·lectual, queden expressament prohibides la reproducció, la distribució i la comunicació pública, inclosa la seva modalitat de posada a disposició, de la totalitat o part dels continguts d’aquesta pàgina web, amb finalitats comercials, en qualsevol suport i per qualsevol mitjà tècnic, sense l’autorització de FRANCESC PONS CUYÀS L’USUARI es compromet a respectar els drets de Propietat Intel·lectual i Industrial titularitat de FRANCESC PONS CUYÀS Podrà visualitzar els elements del portal i fins i tot imprimir-los, copiar-los i emmagatzemar-los en el disc dur del seu ordinador o en qualsevol altre suport físic sempre que sigui, única i exclusivament, per al seu ús personal i privat. L’USUARI haurà d’abstenir-se de suprimir, alterar, eludir o manipular qualsevol dispositiu de protecció o sistema de seguretat que estigués instal·lat en el les pàgines de FRANCESC PONS CUYÀS\nFRANCESC PONS CUYÀS no es fa responsable, en cap cas, dels danys i perjudicis de qualsevol naturalesa que poguessin ocasionar, a títol enunciatiu: errors o omissions en els continguts, falta de disponibilitat del portal o la transmissió de virus o programes maliciosos o lesius en els continguts, malgrat haver adoptat totes les mesures tecnològiques necessàries per evitar-ho.\nFRANCESC PONS CUYÀS es reserva el dret d’efectuar sense previ avís les modificacions que consideri oportunes al seu portal, podent canviar, suprimir o afegir tant els continguts i serveis que es prestin a través de la mateixa com la forma en la qual aquests apareguin presentats o localitzats al seu portal.\nEn el cas que a la pàgina web es disposessin enllaços o hipervincles feia altres llocs d’Internet, FRANCESC PONS CUYÀS no exercirà cap tipus de control sobre aquests llocs i continguts. En cap cas FRANCESC PONS CUYÀS assumirà responsabilitat alguna pels continguts d’algun enllaç pertanyent a un lloc web aliè, ni garantirà la disponibilitat tècnica, qualitat, fiabilitat, exactitud, amplitud, veracitat, validesa i constitucionalitat de qualsevol material o informació continguda en cap d’aquests hipervincles o altres llocs d’Internet.\nFRANCESC PONS CUYÀS es reserva el dret a denegar o retirar l’accés a portal i/o els serveis oferts sense necessitat de preavís, a instància pròpia o d’un tercer, a aquells usuaris que incompleixin les presents Condicionis Generals d’Ús.\nFRANCESC PONS CUYÀS perseguirà l’incompliment de les presents condicions, així com qualsevol utilització indeguda del seu portal exercint totes les accions civils i penals que li puguin correspondre en dret.\nFRANCESC PONS CUYÀS podrà modificar a qualsevol moment les condicions aquí determinades, sent degudament publicades com aquí apareixen.\nLa relació entre FRANCESC PONS CUYÀS i l’USUARI es regirà per la normativa espanyola vigent i qualsevol controvèrsia se sotmetrà als Jutjats i tribunals de la ciutat anteriorment indicada.


Presentem a… Sebastià Bennasar – Cubelles Noir\nPresentem a… Sebastià Bennasar\nPublicat per cubellesnoir on 5 Juliol, 2017\nAvui presentem a…Sebastià Bennasar col·laborador de Cubelles Noir a més a més presideix el jurat del Premi Cubelles Noir que premia a la millor novel·la negra en català escrita per dones durant el 2016.\nSebastià Bennasar i Llobera (Palma, 27 d’abril de 1976) és periodista, escriptor, traductor crític literari mallorquí. Ha treballat onze anys com a periodista a les redaccions del Diario Baleares i de Diari de Balears, on ocupà el càrrec de cap de Cultura. Fou crític literari del suplement l’Espira des de 1999 fins a la seva desaparició el 2013 i de la pàgina web Llegir en Cas d’Incendi. Ha fundat les revistes literàries Bearn i Bearn Black, Ha col·laborat ocasionalment amb altres mitjans de comunicació de les Illes Balears, Catalunya i el País Valencià i des de gener del 2017 és col·laborador de Vilaweb. Ha estudiat Humanitats a la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona (2009) i és Màster en Història del Món (2011) per la mateixa universitat.\nEntre el 2009 i el 2013 va residir a la ciutat de Lisboa on va contribuir a la creació del Casal Català de Lisboa i de l’associació Catalunyapresenta. Fou membre fundador de la revista Capicua, dedicada a la traducció de literatura catalana al portuguès i a la inversa.\nHa impartit conferències, seminaris i cursos d’estiu sobre novel·la negra o cultura i llengua catalana des del 2009 en diferents universitats com Universidade Nova de Lisboa, Universidade de Lisboa, Universidade de Aveiro, Université d’Aix en Provence, Universitat de Barcelona, Universitat Pompeu Fabra, Universitat de les Illes Balears o Universidad de Salamanca.\nActualment, col·labora amb diferents editorials fent informes de lectura i traduccions del portuguès al català i al castellà, i del català al castellà i a la inversa i redacció de llibres per encàrrec. Ha impulsat nombrosos projectes culturals, congressos i festivals literaris, sobretot dedicats a novel·la negra, com Lloseta Negra, que va dirigir durant quatre anys i Tiana Negra, festival dedicat a la novel·la negra en català i Gràcia Llegeix. També imparteix cursos d’escriptura creativa en diferents centres cívics de Barcelona i en llibreries de tot el territori de parla catalana i coordina tres clubs de lectura en biblioteques de Barcelona.\nÉs membre de l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana i del PEN Català, i des de juny del 2015 és membre de la junta directiva d’aquesta entitat, com a vocal de Drets Lingüístics.\nSom al 1972. Jean Neige i la seva banda preparen el cop que els ha de consolidar com una de les bandes criminals més perilloses de França. D’aquí a fer-se amb el control de la màfia a Lyon hi ha un camí de sang que ells han començat a recórrer i que els durà, entre d’altres coses, a urbanitzar la Costa Brava, controlar la prostitució de mig Europa i el tràfic d’haixix. La banda, sempre amb un peu als negocis il·legals i un altre en els de dubtosa reputació com la construcció, el 2006 es troba en un atzucac. Podrà el fill de Neige, l’hereu, mantenir el clan al cim del poder? Amb aquesta història, inspirada en alguns dels clans mafiosos francesos que han operat a casa nostra des dels anys setanta fins a l’actualitat, l’autor s’endinsa en el més profund de l’ànima humana amb una obra clau del gènere negre contemporani.\nNº de pàgines: 300 pàgs.\nEntrada prèvia Presentem a… Jokin Ibáñez\nEntrada següent Presentem a… Jon Arretxe


