my feathered dreams - Airi Mikkelä: Tehoja mulle, kiitos!\nSelkä alkaa hiljalleen olla taas treenikunnossa ja senpä takia mun olokin on kuin uudesti syntyneellä. Pientä kipuilua kylläkin on selässä vielä, mutta kaiken kaikkiaan oon tosi tyytyväinen, että tunnun selviävän tästä näinkin vähällä. Jos tästä jotain positiivista seurasi, niin ainakin keskivartaloa on tullut jumpattua ja vahvistettua isosti viime päivinä!\nValittelin mun kaverille siitä, miten paljon joudun tekemään keskivartaloa nyt selän takia ja se sano tosi osuvasti, että "ei kukaan minkään selän takia keskivartaloa tee, hei haloo kyllä mä tiiän minkä takia sä sitä jumppaat!" Väitin kovaa vastaan että joojoo, selän takia pelkästään. Mutta äsken kun löysin itteni peilin eestä ottamasta tota ylläolevaa kuvaa, aloin miettiä uudestaan... :D Mutta hei, antakaa mulle anteeks :D\nJa oonhan mä masua treenannu myös ahtamalla sen aina välillä tosi täyteen hyvää ruokaa :p\nToinen syy ton kuvan ottamiselle on varmaankin se, että mä alan vähitellen tulla punttikammoseks. Tuntuu, että voima tarttuu kyllä hyvin tällä hetkellä ja saan nostettua aina vaan isompia rautoja puntilla. Kuitenkin huolettaa vähän se, että massa on voimaa ja voima massaa... Mitä jos mä paisun ihan kauheesti??!?! :D Nojoo, toisaalta en välitä siitä ihan hirveesti niin kauan kuin mun on hyvä olla ja pelit kulkee. Ja ainakin tällä hetkellä on hyvä olla, pelit sujuu, enkä nää peilissäkään paisunutta possua, joten antaa mennä! :)\nKuitenkin helpottaa tieto siitä, että treeniohjelma vaihtuu. Enää ei tule puntilla pitkiä sarjoja (ne on niitä, mitkä kasvattaa isot lihakset!), vaan saan alkaa tekemään pelkkiä nopeusvoima- ja maximivoimatreenejä. Myös muissa treeneissä haetaan nyt tehoja alkukesän pitkäkestoisten "jyystötreenien" jälkeen. Jesjes, tykkään kovasti! :)\nVoisinkin tehdä seuraavaksi tarkemman postauksen ihan erikseen mun tän hetken treeniohjelmasta. Sitä siis luvassa heti kun taas ehdin koneen ääreen! :)\nNyt iltapalaa ja kohta vois jo käydä unille, on nimittäin menny viime aikojen nukkumiset taas ihan miten sattuu ja uni maistuis......... :D\nNyt ei muuta kuin ADIOS! :)\nLähettänyt Airi Mikkelä klo 7/03/2013 08:36:00 ip.\nTunnisteet: minä, puntti, vatsatreeni\nMarianna Elisabet 6. heinäkuuta 2013 klo 20.53\nHyvin sä oot kyllä tota keskivartaloo treenannu, ei sen väljä mikä se isoin syy siihen treeniin on!! ;)\nTosi hyvä, että selkäs on menny hyvään suuntaan! :)\nAiri Mikkelä 8. heinäkuuta 2013 klo 15.01\nhaha kiitti :p Joo mäkin oon niin ilonen että pystyn taas treenailemaan normaalisti! :)


Vanhempi, miksi syyllistyt kaikesta? | Marja Hintikka Live | yle.fi\nJulkaistu 07.10.2015 - 13:09 . Päivitetty 20.11.2015 - 10:21\nLapsi selittää polveilevaa juttua viimeöisestä unestaan ja ajatuksesi harhailee. Tunnet syyllisyyttä. Hoputat lastasi tarhamatkalla. Syyllisyyttä. Kieltäydyt leikkimästä lapsen kanssa ja teet keittoa, jonka nähdessään lapsi karjuu ”pahaa” eikä syö. Tuplasyyllisyyttä. Lapsi ponnahtelee sängystä ja rääkäiset: ”Nyt äkkiä pää tyynyyn!” Isoa syyllisyyttä.\nJos tämä kuvitteellinen tarina kuulostaa sinusta hullulta, onnittelut. Olet ehkä tavanomaista immuunimpi isolle S:lle. Jos taas nyökyttelit, tunnetkin jo kroonisen syyllisyyden kaikkea järkeä ja kohtuutta uhmaavan luonteen: sitä voi tuntea työssä käynnistä ja kotona olosta, lasten harrastuksista ja harrastamattomuudesta, hiljaisista ja meluisista lapsista.\nArkikokemuksen valossa syyllisyys näyttää riepottavan erityisesti äitejä, jotka purkavat iltaisin mieltään keskustelupalstoilla – ja syyllistyvät siitäkin. Mutta miksi vanhemmat tuntevat niin paljon syyllisyyttä? Asiantuntijat vastaavat.\nPerhetutkija, Väestöliiton tutkimusprofessori Anna Rotkirch\nVanhemman ja lapsen välillä on jatkuva luontainen konflikti, koska lapsen näkökulmasta vanhempien huomiota ei voi koskaan saada liikaa. Lapset on tavallaan ohjelmoitu vaatimaan aina enemmän. Vanhemman pitää taas huolehtia muistakin asioista kuten itsestään, parisuhteesta ja toisista lapsista.\nVanhemmalle tulee väistämättä eteen tilanteita, joissa hänen on sanottava lapselle, että nyt riitti. Raja on tärkeä vetää, vaikka se herättää syyllisyyttä.\nLapset on ohjelmoitu vaatimaan aina enemmän.\nVäestöliiton tutkimuksessa kielletyistä tunteista äidit puhuvat syyllisyydestä isiä enemmän. Lapsella on aina äidin psyykessä pieni asianajaja, koska äidittä jääminen on ennen merkinnyt pienelle lapselle kuolemaa.\nSyyllisyyden tunteminen on osin väistämätöntä. Toisaalta sitä tunnetaan myös asioista, joilla ei ole suoranaista tekemistä lapsen hyvinvoinnin kanssa. Mietitään esimerkiksi sitä, miten lapsi on puettu ja miltä itse näyttää. Eräs äiti tunsi tutkimuksessamme syyllisyyttä siitä, että jaksoi kiinnittää vain yhden napin vauvan bodystä kaikkien kolmen napin sijaan.\nOsa naisista tuntee syyllisyyttä siitä, ettei ole onnellinen kotona lasten kanssa. On kuitenkin aivan normaalia, etteivät kaikki naiset viihdy sataprosenttisessa äidin roolissa.\nEvoluutiobiologian dosentti Markus J. Rantala\nHerkkyys tuntea syyllisyyttä voi liittyä nykyiseen sosiaaliseen järjestelmään, jossa äiti on kovin yksin lapsensa kanssa. Aiemmin ympärillä oli yleensä sukulaisten joukko, joka auttoi lapsen hoidossa ja jakoi vastuuta.\nVanhempien pelkotiloja ruokkii media, jossa yksittäiset lapsille tapahtuneet onnettomuudet saavat entistä suuremman tilan\nMasennuksen ja syyllisyyden tunteet voivat kummuta yksinäisyydestä, koska ihmislaji on tottunut jatkuvaan sosiaaliseen kanssakäymiseen. Lapsia saadaan nyt myös entistä vähemmän, jolloin yksittäisen jälkeläisen merkitys korostuu ja huoli tästä kasvaa.\nVanhempien pelkotiloja ruokkii media, jossa yksittäiset lapsille tapahtuneet onnettomuudet saavat entistä suuremman tilan. Maailmasta on tullut turvallisempi paikka ja lapsia kuolee onnettomuuksissa ja hukkuu nyt huomattavasti vähemmän kuin vaikkapa sata vuotta sitten. Yksittäisiä hukkumistapauksia ja muita onnettomuuksia nostetaan kuitenkin näkyvästi esille mediassa ja niistä puhutaan laajemmalla alueella kuin ennen. Ihmisille voi tulla kuva, että lapsia kuolee vähän väliä.\nErossa olo lapsesta voi herättää syyllisyyttä, koska ihmislaji on tottunut kantamaan pikkulapsia mukanaan.\nTyöni kautta olen huomannut, että vanhemmat voivat tuntea syyllisyyttä melkein mistä vain. Asian ei tarvitse olla mitenkään todellinen.\nUsein syyllisyys kumpuaa ristiriidasta, kun oma etu ja lapsen etu ovat vastakkain. Myös lapsen pettymykset saattavat herättää vanhemmissa syyllisyyttä, koska tässä ajassa paineet olla hyvä vanhempi ovat usein kovat. Täydellisyyden tavoittelu ei rajoitu vain vanhemmuuteen, vaan moni haluaa olla myös täydellinen puoliso, täydellisen näköinen ja asua kodissa, joka on kuin sisustusohjelmista tai -lehdistä.\nTässä ajassa paineet olla hyvä vanhempi ovat usein kovat.\nÄitiys voi joillain nostaa syyllisyyden tunteen potenssiin sata. Asiakkaiden kanssa on todettu, että se tuntuu kuuluvan äitiyden pakettiin. Tämä kumpuaa varmasti naisen historiallisesta roolista.\nSyyllisyys on sinänsä hyvä tunne, koska se estää meitä tekemästä väärin. Jos syyllisyys vaivaa elämää, olisi tärkeää tunnistaa, mikä on oikeista asioista johtuvaa syyllisyyttä ja mikä kumpuaa esimerkiksi omista lapsuuden kokemuksista. Jos syyllisyys tuntuu ahdistavalta taakalta, se voi lamaannuttaa, syödä voimavaroja ja pahimmillaan johtaa masennukseen. Jos syyllisyyden tunne haittaa elämää liiaksi, siihen kannattaa hakea apua.\nTeksti: Piia Leino\n"Sinä tiedät, että minä pidän sinua silmällä. Tarkkailen toimiasi herkeämättä - tutkani havaitsee jokaisen liikkeesi. Ja voin kertoa sinulle: minulla on mielipide tästä kaikesta! Haluatko kuulla sen?"


Alueellinen tapahtumapaikkojen kehittäminen tapahtmatuottajan näkökulmasta\nKerkelä, Marianne; Silventoinen, Taru (Mikkelin ammattikorkeakoulu, 2011)\nOpinnäytetyön kohteena on alueellinen tapahtumapaikkojen kehittäminen tapahtumatuottajan näkökulmasta. Opinnäytetyön tuotoksen kohteena on Mikkelin seudun tapahtumapaikkakartoituksen sisällön luominen ja kehitettävän ...\nPortaat ekologiseen tapahtumatuotantoon : Perusteet tapahtumien ympäristöjärjestelmän kehittämiselle\nVirtanen, Hanna (Mikkelin ammattikorkeakoulu, 2011)\nTämä opinnäytetyö on osa Kestävän kehityksen käsikirja tapahtumajärjestäjille -kirjahanketta, jossa olen mukana työn tilaajan, ympäristösuunnittelija Lotta Palomäen kanssa. Hankkeen tavoite on ratkaista, miten yleisötapahtuman ...\nKulttuurikauppa Wanha Muuntamo\nHätinen, Arja (Mikkelin ammattikorkeakoulu, 2011)\nTämän raportin tarkoituksena on toiminnallisena opinnäytetyönä toteutetun Kulttuurikauppaprojektin esittely. Raportissa kuvataan projektin taustat, tavoitteet sekä toteutus. Raporttiin sisältyy myös projektin tulosten ...\nKlassisen musiikin tuotannolliset haasteet ja mahdollisuudet : Poikkeavanlaiset konserttiympäristöt\nKallio, Meri (Mikkelin ammattikorkeakoulu, 2011)\nKäsittelen opinnäytetyössäni klassisen musiikin tuotantoprosesseja, jotka poikkeavat yleisestä konserttiti-lanteesta. Käyn läpi perinteistä konserttitraditiota, siihen johtanutta historiaa sekä vaihtoehtoisia toteutus-tapoja. ...\n"Ei kai kukaan tulis festareille, jossa ei käytettäis alkoholia?" : Alkoholin merkitys eteläsavolaisissa kulttuuri- ja urheilutapahtumissa\nRantanen, Päivi (Mikkelin ammattikorkeakoulu, 2011)\nTutkimuksen tavoitteena oli selvittää, minkälainen asema alkoholilla on eteläsavolaisissa kulttuuri- ja urheilutapahtumissa. Tutkimuksessa selvitettiin mitä asenteita tapahtumissa esiintyvään alkoholin käyttöön liittyy, ...\nJuutilainen, Jenni (Mikkelin ammattikorkeakoulu, 2011)\nTiivistelmä Rokumentti Rock Film Festival asiakastutkimuksen tavoitteena oli kartoittaa Rokumentti elokuvafestivaalin asiakaskuntaa. Tutkimuksella selvitettiin mitä mieltä asiakkaat ovat Rokumentin nykyisestä markkinoinnista ...\nKulttuuri ikäihmisten arjessa : Mikkelin Setlementti ry:n asukastupatoiminta\nTarvonen, Sirpa (Mikkelin ammattikorkeakoulu, 2011)\nTiivistelmä Opinnäytetyöni on tapaustutkimus kulttuurin merkityksistä ikäihmisille. Teen selvityksen Mikkelin Setlementti ry:n ikäihmisille tarkoitetuissa asukastuvissa. Työn tavoitteena on tuoda asiakkaiden äänellä ...\nMelmu, Rokin vuodet Mikkelissä 1979 - 1990 : Dokumenttielokuvaa tekemässä\nNiskanen, Sanna; Tanttari, Marjukka (Mikkelin ammattikorkeakoulu, 2011)\nTämä on toiminnallinen opinnäytetyö, jonka produkti on dokumenttielokuva Melmu, Rokin vuodet 1979 - 1990. Tutkintotyön kirjallinen osuus käsittelee Melmu, rokin vuodet 1979 - 1990 dokumenttielokuvan tekemistä ja ...\nTekijäAhlberg, Anni (1)Hätinen, Arja (1)Juutilainen, Jenni (1)Kallio, Meri (1)Kerkelä, Marianne (1)Kinnunen, Elina (1)Niskanen, Sanna (1)Rantanen, Päivi (1)Silventoinen, Taru (1)Tanttari, Marjukka (1)... Katso lisääOikeudetAll rights reserved (10)Julkaisuvuosi


Ohjeet Making hammasproteesit\nhammasproteesit tarkkuustyöstetty proteesin hammaslääkärin laitteet hampaattomille - hampaaton ihmistä - asennettavaksipotilaan varten ne on tehty . Hammasproteesit olisi tehtävähammaslääkäri avustuksellahammaslaboratorioon erikoistunutvalmistuksen hammasproteesit ja muiden hammasproteesit , kuten osaproteeseja ja puitteet implantit . Ohjeet\najoittaa tapaamisenperheen hammaslääkäri . Jos hammaslääkäri ei ole käytettävissä , 1800dentist.com taiAmerican Dental Association , ada.org , voi helpottaa sen paikantamistahammaslääkäri, joka on sopiva.\nOsallistusuunniteltu tapaaminen . TodennäköisestiLääkäri ottaapanoraama x - ray ,x - ray koko hampaattomille tilaa yksi elokuva . Tämä x - ray tarkistaakunnonluunhammasproteesin lepää , moitteettoman luun syvyydenhyvän tuloksen .\nAnnahammaslääkäri tai hänen avustajansa suorittamaan alustavia vaikutelmia , sekä ylemmän ja alemman kaaria tai leuat . Nämä vaikutelmat vaaditaan luoda mukautetun lokero ulos akryylilopullisen vaikutelman . Valmistuttuaantoimisto ajoittaatoisen tapaamisen palata Lopullisessa vaikutelmia .\nPalaahammaslääkärinlopullisen vaikutelman ,hammaslääkäri on tehnytmukautetun lokeron , joka sopii vainpotilaan suuhun . Hän käyttäävaikutelman materiaalia kutsutaan kumiainetta . Se haisee kauhea , muttayksityiskohtienmateriaali poimii vaikutelmia on tärkeääsovitusvalmistunut proteesi. Jälleen kerran , toinen istunto saa aikataulun . tämä tulee olemaanvaha purra .\nPalaahammaslääkärin toimistoonvaha purra menettelyä . Vaha purema yrittää vaha hammasproteesit tehtylopullinen vaikutelmia , päälle jokaisen vaha proteesi , onhevosenkengän muotoinen vahaa . Se simuloi hampaat . Hammaslääkäri edellyttääpotilaan sulkea suunsa , kun hän ottaa yksittäisiä mittauksia , kun tarkkailunulkonäköprofiili ja ulkonäkökasvojenvaha tekohampaat paikallaan . Lääkäri ja potilas yhdessä , valitseeoikean koon , muodon ja värin proteesin hampaita . Valmistuttuaan toinen kokous pidetääntry -in .\nPalaahammaslääkärin toimistoontry - in nimittämistä . Vuonnakokeile - menettelyssä onproteesi vielä tehty vaha , muttatodellinen hampaat paikallaan . Tämä antaahammaslääkärimahdollisuuden liikkua hampaat , jotka eivät ole oikeassa asennossa ja tee tarvittavat , lopullinen oikaisut mitoitus ja ulkonäköähampaita . Tämä onaikapotilaalle tehdähammaslääkäri tietoinen mistään hän inhoaa noinulkonäköätekohampaat . Kun tyytyväinen ,potilaan tuleva vierailu on toimituksenloppuun tekohampaat .\npalata toimistoon toimittamiseentekohampaat ,Hammaslääkärisi asettaahammasproteesitpotilaan suuhun . Hän menee läpi sarjan lepotilasalasanantekohampaat . Hän perustaaproteesi sopii hyvin , ilman ylimääräisiä akryyli , joka voi aiheuttaa rakkuloita , ja hän säätää alueitapurra , jotka ovat liian korkeat . Uusi hammasproteesit vaaditaan yleensä vähintäänpari muutoksia , kun potilas on voinut käyttää niitä . Potilas ajankohtaa muutetaan tarpeen mukaan nämä nimitykset .\nMiten nopeuttaaHealing jälkeen hammaslääketieteen\nOstaminen Dental Gold


Puistolan bistro: Juhlamenu\nSain viime viikolla kunnian toimia keittiökeisarina (keittiömestari kuulostaa niin tylsältä) siskoni 40-vuottissynttäreillä. Vieraita oli noin 50 ja juhlapaikka (pubi) haasteellinen siten ettei siellä ollut minkäänlaista keittiötä, astioita eikä kylmätiloja meidän käytettävissä. Kaikki oli siis vietävä mukana ja vieläpä viime tippaan, etteivät ruoat joutuisi kuljetuksen (20km) lisäksi odottelemaan pitkään pöydällä. Dinnerin lisäksi tarjosimme vieraille yöpalaa, jonka saimme pidettyä viileänä parissa kylmälaukussa.\nOlosuhteet aiheuttivat aika paljon rajoitteita menun sisältöön ja se muuttuikin jonkin verran matkan varrella. Siskoni oli esimerkiksi ehtinyt testaamaan jo jokuista juustokakkureseptiä ennen kuin hoksasimme ettei juustokakku ole ehkä ihan optimaalinen kuljetettava ja pöydällä seisotettava kakku - etenkään kesäkuussa. Lopullinen menu oli kuitenkin erittäin toimiva kokonaisuus ja sai paljon kiitosta vierailta. Oli mukavaa kun ruoat onnistuivat: muutaman kerran niitä tuli treenattua ja reseptejä hiottua, tuntuu hyvältä kun työ ei mennyt hukkaan!\nmarinoitua naudan sisäpaistia\nkreikkalaista salaattia ja vinegretteä\nvuohenjuusto-mansikkasalaattia ja balsamikosiirappia\npatonkia, tuorejuustolevitettä, hummusta ja tzatzikia\nsuklaakakkua ja mansikoita\npöytä valmiina vieraita varten\nmansikka-vuohenjuustosalaatti (vuohenjuustot karanneet jonnekin kuvasta..)\nsuklaakakuista tuli vähän mutaisempia kuin yleensä...\nRuoan määrät menivät suhteellisen nappiiin, ja se mitä jäi maistui hyvältä seuraavanakin päivänä. Ja vielä sitä seuraavanakin päivänä... Ensimmäiseltä kattaukselta jäi reilusti kaikkea muuta paitsi kreikkalaista salaattia ja vuohenjuusto-mansikkasalaattia, mutta jämät menivät kaupaksi hyvin yöpalan yhteydessä. Pasta- ja perunasalaattia jäi kuitenkin vielä n. 1/3 ja lihaa reilu puoli kiloa. Hummusta jäi eniten, ehkä 2/3 ja aurinkotomaatti-tuorejuustoa 1/3, patonkeja jäi 3kpl. Vinegrette unohtui vierailta lähes kokonaan (kannu oli väärällä puolella salaattia...), mutta balsamicosiirappia meni noin puolet. Muita ruokia jäi hyvin pienet määrät, mutta mikään ei varsinaisesti loppunut kesken.\nOsan ohjeista olenkin jo kirjannut aiemmin blogiin, kirjaan ne nyt kuitenkin kaikki ylös myös tähän postaukseen. Kirjaan ylös ohjeiden lisäksi määrät - jos niistä olisi iloa määrien suunnittelussa seuraavissa juhlissa - ja ehkä jollekin muullekin. Per henkilö on se määrä mihin kutakuinkin tähtäsimme ja yht. määrä on se mitä todellisuudessa teimme.\nmenu / määrät 45-50 hlö\nmarinoitu sisäpaisti á 180g, yht. n. 8,5kg\npestopastasalaatti á 1,75dl, yht. 8l\nkreikkalainen salaatti á 1,75dl, yht. 8l\nvinegrette á 1tl, 0,05dl, yht. 2,5dl\nvuohenjuusto-mansikkasalaatti á 1,75dl, yht. 8l\nbalsamikkosiirappi á 1tl, 0,05dl, yht. 2,5dl\npatonki á 1/5kpl, yht. 9kpl\nhummus á 1rkl 0,15dl, yht. 7dl\ntzatziki á 1,5rkl 0,225dl, yht. 10,5dl\ntuorejuustolevite á 0.5rkl 0,075dl, yht. 3.5dl\nkahvi/tee á 1,5 kuppia, yht. 70 kuppia, yhdestä paketista kahvia tulee 50 kuppia\nsuklaakakku á 1 pala, 12 palaa/kakku, yht. 4 kakkua\nperunasalaatti á 1,75 dl, yht. 8l\nlihapullat á 4kpl yht. 180kpl\nkarjalanpiirakat á 2 piirasta, yht. 90 piirasta\nmunavoi 0.3dl per piirakka, n. 2.7l\nSisäpaistiin otin alunperin ohjeen täältä. Marinadi oli kuitenkin mielestäni liian makea, ja se kaipasi lisää potkua ja suolaa. Muokkasin sitä siis vähän. Testasin marinointia kahdella tapaa: paisto - siivutus - marinointi, ja paisto - marinointi - siivutus ja pidin jälkimmäisestä huomattavasti enemmän. Ensimmäisessä tavassa liha maistui liikaa marinadille ja liian vähän lihalle.\nTarjosin lihan sormisuolan ja marinadin kera. Näin ollen vieraat saivat käyttää marinadia halutessaan lihan kastikkeena. Mainittakoon, että yritin keittää marinadia hieman kasaan. Ei se siitä kyllä yhtään paksuuntunut. En uskaltanut lähteä sitä suurustamaan, joten aika litkua se oli. Ei kukaan siitä onneksi valittanut.. :) Lisäksi lisäsin 'kastikevaiheessa' marinadiin vielä aika reilusti chilijauhetta. Chilijauheen tarve riippuu tietysti siitä kuinka tulisia marinadissa käytetyt chilit ovat ja kuinka tulisesta soossista tykkäät.\n8,5 kg naudan sisäpaistia\nmarinadi (1 krt annos, tehdään niin monta annosta kuin lihapaloja, meillä oli 4 lihapalasta)\n1 dl makeaa soijakastiketta (ketjap manis)\n0,5 rkl tuoretta timjamia\n1 tulinen kuivattu chilipalko hienonnettuna\n1 mieto tuore chilipalko hienonnettuna\nNosta paistit lämpiämään vähintään tunniksi. Kuumenna uuni 180 asteiseksi. Paista paistien pinnat kiinni kuumalla pannulla voissa ja nosta ne uuniin paistomittarin kanssa. Vähennä uunin lämpö 10 minuutin päästä 120 asteeseen ja paahda paisteja kunnes sisälämpötila on 57-58 astetta. Anna paistien jäähtyä pöydällä (ei foliossa, koska silloin lämpötila nousee lisää). Lämpötila saattaa nousta pöydälläkin vielä asteen. Tavoitteena on 58 astetta loppulämpötilana.\nValmista marinadi. Sekoita kaikki ainekset keskenään ja laita paisti marinoitumaan 1-2 vuorokaudeksi kylmään.\nSiivuta paistit ja asettele ne kauniisti tarjoilulautaselle. Ripottele päälle sormisuolaa. Tarjoile marinadi kastikkeena erillisessä astiassa.\nPs. Sisäpaisti on parempaa kuin paahtopaisti, koska siinä ei ole sisällä rasvajuovaa. Opin tämän kauppamme lihamestarilta, joka myös ystävällisesti siivutti paistimme.\n(45-50 annosta, 8 l)\n2 kg simpukkapastaa\n8 pkt kirsikkatomaatteja\n8 pkt mozzarellaa\n8 ruukkua basilikaa\n1/2 ruukku tuoretta basilikaa\n1/2 pkt parmesaania\nValmista pesto. Paahda pinjansiemenet. Laita basilikanlehdet, pinjansiemenet, kuoritut valkosipulinkynnet, hippunen suolaa ja loraus oliiviöljyä tehosekoittimeen ja hienonna (tee tämä muutamassa erässä, koska basilikaa on niin paljon). Raasta parmesani ja lisää hienonnetun basilikan sekaan. Lisää öljyä ja suolaa kunnes maku ja koostumus ovat mieluisat.\nKeitä pasta ohjeiden mukaisesti, jäähdytä. Sekoita pastan joukkoon pesto. Puolita kirsikkatomaatit ja revi mozzarella palasiksi. Sekoita tomaatit ja mozzarella pastan sekaan. Koristele salaatti tuoreella basilikalla ja parmesaanilastuilla.\nPs. Huomasin että salaatti on parempaa tuoreeltaan kuin jääkaapista otettuna. Pasta menee jääkaapissa kylmäksi ja mauttomaksi ja peston maku heikkenee. Kokoa salaatti siis mahdollisuuksien mukaan viime tipassa niin ettei jääkaapitusta tarvisi.\n(45-50 annosta, 8l)\n4 kpl jääsalaattia ruukussa\n20 kpl tomaattia\n5 kpl kurkkua\n3 kpl vihreää paprikaa\n3 kpl punasipulia\n400 g oliiveja (kalamata)\n600 g fetajuustoa\nViipaloi kuorittu punasipuli ohuiksi renkaiksi. Paloittele paprika ja kurkku. Lohko tomaatit. Murenna feta.\nKokoa salaatti laakeaan tarjoilukulhoon. Revi salaatinlehdistä peti muille aineksille. Asettele kerroksittain tomaatteja, kurkkua, paprikaa ja sipulia. Jätä feta ja oliivit päällimmäisiksi.\nSekoita kastikkeen aineet keskenään (ja kaada kreikkalaisen salaatin päälle).\nVuohenjuusto-mansikkasalaatti ja balsamikosiirappi\n5 ruukkua lollo rosso -salaattia\n2 ruukkua viinisuolaheinää\n2 ruukkua herneenversoja\n1 iso pussi saksanpähkinöitä\n3 pkt vuohenjuusto\n6 dl balsamiviinietikkaa\n18 rkl mustaherukkamehutiivistettä\nValmista balsamikosiirappi. Kiehuta aineksia kattilassa n. 10 min, kunnes seos on siirappimaista. Jäähdytä. Mikäli siirappi on liian jähmeää, lisää siihen tilkka vettä.\nRiivi salaatit ja pilko mansikat neljään osaan. Kokoa salaatti laakeaan tarjoilukulhoon. Asettele kerroksittain salaatteja, mansikoita ja reiluja paloja vuohenjuustosta. Murenna saksanpähkinät ja ripottele ne salaatin päälle. Valuta balsamikosiirappia salaatin päälle tai tarjoile se kannusta.\nOhje on kotoisin täältä. En laittanut valkosipulia, koska tarjolla oli myös tzatzikia. Ensimmäisellä harjoituskerralla laitoin liikaa öljyä ja hummus juoksettui. Juhlissa varoin öljyä ja tahna jäi vähän turhan kuivaksi. Sitruunoitakin tuli ostettua liian vähän. No, ensi kerralla sitten sopivasti öljyä!\n(45-50 annosta, 7dl)\n3 prk kikherneitä\nn 6-9 rkl tahini seesaminsiementahnaa\n(6 valkosipulin kynttä)\npinnalle lisää oliiviöljyä\nOta muutama kikherne syrjään ennen kuin kaadat loput tehosekoittimeen. Purista sekaan sitruunamehu, lisää aluksi hieman yli puoli desiä hyvää oliiviöljyä, tahinitahna (ja puristetut valkosipulin kynnet, jos niitä haluat käyttää). Sekoita tehosekoittimessa kunnes kikherneet ovat hajonneet tahnaksi. Lisää oliiviöljyä sitä mukaa kun rakenne ja maku sitä mielestäsi vaatii.\nPyöräytä hummus kulhoon ja valuta pinnalle oliiviöljyä, Ripottele pinnalle myös hieman paprikajauhetta ja koristele lopuksi kikherneillä.\n(45-50 annosta, n. 1l)\n1000g turkkilaista jogurttia\n6-8 valkosipulin kynttä\nRaasta kurkku ja valuta siivilän läpi. Sekoita kaikki aineet keskenään ja anna maustua kylmässä vähintään tunti.\n(45-50 annosta, n. 5dl)\n1/2 dl tuoretta pilkottua persiljaa\nöljyä aurinkotomaattipurkista, suolaa ja pippuria\nHienonna aurinkokuivatut tomaatit ja persilja ja sekoita ne tuorejuustoon. Notkista tuorejuustoa aurinkokuivattujen tomaattien öljyllä ja mausta suolalla ja pippurilla.\n(yhden kakun ohje, yksi riittää n. 12 hengelle)\nKoristele tuoreilla mansikoilla ja syötävillä orvokeilla ja tarjoile vaniljakastikkeen kanssa.\n4,5 kg perunaa\n8 hapanta omenaa\n2 ruukkua ruohosipulia\n5 prk ranskankermaa\n8 rkl sinappia\nloraus omenaviinietikkaa / sitruunamehua\nKuori, kuutio ja keitä perunat. Varo keittämästä niitä liian kypsiksi. Jäähdytä.\nKuutioi herkkukurkku ja omena, silppua sipuli ja ruohosipuli. Sekoita varovasti keskenään jäähtyneet perunat, herkkukurkku, omena, sipuli ja ruohosipuli.