L’Asil-Hospital de la Garriga i el CAP | La Garriga Digital\nUna vegada traslladat el Centre de Salut al nou CAP, edifici construït a la finca de la Sínia, previ l’enderroc de la casa pel govern municipal d’ERC-PSC. Posteriorment el govern municipal vol completar l’ocupació de l’edifici de l’actual CAP, traslladant-hi el Serveis Socials i el Jutjat de Pau, i el que hi càpiga.\nEl trasllat comporta una reforma i adaptació de l’edifici als nous usos amb una despesa de 600.000 € (100.000.000 ptes.), finançada pel Fons Estatals d’Ocupació i Sostenibilitat Local (FEOSL), dit popularment “Pla Zapatero”.\nAbans de ser ocupat per la Policia Municipal i la resta de serveis, és el moment idoni en que la Junta de la Fundació Asil-Hospital, presidida per alcaldessa la senyora Neus Bulbena, recuperi la titularitat del terreny que ocupa el CAP i l’edifici que s’hi va construir, per poder destinar-lo a noves dependències de l’Asil-Hospital, millorant les prestacions i serveis a la gent gran de la Garriga.\nCom alcaldessa i membre de la Junta Rectora de la Junta de Caritat, -actualment Fundació Asil-Hospital-, l’alcaldessa senyora Núria Albó, l’any 1983 amb el vist i plau del rector de la Parròquia, president de la Junta Rectora i de la Junta Administrativa, va disposar de 730 m2, el 20% de la totalitat de la finca de propietat privada, reconvertint-la a titularitat pública, a falta d’un terreny de propietat municipal idoni per construir-hi un CAP amb finançament municipal, quan la construcció i el seu finançament havia d’assumir-lo la Generalitat.\nEn el Butlletí Municipal núm. 10 del setembre de 1984 la senyora alcaldessa deia “es farà (el CAP) amb la major part de diners oferts indirectament pel poble de la Garriga i amb l’ajuda important del nostre Asil-Hospital (el terreny)”. Aquesta operació de transformar el terreny privat de l’Asil-Hospital en terreny de titularitat pública municipal era el pas previ per a poder edificar-hi un edifici municipal.\nLa senyora Núria Albó, com ex alcaldessa i receptora de la donació, els ex alcaldes Alfred Vilar i Miquel Pujol, i l’ex alcaldessa Meritxell Budó, garriguencs suposadament preocupats per millorar la qualitat de vida dels garriguencs residents a l’Asil-Hospital, defensaran públicament el retorn del terreny i l’edifici a la Fundació Asil-Hospital, una vegada finalitzat l’ús sanitari pel qual va ser donat el terreny? És d’esperar que la senyora Núria Albó com promotora de la donació del terreny, l’any 1983, i sensible amb la problemàtica de la gent gran, encapçali l’operació de retorn del terreny i l’edifici a la Fundació Asil-Hospital, demanant-ho a l’actual equip de govern municipal a través dels mitjans de comunicació.\nA l’escriptura de donació del terreny es llegeix “La presente donación se otorga con la condición de que en el terreno donado se construirà el CENTRO DE ASISTENCIA PRIMARIA (CENTRO DE SALUD Y ASISTENCIA SOCIAL), quedando excluida la posibilidad de destinar el Centro a otros fines que no sean de carácter sanitario-médico asistencial”. És d’esperar que l’equip de govern municipal tripartit d’esquerres tindrà la suficient sensibilitat vers la gent gran i l’ètica política els farà retornar el terreny i l’edifici a la Fundació de l’Asil-Hospial, els propietaris històrics del terreny, ja que va ser donat, el juny de 1983 a instàncies de la senyora alcaldessa davant les Juntes Rectora i Administrativa de l’Asil Hospital, al no disposar d’un terreny de propietat municipal.\nSeria una greu transgressió de l’ètica que un terreny de la Fundació Asil-Hospital, donat per un ús sanitari, el CAP, sigui utilitzat per usos aliens al establert en la escriptura de donació de la Junta Rectora de l’Asil-Hospital.\nA més, el Pla General d’Ordenació de la Garriga vigent, de l’any 2001, qualifica la finca de l’Asil-Hospital com a Equipament Sanitari assistencial (E2), hospitals, centres extra-hospitalaris i residències d’avis assistides.\nSi el govern municipal d’esquerres pretén no retornar el terreny i l’edifici a la Fundació Asil-Hospital, per a poder reutilitzar-lo, ha de redactar i aprovar una Modificació puntual del Pla General d’Ordenació del 2001, per incorporar-hi l’ús Administratiu (E5).\nEn el darrer Ple Municipal el Consistori va atorgar la primera Medalla d’Honor de la Garriga a la Fundació Asil-Hospital, i a la vegada recolzà que se li concedeixi la Creu de Sant Jordi. La senyora alcaldessa va felicitar a la Fundació de l’Asil-Hospital per la “feina entusiasta” portada a terme. Per compensar la feina feta, ara seria el moment idoni per retornar el terreny i l’edifici ocupats per l’actual CAP a la Fundació Asil-Hospital, així es completaria la finca inicial de fa cent anys. Seria un acte de justícia retornar-ho amb motiu del Centenari de la Fundació Asil-Hospital. El retorn del terreny i edifici podria coincidir amb el primer acte central del Centenari, el dia 16 d’abril, data d’atorgament de la Medalla d’Honor. És de suposar que el retorn seria benvingut i aplaudit per una amplia majoria de garriguencs.\nSi el govern municipal d’esquerres opta per no retornar el solar i l’edifici, aplicarà la prepotència política i és d’esperar que de la societat civil garriguenca, sensible amb la millora dels serveis a la gent gran surti una Plataforma de garriguencs sensibles i preocupats que reivindiqui l’anti adició de l’ús Administratiu, recolzi el retorn del terreny i l’edifici a la Fundació Asil-Hospital, i al·legui contundentment en contra de la incorporació de l’Ús Administratiu (E5) a l’edifici de l’actual CAP, si l’equip de govern municipal presenta la Modificació Puntual del Pla General d’Ordenació. La modificació l’ha de aprovar la Comissió d’Urbanisme de Barcelona i és d’esperar, si arriba el moment, que sigui sensible amb el plantejament de les al·legacions.\nÉs d’esperar que no es repeteixi, per part de l’equip de govern tripartit d’esquerres, la falta de sensibilitat i l’actitud de prepotència política exercida a la finca de la Sínia per part del govern municipal d’ERC-PSC, presidit per l’alcalde senyor Miquel Pujol, que menysprearen la voluntat testamentària de la donant de la finca, la senyora Antònia Sabater i Ventosa, enderrocant la casa, compensant la seva voluntat de col·locar una placa commemorativa de la donació de la finca junt a la casa i construir-hi una guarderia, amb la dedicació d’una plaça de menys de 100 m2, que s’utilitza com a terrassa d’un bar i sense placa que la identifiqui.\nÉs preocupant l’actitud prepotent del govern municipal tripartit, ja que en la Junta de Govern del proppassat dilluns 29 de març, segons publica El 9 Nou del dia 1 d’abril, es llegeix que la senyora alcaldessa, de nou, afirma que volen traslladar la Policia Municipal a l’edifici de l’actual CAP, quan el document de donació del terreny no ho permet.\nQuan convoquin l’exposició pública de la Modificació del Pla General d’Ordenació, previ al trasllat de la Policia Municipal, s’hauran de presentar al·legacions davant l’Ajuntament i la Comissió Territorial d’Urbanisme de Barcelona del Departament de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat, és la Comissió que ha d’aprovar definitivament la Modificació del Pla General.\nArticle anteriorSer morós serà més car!\nArticle següentPortes obertes a les llars d’infants de la Garriga


Sant Isidre es troba situat al Sud de la província d’Alacant, en la comarca de la Vega Baixa. L’Institut Nacional de Colonització (actualment IRYDA) declara, el dia 27 de juny de 1941, la zona com a interés nacional dins dels seus plans de regadiu.\nL’any 1953 es comença a construir el poble, i en 1956, comença a ocupar-se per persones vingudes de diversos punts de la geografia espanyola. El 23 d’agost de 1957 es firma el decret del Ministeri de Governació, pel qual es constituïx l’Entitat Local Menor de Sant Isidre d’Albatera.\nLa seua arquitectura va ser dissenyada per l’arquitecte D. José Luis Fernández de l’Amo. Amb ell van treballar artistes com Baeza i Calp, dels que es conserven els murals del presbiteri de l’església i del balcó, enfront d’un jardí situat justo en l’entrada de l’església i en una xicoteta plaça es troba una creu única en el seu estil.\nDesprés de llargs anys de reivindicacions durant els 80, finalment, el dia 22 de març de 1993, i per Decret 41/93 del Govern Valencià. Sant Isidre és reconegut com a municipi independent d’Albatera, deixant de ser una pedania. Després d’aconseguir la segregació el municipi va continuar lluitant per un terme municipal just, el qual li va ser atorgat anys més tard.\nActualment té una extensió de 11,4 km2 i una població de 1900 habitants. La seua economia es basa en la indústria i agricultura.