\nMausta ranskankerma sinapilla, suolalla ja mustapippurilla ja sekoita salaatin joukkoon varovasti. Anna maustua seuraavaan päivään.\n2,5kg naudan jauhelihaa\n5 isoa sipulia\n2½ dl parmesaania\n5 rkl chilikastiketta\n10 rkl vasikanfondia\n10 rkl sitruunamehua\nkorppujauhoja taikinan mukaan\nSilppua sipulit ja raasta parmesaani. Sekoita kaikki ainekset keskenään ja pyörittele taikina pulliksi. Pyörittele pullat suola-pippuri-vehnäjauhoseoksessa ennen paistamista. Paista pulliin rapea kuori nopeasti kuumalla pannulla voissa nopeasti ja kypsennä ne loppuun 200 asteisessa uunissa pellillä.\nHuomaa, että parhaat lihapullat ovat rakenteellisesti sellaisia, etteivät ne hajoa paistettaessa, mutta kuitenkin sopivan mureita niin, että ne saa haarukalla helposti leikattua. Pahin virhe onkin tehdä lihapullista liian tiiviistä. Kun teet lihapullia, rullaa taikina yhteen kevyesti palloksi. Älä koskaan vaivaa tai muserra lihataikinaa.\n(viisinkertainen ohjeesta tuli n. 100 piirakkaa, isoja tosin)\nSekoita kylmään veteen suola ja jauhot, vaivaa taikina tasaiseksi. Leivo taikinasta tanko ja jaa se 20-30 palaan. Pyörittele palat palloiksi ja litistä ne matalammiksi. Pane levyt muovin alle odottamaan.\nKasta kypsät piirakat kuumaan maito-rasvaseokseen ja peitä voipaperilla ja leivinliinalla.\n(riittää n. 100 piirakalle)\n100-200 g voita maun mukaan\nLaita munat reilunkokoiseen kattilaan ja kaada vettä päälle sen verran, että munat peittyvät. (Keitä näin suuri määrä parissa erässä). Keitä munia 8 minuuttia siitä hetkestä kun vesi alkaa kiehua.\nValuta kypsien munien päälle kylmää vettä, jotta kuoret irtoavat helpommin. Kuori munat ja pilko ne munaleikkurilla tai veitsellä. Laita munat ja rasva kulhoon ja sekoita tasaiseksi. Mausta suolalla.\nTunnisteet: juhlat, jälkiruoat, kastikkeet, kasvis, liha, lisäkkeet\nVilma 29. kesäkuuta 2013 klo 12.51\nOi vitsit miten hyvännäköstä!! Ja tosi kiva blogi :)\nHoo 1. heinäkuuta 2013 klo 10.21\nKiitos! Ja kiitti visiitistä, tulen vastavierailulle! :)\nHunajainen limettibroileri ja raikas limetti-basilikapasta\nAmsterdamin herkkuja ja pienpanimo-oluita\nOmenayllätys ja suklaakakkujen taisto


Retki inkkarikanootilla Verlan yläpuolella 4 tuntia | VisitKouvola\nRetki inkkarikanootilla Verlan yläpuolella 4 tuntia\nUlos 100, sisälle 80\nOpastettu puolen päivän (noin 4 h) melontaretki ystävien tai työryhmän kanssa kirkasvetisellä ja rauhallisella Niskajärvellä Jaalassa. Retkellä käydään luonnonsuojellussa saaressa, jossa voi hyvällä tuurilla nähdä vaikka kalasääsken. Ryhmän koko 6-10 henkilöä eli 3-5 kanoottia.\nOpastettu retki tehdään avokanooteilla, joissa kussakin on paikka kahdelle henkilölle.\nOpastettu melontaretki tehdään kirkasvetisellä ja rauhallisella Niskajärvellä Jaalassa. Retken aikana pysähdytään tauolle mukavalla nuottipaikalla.\nMelonnan aikana ja tauolla on hyvä tarkkailla luontoa. Alueella voi nähdä monenlaisia vesilintuja, kuten kuikka ja joutsenet.\nMelonta ystävien tai työkavereiden kanssa\nEvästely nuotion ääressä\nRyhmän koko 5-10 henkilöä.\nRetki on saatavana sulan veden aikaan toukokuusta lokakuuhun säätila huomioiden. Retki on varattava viimeistään kuusi päivää suunniteltua retkipäivää ennen. Mikäli aikaa on vähemmän, voi kuitenkin kysyä mahdollisuutta retkeen. Lähetä toiveesi meille.\nLähtö- ja paluupaikka: Repojotoksen melontasatama, Nauriskarkiantie 34, Kouvola. Siellä on turvallinen parkki autoille.\nSaatavana retkieväiden sijaan keittoateria, kun retkieväät vaihdetaan lounasateriaan kaikille.\nRyhmäretki sopii 12 vuotta täyttäneille, alle 15-vuotias aikuisen seurassa.\nOsallistujalta edellytetään uimataito.\nPukeutuminen päivän sään mukaan. Mukaan kannattaa ottaa varapaita tai jotain muuta nuotiolle ja kastumisen varalta. Lisäksi mukaan juotavaa. Oma vesipullo on hyvä ratkaisu.\nSiirry yrityksen Facebook-sivulle. Linkki avautuu uuteen välilehteen ja vie toiselle sivustolle. Siirry yrityksen Twitter-sivulle. Linkki avautuu uuteen välilehteen ja vie toiselle sivustolle.\nVimpa Islands seminaaripäivä Vimpasaaressa,...\nKlo 13. Saapuminen Vimpasaareen. Tulokahvit, ohjelman ja kokoustilojen esittely. Klo 13.-16.30 Kokous tunnelmallisella Vimpa Clubilla. Klo 16.30 Kalaherkkuja...\n10 - 60hlöä\nKokouspaketti sisältää kokoustilan, perustekniikan, 2 x lounas, illallinen, 3 x kahvi, aamiaisen, majoituksen kahden hengen huoneissa,...\n10 - 270hlöä\nYli-Kaitalan Lomamökit kokouspaketti Esim.2\nKokouspakettiin sisältyy tulokahvi ja pikkusuolainen, maalaislounas ja iltapäiväkahvi, saunominen tilaussauna Ketussa ja kuumakylpyallas...


LEIVINJAUHETTA – Tapani Hankaniemi\nTV Nelonen on kevään kuluessa ahdistellut Hiihtoliittoa dopingväitteillään. Nelonen uutisoi huhtikuussa nimettömään lähteeseen vedoten, että dopingia käytettiin ja salailtiin Hiihtoliitossa järjestelmällisesti 1990-luvulla. Nelosen uutisten mukaan esimerkiksi silloinen Hiihtoliiton valmennusjohtaja Pekka Vähäsöyrinki tiedusteli naishiihtäjiltämme valmiutta dopingin käyttöön.\nNäistä uutisista hermostui kulttuuri- ja urheiluministeri Stefan Wallin ja pyysi Hiihtoliitolta aiheellisesti selvitystä asioiden todenperäisyydestä.\nSelvityksen opetusministerille antoi toukokuun alussa Hiihtoliiton sen aikainen maastohiihdon lajipäällikkö, nykyinen toimitusjohtaja Jari Piirainen. Hänen selvityksessään ei ole löytynyt mitään tukea Nelosen väitteille. Johtaja Piirainen kertoo olleensa selvitystä tehdessään yhteydessä maastohiihdon silloiseen ydinporukkaan Antti Leppävuoreen, Pirkka Mäkelään ja Pekka Vähäsöyrinkiin. Entistä päävalmentajaa Kari-Pekka Kyröä Piirainen ei ollut tavoittanut.\nToimitusjohtaja Piiraisen mukaan kyse on ollut bikarbonaatin eli käytännössä leivinjauheen käyttämisestä torjumaan maitohapon muodostumista elimistössä. Suomalaishiihtäjien salainen ase Albertvillen olympialaisissa 1992 oli Piiraisen mukaan leivinjauhe. Hiihtojohtaja Piirainen vakuutti omantuntonsa olevan puhtaan. Oli miten oli, niin totuus on, että johtaja Piirainen alkaa olla rasite Suomen Hiihtoliitolle. Hänen uskottavuusindeksinsä ei ole kovin korkealla.\nHiihdon ystävänä toivoisi, että joku puhdistaisi pöydän. Ihmettelen, ettei esimerkiksi Kaisa Varis kerro totuutta. Tiettävästi jumppamaikaksi opiskeleva Varis on nykyisellään melko outo lintu. Luulisi Kaisan edun mukaista olevan, että dopingasiat hänen kohdallaan selvitetään juurta jaksain.\nKetä tai keitä hän suojelee?\nYksi kommentti artikkeliin ”LEIVINJAUHETTA”\n5.5.2008 klo 22:47\nLeivinjauhetta tarvittaisiin tähänkin selvitykseen hieman lisää niin\nsaataisiin ehkä enemmän tuloksia aikaan. Lieneekö selvitysmiehelle\niskenyt maitohapot loppumetreillä. Joku tietää jotain ja joku toinen\nvielä enemmän, mutta kukaan ei halua kertoa.\nSelväähän on se etteivät väitteet tyhjästä ole tulleet, sillä Nelosen\nsyväkurkku tietää todennäköisesti paljon enemmän kuin haluaa\nkertoa. K-P Kyröhän on ilmoittanut jossain lehdessä ettei hän ainakaan\nole tämä ns. syväkurkku.\nHiihtoliiton edun mukaista olisi putsata pöytä ja kaapit viime\nvuosituhannen asioista. Selvää on se, että aineita on käytetty\nja hiihtoliitossa ei toinen käsi ole välttämättä tiennyt mitä toinen\non tehnyt tai voihan olla kyse siitä ettei ole haluttu tietää.\nVariksen vaitiolo on tapaus sinänsä, hänellä lienee\nsyynsä minkä takia hän ei halua avautua siitä kuka hänen\nneuvonantajansa on ollut. Niin kauan kuin hän ei halua\ntarkemmin kertoa voimme vain arvailla. Jäämme odottamaan\nsyväkurkun esiintuloa ja seuraava lausahdusta.


Suomalaiset rynnistävät nyt 80 miljoonan ihmisen markkinoille – ”Jäämme hyvin mieleen” | Iran | HS\nSuomalaiset rynnistävät nyt 80 miljoonan ihmisen markkinoille – ”Jäämme hyvin mieleen”\nPäivitetty: 9.12.2015 10:37\nIran on palaamassa korpivaellukseltaan koko maailman hyväksymäksi kauppakumppaniksi. Voiko viekkaasti ydinkiistassa käyttäytyneeseen Iraniin luottaa? Kuuntele\nIranin pääkaupunki Teheran houkuttelee nyt luokseen kauppamatkustajia kuin yöperhosia. Luultavasti ensi vuoden alussa – tarkkaa päivää ei tiedä vielä kukaan – kansainvälinen ydinenergiajärjestö IAEA antaa vihreää valoa. Kesällä hyväksytty Iranin ydinsopimus saatetaan vasta silloin lopullisesti voimaan. Näin ollen Iran saa jälleen käydä kauppaa Yhdysvaltain, EU:n ja myös Suomen kanssa.Kuin tyhjästä maailmaan nousee nuori ja koulutettu 80 miljoonan ihmisen markkina-alue. Siitä yrittää joulukuun alussa vallata omat nurkkansa myös sata suomalaista kaupantekijää.\nUlkomaankauppa- ja kehitysministeri Lenita Toivakka (kok) on johdattanut Teheraniin ”yhden kaikkien aikojen suurimmista” suomalaisista kauppavaltuuskunnista. Yli 70 yrityksen mukana on vanhoja jättejä, kuten Wärtsilä, Kone ja Stora Enso, mutta myös cleantechiä ja bioenergiaa – niistä iranilaiset Toivakan mukaan ovat erityisen innostuneita.Suurimmillaankin Suomen edustus on melko pieni. Viime viikolla samassa hotellissa hieroi kauppaa 330 italialaista.Valtuuskuntia on ravannut Teheranissa kymmeniä. Kun Iranin apulaisvaltiovarainministeri Mohammad Khazaee avaa kaksipäiväisen tilaisuuden tiistaiaamuna hotellin kabinetissa, hänkin virnistelee, että vieraita on riittänyt ruuhkaksi asti.Onko Suomi taas myöhässä?”Emme ole myöhässä”, Toivakka sanoo HS:lle. ”Uskon, että me jäämme hyvin mieleen, kun olemme vuoden lopulla olleet täällä esittelemässä osaamistamme, kun pakotteita toivottavasti alkuvuodesta aletaan purkaa. Iranilaiset ovat kiinnostuneita niistä osaamisalueista, joita olemme edustamassa.”Isännät ovat tuoneet Toivakalle hotellin juhlasaliin kukkia, jotka tuoksuvat iranilaisten puheissakin. Toivakka pysyy kohteliaisuuksien vaihtamisessa hyvin mukana, vaikka reissun varsinainen tarkoitus onkin omakehu.”Melkeinpä jokainen iranilainen on pidellyt jotain suomalaista käsissään, nimittäin Nokian matkapuhelinta, ja moni iranilaislapsi on leikkinyt suomalaisleluilla, nimittäin Angry Birdsillä”, Toivakka sanoo puheessaan iranilaisliikemiehille.\nSuomalainen puhdas luonto, Iranin rikas kultuuriperimä... Tunnelma kohoaa, puheet paranevat.Tässä vaiheessa Iranin 80 miljoonan markkina-alue alkaa kuulostaa turhan vaatimattomalta. Jos Iranin kanssa alkaa tehdä kauppaa, on itse asiassa 400 miljoonan ihmisen ulottuvilla! Näin julistaa juhlasalissa Iranin teollisuus-, kaivos- ja kauppaministeri Mohammad Reza Nematzadeh.Myyntipuheet ovat myyntipuheita. Suomalaiset eivät kuitenkaan jää seinäruusuiksi kauppavaltuuskunnan järjestämässä ”Speed Dating” -tapahtumassa.70 suomalaisyrityksen edustajat istuvat kyltteineen odottamassa kiinnostuneita iranilasia niin kuin romanttisillakin pikatreffeillä. Pöydissä kuhisee. Kortteja vaihdetaan. Yhteyksiä syntyy.Finpron ohjelmapäällikkö Jyrki Mantere on tyytyväinen. Hän on ollut Iranissa aiemminkin, tosin lomailemassa. Vuonna 2005 Iran oli kelpo lomakohde.Sitten Iranin presidentiksi valittiin suurisuinen maalaispopulisti Mahmud Ahmadinejad. Iran ryhtyi pelaamaan kovaa peliä ydinohjelmallaan. Se ei antanut periksi kiistassa oikeudestaan rikastaa uraania, mutta sai palkaksi ankarat pakotteet. Nyt presidenttinä on maltillisempi ja ainakin paremmin käyttäytyvä Hassan Ruhani. Hän on saanut liennytystä jopa vanhan verivihollisen Yhdysvaltojen kanssa.