tens un racó dalt del món: Aventures amb el petit trapezista\nSi voleu veure imatges de les diverses aventures que he viscut amb El vertigen del trapezista, podeu anar a la següent galeria de fotos.\nEntre les imatges, trobareu reiterades vegades al petit trapezista que sempre m'acompanya, però també a l'autèntic; a veure si sabeu qui és.\nUn dels moments més emotius d'aquestes aventures va ser durant la 1a Jornada Literària a Cornudella de Montsant. Jesús Fusté volia que aquell dia féssim alguna col·laboració especial, així que em va fer pujar a l'escenari durant el seu concert i va triar un dels contes que, pel to i l'argument, s'ajustava a una de les seves cançons: Espantant gavines. El vaig llegir amb el fons de la guitarra de Toni Just, dalt de La Renaixença, el local que ha aparegut a tots els meus llibres.\nRegals així no se'n venen.\nespero que disfrutis molt fins un altra\n17 de setembre de 2008, a les 20:37\nAra sou dos companys d'aventures el petit trapezista i tu.\n17 de setembre de 2008, a les 22:06\n17 de setembre de 2008, a les 22:08\nEm fas una sana envejaaaaa...\nCom diu la meva iaia: ha sortit "xaladoret" este trapezista! i que segueixi tan actiu com fins ara...\n18 de setembre de 2008, a les 0:15\nPer això té l'estimes tant.L'avi Anton.\n18 de setembre de 2008, a les 13:55


Quan la política i la comunicació es fan participatives - Saül Gordillo\nQuan la política i la comunicació es fan participatives\nEn democràcia, qualsevol projecte polític amb voluntat d’èxit ha de ser capaç de comunicar a l’opinió pública les seves accions, propostes i punts de vista. Però els paradigmes comunicatius de la societat de masses del segle XX s’estan veient alterats per l’impacte de les eines 2.0. I entendre i adaptar-se a aquests canvis és clau per connectar amb la ciutadania\nDurant la transició democràtica la política es feia a les associacions de veïns, als sindicats o als locals dels partits a partir de les vuit del vespre. Els ajuntaments sorgits de les primeres eleccions s’havien de limitar a complir les reivindicacions veïnals, refundant les institucions franquistes i organitzant l’administració per garantir els serveis públics bàsics a viles i ciutats. La interlocució entre els governs municipals i la ciutadania es basava en els líders veïnals, sindicals i polítics. Els mitjans de comunicació es reduïen a publicacions impreses de periodicitat mensual o, en el millor dels casos, setmanal, les primeres emissores de ràdio municipals i alguna televisió local incipient. Trenta anys després la política i la comunicació han canviat radicalment, com ho ha fet el país. Les interlocucions s’han complicat i multiplicat. Els lideratges s’han qüestionat com mai. L’acció política s’ha sotmès a un debat públic intens, sense precedents. I s’ha acabat això de creure que la política es fa als vespres o que la comunicació és un privilegi en mans dels mitjans tradicionals. El món ha canviat massa.\nRes no és el que era fa tres dècades, i només els polítics i periodistes que sàpiguen interpretar els nous paradigmes socials estaran en condicions d’afrontar amb èxit un present vertiginós en l’àmbit de la comunicació i la política, que són com dues cares d’una mateixa moneda, l’esfera pública. En el fons, periodistes i polítics tenen la necessitat —i fins i tot l’obligació— d’arribar al públic. Han sentit a parlar de política 2.0? Diuen que la manera de fer política en el segle XXI passa per una aposta decidida per la comunicació a Internet i per les xarxes socials. Més transparència i més conversa. Mirin els Estats Units d’Amèrica (EUA) i prenguin nota de l’èxit de Barack Obama (1961), però no es deixin enlluernar perquè la nostra no és la societat nord-americana. Hi ha massa diferències, i d’èxits, com veurem més endavant, també en tenim uns quants per lluir. Sense anar més lluny, el triomf del català a la xarxa, això que anomenem la conquesta catalana d’Internet amb l’obtenció del domini «punt cat» com a principal baluard.\nSi la política ha canviat des de l’època en què calia córrer davant dels grisos i no existien els telèfons mòbils ni Internet, el periodisme també està patint una bona sacsejada. El sector de la comunicació viu una profunda transformació, agreujada per la crisi econòmica global i la caiguda del sector del totxo. La idea de gratuïtat associada a la informació elaborada per professionals i l’ús social d’Internet han marcat el canvi dels hàbits de consum dels mitjans per part d’una ciutadania que té accés a eines digitals del web social i participatiu, anomenat 2.0, per prendre part en el debat públic i generar els seus propis continguts. La democratització de la informació com a expressió idealitzada d’una era de gran soroll i una allau d’impactes d’actualitat situa els professionals davant d’un repte important: adaptar-se tecnològicament preservant els principis de rigor i credibilitat de l’ofici. Les noves generacions de periodistes han de ser polivalents o multimèdia, és a dir, tecnològicament competents per afrontar la convergència de plataformes i suports. No han de fer de la tecnologia un problema. Així doncs, tampoc ha de ser l’excusa per deixar la informació en mans dels ciu-tadans. Davant del mal anomenat «periodisme ciutadà», l’ofici de periodista és més necessari que mai. Els polítics podrien dir el mateix de la política.\nNomés els polítics i periodistes que sàpiguen interpretar els nous paradigmes socials estaran en condicions d’afrontar amb èxit un present vertiginós en l’àmbit de l’esfera pública\nEn un país en què el principal club esportiu és «més que un club», i amb la lluita contra la dictadura franquista i la recuperació de les institucions i les llibertats nacionals encara fresques en la memòria d’algunes generacions, la finestra d’obertura al món, de llibertat i democràcia que suposa Internet és una gran oportunitat en clau de país que els catalans han sabut aprofitar al màxim. Des que el 1995 van sorgir les primeres pàgines web, els internautes pioners a l’Estat espanyol són catalans. Entre els primers webs mundials hi figura un de molt modest de la universitat Jaume I de Castelló. Hi ha iniciatives i col·lectius de llarga tradició, molt respectats entre els internautes, com Softcatalà, Wiccac o la Viquipèdia. Els primers mitjans de comunicació digitals de l’Estat també van ser catalans. El Temps, Avui, Vilaweb, El Periódico i Osona.com van anar molt per davant de la resta de mitjans de l’Estat en la segona meitat de la dècada de 1990. I el mateix es pot afirmar de l’administració, les entitats socials, els partits, els clubs esportius i la ciutadania en general. En l’àmbit de l’empresa i el comerç, el balanç seria desigual.\nLa cirereta al pastís d’aquesta expansió catalana per la globalitat de la xarxa ha estat el domini propi, el primer per a una llengua i una cultura, superant qualsevol mena de límit administratiu i polític. El «punt cat» no és un domini territorial, sinó lingüístic, i al voltant de la llengua s’ha bastit un territori «punt cat» que garanteix la sobirania plena a Internet, la «independència virtual». El domini «punt cat», aprovat per la Internet Corporation for Assigned Names and Numbers el 16 de setembre de 2005 després d’una campanya ciutadana discretament acompanyada des de l’administració catalana, però promoguda per internautes a títol particular, suposa un triomf col·lectiu sense precedents. És un orgull per a la comunitat internauta del país, en el sentit ampli, ja que el domini «punt cat» abraça totes les pàgines siguin d’on siguin —Principat, Illes Balears, País Valencià, Catalunya del Nord, franja o Andorra—, qualsevol entitat o persona d’arreu del món que tingui el web en català o una part traduït a la nostra llengua. S’ha convertit ràpidament, i contra pronòstic, en el domini de referència de la Internet catalana i ha articulat una comunitat envejable. Els «Països Catalans 2.0» es fan visibles fins al punt que la llengua catalana figura entre les 25 més actives a la xarxa a nivell mundial, mentre el català és en el lloc 88 del rànquing de llengües parlades del món. El salt és escandalosament favorable (innovació i activisme versus demografia). En només dos anys es van superar els 28.000 dominis i aquest 2010 s’arribarà a les prop de 50.000 «matrícules» «punt cat».\nCal ser conscient d’aquest pòsit, d’aquest camp adobat persistentment des de 1995, per entendre la magnitud de la revolta cívica i participativa que s’ha experimentat a la Internet catalana. Un centenar d’agregadors de blocs —punts de trobada de pàgines temàti-ques i territorials— centralitzen bona part dels milers de blocaires catalans. Si el pare de la divisió territorial de Catalunya (1932-1937), Pau Vila (1881-1980), va establir les capitals de comarca en base als mercats, la geografia virtual d’aquests «Països Catalans 2.0» es basaria en els agregadors de blocs, els mitjans socials i els portals i capçaleres digitals territorials. Capitalitat per agregadors que fan de node d’aquestes esferes que han proliferat els últims anys. Al marge dels mitjans tradicionals, com a complement o en clara competència, s’han articulat un munt de pàgines, portals i projectes digitals que aglutinen continguts de proximitat transgredint els límits administratius oficials. Al territori «punt cat», les esferes no entenen de fronteres comarcals ni provincials, de la mateixa manera que la columna vertebral del domini «punt cat» no és el passaport (Estat) sinó el diccionari (llengua).\nLa democratització de la informació situa els professionals davant d’un repte important: adaptar-se tecnològicament preservant els principis de rigor i credibilitat de l’ofici\nLa mirada dels mitjans de comunicació i de la política tradicional a aquest fenomen social basat en les TIC ha passat de la incomprensió i menyspreu a l’aliança. El periodisme, en sentir-se amenaçat. La política, per distància. Ara, però, els mitjans, els polítics i les institucions en general han fet una evolució favorable cap a la participació i la presència a Internet a través d’aquestes plataformes ciutadanes. Tots busquen audiència, trànsit, seguidors, activistes, lectors, contactes, consumidors, usuaris, col·laboradors, clients... Alguns continguts que apareixen en blocs o eines 2.0 són notícia en els mitjans tradicionals —hi ha casos de relliscades notables que donen peu a titulars de diari. Internet com a font d’informació. I amb la política i l’administració, tres quarts del mateix. Alguns anuncis públics es fan directament a les eines 2.0. Només cal veure la quantitat d’informació que posen en circulació administracions, organitzacions i polítics en aquests entorns socials: notes de premsa, campanyes de defensa i d’atac basades en l’efecte del màrqueting viral, dades, documents, opinions... El Parlament de Catalunya s’ha caracteritzat pel seu dinamisme en l’ús de les eines 2.0, és a dir, pel mitjà web, els blocs dels diputats i últimament també la participació en les xarxes socials que tant estan triomfant a nivell mundial. Facebook i Twitter, dues eines globals i gratuïtes que afavoreixen la relació i la comunicació des de l’ordinador o amb el telèfon mòbil, són aliades de l’acció diària dels parlamentaris catalans. Al Palau del Parc de la Ciutadella, les sessions plenàries donen peu a situacions insòlites fins fa pocs anys. Els diputats comenten i debaten a través de la xarxa, a l’esfera pública digital, les intervencions dels oradors. Ho fan des de l’escó, amb ordinadors portàtils o mòbils. O sigui, que el debat polític es trasllada a Twitter i Facebook —on cada diputat disposa d’una audiència pròpia i d’un grup de seguidors que pot arribar fins a les 5.000 persones en el cas de Facebook—, on les rèpliques i contrarèpliques entre diputats d’un i altre partit es produeixen en l’àmbit del 2.0.\nDavant del mal anomenat «periodisme ciutadà», l’ofici de periodista és més necessari que mai. Els polítics podrien dir el mateix de la política\nLa cambra catalana és de les més avançades del món en aquestes pràctiques. El mèrit és d’alguns diputats que han estat pioners i innovadors en l’ús dels blocs, Facebook, Twitter, YouTube, Flickr i un llarg etcètera, començant pel seu propi president, Ernest Benach (1959), però també per la pugna que els partits mantenen a Catalunya en l’actual cicle electoral. Varem ser dels primers de l’Estat a posar-nos-hi, en part perquè la blocosfera catalana —també coneguda en l’argot internauta com «catosfera»— reflecteix l’estat d’excitació viscut durant l’esgotador debat i posterior referèndum de reforma de l’Estatut de Catalunya i les cibercampanyes electorals d’aleshores ençà. Fruït d’aquesta «república blocaire» en què es converteix Catalunya apareix un portal dedicat exclusivament a agrupar els blocs dels polítics i sobre política escrits en català, Poliblocs.cat.\nEl bloc és el principal responsable de la ciberpolítica o la política 2.0. Pàgines personals que permetien als polítics escriure, penjar fotografies o vídeos, afegir enllaços als blocs d’altres persones, rebre i fer comentaris, iniciar una conversa amb els internautes que fins llavors no coneixien gairebé res de la persona que hi havia darrere d’unes sigles. El bloc va permetre que sorgissin nous lideratges públics. Càrrecs institucionals, militants de base o ciutadans sensibilitzats. La blocosfera ha ampliat el ventall de polítics coneguts fora del seu àmbit immediat. Més enllà dels dirigents i caps de llista, fa només cinc anys no hi havia manera que la majoria de polítics s’expliquessin en primera persona i connectessin amb la ciutadania, el seu electorat. El filtre dels mitjans de comunicació tradicionals ha quedat superat per la irrupció dels blocs i per les xarxes socials que a cop de mòbil —fotos, vídeos, missatges curts...— fan de cada ciutadà i de cada polític un emissor, algú actiu que comunica i comparteix continguts.\nLa política tradicional, doncs, s’ha apropiat d’aquestes prestacions que disparen la comunicació i estableixen relacions noves, fent xarxa com mai i afavorint la viralitat. Els caps de llista a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 van protagonitzar la primera campanya amb els blocs com a protagonistes en el front digital. Els propers comicis seran els de les xarxes participatives, les comunitats virtuals i el ciberactivisme polític. El candidat no només s’apropa al ciutadà i es mostra més humà i sincer, sinó que construeix la seva pròpia comunitat, a base de sumar amics a facebook, subscriptors al YouTube o seguidors a Twitter, a part dels impactes i lectures que acumuli en el seu web o bloc. Més instruments globals, molts d’ells adaptats a la llengua catalana, molt fàcilment manejables des d’un dispositiu mòbil i que no requereixen l’esforç d’escriure un article (a Twitter els missatges no poden superar els 140 caràcters, fet que converteix aquest servei en el triomfador del microbloc) han disparat l’entrada de polítics analògics a la campanya internauta. Què millor que aquesta proximitat per combatre la desafecció política?\nCom que l’allau és important, els partits han muntat tallers formatius, han designat dinamitzadors de les eines 2.0, han festejat els líders digitals del seu espectre ideològic i han convidat la seva militància i els simpatitzants a entrar en batalla dialèctica (la 2.0 és, o hauria de ser, una conversa) amb les altres forces polítiques. Aquest 2010 assistim, per tant, a la gran campanya a la xarxa. Durant la precampanya, els vídeos a YouTube i l’aterratge massiu a Twitter per fer taca d’oli viral a cop de missatge curt ja han estat clarament perceptibles. Més enllà de dissenyar webs dels candidats i d’obrir-los un bloc escrit per algun càrrec de confiança, la campanya d’aquest 2010 serà la primera que s’assemblarà —encara que de molt lluny— al que hem pogut seguir del triomf èpic d’Obama, que no s’entendria sense una extraordinària estratègia de mobilització i captació de recursos a Internet, o recentment a l’enfrontament entre David Cameron (1966) i Gordon Brown (1951) al Regne Unit.\nLa mirada dels mitjans de comunicació i de la política tradicional al fenomen social de les TIC ha passat de la incomprensió i menyspreu a l’aliança\nS’està produint una situació curiosa, i és la irrupció dels electes amb sensibilitat 2.0 en administracions que pràcticament encara són a l’era pre-Internet. Quan el polític va per davant de la seva administració en l’ús de les eines 2.0 es produeixen conflictes, especialment en la relació amb els mitjans de comunicació, a qui els entra una comprensible enveja dels ciutadans perquè observen com el dirigent s’adreça als internautes amb més rapidesa que no pas l’organització i els gabinets de premsa 1.0 als periodistes que necessiten informació permanentment. Polític ràpid que tuiteja o escriu al seu Facebook o bloc, mentre el gabinet de premsa és lent a l’hora de fer notes de premsa i pujar-les al web institucional. El polític es mostra proper, accessible i fresc, però el personal del gabinet és formal i oficialista. Sovint, el propi polític és més multimèdia (fa servir la BlackBerry o l’iPhone per fer fotos i captar vídeos, a part d’enviar textos) que no pas els periodistes dels serveis de premsa, que són hostatges de webs ancorats en l’etapa prèvia a les xarxes socials. El polític treballa l’hipertext (enllaça i recupera articles i documents), mentre que la rigidesa predomina en el llenguatge marcat per manuals o llibres d’estil institucionals. El polític és participatiu tot el dia (comenta apunts, entra al mur del Facebook d’altres o respon directament a través del Twitter), però els gabinets de premsa no agafen el telèfon als periodistes a partir de les tres de la tarda. Les eines 2.0 no han entrat encara a formar part de la immensa majoria de plans de comunicació de les institucions del país. En definitiva, que el polític va per una banda —més en la línia de la ciutadana— però el cap de premsa es manté immobilitzat, víctima de la burocràcia i de la manca de valentia.