\nKun Yhdysvallat saa välinsä kuntoon Iranin kanssa, suomalainen sahayrittäjä voi saada uusia kauppakumppaneita Iranista.Puu ei ole pakotelistalla, mutta Iranin pankkisaarto sattuu pahasti suomalaiseenkin, kertoo Suomen sahayhdistyksen toimitusjohtaja Kai Merivuori. Pankkipakotteet ovat leikanneet Iranin irti kansainvälisestä pankkijärjestelmästä. Kaupanteko hipoo mahdotonta, kun iranilaisille pankkitileille ei voi maksaa. Sahatavaralle olisi Merivuoren mukaan Iranissa ostajia, mutta laivaaminen ja maksujen järjesteleminen Dubain kautta on niin hidasta ja kallista, että on parempi odotella pakotteiden lopettamista.Joko kauppoja on tehty?”Tämä on sarvienkalistelureissu”, Merivuori sanoo. ”Kun yhteyksiä syntyy, seuraavalla kerralla aletaan selvittää pankkiliikennettä ja logistiikkaa.”Iranin markkinoiden avautuminen ei tietenkään ole satu, vaan kovaa ja vaarallistakin politiikkaa.Iran ei ole koskaan jäänyt kiinni ”savuavasta aseesta” ydinohjelmassaan. Se on kuitenkin näyttänyt peittelevän jälkiään, ja ydinohjelmassa on asiantuntijoiden mukaan teknisiä yksityiskohtia, joita ei voi selittää muulla kuin halulla tutkia ydinaseen valmistamista.Ydinpolttoainevarastoja voi purkaa, mutta Iran on hankkinut prosessin aikana sitäkin arvokkaampaa osaamista. Se ei katoa mihinkään. Mistä tiedämme, ettei Teheranissa sittenkin tehdä valtavaa virhettä?”Tämä on hyvin tarkasti kansainvälisesti seulottu ja tutkittu asia, ja Iranin pitää täyttää tietyt ehdot, että sanktion purussa edetään. Tätä arvioidaan joulukuun 15. päivänä, ja sen jälkeen me tiedämme hyvin paljon enemmän siitä, täyttääkö Iran vaatimukset”, Toivakka sanoo. Sami Kero / HS\nSuomen Sahat ry:n toimitusjohtaja Kai Merivuori (vas.) ja Finpron ohjelmapäällikkö Jyrki Mantere osallistuivat suomalaisyritysten bisnesmatkalle Teheranissa.\nFinpron Jyrki Mantere (vas.) ja Kai Merivuori osallistuivat bisnesmatkalle Teheranissa.\nIranin pääkaupunki Teheran houkuttelee nyt luokseen kauppamatkustajia kuin yöperhosia. Luultavasti ensi vuoden alussa – tarkkaa päivää ei tiedä vielä kukaan – kansainvälinen ydinenergiajärjestö IAEA antaa vihreää valoa. Kesällä hyväksytty Iranin ydinsopimus saatetaan vasta silloin lopullisesti voimaan. Näin ollen Iran saa jälleen käydä kauppaa Yhdysvaltain, EU:n ja myös Suomen kanssa.Kuin tyhjästä maailmaan nousee nuori ja koulutettu 80 miljoonan ihmisen markkina-alue. Siitä yrittää joulukuun alussa vallata omat nurkkansa myös sata suomalaista kaupantekijää.Ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Lenita Toivakka (kok) on johdattanut Teheraniin ”yhden kaikkien aikojen suurimmista” suomalaisista kauppavaltuuskunnista. Yli 70 yrityksen mukana on vanhoja jättejä, kuten Wärtsilä, Kone ja Stora Enso, mutta myös cleantechiä ja bioenergiaa – niistä iranilaiset Toivakan mukaan ovat erityisen innostuneita.Suurimmillaankin Suomen edustus on melko pieni. Viime viikolla samassa hotellissa hieroi kauppaa 330 italialaista.Valtuuskuntia on ravannut Teheranissa kymmeniä. Kun Iranin apulaisvaltiovarainministeri Mohammad Khazaee avaa kaksipäiväisen tilaisuuden tiistaiaamuna hotellin kabinetissa, hänkin virnistelee, että vieraita on riittänyt ruuhkaksi asti.Onko Suomi taas myöhässä?”Emme ole myöhässä”, Toivakka sanoo HS:lle. ”Uskon, että me jäämme hyvin mieleen, kun olemme vuoden lopulla olleet täällä esittelemässä osaamistamme, kun pakotteita toivottavasti alkuvuodesta aletaan purkaa. Iranilaiset ovat kiinnostuneita niistä osaamisalueista, joita olemme edustamassa.”Isännät ovat tuoneet Toivakalle hotellin juhlasaliin kukkia, jotka tuoksuvat iranilaisten puheissakin. Toivakka pysyy kohteliaisuuksien vaihtamisessa hyvin mukana, vaikka reissun varsinainen tarkoitus onkin omakehu.”Melkeinpä jokainen iranilainen on pidellyt jotain suomalaista käsissään, nimittäin Nokian matkapuhelinta, ja moni iranilaislapsi on leikkinyt suomalaisleluilla, nimittäin Angry Birdsillä”, Toivakka sanoo puheessaan iranilaisliikemiehille.Suomalainen puhdas luonto, Iranin rikas kultuuriperimä... Tunnelma kohoaa, puheet paranevat.Tässä vaiheessa Iranin 80 miljoonan markkina-alue alkaa kuulostaa turhan vaatimattomalta. Jos Iranin kanssa alkaa tehdä kauppaa, on itse asiassa 400 miljoonan ihmisen ulottuvilla! Näin julistaa juhlasalissa Iranin teollisuus-, kaivos- ja kauppaministeri Mohammad Reza Nematzadeh.Myyntipuheet ovat myyntipuheita. Suomalaiset eivät kuitenkaan jää seinäruusuiksi kauppavaltuuskunnan järjestämässä ”Speed Dating” -tapahtumassa.70 suomalaisyrityksen edustajat istuvat kyltteineen odottamassa kiinnostuneita iranilasia niin kuin romanttisillakin pikatreffeillä. Pöydissä kuhisee. Kortteja vaihdetaan. Yhteyksiä syntyy.Finpron ohjelmapäällikkö Jyrki Mantere on tyytyväinen. Hän on ollut Iranissa aiemminkin, tosin lomailemassa. Vuonna 2005 Iran oli kelpo lomakohde.Sitten Iranin presidentiksi valittiin suurisuinen maalaispopulisti Mahmud Ahmadinejad. Iran ryhtyi pelaamaan kovaa peliä ydinohjelmallaan. Se ei antanut periksi kiistassa oikeudestaan rikastaa uraania, mutta sai palkaksi ankarat pakotteet. Nyt presidenttinä on maltillisempi ja ainakin paremmin käyttäytyvä Hassan Ruhani. Hän on saanut liennytystä jopa vanhan verivihollisen Yhdysvaltojen kanssa.Kun Yhdysvallat saa välinsä kuntoon Iranin kanssa, suomalainen sahayrittäjä voi saada uusia kauppakumppaneita Iranista.Puu ei ole pakotelistalla, mutta Iranin pankkisaarto sattuu pahasti suomalaiseenkin, kertoo Suomen sahayhdistyksen toimitusjohtaja Kai Merivuori. Pankkipakotteet ovat leikanneet Iranin irti kansainvälisestä pankkijärjestelmästä. Kaupanteko hipoo mahdotonta, kun iranilaisille pankkitileille ei voi maksaa. Sahatavaralle olisi Merivuoren mukaan Iranissa ostajia, mutta laivaaminen ja maksujen järjesteleminen Dubain kautta on niin hidasta ja kallista, että on parempi odotella pakotteiden lopettamista.Joko kauppoja on tehty?”Tämä on sarvienkalistelureissu”, Merivuori sanoo. ”Kun yhteyksiä syntyy, seuraavalla kerralla aletaan selvittää pankkiliikennettä ja logistiikkaa.”Iranin markkinoiden avautuminen ei tietenkään ole satu, vaan kovaa ja vaarallistakin politiikkaa.Iran ei ole koskaan jäänyt kiinni ”savuavasta aseesta” ydinohjelmassaan. Se on kuitenkin näyttänyt peittelevän jälkiään, ja ydinohjelmassa on asiantuntijoiden mukaan teknisiä yksityiskohtia, joita ei voi selittää muulla kuin halulla tutkia ydinaseen valmistamista.Ydinpolttoainevarastoja voi purkaa, mutta Iran on hankkinut prosessin aikana sitäkin arvokkaampaa osaamista. Se ei katoa mihinkään. Mistä tiedämme, ettei Teheranissa sittenkin tehdä valtavaa virhettä?”Tämä on hyvin tarkasti kansainvälisesti seulottu ja tutkittu asia, ja Iranin pitää täyttää tietyt ehdot, että sanktion purussa edetään. Tätä arvioidaan joulukuun 15. päivänä, ja sen jälkeen me tiedämme hyvin paljon enemmän siitä, täyttääkö Iran vaatimukset”, Toivakka sanoo. Haluatko lukea koko artikkelin? Hanki rajaton lukuoikeus:


Kohti ääretöntä ja sen YLI!: Niinisalo\nLibre jo kieriskeli kateudessa kun Edi oli päässyt kisoihin ja ihan kuin kukaan ei olisi edes huomannut itse kuningasta ;) Senkin puolesta oli herra ihan yhtä hymyä kun pääsi lauantaiaamuna käytävälle letitettävksi ja puunattavaksi. Traileriinkin mentiin vallan puolijuoksua!\nHyvin innostunut sankari matkalla kohti ykkösestettä\nStarttasimme tällä kertaa taas tutustumisluokassa, joka oli ihan hyvä päätös tehdä taas vähän pienempää luokkaa välillä. Kouluohjelmana luokassa oli Helppo B:3, jota en ollut aikaisemmin ratsastanut, joten pääsin tutustumaan samalla uuteen kouluohjelmaankin.\nOlin ratsastanut Libren edellisenä päivänä gramaanien kanssa ihan kokeilumielessä ja varannutkin yhtäkkiä ihan liikaa aikaa kouluverryttelylle. Libre oli nimittäin samantien paljon sujuvammin avuilla ja pyöreänä, joten kun olin varannut sen normaalin kolme varttia kouluverryttelyyn, tarvitsin oikeasti ehkä puolet ajasta. Librekin jo muutamaan kertaan tuntui kyselevän että mitä ihmettä me täällä nyt väännetään!\nMitenniin pitkä hyppykaari tai jotain?\nVihdoin kun päästiin sitten radan puolelle olimme molemmat ehkä vähän jo tylsistyneitä ja radalla tuli jonkun verran turhia huolimattomuusvirheitä, kuten esimerkiksi kolmikaarinen, jonka yhtä kaarretta en ratsastanut edes uralle asti! Mitä hittoa, Milka?! Yhtäkkiä huomasin vain että hitsi, missä täällä mennään... Raviosuudesta samme kuitenkin ihan okei pisteitä. Laukkaohjelmassa sen sijaan tuomari olisi halunnut aktiivisempaa laukkaa ja käyntiohjelma oli.. no sitä mitä Libren käynnillä nyt voi saada aikaiseksi. Libreä kun ei ole millään koulutuomareiden silmään iskevällä käynnillä siunattu. Lopputerehdyksess fiilis oli kuitenkin ihan okei ja jatkettiin rataesteille.\nLibrekin oli kovalla vauhdilla jo menossa hyppäämään eikä meinannut malttaa odotella edes äitiä mukaan koulukentän viereltä. Ruuvailin sitten hokit reippaasti jalkaan ja jatkettiin rataesteille. Hokkeja ruuvatessa Libre kuitenkin koki oikean järkytyksen kun tietä pitkin ohitse marssi pitkä jono heppuja rivissä ;) Meinasi mennä herralla ihan kokonaan kuppi nurin kun ei tahtonut millään ymmärtää moista!\nHelppoa kun heinänteko <3\nEsterata oli rakennettu mielestäni oikein mukavaksi. Ainakin noin tutustumisluokan radaksi se oli mielestäni ihan kiva ja helpohko. Esteiden välissä oli tilaa ratsastaa (paikoitellen aika paljonkin tilaa) ja viimeisenä esteenä komeili pitkästä aikaa trippeli.\nPidäteyrityksiä ennen sarjaa ;)\nVerryttelyssä otin vähän alkuun ravia mutta siirryin aika nopsaan laukkaamaan rennosti. Hyppyjä tein vain pystylle. Ensin muutama pienempi hyppy ja sitten pari ratakorkuista ennen kuin ilmoitin olevani valmis ja pääsin nurmelle tekemään yhden verkkahypyn, josta jatkoin suoraan radan puolelle.\nVerrattuna viime kerran Niksulan esterataamme oli tämä ihan eri menoa, sitä meidän normaalia iloista ja reipasta menoa. Ensimmäiset kaksi estettä meni aika rennosti ja sujuvasti yli. Kolmoselle ratsastin itse vähän eteen ja Librekulta ihan innostui. Neloselle mentiin sitten aikalailla meiningillä. Sarjan tiesin samantien olevan ahdas ja vielä pysty-pysty, joten sain samantien nelosen jälkeen aloittaa jarruttelun, jotta mahduttiin sisälle. Sarjan jälkeen olin suunnitellut kuusi laukkaa linjalle mutta juu. Saa sitä aina suunnitella. Viisi oli Librestä paljon sujuvampi, joten mentiin sitten ennemmin sillä ja jatkettiin siitä toiseksi viimeiselle okserille, jolle ratsastin hiukan tyveen, jonka "korjasin" sitten trippelillä ratsastamalla viimeisillä askelilla komeasti eteen.\nKyllä se kerran korvan käänsi kuskiakin kohti. Kysyäkseen seuraavaa estettä.\nEi mikään tyylipuhdas suoritus mutta aivan täysin riitävä meille verrattuna viime kertaan Niinisalossa. Pääasiana kuitenkin että molemmilla oli radalla taas hauskaa ja pääsimme maastoon! Saimme kouluradasta prosentteja 60,227% ja puhtaiden rataesteiden jälkeen olimme sijalla 11./39\nKaikkien kuvien copyright Piia Mäkelä\n© Milka klo 09:24\nTunnisteet: esteitä, hieno, kenttäratsastus, kisat, koulua, Kuvia, Libre, Niinisalo, Tuttari, video


Fat in Bangkok: tammikuuta 2013\nVaihtoon lähteminen kannattaa\nTällaiseksi välikirjoitukseksi ajattelin laittaa tänne (ootte kuitenkin siellä jo ihan vierotusoireiden riivaamia kun ei mun hassunhauskoja kirjoituksia ole päässyt lukemaan hetkeen) eilen palauttamani kommentoivan referaatin pätkän, joka käsittelee vaihto-opiskeluun lähtöä. Ei ole kirjallisesti mikään laatuteos kun piti nopeasti vääntää pois alta, että pääsee keskittymään Japanin keisarin tekemään koulutusasetukseen vuodelta 1890 (whattaa faak) (palautus on perjantaina), mutta tässä on rautalangasta väännettyä yleistietoa vaihto-opiskelijaksi ryhtymisestä niin yleisellä tasolla kuin TAMKin opiskelijana. Ehkä joku tästä löytää jotakin uutta ja informatiivista tietoa itselleen :) PS. voisko noita sulkeita käyttää vieläkin enemmän kun en osaa kirjoittaa lyhyitä lauseita???\n”Opiskelijavaihto on kaikkein paras tapa kansainvälistyä, asua ulkomailla, kasvaa henkistä pituutta sekä laajentaa ystäväpiiriä. Jokaisen opiskelijan tulisi lähteä vaihtoon!”(Asia Exhange, 2013)\nKorkeakoulututkintoa suorittavien liikkuvuus on kasvanut reippaasti 2000-luvulla: Vaihtoon lähteviä opiskelijoita on 50% enemmän kuin kymmenen vuotta sitten. Kasvu on ollut erityisen nopeaa viimeisen parin vuoden aikana. Vuonna 2010 ulkomaille suuntasi yli 10,000 korkeakouluopiskelijaa. (Cimo 2011, 5.) Myös TAMK painottaa kansainvälistä osaamista kaikilla koulutusaloilla ja osan tutkinnosta voi suorittaa ulkomailla, joko opiskelija- tai harjoittelijavaihdon avulla. Yhteistyökorkeakouluja on yli 350 ja ne sijaitsevat ympäri maailmaa 50 eri maassa. (TAMK 2012.)\nLiiketalouden opiskelijoilla on mahdollisuus suorittaa yhden lukukauden eli semesterin mittainen vaihto ulkomailla. Vaihdon ajankohdaksi suositellaan 3. opiskeluvuotta, mutta myös toisen vuoden opiskelijalla on mahdollisuus lähteä vaihtoon, kunhan hän on suorittanut hyväksytysti 60 opintopistettä. Halutut kohteet pitää valita niistä vaihtoehdoista, joissa on mahdollista opiskella oman alan opintoja eli valitettavasti kaikki kohteet eivät ole avoinna jokaiselle opiskelijalle.\nKansainvälinen yhteistyö ja liikkuvuus ovat keskeisiä välineitä koulutuksen kehittämisessä. Kansainvälistä liikkuvuutta ammattikorkeakouluissa on eniten liiketalouden lisäksi yhteiskuntatieteiden-, tekniikan- ja terveysalalla. 40% lähtijöistä valitsee kohteekseen Britannian, Saksan, Ranskan, Espanjan, Ruotsin tai Yhdysvallat. Liikkuvuus painottuu edelleen Eurooppaan, mutta erityisesti Yhdysvallat ja Kiina ovat lisänneet suosiotaan. (Cimo 2011, 24-27.)\nSuurin osa Tampereen Ammattikorkeakoulun partnerikorkeakouluista sijaitsee Euroopassa. Myös Tampereella on havaittavissa muiden kohteiden suosion nousu, erityisesti Aasian kohteiden. Aasian maista TAMKin kautta on mahdollista hakea vaihtoon mm. Malesiaan, Thaimaahan, Kiinaan, Etelä-Koreaan ja Japaniin. Aasiaan kohdistuva kiinnostus on ymmärrettävää. Edullisen hintatason ja miellyttävän ilmaston lisäksi Aasia on yksi nopeiten kasvavista talousalueista, jonka kulttuurin tietämyksestä on suurta hyötyä tulevaisuudessa.\nVaihtoon on mahdollista lähteä neljän eri järjestelyn avulla: EU:n Erasmus-ohjelma, korkeakoulujen omat sopimukset, free mover- vaihto sekä Nordplus-ohjelma. Suurin osa vaihdoista kanavoituu näiden kautta. (Cimo 2011, 30.) Free mover on järjestely, jossa opiskelija hoitaa itse kaikki opiskelupaikan hankintaan liittyvät asiat ja maksaa opiskelusta koituvat kustannukset itse. Muissa ohjelmissa opiskelijan ei tarvitse maksaa lukukausimaksuja ulkomaalaiseen korkeakouluun.\nYleensä opiskelijaa saattaa pelottaa ulkomailla opiskelusta koituvat kustannukset. Vaikka opiskelu ei maksa, on opiskelijan itse kustannettava matkakulut sekä asumis- ja elämiskustannukset kohdemaassa. Usein korkeakoulut myöntävät ulkomaille lähtevälle opiskelijalle apurahan, joka kattaa osan matka- ja opiskelukustannuksista. TAMK:ssa apurahan suuruus vaihto-opiskelijalle oli vuonna 2012 300e/kk. Lisäksi opiskelijalla on oikeus nostaa opintotukea sekä asumislisää ulkomailla ollessaan. (TAMK 2012.) Riippuen maasta, koulun ja Kelan myöntämät avustukset saattavat riittää enemmän kuin hyvin ulkomailla elämiseen ja opiskeluun. Lisärahoitusta opiskelijan on mahdollista saada myös valtion takaamasta opintolainasta, joka ulkomaille on 600/kk sekä erilaisten järjestöjen myöntämistä apurahoista. Oma aktiivisuus on näiden saamisessa ehdoton valtti. Omat säästöt ja vanhempien taloudellinen tuki ovat myös keinoja rahoituksen suhteen.\nVaihtoon lähteneiden määrään vaikuttaa opiskelupaikan sijainti Suomessa sekä hakukriteerit. Etelä-Suomen ammattikorkeakouluissa on enemmän opiskelijoita kuin pohjoisessa jolloin vaihtoon lähtijöitä on enemmän. Koulut joutuvat järjestämään karsintoja vaihtoon haluavien kesken esimerkiksi kouluarvosanojen perusteella. (Pekkala, K. ja Petäjäniemi, S. 2012, 3.) TAMKissa on käytössä pisteytyssysteemi josta opiskelijan on mahdollista saada maksimissaan viisi pistettä. Pisteitä saa esimerkiksi kansainvälisestä tuutorointi-toiminnasta tai kieliopinnoista. Tasapelin sattuessa kohdalle paikka arvotaan opiskelijoiden kesken.\nVaihtopaikan saamiseen tarvittavien pisteiden keräys on myös täysin opiskelijan aktiivisuudesta kiinni. Joidenkin pisteiden saaminen edellyttää opiskelua ja erilaisiin toimintoihin osallistumista ja vuotta ennen haun alkamista eli jopa 2 vuotta ennen itse vaihtoon lähtemistä. Pisteiden avulla opiskelija varmistaa oman hyvän sijoituksen muiden hakijoiden joukossa ja on varmemmin pääsemässä ensimmäiseen hakukohteeseensa. Varsinkin suosituissa kohteissa, kuten Aasian maat on yhdelläkin ylimääräisellä pisteellä merkitystä hakuvaiheessa.\nSuurin motivaatio vaihtoon lähtemiselle on Matti Taajamon suorittaman tutkimuksen mukaan halu ”lähteä”. Tämä koostuu intuitiosta ja unelmasta, halusta saada vaihtelua kotimaan opiskeluun, kartuttaa kielitaitoa ja yleisesti kasvattaa motivaatiota. Tärkein tavoite on itsensä kehittäminen ja maailmankuvan avartaminen. (Lehtinen 2011, 19.) Tulevien työllisyysmahdollisuuksien lisäksi opiskelija tulee saamaan unohtumattoman kokemuksen vaihdossa ollessaan. Hän oppii selviytymään yksin vieraassa kulttuurissa ja vaihtoaika on varmasti yksi ikimuistettavimmista tapahtumista opiskelijan elämässä.\nVaihdon aikana opiskelijan itseluottamus kasvaa ja mukautumiskyky sekä yhteistyökyky paranevat. Kansainvälinen kokemus ja pärjääminen monikulttuurisessa työympäristössä edistävät työllistymistä. Kansainvälisyyttä arvostetaan suuresti nykypäivän työelämässä ja kielitaidon lisäksi työnantajat arvostavat eri kulttuurien tietämystä. (Pekkala, K. ja Petäjäniemi, S. 2012, 14.) Nykyisillä hektisillä työmarkkinoilla on pystyttävä erottautumaan edukseen muista hakijoista ja kansainvälinen kokemus on erittäin hyvä meriitti tulevaisuudessa.\nAsia Exchange. 2013. Haluatko vaihtoon tai työharjoitteluun? Luettu 27.01.2013. http://www.asiaexchange.org/fi/\nCentre for International Mobility CIMO. 2011. International mobility in Finnish vocational\nand higher education in 2010. Luettu 27.01.2013.\nPekkala, K. ja Petäjäniemi, S. 2012. Kajaanin ammattikorkeakoulusta vuosina 2010 – 2011 vaihtoon lähteneiden kokemukset ja mielipiteet. Luettu 27.01.2013.\nLehtinen, K. 2011. Developing International Exchange Program: Laurea UAS ans PArtner Universities in Japan. Luettu 27.01.2013.\nTAMK. 2012. Kansainvälisyys opinnoissa. Luettu 27.01.2013.\nTAMK. 2012. Kansainvälinen opiskelu- ja harjoitteluvaihto. Luettu 27.01.2913. http://opinto-opas.tamk.fi/ops/OPINTOOPAS/kansainvalinen_opiskelu-_ja_harjoitteluvaihto.html\nLähettänyt Kat klo 1/30/2013 Ei kommentteja:\nTunnisteet: apurahat, oma tutkinto, opiskelu Suomessa, vaihtohakuprosessi\nKiire ja kiristys\nNimittäin pään kiristys. Nyt on niin kiire, että hyvä kun kerkiää henkeä vetämään välissä. Ja aika syöksyy eteenpäin nopeammin kuin turistiripuli vessanpönttöön. Laskin koulussa, että tämän periodin aikana me suoritetaan 2op/vko eli 54h koulua viikossa. Lisäksi mulla on vielä ne aasian opinnot joista jo ekat tehtävät kaatuu päälle, eikä valmiista tuotoksista tietoakaan. Kyllä on nyt komea kuoppa kaivettu ihan itse ja siellä on maattava vielä ainakin seuraavat 4 viikkoa. Uskon pyhästi siihen, että elämä helpottuu viimeisen periodin aikana.\nKirsikkana kakun päällä on mun uusi työpaikka Ikeassa! Kyllä, peräänantamattomuus vihdoinkin palkittiin ja pääsin sinne peräti 10h/vko työntekijäksi. Perehdytys on keskiviikkona ja ruokoilen nyt vain, että edes tähän alkuun työsoppari todellakin meinaa max. 2 työpäivää viikossa. Muuten pitää alkaa napsimaan yöunista pois. Jatkan töitä myös varastolla ja kun koulu helpottaa on tarkoitus tappaa itseni työllä. Pakko kerätä rahaa vaihtoa varten.\nOn varmaan turha edes kertoa, ettei liikuntaa ole tullut pahemmin harrastettua. Tekosyynä kiire koulun kanssa vaikka varmasti pieni hikoilu lisäisi omaa jaksamista myös sen suhteen. Lihaksille on sanottu näkemiin ja kauan sitten.\nParisuhde voi vallan mainiosti. Ainahan sitä voisi viettää enemmän aikaa yhdessä, mutta yllämainitut asiat estävät täydellisen kuplassa hengailun. Valitettavasti arki painaa päälle ja jopa seurustelu pitää aikatauluttaa omaan kalenteriin. Näillä mennään!\nKirjoittelen vaihtohakuprosessista, aasia-opinnoista ja muista suunnitelmista lisää kunhan tää kiire helpottaa!\nLähettänyt Kat klo 1/27/2013 7 kommenttia:\n11 kysmän haaste\nSanna haastoi ja koska tällä hetkellä pakoilen jälleen kerran masentavia kouluhommia ja stressitaso ei ole vielä yltänyt ihmistapon kohdalle on hyvä hieman tuhlailla arvokkaita lauantai-illan minuutteja turhanpäiväiseen päivittelyyn.\nNo ensinnäkin, 11 toisen bloggaajan haastaminen on mission impossible, joten haastan Niinan ja Miaun!\n1. No ylläripylläri oon aika suorasanainen ihminen myös live-elämässä. Tästä johtuen onnistun saamaan vuodessa pari uutta fania, jotka varmasti haluaisivat mielellään nähdä mut roikkumassa jossain kepin nokassa suolet ulkona. En kuitenkaan ole mikään kiusaaja/pompottelija vaan sanon oikeasti kunnolla kun siihen on tarvetta. Eniten ongelmia tulee sellaisten ihmisten kanssa, jotka omalla suoraviivaisella toiminnallaan ovat yleensä saaneet tahtonsa läpi aina kun muut ei viitsi aiheuttaa draamaa. Tällaisten pätijöiden kanssa vaan menee hermo, kun mua vituttaa että muita nokitetaan ja oletetaan, että voi tehdä niin eikä kukaan sano takaisin. Ja sitten kun joku sanaa (minä) niin aletaan itkemään. AARR! (Vaikeaa arvata, että tällainen tilanne on just menossa kun tänne siitä avaudun...)\n2. Olen syntynyt Neuvostoliitossa vaikka nimi ja olemus ei sitä paljasta. Joillekin tämä tulee järkytyksenä kun en ryssältä vaikuta. Alan olemaan suht. sinut oman etnisyyden ja juurien kanssa, olen jopa ylpeä siitä, etten ole "puhdas" suomalainen, mutten osaa ajatella itseäni venäläisenäkään. Pientä identiteettikriisiä siis ilmassa. Välillä ärsyttää ja huvittaa joidenkin suomalaisten käyttäytyminen ja ajattelutapa venäläisiä kohtaan, ihan kuin elettäisiin jotain talvisota-aikoja edelleen... Rahat kelpaa, mutta muuten sit haistatetaan pitkät selän takana.\n3. Maahanmuuttajataustastani ja kokemastani rasismista (90-luvulla oli aika jännääkin olla ryssä) huolimatta en kannata mitään avointa maahanmuuttoa Suomeen. Kanadan ja Australian malli käyttöön ja mitä pikemmin, pisteytyksellä sisään ja ne jotka ei pääse niin voi itku ja kyynel. Kaikenkarvaisten kasvattilasten aka. jalkavaimojen rahtaus seis. Kyllä, olen julma ja sydämetön.\n4. Rakastan kirjoja älyttömästi ja aina kun mulle tulee tauko vaatehamstrauksessa alkaa hillitön kirjojen ostelu. Keräilen tiettyjä kirjoja itselleni ja uskallan väittää, että aika ahrvalla mun ikäisellä on yhtä paljon kirjoja kuin mulla (about 16 kaljakorillisen verran kun ne pakkasin muuton yhteydessä). Ostelen vaatetusalaan, muotiin ja pukuhistoriaan liittyviä kirjoja, samoin keräilen 1800-luvun brittiläistä kirjallisuutta, muita historiaan sijoittuvia romaaneja, vamppyyrikirjoja (joo, sucker for life) ja fantasiaa. Uutena hyvänä löytönä on ruotsalaiset dekkarikirjailijat.\n5. Pelasin hieman nuorempana Wowia (APUAAA) eli World of Warcraftia. Mulla on sinne vieläkin luotuna oma rakas level 37 kääpiömetsästäjämies jolla on lumileopardi lemmikkinä. Peli alkoi vaatimaan aivan liikaa aikaa, joten se sitten jäi. Mutta hauskaa ja vaativaa ajanvietettä mitä ei kannattais kyllä ylenkatsoa ollenkaan.\n6. Innostun helposti kaikennäkösistä asioista ja jotkut niistä (okei, suurin osa) jää sitten kun alkuhuuma on ohi. Välillä tämä hieman ketuttaa, mutta toisaalta taas hittoako siinä jollain lailla sensuroimaan omia tekemisiään. Oonpahan sitten harrastanut vaikka mitä ja kyllä ne rakkaimmat ja pitkäikäiset jutut (kuten ompelu) jaksaa kiinnostaa laskusuhdanteidenkin jälkeen.