\nLes eines 2.0, a part de fer emergir els conflictes esmentats, suposen bones oportunitats en temps de crisi. D’entrada, per l’estalvi per a l’erari públic perquè la majoria d’instruments virtuals són gratuïts, a disposició de qualsevol internauta o organització. A més, afavoreixen la suplència quan l’administració no disposa de prou estructura per fer comunicació amb els plantejaments antics. Converteix la font d’informació tradicional en un nou mitjà, amb la qual cosa s’arriba directament als administrats i electors. Ajuda a diversificar el discurs, de tal manera que la informació més pura i dura s’emet a través dels canals institucionals, mentre que la interpretació més política es pot canalitzar a les finestres personals del dirigent polític, marcant així més perfil propi.\nEl filtre dels mitjans de comunicació ha quedat superat per la irrupció dels blocs i xarxes socials que fan de cada ciutadà un emissor, algú actiu que comunica i comparteix continguts\nEl context del sector de la comunicació està marcat per la incertesa. Assistim a la fi de l’era de la premsa —ja podem dir adéu a Gutenberg, encara que això no suposi posar-li data de caducitat al suport en paper— perquè hem passat de la informació vertical a la horitzontal. Alguns esdeveniments serveixen per il·lustrar-ho. Des dels missatges de mòbil que els ciutadans es van enviar amb el famós passa-ho! entre l’11 i el 14 de març de 2004 —«Ens enganyen, volem la veritat. Passa-ho!»— fins als encesos debats als blocs d’Internet durant la reforma de l’Estatut —molts d’ells mai reflectits en els mitjans tradicionals— o la conversa multitudinària entre comunitats polititzades durant les darreres campanyes electorals. Excepte l’exclusió per raó d’accés a la xarxa o per alfabetització —la famosa escletxa digital, que a Catalunya es va reduint gràcies al desplegament de banda ampla que cada cop arriba a més territori rural—, assistim a l’esclat de la democratització de la informació.\nInternet hi té molt a veure, però també els nous usos i consums de la informació. La televisió, per exemple, ja no és la reina entre els catalans més joves, que dediquen més temps a navegar que a plantar-se al sofà davant del televisor. Canvi de pantalles: la interactiva de l’ordinador supera en prestacions l’encara unidireccional, de la pejorativament dita «caixa tonta», i això sense entrar en detalls de les moltes possibilitats que ofereixen les petites i mòbils dels telèfons i lectors digitals. El punt d’inflexió s’ha produït entre les generacions dites nadiues digitals —les que han crescut a l’era d’Internet i no provenen de la cultura analògica—, perquè aquestes dediquen dotze hores setmanals a navegar amb l’ordinador i onze a mirar la televisió, segons el Baròmetre de la Cultura i la Comunicació. Entre la resta de segments d’edat, la televisió manté el seu regnat. Segons la primera onada del 2010 del Baròmetre, un 42,4% dels catalans són usuaris d’Internet, mentre que un 91,3% miren la televisió.\nAmb les eines 2.0 el candidat no només s’apropa al ciutadà i es mostra més humà; construeix la seva pròpia comunitat. Què millor que això per combatre la desafecció política?\nLa comunicació tendeix cap a la filosofia 2.0. Els diaris veuen com els seus lectors creixen a Internet —augmenten els usu-aris únics mes rere mes—, mentre que baixen les vendes d’exemplars al quiosc. Hi ha capçaleres que reforcen la seva marca en la trinxera digital. El problema, però, és el model de negoci, perquè la caiguda publicitària en els suports tradicionals no s’ha vist compensada, ni de bon tros, pels anuncis i els ingressos que van pujant a Internet. Les eines 2.0 tenen l’avantatge que són gratuïtes o d’aplicació molt econòmica. L’handicap sovint és en els propis professionals, que viuen el vertigen dels canvis des d’estructures encarcarades o amb grans prejudicis. El ciutadà ja no és passiu, sinó actiu comunicativament parlant. Si un avió d’US Airways cau al riu Hudson el 2009 o si una nevada col·lapsa Catalunya el 2010, el desplegament de ciutadans dotats de mòbils i càmeres domèstiques per captar imatges que il·lustrin aquests accidents o fenòmens meteorològics excepcionals sempre serà infinitament superior al de les redaccions i els professionals, i més en temps de crisi com ara.\nEls ciutadans arriben abans o ja són al lloc dels fets. Els periodistes arriben alertats pels materials que els ciutadans van publicant immediatament a Facebook, Twitter, YouTube o Flickr. Alhora, blocs i xarxes socials no paren de comentar notícies enllaçades dels diaris electrònics. Els professionals més reticents a aquesta participació social viuen la disputa periodista-ciutadà amb esquemes del passat, porucs de quedar en evidència pels materials dels testimonis de les notícies. Però els professionals que entenen el canvi de paradigma veuen aquesta sacsejada com una gran oportunitat: hi ha mitjans a Catalunya que comencen a introduir aquestes eines 2.0, a obrir les seves redaccions al pols social, a veure en la participació una manera de singularitzar-se respecte la competència i, de passada, de guanyar audiència. Els mitjans tradicionals digitals i els socials es retroalimenten.\nEl context del sector de la comunicació està marcat per la incertesa. Assistim a la fi de l’era de la premsa perquè hem passat de la informació vertical a l’horitzontal\nLa comunicació i la política s’abracen a la xarxa perquè Internet és llibertat. Els blocs, el mur o les causes del Facebook, les piulades a Twitter, els vídeos que van a parar a YouTube o les fotos que omplen galeries a Flickr, són eines globals a l’abast de tothom, molt fàcilment accessibles gràcies a motors de cerca molt potents. Són una conquesta, una fita democràtica, un triomf social de la participació, en la línia de la democràcia deliberativa, un pas més en la revolta digital que ens ha tocat viure apassionadament. Els ciutadans esperaven trencar el monopoli dels mèdia, entesos aquests com a pilars de la llibertat, però vistos per determinada gent crítica com a peces de l’engranatge del poder polític i econòmic.\nEn països mancats de llibertats col·lectives i individuals, l’accés als blocs està barrat o cercadors com Google pateixen censura. A la Xina, el govern comunista i el monstre nord-americà fundat pels estudiants d’informàtica Larry Page (1973) i Sergey Brin (1973) mantenen un pols. El cercador té paraules prohibides com «llibertat», «democràcia» o «independència Taiwan», i aquesta pugna és una metàfora de les dificultats que tenen els règims dictatorials en la nova societat globalitzada. A Cuba, els balseros virtuals com Yoani Sánchez (1975) veuen com els seus blocs, contraris al règim castrista, tenen les IP bloquejades des de dins de l’illa caribenya. Són només un parell d’exemples, però n’hi ha més. El 2009 es va produir una revolta ciutadana i política a l’Iran per la tupinada electoral, amb la mort al carrer enregistrada des d’un mòbil i penjada ràpidament a YouTube de la jove Neda Soltani (1982-2009), que va esdevenir símbol de la resistència. Les imatges van aparèixer als informatius de les televisions de tot el món.\nA l’Estat espanyol, la blocosfera, les xarxes socials i altres eines participatives són lliures i el seu contingut està sotmès a la legislació vigent. Una legislació del segle XX per a un fenomen del XXI. I una actualització que promou la ministra espanyola de Cultura, Ángeles González-Sinde (1965), per combatre les descàrregues gratuïtes d’arxius amb el tancament per via administrativa de pàgines web —en nom de la protecció de la indústria musical i cinematogràfica— està provocant un rebombori important entre els internautes, que li exigeixen la dimissió.\nUna altra amenaça és el soroll. La fotografia de la Internet catalana és avui com aquelles que els experts diuen que contenen «soroll», una mena de brutícia pixelada que fa que la imatge no sigui nítida ni de qualitat. Hi ha un cert consens en què el soroll prové d’un mal ús dels instruments participatius, bàsicament dels comentaris i alguns hi afegirien que també de l’anonimat. Un estudi recent de la fundació Consell de la Informació de Catalunya posa de manifest que els comentaris a webs i versions digitals de mitjans periodístics tradicionals enterboleixen la conversa. De fet, la fan inviable. La recomanació és que els diaris han de moderar els comentaris que alguns internautes fan a les seves notícies moguts principalment per la desqualificació, l’insult i la falsedat, alguns fins i tot dirien que per consignes de partit i argumentaris induïts. En definitiva, que el lector que publica comentaris a les versions digitals dels mitjans tradicionals té un perfil de mal educat i excitat que no coincideix en la majoria dels casos amb el perfil de l’audiència de la versió tradicional de la mateixa marca, ja sigui una ràdio, televisió o diari. L’estudi, referit només a mitjans escrits, conclou que els comentaris no permeten el diàleg ni animen la participació dels lectors respectuosos.