\n7. Rakastan listoja ja kaikesta mahdollisesta voi aina tehdä listan. Harmi vaan, että yleensä mun aikataululistat kusee ja pahasti. Vaikka kuinka yrittää olla tehokas ja tehdä asioita ajoissa niin kaikki lopulta kasaantuu ja sitten hikoillaan niiden tekemättömien kakkakikkareiden kanssa.\n8. Olin lapsena aivan älytön megauskis ja Herra oli mun todellinen isä taivaassa. Tämä vaihe hiipui siinä 10-11 vuoden iässä kun tajusin, ettei elämässä jäädä oottelemaan mitään. Jos jotakin haluaa tapahtuvan, se pitää tehdä itse. Samoin on turha syyttää jotain korkeampia voimia paskasta mäihästään. Uskon ihmisen tahtoon ja haluun elää.\n9. Oon nyt ollut kolme viikkoa, siis KOLME (3) KOKONAISTA FAKIN VIIKKOA ilman kebabbia eikä edes tee vielä tiukkaa! En tehnyt mitään terveysintoilupäätöstä, vaan lähdin ajattelemaan tätä taloudelliselta kannalta kun alkoi hieman riipiin tää rahanmeno ruokaan. Koko lakkoilu jäi oikeastaan vaan ajatuksen tasolle, mutta nyt on ollut siis niin "kiire" ettei oo kerennyt toteuttamaan jokaviikottaista kebabperjantaitaan. Ostan kyllä jos alkaa himottaan ihan älyttömästi.\n10. Aiemmin ei ole jenkkilä millään lailla kiinnostanut matkailukohteena, mutta nyt viime aikoina on sellainen ysärihuuman siivittämä roadtrip alkanut loistaa mielessäni. Tästä kiitos Lana del Reyn biisille "Ride" sekä J:n kanssa käydyille matkustuskeskusteluille. Sitten parin vuoden päästä!\n(Miten näitä on niin vaikea keksiä yhtäkkiä?)\n11. Vaikein päätös jota oikeasti harkitsin pitkään, oli omasta kissasta luopuminen. Vieläkin ajattelen sitä, välillä enemmän ja välillä vähemmän. Joskus ikävä ja muistelut meidän niin vahvasta bondauksesta saa kyyneleet silmiini. Valoni pimeydessä on tieto, että Läskilläni on nyt miljoona kertaa paremmat oltavat kuin mitä mä olisin voinut enää tarjota suhaillessani koulun ja töiden väliä helkkarin stressaantuneena. Kuukausien mittaiset lomailut eivät myöskään olleet ihan omiaan lemmikin kanssa. Jos joskus myöhemmin elämäntilanne muuttuu ja olisi mahdollista ottaa joku karvakaveri, niin en varmaan edes pystyis sillä tuntisin itseni maailman pahimmaksi petturiksi Läskiä kohtaan.\n1. Oletko aamu- vai ilta-ihminen?\nAamuihminen forever. Mulla kaikki tuottava toiminta alkaa hiipumaan klo 12 jälkeen ja illan tullessa tuottaa suurta tuskaa esim. hakata kouluhommia. Ihan mahdotonta ja aina suuren itkun värittämää puuhastelua.\n2. Koti-ilta vai ilta ulkona?\nTällä hetkellä koti-ilta kun oon vaan henkisesti ihan riekaleina. Tais reissunjälkeinen laiskottelu tehdä tehtävänsä ja nyt stressaan taas ihan kaikesta mahdollisesta ja hajoilen pienistäkin vastoinkäymisistä. Mun zen-mielentila on tyystin kadonnut :(\n3. Kaikkien aikojen lempparibiisi?\nVoisin sanoa tähän, että Michael Jacksonin Beat it! Myös Lambada ja Billy Oceanin When the going gets tough. 80´s is teh best!!!\nTällä hetkellä kusen sukkaan Mongolian takia. Tai yleisellä tasolla se Siperian junareissu kuumottelee tassuja.\n5. Mitä haluaisit tehdä viiden vuoden kuluttua?\nOlla ainakin elossa :D Tästä omasta "hassujen sattumusten"-syndroomasta johtuen ei paljoa voi mitään suunnitella tai arvuutella. Olishan se mukavaa jos olisi tykki työpaikka josta voisi kadota tasaisisn väliajoin sivistään sieluaan maailmalle.\n6. Tallinnan vai Tukholman risteily?\nSanon nyt, että Tukholma, koska kävin Tallinnassa syksyllä ja Tukholmaan en pääse nyt koulun kanssa kun olen koiravahtina ja töissä (eikä edes kiinnostais mennä sinne KOULUN kanssa, pyh.)\n7. Mikä on pelottavinta mitä olet kokenut?\nTaitaapi mielenpainuvin juttu olla Pispalassa sattunut tulipalo jossa naapurin pappa suli sänkyynsä ja kämppä lähti alta. Tosin silloinkin vitutti vaan kun ei tajunnut, että tässähän olisi voinut käydä vaikka mitä jos en olisi herännyt yöllä ja hälyttänyt palokuntaa paikalle.\n8. Parhaat pitsan täytteet?\nVakkarina Opera Special eli kinkku, tonnikala ja salami. Jos haluan hullutella niin salamin tilalle tulee herkkusieni.\nMua ärsyttää uskoa siihen, koska kohtalo on vähän mediaseksikkäämpi sana jumalalle. "No se oli kohtaloa!" "Näin herra tarkoitti sen" Kuulostaako samalta? Mun mielestä elämä on pelkkää sattumaa. Vaikka myönnän, että viime aikoina on tullut sellaisia pieniä aatoksia, että tapahtuuko jotkut asiat jostain tietystä syystä. En silti jää ainakaan lillumaan mihkään pehmoiseen hattaraan, että kyllä asiat sit järjestyy kiitos kohtalon. Se olen minä, joka perse ruvella hoitaa ne asiat kuntoon. Muihin ei ole luottamista.\n10. Mitä kieliä osaat puhua?\nSuomi, englanti, venäjä. Opiskellut lisäksi ruotsia, latinaa, espanjaa, japania ja thaita, mutta päässä vaan muutamia sanoja, lauseita ja ikuisia fraaseja näistä.\n11. Kenelle kertoisit jos voittaisit päävoiton lotossa?\nVarmaan kaikille kun en osais pitää suutani kiinni :D Kyllähän sen nyt arvais, sillä meikäläinen lähtis heti perustamaan jotain asuntoimperiumia ja killuisin puolet vuodesta jossain muualla kuin Suomessa.\n1. Onko sellaista ruokaa/ruoka-ainetta jota ennen vihasit, mutta nyt se on herkkua?\n2. Mihin ärsyttää tuhlata rahaa?\n3. Mitä kieltä haluaisit osata puhua?\n4. Uskotko rakkauteen?\n5. Artisti/bändi, jonka musiikki on vaikuttanut sinuun eniten (jossain elämän vaiheessa)?\n6.Oletko ylittänyt jonkun pelon elämässäsi?\n7. Paras piirretty?\n8. Ärsyttävin luonteenpiirteesi?\n9. Näetkö itsesi äitinä tulevaisuudessa?\n10. Asia, joka kasvatti sinua?\n11. Mieleenpainuvin unesi, hyvässä tai pahassa?\nLähettänyt Kat klo 1/20/2013 5 kommenttia:\nTunnisteet: haaste, turhuudet\nEnsimmäinen kouluviikko pulkassa ja olo on kuin jyrän alle jääneenä. Kiinnostus pyöreä nolla. Aika juoksee nopeammin kuin LSD.tä nauttinut ravihevonen, joten kohta on ryhdistäydyttävä ja aloitettava tykitys. Tänään meillä oli koko TAMKin yhteinen vaihtohaku info. Haku on nyt siis puolessa välissä ja mun hakemus edelleenkin siinä vaiheessa, että oon nimi- ja osoitetiedot saanut täytettyä. Jotain pientä on kuitenkin tapahtunut, sillä sain viime viikolla tehtyä kv-tuutoroinnin raportin ja tänään hain todistuksen. Sitä tarvitaan kun pisteytys pärähtää käyntiin ja siitä olenkin selittänyt jo vuosi sitten ja varmasti selitän vielä lisää kun täytän vihdoinkin sen pelottavan hakemuksen.\nTänään infossa ei tullut mitään uutta informaatioa kun ite on jo vuosi sitten ottanut kaikesta selvää. Pelottavaa oli kuitenkin nähdä kuinka paljon porukkaa siellä oli paikalla. Onneks varmaan 80% tyypeistä on sellaisia, että ne on viime viikolla keksineet, että vaihtoon voisi hakea eikä heillä ole mitään käsitystä esimerkiksi tästä jännääkin jännemmästä pisteytys käytännöstä. Joten te ihramahaiset, kaljaa kittaavat, haalariopiskelijat vapiskaa! Ette oo meinaan ennen mua todellakaan pääsemässä minnekään Thaimaan lämpöön lillumaan, hahaa!\nSain äsken kirjoitettua myös meidän ihkulle kv-kordinaattorille mailia jos sieltä saisi jotain kättä pidempää infoa Korean kouluista.\nMitään sana piti yliviivata yllä, sillä just muistin, että yksi uusi asia tuli ilmi! Kaukokohteisiin pitää liittää motivation letter jo hakemuksen yhteyteen eli sellanen pitää raapustaa nyt mahd. pian. Pituus on vaivainen A4 ja koska omat opiskelusuuntaukset on mietitty ja aikoja sitten valmiiksi on kirjeen kirjoittaminen nopee juttu.\nLähettänyt Kat klo 1/14/2013 4 kommenttia:\nTunnisteet: elämä suomessa, oma tutkinto, opiskelu Suomessa, vaihtohakuprosessi\nKun opiskelu kiinnostaa\nOn se jännä kun maksaa 250euroa opiskelusta niin se kiinnostaa enemmän kuin kermalautanen läskiä kissaa. Vai onko tämä vain merkki siitä, että on maksanut oikeasta aiheesta, toisin kuin nuo omiin pakollisiin opintoihin kuuluvat sillisalaatit, jotka kaikessa hellyydessään aiheuttavat vain nenäverenvuotoa ja ennenaikaista hiustenlähtöä? Onko tämä merkki siitä, että olen sisimmässäsi vain hellyyttä ja maailmanrauhaa kaipaava humanisti, joka kovan ulkokuoren avulla yrittää pärjätä julmassa business-maailmassa vaikka oikeasti mun pitäisi halailla pölyttyneitä kirjoja yliopiston kirjastossa?\nValitettavasti, vaikka mun usko tätä omaa tutkintoa kohtaan vaihtelee välillä epätoivo - psykoottinen nauru, on mun usko humanistista tiedukuntaa kohtaa karannut vessanpöntöstä alas nopeammin kuin se kuuluisa kummituskakka. Opiskelun tärkein tavoite kun on kuitenkin sen leivän syrjään kiinni pääseminen ja julmassa maailmassa traden papereilla nyt kuitenkin on suurempi painoarvo kuin sillä, että on lukenut kaikkea eikä oikeastaan mitään 7 vuotta.\nOnneksi näin viisaana rottana voin yhdistää pakollisen paskan (tamk) ja unelmieni opinnot (Aasian kulttuuri) yhdeksi kokonaisuudeksi ja kenties joskus hamassa tulevaisuudessa saada sellaisen työpaikan, jossa molemmilla aiheilla on oma painoarvonsa.\nSitten ihan aiheeseen! 7.1 aukesi Moodlessa, meidän kaikkien rakastamassa verkkoympäristössä, Aasia opintojeni ensimmäinen osio eli Itä- ja Kaakkois-Aasian kulttuurihistoria. Kurssi koostuu kolmesta eri osiosta: verkkoluennot ja kirjatentti, esseekurssi sekä verkkokurssi. Jokaisessa on valinnanvaraa omien mieltymysten mukaan mitä haluaisi opiskella ja tutkia. Nyt siis tulee tämä ihana valinnan vaikeus! Keskittyisikö normisti taas Kaakkois-Aasiaan ja Thaikkulan ihmeelliseen maailmaan niinkuin on aatellut? Vai siirtäisikö mielenkiintonsa Japaniin, tuohon nousevan auringon ja pikkariautomaattien luvattuun maahan? Tai kenties Kiina, tuo historiallisesti merkittävä jättikonkari, jonka tietämyksestä ainakin teollisuuden puolella olisi hyötyä jopa täällä PohjolaSohjolassa. Eikä viimeisimpänä nyt kun lähdettiin revittelemään venailee tuo Korea, jumalan lahja maailmalle Gangnam Stylen muodossa!\nHienointahan olisi jos tietäisi minne perseensä rullaa ensi syksynä. Voisi opiskella juuri sitä maata niin hyötyisi itsekin opinnoistaan ja hikoilemistaan esseistä. Harmillisesti ensimmäiset palautukset on jo ennen lottovoiton kuulutusta niin päätökset on tehtävä NYT. Yhteen maahan ei ole kuitenkaan edes mahdollista keskittyä sillä esim. yksi kurssi on pelkästään Japanista ja joillain kursseilla tutustutaan kaikkiin maihin ja syvennytään sitten itsevalitsemaan kohteeseen. Mutta miltä kuulostavat esseeaiheina mm. Geishat, Yakuza, K-pop, Kiinalainen ooppera, Massaturismi Kaakkois-Aasiassa? Hmmm, voinko kirjoittaa kaikista aiheista??\nMua nyt vähän jännittää, että tähän vaiheiluun kuluu liikaa aikaa ja sit oonkin jo ihan pissit housuissa kun palautuspäivät lähestyy. Pitää siis kaivaa rakastamani LISTA esiin ja kirjoittaa ylös palautuspäivät, valita aiheet ja sukeltaa verkkoluentojen ihmeelliseen maailmaan.\nTästä se opiskelu taas lähtee käyntiin!\nLähettänyt Kat klo 1/10/2013 2 kommenttia:\nTunnisteet: Aasia-opinnot, oma tutkinto, opiskelu Suomessa\nTässä sitä ollaan viimeiset päivät monet viikot luettu vaihtoraportteja, etsitty mahdollisia blogeja, tutkailtu google mapsia ja jo mahdollisia vuokra-asuntoja toiselta puolelta maapalloa. Ai kuka innostuu hieman liikaa?\nJapanin ja Korean vaihto-opiskelusta on yllättävän hankalaa löytää mitään blogeja, joten niissä maissa on luotettava puhtaasti Tamkin vaihtoraportteihin. Tässä siis lista mun vaihtoehdoista:\nTämä ykkösenä siksi, että siellä on meikäläisten semesterijako ja koulu alkaa elokuun alussa. Näin opinnot rullaisi nopeasti ja työharjoittelu alkaisi jo tammikuussa 2014. Lisäksi positiivinen palaute vaihtoraporteissa sai mut vakuuttumaan vaikka ensin Chulan kurssitarjonta vaikutti aika naheelta. Lisäksi perkeleen hyvä sijainti BKK:n ytimessä on enemmän kuin poikaa.\n2. Assumption University, Bangkok, Thailand\nKakkosena hiihtää Tamkin toinen partneriyliopisto Bangkokista. Täällä on laajempi kurssivalikoima, mutta semesteri sijoittuu ajalle lokakuu-maaliskuu eli alkusyksy menisi kivesten näppäilyksi (toisaalta kyllä vois olla töissä ja tienata massia). Miinuksena myös perseessä sijaitseva campus, jonka takia koulumatkoihin palaa rahaa, aikaa ja hermoja.