\nEls diaris veuen com els seus lectors creixen a Internet mentre que baixen les vendes d’exemplars al quiosc\nPrecisament un comentari ofensiu contra la desprestigiada Societat General d’Autors i Editors (SGAE) penjat en un bloc va obligar el gestor de la pàgina —no pas l’autor del comentari— a indemnitzar l’SGAE amb 9.000 euros. La sentència sosté que, encara que l’administrador del bloc no sigui l’autor de les opinions expressades en els comentaris dels seus lectors, sí que n’és col·laborador. Amb les xarxes socials, aquest cas es podria repetir i multiplicar.\nA Catalunya, els intents d’autoregulació entre els blocaires mai no han prosperat. El juliol del 2007 a la Queen Mary University of London es va plantejar la possibilitat d’adoptar un codi ètic pels blocs polítics, perquè els blocs anònims, els confidencials i els comentaris ja apuntaven quins camins podria seguir la moguda Internet catalana. El gener de 2008, en una taula rodona de les primeres jornades de la Catosfera, a Granollers, els periodistes Juan Varela (1964) i Vicent Partal (1960) van reiterar que el codi ètic plantejat a la trobada catalana de Londres no era una bona idea. Existeix una al·lèrgia als controls i autocontrols, perquè la comunitat internauta els interpreta com un qüestionament del principi fonamental de la llibertat d’expressió i com una espasa de Dàmocles damunt de les fites de llibertat aconseguides.\nA part de l’escletxa digital —segons el Baròmetre de la Comunicació i la Cultura, la meitat de la població catalana no accedeix a la xarxa amb freqüència—, una de les noves amenaces és la del control per part de les operadores i grans companyies que tenen a les seves mans bona part de les telecomunicacions, fent perillar la neutralitat de la xarxa. Cada vegada saben més de nosaltres, i la nostra privadesa queda afeblida. Saben què llegim, què comprem, on viatgem, què ens agrada, què escrivim, amb qui ens comuniquem... De l’ús que se’n pugui fer d’aquesta informació, de les nostres dades, dependrà el nivell de l’amenaça futura a possibles drets fonamentals. En aquest sentit, la temptació del control polític no és cap invenció. Als EUA, l’anterior president George W. Bush (1946) va anunciar la creació d’un cens de blocs i el rebuig va ser monumental. En el nostre continent, el Parlament Europeu va rebutjar per només 45 vots de diferència la regulació dels blocs.\nInternet és vital per a la identitat catalana. Sense la xarxa no s’entendrien molts comportaments polítics recents. El catalanisme ha fet i segueix fent un ús intensiu de les eines digitals i col·laboratives, des dels mitjans de comunicació a Internet fins a l’anomenada web 2.0. Campanyes sorgides a Internet han acabat fent-se realitat al carrer. La normalització del català a la xarxa contrasta amb els dèficits que encara pateix la llengua de Pompeu fabra en el «món real», ja sigui al quiosc o a les sales de cinema.\nHi ha racons, àmbits i sectors —el cinema n’és un— que no han canviat gaire els últims 30 anys. Les ànsies de llibertat que respirava la política i el periodisme durant la transició tenen un fil de continuïtat fins als nostres dies. El paper d’Internet té molt a veure amb la democràcia, fent una contribució per-què una altra manera de fer política i comunicació sigui possible.\nConsell 1. Les anotacions, comentaris, fotografies i vídeos que es pengen a Internet deixen rastre. És molt difícil eliminar el material que has publicat i fer veure que aquí no ha passat res. És millor rectificar, no amagant el contingut previ, perquè sempre pot sortir algú amb la captura de pantalla, el text copiat o la foto i vídeo baixats.\nConsell 2. Parla i escolta. Les eines 2.0 són un bon aparador, sovint un refugi per als càrrecs públics que no gaudeixen de tribuna en els mitjans de comunicació tradicionals. Blocs, xarxes socials i mitjans digitals són últimament una escapatòria per als polítics que necessiten reivindicar-se i lluir la seva gestió o acció política malgrat el silenci dels mitjans tradicionals. Per tant, s’imposa la necessitat d’explicar-te i de difondre la teva feina. Però no parlis només tu. Estableix una conversa, és a dir, fes servir la xarxa per dialogar amb la gent.\nConsell 3. La construcció del propi personatge. En la mesura que aquestes són eines que permeten fer un relat de la teva activitat i personalitat, sigues conscient què trasllades al públic. Com que mai t’arribaran a conèixer íntegrament, es quedaran amb aquells retalls de la teva realitat, vivència, emocions o amistats que vas mostrant a les xarxes socials, bloc o web. La suma dels teus «impactes» a la xarxa acaba configurant un relat, un personatge, que vist des de la distància pot acabar molt allunyat de l’autèntica persona que ets. Sigues sincer i espontani, però no entris en la «pornografia» de la teva pròpia privacitat. La vida d’un polític interessa fins a cert punt. Està bé conèixer aficions, gustos i simpaties, però no és necessari despullar-se del tot.\nConsell 4. Ets només militant o tens càrrec públic? Actues per lliure a la xarxa o formes part d’un engranatge organitzat a nivell del partit? Ets un modest usuari en fase inicial o ja acumules una audiència important al teu entorn? Aspires a continuar sent el que ets o pretens utilitzar les eines 2.0 per accedir a públics més amplis i noves oportunitats polítiques? En funció d’aquestes i altres preguntes, hauràs de plantejar-te el teu paper a la xarxa.\nConsell 5. No siguis sectari. El sectarisme és una praxi habitual i dolenta de molts polítics actuals. Però a la xarxa això grinyola, i molt. fa mal als ulls i diu molt poc en favor d’un polític que entre els seus contactes a Facebook, seguidors a Twitter, enllaços al bloc i altres amistats vinculades a eines 2.0 només hi tingui companys de partit i afins. Això ofereix una imatge massa rígida i tancada del teu partit, però també massa pobra de la teva persona.\nConsell 6. Distingeix entre els missatges curts i els apunts d’un bloc. Aquests últims, com que requereixen d’una reflexió, escriptura lenta, edició i publicació, redueixen el risc de relliscar. Els primers són terriblement perillosos atès que no requereixen una llarga extensió de text ni gaire reflexió. L’espontaneïtat dels polítics novells amb les eines 2.0 és una amenaça real per als propis interessos i els de la teva formació política.\nConsell 7. Dissimula si algú escriu per tu. La fal·lera per ser present a les xarxes socials pot conduir alguns polítics a «subcontractar» aquesta activitat i/o servei. Està bé, sempre i quan no s’evidenciï l’engany. Per exemple, hi ha polítics importants que escriuen a Twitter o a Facebook mentre estan en actes públics i sense ni tan sols tenir un mòbil o ordinador a les mans. Miracle? No, trampa. fan visible i evident que algú gestiona per ell els seus omptes de Facebook o Twitter. L’autenticitat cau per terra. Però, en aquest cas, resulta ofensiva per als assistents a l’acte, alguns dels quals potser és un company de partit que s’ho ha de treballar personalment, això del 2.0.\nConsell 8. Sigues d’aquest món. Un excés de les eines 2.0 genera una dependència que pot ser malaltissa. Cal trobar l’equilibri. Voler viure només a la xarxa, de la xarxa i per la xarxa pot posar en risc la teva acció 1.0, i aquesta encara és molt important en l’activitat política, pública i ciutadana.\nConsell 9. Sigues educat. Cal saber estar en els llocs. Analitza a cada moment amb qui et trobes, on et trobes i què s’espera que facis. Si estàs reunit amb gent del casal d’avis, no pots estar tota l’estona mirant la teva BlackBerry o iPhone passant de la conversa d’aquella gent i mirant malaltissament les xarxes socials o responent correus i sms. No pots fer-ho per una qüestió d’educació. I en canvi, quan et mous d’un lloc a l’altra, quan esperes per entrar a una reunió o atendre una visita, quan no hi ha ningú a qui has d’atendre o que espera que l’atenguis. Llavors sí, però mai quan tens gent al davant.\nConsell 10. Pensa en el telèfon mòbil. Fes apunts curts al teu bloc i penja vídeos que no superin els 3 minuts al YouTube. Pensa en els missatges curts, perquè ara tot va més ràpid. El text, els àudios i els vídeos. Llegir apunts o veure vídeos des del telèfon mòbil demana brevetat. Seria un bon detall que la teva web o bloc tingués versió per a mòbil o iPhone. facilita la lectura i afavoreix que els usuaris d’aquests dispositius (cada cop més) s’enganxin als teus continguts.\n[Article publicat al número 12 de la revista Eines, de la Fundació Irla. Estiu de 2010. Pàgines 39-48.]