\n3. Ritsumeikan Asia Pacific University, Beppu (peppu lol!), Japan\nKun nöyrryin ja aattelin, että jos en pääsekään Bangkokiin niin minne menisin seuraavaksi. Aasiasta toinen maa, joka on aiemmin kiinnostanut paaaaaljon (terveisin entinen j-rockfani) ja jonka kieltä osaa vähäsen (ja jota olisi kiva oppia lisää) on Jappaaani. Siellä Tamkilla on kaksi partneriyliiopistoa myöskin ja niistä pidemmän korren vetäisi Apu. Koska oisko siistiä sanoa asuvansa Pepussa??? Beppu on aika pieni kyläpahanen meren ja vuorten välissä, mutta vaihtoraporttien mukaan se vaikuttaisi helmemmältä paikalta. Oujeaah! (+ täällä yksi semesteri eli 6 kk opintoja maksaa vittu 6500e!!!! Ja TAMK maksaa sen BUAHAHHAHAHHA)\n4. Oita University, Oita, Japan\nVähän jo isommassa pleississä sijaitseva Oitan yliopisto tulee sijalla 4. Yliopiston sivut on aika mitäänsanomattomat eikä yliopistosta edes löytynyt kunnon esittelyvideota! Tässä teille siis tällainen hassun hauska opsikelijoiden tekemä tanssivideo:\nNiin ja Idalle huomioksi ennenkuin peliverkkarit revitään jalasta ja verenpaine nousee liikaa, että no worries! Sulla on yks piste enemmän tonne kuin mulla eli sä pääset 110% varmuudella Japaniin ennen mua :D\n5. Sungkyunkwan University, Seoul South-Korea\nTää Etelä-Korea on sitten ihan puhdasta hakuammuntaa. Mulla ei oo oikein mitään haisua koko maasta paitsi, että sielläkin tehdään aikas hyviä leffoja ja kieli kuulostaa aika samalta kuin japani. Tamkilla on siellä joku 9 partnerikoulua joissa seitsemässä on tarjolla Business-opintoja. Mikäköhän tääkin juttu on, että sinne on järkätty joku miljoona sopimusta hmmm? Päätin, että valkkaan jonkun pääkaupungissa olevan yliopiston. Vaihtoraportit oli aika lailla samaa kauraa, aika vähän tonne menee liketalouden opiskelijoita ja täytyy tässä kohtaa vaan kertoa, että VITTU TE TEKNIIKKAPUOLEN IHMISET OOTTE PASKOJA ÄIDINKIELESSÄ!!!!!! Alko päätä särkeä kun luki ihan järkyttävää mongerrusta. Eikö insinöörin tartte osata SUOMEA?!?! HV oikeesti... Jäin siis palloilemaan ylläolevan koulun, Korea Universityn ja Soongsil Universityn kanssa.\nWHAAAAAITTTTT A MINUTE!!!\nSiis, nyt täytyy taas taputella itseään selkään SILLÄ kävin huvikseni vielä vilkaisemassa, että missäs koulussa se mun vaihto-opiskelija opiskelikaan. Ja se onkin itse Konkuk Univeristyssä. JOSSA, OMG, nyt siis olkaa tarkkana!!! HYUNA on opiskellut!!!\nSINNE SIIS JA NIIN KÄRPPÄNÄ!\n5. Konkuk University, Seoul, South-Korea\nKoreassa on kuulemma ainakin halpaa ja kirjaimet on iisiä oppia. Näin.\nJa PS. vielä loppuun. Monet haukkuu esim. Thaikun yliopistoja ja on vähän sillä mielellä, ettei siellä opi mitään ja Suomi is the best forevaah! Silti monista ihan OIKEISTA yliopistoista lähtee esim. kauppatieteiden kandeja sinne opiskelemaan. Palkitun ja kehutun QS World University Rankings-listan mukaan esim. Chula oli sijalla 201 koko maailman yliopistoissa ja 72 (muistaakseni) Aasian yliopistoissa. Ja pienenä vertailukohteena: ainoo Suomalainen yliopisto joka oli ennen Chulaa oli sijalla 74. oleva Helsingin yliopisto. Että missä se vetovoimainen Tamk oikein piileksi? Lyhyesti voisin todeta: Paskaa on kaikkialla.\nEsim. omassa mielessäni kuvittelin, että nuo Japanin yliopistot on jotain ihan ylivertaisia mestoja, mutta vaihtoraportteja lukemalla selviää, että ihan samanlaista kehariporukkaa sielläkin on. Lauletaan lauluja ja leikitään piirileikkejä. Mutta en ainakaan lähtis sillä kokemuksella, että on vaan kerran käyty Mouhijärvellä serkun luona ja muuten pysytty visusti kotona arvostelemaan mitään näkemättä ja kokematta. Tai vaikka se hiton Slovenia Tsernobyleineen (ja kyllä, tiedän ettei se ole siellä!)! Meinaan on se nyt aina paljon parempi, että opiskelija on päässyt irrottamaan peräsuolensa Suomen kamaralta ja uskaltanut lähteä edes jonnekin. Kertoo aikamoisesta rohkeudesta, sopeutumiskyvystä ja laajanäköisyydestä. Lähtekää siis vaihtoon ja kokekaa jotain jännää!! Kyllä se Suomi odottaa jas jos ei muuta niin pääsettepä sitten taas kehumaan kuinka ylivertaista Suomen koulutus on.\nLähettänyt Kat klo 1/07/2013 6 kommenttia:\nTouhukas vuosi 2012 in a nutshell (a big nutshell)\nOtetaas vielä sellainen yhteenveto, että mitä kaikkea tuli tehtyä viime vuonna (saan hyvän tekosyyn tuntea itseni ahkeraksi ja muka meneväksi). Koitin samalla metsästellä kuvia kuluneelta vuodelta ja yllättäen kaikki fiksuimmat kuvat on reissuista otettuja. Niitä siis taas eetteriin lujaa ja kovaa!\nKouluahdistus iski päälle ja nostin hieman opintolainaa lähteäkseni talvea vielä hetkeksi pakoon Thaimaaseen. 3. reissu oli 2,5 viikkoa pitkä ja rahaa paloi kunnioitettavan pienet 700e (ja lentoliput tottakai). Lähdin yksin (huii), mutta hengasin pari päivää yhden nettitutun kanssa jolla oli tulossa hieman pidempi reissu (noin 6 kk) ja lopun ajan olin Changilla ruotsalaisten ja kambodialaisten "hellässä" huomassa. Tuli todettua, että yksin matkustaminen on paikka paikoin todella mälsää ja international relationships on jotain mitä kannattaa loppujen lopuksi vältellä ellei halua harmaita hiuksia. Tammikuun lopussa kävin sirkuksen alkeiskurssin (rengas ja liinat) ja jatkoin tankotanssin showryhmässä, tankoreenejä 5-10 h viikossa.\nHeti kun sain raahattua perseeni Suomen maankamaralle, huijasi ystäväni mut mukaansa hullulle opiskelijaristeilylle. Siellä oli aika karseeta, mutta meillä oli oikein hubaa hytissä! Toisena viikonloppuna kävin kaverini luona Helsingissä ja me mentiin Valtterille myymään vaatteita. Harmi vaan kun siellä hullujen riistohorojen keskellä ei paljoa tienannu. Vein loput vaatteet hiihtolomalla Treen Bonukselle ja nettosin viikossa 600e. Ettäs niin. Kolmantena viikonloppuna lähdin Sipen kanssa pidennetylle viikonloppureissulle Londoniin ja siellä Birminghamiin katsomaan Skrillexiä. Oli aika saakelin mahtia!\nMuutin mun rakkaasta linnakkeestani keskustaan soluasuntoon pienempien elinkustannusten ja suurempien Kelarahojen perässä. Kommuunielämä maistui yllättävän helpolle ja oli toisaalta mukavaa kun asunnossa oli muutakin porukkaa (miinus ne huikeat ilmavaivojen vaivaamat hetket lol). Oma asunto meni vuokralle. Muuton ansiosta koululle meno helpottui, samoin reenaaminen. Koko vuoden alun koitin aina pikkuhiljaa ottaa selvää koulun vaihto- ja työharjoitteluasioista ja mitä enemmän tiesi, sitä enemmän ketutti. Ylläri! Mutta tuolloin tuli jo tieto, että pääsen työharjoitteluun seuraavana syksynä mikä oli aika jeejeejee. Aloitettiin Pauliksen kanssa verkossa suoritettava Aasian kulttuuri-kurssi sekä kv-tuutori koulutus. Maaliskuun lopussa tapasin netistä ongittuun Niinaan, joka oli seuraavassa kuussa lähdössä Singaporeen vaihtoon.\nAloitettiin apinan raivolla Pauliksen kanssa nyt myös Thai-kielen kurssi. Sipen kanssa rullattiin takaisin reggaeton-tunneille ja mulla alkoi mittava ompeluprojekti kun aloin valmistamaan puoliksi käsin tehtyjä tankotanssiin tulevia vaatteita meidän ryhmälle. Luokkakaverit järjesti Harry Potter-pileet ja mulla alkoi mittava juoksurumba hammaslääkärissä kun Pepsi Maxin korventamat hampaat laitettiin uuteen kuosiin (sain kiskot, koska narskutin hampaitani unissani).\nMentiin Sipen kanssa vapaaehtoisiksi töihin Street Dancen Sm-kisoihin Pirkkahallille. Samalla pääsi vakoileen aika makeita esityksiä. Käytiin myös myöhemmin tämän innostamana kokeilemassa Helsingissä Voguingia, mutta se oli aivan liian jännää meille näin kylmiltään. 10.5 alkoi kesäloma koulusta ja ah, sitä vapauden tunnetta kuin suurin piinani eli liiketalouden 1. vuosi päättyi! Halleluiaaa!!! 19.5 järjestettiin Sipen kanssa ravintolapäivänä kuppikakkukahvila tänne mun residenssiin ja suosio ylitti odotukset!\n20.5 oli Hip Hop Housen kevätnäytös missä me tanssittiin reggaeton 1-ryhmässä ja 25.5 oli tankotanssin Showcase 2012 Senssillä missä sain esiintyä kahdesti meidän mahtavan showryhmän kanssa (joka valitettavasti hajosi stapahtuman jälkeen tankokoulun mentäessä nurin >:( ).\nAloitin Polte-nimisellä salilla niin Thainyrkkeilyn kuin crosstrainingin kun tankotanssi jäi parempien selätettäväksi. Samalla tuli pyöräiltyä aika homona kun reenipäivänä taitoin yht. 8 km salille ja takaisin. Mikäs ollessa kun ei töitäkään tarttenut tehdä, olinhan niin mahtava kapitalistipaska ja poroporvari asuntolainani kanssa. Synttärit tuli ja meni ja niskaan kasahti yksi vuosi lisää ryppyjä ja selluliittia. En muista mitä tuolloin tein, vastaus on siis en yhtään mitään. Meinasin kirjottaa etten juhannuksenakaan tehny mitään, mutta se olisi ollut huijausta! Olinhan Jennin kanssa Hang The DJ:ssä Klubilla! Se oli niin hirvittävää, että lähdetiin jo yhden aikaan pois :D Kaupunkiin oli selkeesti jääneet vain me ja avohoitopotilaat. Kesäkuun lopussa sain valkata omat tulevat vaihtarini.\nPidettiin Kangasalla jo edesmenneen tankoryhmän miitti, grillailtiin ja mässytettiin luonnon ihanassa helmassa. Ostettiin asunto porukoiden kanssa Viinikasta ja alettiin suunnittelemaan sen remppaa. Muuten mä vaan hengasin ja menetin ajantajun kokonaan. Ja olihan mulla pari kurssia avoimessa yliopistossa jonne tuhrustelin hassuja esseitä.\nKävin Helsingissä ilahduttamassa kaveriani Heidiä ja vierailin ekaa kertaa Korkeasaaressa. Läksin toistamiseen Londoniin sanomaan heipat kavereilleni M:lle ja Idalle sekä pikkusiskolleni ennen tulevaa työharjoittelua. Etin vuokralaisia Viinikkaan, järkkäilin vaihtareiden asioita, alotin taas koulun (nyyh) ja olin tuutoritoiminnassa mukana. Siis ryyppäsin, mut ihan vaan pari kertaa sillä mun kisakunto on aina huono.\nKäytiin Sipen kanssa Virossa hakemassa viunaa mun läksiäisjuhliin, jotka järjestettiin 15.9 Sorin Klubilla (joista ei mulla oo tietty yhtäkään kuvaa). Loppusyyskuu meni koulussa hikoillessa, rempan kanssa hikoilessa ja ihan vaan koko elämän kanssa hikoillessa. Muutin TAAS ja kamat lähti Viinikkaan varastoon.\nNäin ekan viikon aikana niin monia kavereita kuin vaan pystyin ja kerkesin. 6.10 lähti kone Hesasta Istanbuliin ja sieltä Bangkokkiin. Ekan viikon vietin lomaillen Niinan kanssa (joka tuli Thaimaaseen Singaporesta) ja tokalla viikolla alkoi työharjoittelu. Sitähän ei kauaa kestänyt kuten me kaikki hyvin tiedetään. Maailman romahduksen jälkeen pakkasin kampsuni ja lähdin kahden Mikkelistä tulleen seikkailijan kanssa kohti Kambodiaa ja Vietnamia. Reissasin siis vielä reippaat 2 viikkoa ennen kuin palasin kotiin maailmalta marraskuussa.\nMARRASKUU & JOULUKUU:\nPaluu Suomeen, paluu arkeen, paluu koulunpenkille. Miljoonan asian hoitamista. Opin, että aina ei mee asiat niinkuin pitää. Okei, mun elämässä mikään ei oo menny niinkuin pitää, joten tän opetuksen pointti meni siinä kohtaa jo kertauksen piikkiin, mutta pakko oli aatella, että kenties jotain korkeampia voimia on maapallon päällä liikkeellä, jotka ohjailee ihmisiä tiettyyn suuntaan. Oliko se kohtaloa tulla takaisin Suomeen ja päättää vanhan piian kunniakkaat päivät? Menetin aika paljon, mutta sain vielä enemmän tilalle.\nVuoden koko teemaksi voisi kiteyttää toteamuksen "elämä on luopumista". Mikään ei tule ilmaiseksi ja joskus on tehtävä uhrauksia ja kovasti töitä saadakseen sen mitä tahtoo. Eikä se mitä tahtoo ole välttämättä sitä mitä odotti. Pitää oppia menemään myös virran mukana vaikka kuinka tahtoisi olla se vastarannan kiiski.\nNyt siis nokka kohti vuotta 2013! Peräreikäni tienoilla ainakin kihelmöi siihen malliin, että tänä vuonna tulee lisää muikeita muistoja ja hassun hauskoja sattumuksia. Tämä tulee olemaan myös vuosi jolloin tehdään peräsuoli pitkänä töitä, töitä ja lisää töitä ja toivottavasti myös kerätään sen hien aiheuttamia makeita hedelmiä.\nLähettänyt Kat klo 1/06/2013 4 kommenttia:\nAaaand here comes the party pooper!\nJaa, mites se uusi vuosi meni?\nNo ihan päin helvettiä, kiitos kysymästä!