On queda la llibertat? Vull dir la llibertat per contagiar a altres persones i amb sort matar-les.\nQuin altre sol no voldríem\nque el que fa brillar els teus ulls?\nSi volem sortir del túnel,\ncal escoltar el que tu dius\ni confiar que la llum,\namb tots els condicionants,\nsi seguim els teus consells\nsegur que ens arriba abans.\nAmb tot l'afecte,\nMoltes gràcies pel vers, Olga!\nwww.webhealthmart.com ha dit...\nwww.buymodapills.com ha dit...


Gästehaus Am Sonnenhang Erbendorf Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGrotschenreuth D 2, Erbendorf, Erbendorf, Alemanya, 92681 - Veure al mapa\nMés informació sobre Gästehaus Am Sonnenhang\nAl visitar Sassenhof, vosté es sentirà com a casa a Gästehaus Am Sonnenhang, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGästehaus Am Sonnenhang també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Sassenhof. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, màquina venedora, àrea de fumadors.\nL'ambient de Gästehaus Am Sonnenhang es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Parc infantil, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gästehaus Am Sonnenhang és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Sassenhof.\nCal que informeu el Gästehaus Am Sonnenhang de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


La plaça dels Països Catalans tindrà una pista poliesportiva - somlesFranqueses\nLa plaça dels Països Catalans tindrà una pista poliesportiva\nAquest dilluns començaran els treballs per arranjar l'espai, amb nou enjardinament i jocs infantils\nDivendres, 12 d'abril de 2019 | 18:36h\nLa plaça dels Països Catalans, a Bellavista, en procés de rehabilitació\nL’Ajuntament de les Franqueses començarà dilluns les obres de reforma i condicionament de la plaça dels Països Catalans de Bellavista, entre la ronda Nord, el carrer Orient i el passeig Andalusia.\nL’actuació, que estarà enllestida a finals de maig, inclourà la instal·lació d’una pista poliesportiva; l’arranjament de la zona de jocs infantils, que s’adaptarà a la normativa actual, i l’habilitació d’un espai únic que agruparà tots els elements d’exercici saludable i els jocs destinats a infants de fins a 12 anys.\nEls treballs es completaran amb la substitució del sauló per gespa natural en diversos espais i la replantació amb til·lers.\nMentre durin les obres no es permetrà l’accés a la plaça i les persones que la vulguin creuar, per anar al carrer Navarra o al passeig d’Andalusia, hauran de vorejar l’espai.


Ajuntament de Sant Andreu de Llavaneres - Preinscripcions de nous alumnes a l'Escola de Música\nPortada Educació Escola Municipal de Música Notícies\nPreinscripcions de nous alumnes a l'Escola de Música\nL'Escola Municipal de Música de Llavaneres prepara el curs 2017-2018\nDel 8 al 19 de maig s'obren les preinscripcions per a nous alumnes per al curs 2017-2018 a l'Escola Municipal de Música de Llavaneres. Per apuntar-s'hi, cal emplenar el formulari que trobareu clicant aquest enllaç. Per a més informació de l’oferta educativa, podeu contactar amb l’Escola Municipal de Música en horari de tardes, de dilluns a dijous, trucant al número de telèfon 937929280, o bé enviant un correu electrònic a escolamusica@ajllavaneres.cat.\nNota: La formalització de la preinscripció no garanteix obtenir plaça a l'escola.\nCRITERIS PER A LA PREINSCRIPCIÓ DE NOUS ALUMNES A ESCOLA MUNICIPAL DE MÚSICA\nCURS 2017-2018: Formulari d'inscripció\n• Fer la preinscripció no garanteix l’obtenció d’una plaça a l’escola\n• La preinscripció es realitza omplint el formulari a la pàgina web de l’Ajuntament: www.ajllavaneres.cat. Eviteu enviar el formulari més d’un cop. Totes les sol•licituds duplicades s’eliminaran del registre.\n• A l’enviar el formulari el sistema us proporcionarà un resguard\n• La preinscripció us atorga un codi que servirà per reconèixer la vostra sol•licitud en les llistes baremades i admesos.\n• Se us assignaran places vacants en el grup i/o curs sol•licitat, atenent als següents requisits:\nLa preinscripció es valorarà en el seu conjunt\nLes preinscripcions únicament d’instrument i/o “a la carta” restaran sotmeses a l’estudi de l’equip directiu\nPer homogeneïtzar l’oferta, l’assignació d’instrument ( les opcions marcades en la vostra preinscripció) vindrà donada per les places disponibles i estarà sotmesa a l’estudi de l’equip directiu.\n- En el cas que hi hagi major demanda que oferta, es baremaran les sol·licituds segons els criteris següents (en cas d’igualtat de punts per a una mateixa sol·licitud de grup/curs, el que marcarà la prioritat serà el número de codi o registre):\nEmpadronats a Sant Andreu de Llavaneres- 1 punt.\nGermans/pare/mare/tutor matriculats a l’escola en el moment de formalitzar la preinscripció i empadronats a Sant Andreu de Llavaneres-2 punts\nLa falsedat en les dades aportades amb dret a baremació comportarà la pèrdua de la puntuació.\n- En el cas que hi hagi major demanda que oferta, es realitzarà un sorteig. El número resultant correspondrà al número de tall a partir del qual s’ordenaran les sol•licituds.\n- La llista d’espera resultant per a cada curs i/o grup tindrà vigència durant tot el curs escolar, fins al nou període de preinscripció. Tindran prioritat en la matrícula aquells alumnes que actualment estan a l’escola i per algun motiu estiguin en llista d’espera anterior a la llista d’admesos i exclosos del període de preinscripció.\n- Finalitzat el període de preinscripció, si s’escau, s’elaborarà la llista baremada i s’obrirà un període de reclamacions.\n- Si s’escau, es realitzarà el sorteig públic.\n- S’elaborarà la llista d’admesos atenent als requisits anteriors amb les dates de matriculació. Es donarà publicitat a través del tauler de l’Escola Municipal de Música i de l’Ajuntament.\n- Els alumnes admesos hauran de formalitzar la matrícula en el període establert. En cas de no fer-ho, es considerarà que renuncia a la plaça.\n- Cal aportar, amb el formulari de matrícula, la següent documentació:\nFotocòpia del DNI del sol•licitant\nFotocòpia del DNI de l’alumne/a (majors de 14 anys o menors si en tenen)\nFotocòpia del carnet de família nombrosa/monoparental si s’escau\nAutoritzacions i documents de l’escola signades per pare/mare/tutor si s’escau\nCALENDARI PREINSCRIPCIÓ I MATRÍCULA PER AL CURS 2017-2018\nSol·licituds de preinscripcions: del 8 al 19 de maig de 2017\nPublicació de la llista baremada si s’escau: 22 de maig de 2017\nPeríode de reclamacions: 23 i 24 de maig de 2017\nSorteig públic si s’escau: 25 de maig de 2017. Sala de plens de l’Ajuntament. 11 h\nLlista d’admesos: 29 de maig de 2017\nPeríode de matrícula alumnes admesos: 5 i 6 de juny de 2017\nInformació publicada el 15 de maig de 2017Compartir:


L'estrena de "La Madriguera" obre el Festival de Cine de Terror de Molins de Rei 2016 | Viu Molins de Rei\nL’estrena europea de “La Madriguera” obre el Festival de Cine de Terror més llarg\nViu Molins de Rei • 15/11/2016\nEl Festival de Cine de Terror de Molins de Rei 2016 s’ha estrenat projectant “La Madriguera” per primer cop a Europa. La sessió infantil solidària amb Gueopic, la de cinema oriental o l’adaptada a discapacitats han ocupat el primer cap de setmana del festival, que per primer cop dura deu dies.\nL’equip de la pel·lícula “La Madriguera” va assistir a l’estrena europea a Molins de Rei // Festival de Cine de Terror de Molins de Rei\nDivendres 11 de novembre, el públic de la sessió inaugural del 35è Festival de Cine de Terror de Molins de Rei es trobava amb una inesperada salutació: la de David Cronenberg, director de “The Fly” (La mosca), la pel·lícula que s’homenatja aquest 2016 pels seus 30 anys i que es projecta el dimarts. “Estic molt emocionat, tot el que envolta el festival, el cartell, les entrades… són al voltant de “The Fly”, és fantàstic el que han fet”, deia des d’un vídeo, animant a tothom a assistir al festival.\nLa seva presència era virtual, però qui sí que hi va anar en persona va ser l’equip de “La Madriguera”, pel·lícula espanyola que ja s’ha projectat a Amèrica però que Molins de Rei ha estat el primer lloc d’Europa on s’ha estrenat. El teatre de la Peni es va omplir per veure el thriller psicològic de Kurro González que arribarà als cinemes el 2 de desembre, i per escoltar el director i els actors Francisco Conde, Adriana Torrebejano i Cristina Castaño.\nEl primer festival amb dos caps de setmana\nAquest és el primer cop que el festival s’allarga deu dies, incloent així dos caps de setmana. En aquest primer cap de setmana s’han programat algunes de les novetats, com la sessió adaptada a persones amb discapacitats visuals i auditives, mitjançant càpsules d’olor, audiodescripcions i subtítols que han fet del curt Xmile, adaptada pel propi director, Miguel Ángel Font Bisier.\nUna altra novetat programada aquest cap de setmana ha estat la Sessió Asiàtica, en col·laboració amb el Festival Nits de Cinema Oriental de Vic, que ha projectat la pel·lícula Action Jackson, de Prabhu Deva, de l’Índia. Alhora, s’ha fet la sessió infantil amb curts de terror per a nens de 6 a 12 anys, que aquest any ha estat solidària en benefici de l’associació Gueopic de suport a l’autisme.\nParal·lelament, ha començat a funcionar la carpa a la plaça de la Creu que projecta curts de l’any passat gratuïtament, i s’han fet les sessions de curtmetratges a competició d’aquest any. Al llarg de la setmana s’aniran fent projeccions de secció oficial, que culminaran el cap de setmana amb les tradicionals 12 Hores de Cine de Terror.\nEtiquetes:David Cronenberg Festival de Cine de Terror Festival de Cine de Terror de Molins de Rei 2016 La Madriguera


Buidatge de pisos Ripollet | Buidatgedepisos\nBuidatge de pisos Ripollet\nBuidatge de pisos Sant Bartomeu\nBuidatge de pisos Rocafort\nQuan es duu a terme un buidatge és d’enorme importància evitar el dany en el medi ambient, doncs moltes vegades els objectes retirats són deixats en llocs inadequats. Per evitar aquesta situació i altres similars, el millor és deixar el treball en mans de buidatge de pisos a Ripollet.\nAquesta empresa té el coneixement per al correcte maneig de tots els objectes extrets, és a dir, tenen un gran sentit per la cura del medi ambient. S’encarreguen de portar tot fins a punts verds o abocadors que posseeixen l’autorització, allí són reciclats o reutilitzats.\nA més, el seu camp de treball és bastant ampli, doncs desocupen espais com a cases, pisos, oficines, xalets, pensions, habitacions, bars i restaurants. També col·legis, hospitals, hotels, naus industrials, fàbriques i empreses de qualsevol tipus.\nPel que fa als objectes que retiren, aquests poden ser taulons, estris, catifes, teles, roba, mobles vells, electrodomèstics danyats, parts de computadores, màquines fora de servei, deixalles de jardineria, enderrocs i escombraries.\nAixí que també tenen capacitat d’atendre buidatges en casos de reformes d’obres i quan es produeixen incendis, inundacions i la síndrome de Diògenes. Fins a realitzar desocupacions d’urgència, en menys de 24 hores, a l’una que treballen 365 dies a l’any.\nEntre uns altres de les característiques de buidatge de pisos a Ripollet, destaca que estan completament homologats, doncs posseeixen tots els certificats i permisos corresponents segons les exigències de lleis i ajuntaments.\nCom si fos poc, netegen, desinfecten i pinten amb materials de qualitat, com a serveis extra. En aquest sentit, cada assistència que se sol·liciti representa la cancel·lació d’una suma determinada. En contrast, tots els preus són els més econòmics del mercat i com a mostra de la seva transparència, fan lliurament de la corresponent factura.\nUn altre gran avantatge de buidatge de cases a Ripollet, és que ofereixen la millor atenció personalitzada, així que brinden la millor assessoria i respatller. També, com a pas previ fan lliurament del corresponent pressupost, per sol·licitar-ho s’ha de completar el formulari que es troba a la pàgina web. També cridar als números de telèfon 93 450 37 48 ou 627 29 86 46 o visitar les oficines situades a Ripollet, 08291.


Ajuntament Caldes de Malavella - Comença la prohibició de fer foc al bosc\nDimecres, 15 Març 2017 08:51\nA partir d'avui, 15 de març, comença la prohibició de fer foc al bosc, que es mantindrà fins a l'octubre\nLa norma prohibeix fer foc en terrenys forestals, estiguin poblats o no d'arbres\nAquest dimecres comença la prohibició de fer foc en terrenys forestals sense autorització, segons va informar el departament d'Agricultura de la Generalitat, que mantindrà la prohibició fins al 15 d'octubre, davant del perill d'incendis forestals.\nLa norma prohibeix fer foc en terrenys forestals, estiguin poblats o no d'arbres, ni tampoc a la franja de 500 metres que els envolta, sigui quina sigui la finalitat. Sobretot, no es poden cremar restes de poda i d'aprofitaments forestals, agrícoles o de jardineria, ni marges pròxims a zones forestals, sense una autorització expressa del departament d'Agricultura. Tampoc no es poden fer focs d'esbarjo ni d'altres focs relacionats amb l'apicultura.\nAquesta prohibició recollida en el Decret 64/1995, estableix també que, dins de les àrees recreatives i d'acampada i en parcel·les de les urbanitzacions, es podrà fer foc quan s'utilitzin barbacoes d'obra amb mataespurnes.\nTambé queda prohibit tirar objectes encesos o abocar escombraries i restes vegetals i industrials de qualsevol tipus que puguin ser la causa de l'inici d'un foc. Tampoc no està permès llançar coets ni focs artificials.\nAquesta prohibició té com a objectiu prevenir els incendis forestals i estableix que no es pot encendre foc, sigui quina en sigui la finalitat, en els terrenys forestals i en la franja de 500 metres que els envolta.\nMés en aquesta categoria: « Visita escolar a l'ajuntament Caldes signa el conveni per ser seu del MIC »