\nJa miks? No ei voi muuta kuin tuijottaa paheksuen omaa peilikuvaa ja todeta, että välillä kyllä menee hermot itsenä olemisen vaikeuteen. Ja koska en ole vieläkään päässyt yli eilisestä henkisestä mayhemistä on mun avattava sanaiset arkkuni täällä ja toivoa jonkinlaista helpotusta siirtämällä itsesyytökseni ja henkiset ruoskinnat netin ihmeelliseen maailmaan.\nOon todennut jo tässä elämäni aikana, että on tilanteita joissa en viihdy tai en koe kyseisiä juttuja omikseni. Yksi tällainen on yleiset juhlapäivät, kuten juhannus, vappu ja uusi vuosi, nuo riehakkaat hetket jolloin normaalit ihmiset vetävät päänsä täyteen viunaa, juhlivat ja nauravat kavereidensa kanssa. Mä olen noiden tilanteiden Muumien Mörkö joka hiipii pimeydestä ja saa pelkällä olemassaolollaan muut ahdistumaan moisesta angstisuudesta.\nOlen siis tietoisesti vältellyt kyseisiä juttuja paitsi jos on oikeasti keksitty jotakin ohjelmaa, jossa on draaman kaari, selkeä alku ja loppu ja johon mun skitsofreniset hermot voivat luottaa. Hyvänä esimerkkinä vuoden 2010 uusi vuosi jolloin olin Sipen kanssa katsomassa Helsingissä Huoratronia. Aivan mahtavaa! Tai vuoden 2011 Sappeemökkireissu isolla porukalla juhannuksena. Mutta auta armias jos luvassa on jotakin epämääräistä, epämääräisessä seurassa ja vielä epämääräisemmässä paikassa, paikassa josta ei pääse pois, niin voin oikeastaan samantein aloittaa sen köyden rasvailun tulevia herkkuhetkiä varten.\nYleensä haistaessani tällaisen tilaisuuden tulevan, vetäydyn suosiolla omaan luolaani kiroamaan julmaa maailmaa ja tuudittaudun omassa synkkyydessäni seuraavaan päivään. Näin säästän itseäni siltä pettymykseltä, että huomaan taas olevani henkisesti jotenkin vammanen muihin ihmisiin verrattuna ja kanssaolijoitani taas pitkältä hevosenvittunaamaltani ja yksitavuiselta kommunikoinnilta, joka sisältää enimmäkseen ynähdyksiä, muminaa ja tuppisuista tuijotusta seinään.\nNyt, uuden vuoden aaton lähestyessä, tuo elämäni aurinko esitti toiveen siitä, että olisimme yhdessä vuoden vaihtuessa. Ilmoitin siitä, että yleensä välttelen tällaisia juhlia, mutta hänen vuokseen ryhdistäydyn ja tulen sinne minne pitääkin (missä se ikinä lieneekään ja mikä selvisi samana päivänä klo 20). Rakkaushuumassani aloin jo nähdä lämpöisiä välähdyksiä siitä kuinka käsi kädessä toivotamme uuden vuoden tulevaksi, kilistelemme pari juomaa (tsin tsin) sen kunniaksi, ammumme raketteja ja ah, kaikki olisi niin raikkaan ihanaa.\nVarmaan turha todeta, ettei homma mennyt ihan niin kuin mun päiväunissani.\nTyöpäivä oli helvetillinen ja siellä aloitti surkuhupaisa lumipalloefekti toimintansa. Kun monta pienen pientä asiaa liittää yhteen ja universumin tähdet kääntää sulle selkänsä, on yleensä mun tapauksessa kyse katastrofista. Ja pienestä pallosta oli kasvanut jo kunnon lumivyöry kun saavuin klo 23.53 juhlapaikalle ja vaikka mä kuinka koitin tsempata itteeni töissä, mä en vaan saanut tiristettyä itsestäni iloista juhlijaa kun tarve olisi ollut. Maailmanloppua ei onneksi tullut, siitä kiitos kuuluu täysin toiselle osapuolelle. Mitään järkyttävää ei edes tapahtunut (yleistä teinimäistä mökötystä ja ärjyntää lukuunottamatta (mun osalta)), mutta oma olo on mitä kamalin vielä nyt, melkein 12 h tapahtuneen jälkeen.\nOon ihan älyttömän pettynyt ja surullinen siitä, että aiheutin toiselle pettymyksen illan suhteen (vaikka hänen mielestään kaikki on ok, mutta ei ole!!!) kun en voinut taas millään nousta omien pikkumaisten tunteideni yläpuolelle. Mä en oo vaan koskaan pystynyt nykäisemään itsestäni edes feikkihymyn puolikasta ja eilenkin päässäni vaan takoi ajatus siitä, että kohta pitää herätä takaisin töihin (koska meillä oli tänään sellainen pieni kiva ekstravuoro johon lupauduin tulemaan rahanahneena) ja mistä vitusta me saadaan taksi?!?!?!\nMun päässäni illan vaihtoehdot olivat\na) jättää menemättä vedoten väsymykseen ja töihin ja tuottaa pettymys\nb) mennä paikalle nyreenä kusipäänä ja tuottaa pettymys\nSe miksi mä oon tästä näin rikki on, että tällaisten sosiaaliseen kanssakäymiseen liittyvien tapahtumien poskelleen meno oli vakiotoimintaa aina aiemmin. Niin nyt tuli sitten taas se hätäännys pyllyn alle, että nytkö kaikki ajautuu vanhoille raiteille? Nytko on se hetki josta ei ole paluuta takaisin? Näinkö tässä kävikin?! Liioittelua, tiedetään, mutta masentavaa ajatella, että ei osaa ottaa sen vertaa rennosti, että pystyisi estämään itsellä näin pitkälle menevät käyttäytymishäiriöt julkisella paikalla.\nLieventäviä asiahaaroja on onneksi pari. Ensimmäinen on se (tai no, tän voi aatella myös toistepäin, heh heh), mutta näitä kiukuttelujuttuja sattuu myös ystävien kanssa välillä, todella harvoin onneksi. Kyseessä ei ole siis mitenkään parisuhteeseen kiinnittynyt ilmiö vaan yleisesti sellainen oman itsensä epävarmuus tilanteessa/paikassa jossa ei välttämättä huvittaisi olla ollenkaan. Se oikea lieventävä haara on taas se, että tiedostan tämän jutun ja pystyn jo siinä tilanteessa hampaideni välistä suhisemaan, että sori, mut nyt mun pitää olla hetki omissa oloissani. Parhaimmassa tapauksessa jos saan tilaa käsitellä hajanaisia tunteitani ja päästä päätökseen (jäädäkö vaiko lähteä) on ilta vielä hyvinkin pelastettavissa. Jos ei omalta osaltani (päätän lähteä), niin ainakin muiden.\nYöllisen paneelikeskustelun jälkeen toinen osapuoli nyt ainakin tietää, mikä tuli ja miksi. Ja ehkä myöhemmin, jos samanlainen sudenkuoppa vaani illan syövereissä, on ok, että mä jätän homman väliin ilman, että vaikutan täydeltä aasin haarakuopalta tekemällä niin. Suoraan sanottuna siis vituttaa ja älyttömästi.\nNyt kyllä tuli taas melkeimpä uudestisyntynyt fiilis tämän mesoamisen jälkeen. Melkeimpä jo aattelen, että eihän tämä nyt niin vakavaa ollutkaan (eikä varmaan muuten olekaan paitsi mun pääni sisällä). Viikon päästä voikin kurkata häpeillen, että tämmöstäkö paskaa tänne tuli taas kirjoitettua. Mutta eiköhän tästäkin voi jotain oppia ja pitää mielessä tulevaisuuden varalta. Eli jos ollaan joskus juhlimassa ja mökötän kuikkuisena, tietäkää, ettei se ole henkilökohtaista vaan mun sopeutumisvaikeuksia maailman menoon!\nToivottavasti teidän uudet vuodet alkoi mukavemmissa merkeissä!\nLähettänyt Kat klo 1/01/2013 5 kommenttia:\nTunnisteet: avautuminen vol.666, elämä suomessa, parisuhderipuli, suuret ajatukset pienessä päässä\nTouhukas vuosi 2012 in a nutshell (a big nutshell)...


Salaman miehet taipui Uudessakaupungissa - Vaasan Salama\nSalaman miehet taipui Uudessakaupungissa\nMiesten neljäs matsi päättyi 27 pinnan tappioon, loppulukemat 107-80.\nEnsimmäinen neljännes meni täysin Korihaiden komennossa. Vaasalainen kone käynnistyi hitaasti, kun taas vanha liigajyrä Saariston Heikki nakutti ekassa neljänneksessä kolmoset 4/4, siivittäen Korihait hurjaan erävoittoon 38-17.\nToinesessa neljänneksessä oltiin jo paremmin hereillä, mutta Korihaiden kova heittovire jatkui, eikä Salaman miesten heittämät pallot osuneet pussiin. Toisesta neljänneksestä niin ikään tappio lukemin 24-15. Puolitauolle lukemissa 62-32.\nKolmannessa neljänneksessä myös vaasalaiset alkoivat osumaan, erityisen hyvin kaaren takaa osui Tomi Babitz Papinoja nakuttaen 5 onnistunutta kolmosta. Kolmas neljännes Salaman nimiin 16-23.\nKolmannen neljänneksen hyvä kiri ei kuitenkaan saanut tarvittavaa jatkoa, että oltaisiin päästy vielä voittokamppailuun. Korihait eivät löysänneet missään vaiheessa otettaan ja voittivat myös viimeisen neljänneksen lukemin 31-25.\nSeuraava kohtaaminen Korihaita vastaan Vaasassa pelataan 10.3., johon Salama tulee varmasti nälkäisempänä.\nJurvanen (ainakin) 10 syöttöpinnaa.


Sohvin työpäivä – millainen oli harjoittelijan maanantai Kuplilla? - Kupli\nSohvin työpäivä – millainen oli harjoittelijan maanantai Kuplilla?\nUusi viikko ja uudet kujeet, niin kuin on tapana sanoa. Mikään työpäivä ei ole peilikuva toisesta, mutta tältä omani voi esimerkiksi näyttää. Tervetuloa mukaan seuraamaan, mitä puuhailin maanantaina 12.11.2018!\nSaavun toimistolle hiukan normaalia myöhemmin, koska viikonlopun Tukholman reissun jälkeen uni painoi vielä silmiä ja lämpimästä sängystä oli vaikea päästä ylös. Aamupuuron voimalla kuitenkin taas kohti uutta upeaa viikkoa!\nPäivä alkaa koko tiimin yhteisellä viikkopalaverilla, jossa katsotaan läpi alkanutta viikkoa ja sen mukanaan tuomia työtehtäviä. Omalta osaltani luvassa on ainakin Kuplin sekä asiakkaiden somepäivityksien julkaisua sekä suunnittelua.\nTeen Photoshopilla kuvakollaasin asiakkaan tulevaan Instagram- ja Facebook-arvontaan, jonka lisäksi etsin ja lisään kuvia toisen asiakkaan loppuvuoden somepäivityksiin. Kuvapankeissa sukkulointi on seikkailu sinänsä, ja välillä päivitysten kuvittaminen vaatiikin luovuutta.\nLounasaika! Tarkan markan tyyppinä tuon yleensä omat eväät mukanani, eikä tämäkään päivä ole poikkeus. Parsakaalikeittoa ja voileipää poskeen – niiden voimalla jaksaa jälleen ahkeroida!\nJulkaisen asiakkaan sekä Kuplin oman somepäivityksen. Näin marraskuussa katseet kääntyvät myös jo kohti lähestyvää joulua, ja niinpä hahmottelenkin toiselle asiakkaalle jouluista uutiskirjettä. Kuinka monta jouluaiheista runoa Googlen syövereistä voikaan löytyä??\nSuunnittelen asiakkaalle tulevan kevään somepäivityksiä sekä blogikirjoituksia aihe- ja otsikkotasolla. Inspiraationa suunnittelussa voi käyttää esimerkiksi muiden saman alan yritysten blogeja sekä sosiaalista mediaa. Täytyy kuitenkin muistaa, että mitään ei kannata kopioida sellaisenaan suoraan omaan käyttöön!\nNopea palaveri Marin ja Suvin kanssa. Tsekataan erään asiakkaan kokonaisuutta: mitä on tehty, mitä tehdään lähitulevaisuudessa. Katsotaan, että kaikki ovat kartalla ja paketti kasassa.\nLisään asiakkaan verkkokauppaan sen tuotteista viime viikolla kirjoittamiani hakukoneoptimoituja kuvaustekstejä. Lisäksi muokkaan tekstien metatietoja ja varmistan, että kokonaisuus näyttää Googlen silmissä mahdollisimman hyvältä.\nAika laittaa pillit pussiin tältä päivältä ja mennä nauttimaan vapaasta koti-illasta Frendien ja lentokentältä viimeisillä kruunuilla ostamieni karkkien pariin. Huomenna jatkuu taas!\nPS. Käy lukemassa myös jutut Marin ja Suvin työpäivistä!\nBy Sohvi Auvinen|2019-05-27T09:43:31+03:0013.11.2018|Markkinointi, Yleinen|


Summer Up elämäntyö – Martin Mustonen\nSummer Up elämäntyö\nKokonaisuudessaan ”Summer Up” on ensimmäinen elämäntyöni.\nSummer Up elämäntyöni alkoi vuonna 2003 perustamastani musiikkitapahtumasta tarpeesta esittää omaa musiikkia yleisölle. Tapahtuma keräsi ensimmäisenä vuotenaan runsaan sateen saattamana vaivaiset 23 kävijää mutta kasvoi vuosien aikana parhaimmillaan yli 40.000 osallistujan massafestivaaliksi (2012).\nTapahtuma oli vaikutuskauteni aikana Suomen suurin urbaaniin musiikkiin ja kulttuuriin keskittyvä yleisötapahtuma, merkittävä ilmiö sekä yleisesti siihen aikaan kävijämäärältään suurimpia (top 10) yleisötapahtumia Suomessa.\nSummer Upista kasvoi sen kehityksen myötä myös kotimaisen urbaanin musiikin ja kulttuurin tärkeä mielipidevaikuttaja sekä lopulta valtakunnallisesti tunnettu tapahtumatuotantoyhtiö, jonka tuottamissa tapahtumissa vieraili vuosittain parhaimmillaan yli 100.000 eri kuluttajaa ja jossa työskenteli useita satoja eri työntekijöitä.\nSummer Upin tuotantoja olivat Summer Up – festivaalin lisäksi Summer Up Cruise risteilyt, GOOM – risteilyt, Abiristeilyt, Summer Sound – festivaali, kansainväliset Stars Of The Stadium – Big Air kilpailut, eri konsertit ja kiertueet sekä suuret yritysjuhlat.\nMatkani Summer Upin parissa päättyi vuonna 2015 myydessäni yhtiöni N.C.D Production Oy:lle. Nykyisin Summer up festivaalin, Summer Up cruisen, Goom risteilyjen sekä abiristeilyjen järjestämisoikeudet omistaa Nelonen Media Live Oy.\nSUMMER UP VUODET 2003 – 2015 (klikkaamalla kuvaa saat sen suuremmaksi)