Kalasataman POIJU - totetui vuonna 2016: 2016\nVuoden 2016 aikana toteutuneen projektin tavoitteena oli taiteen ja kulttuurin avulla edesauttaa Kalasataman asukkaiden juurtumista uudelle asuinalueelleen taidelähtöisten työpajojen ja tapahtumien avulla. Hanke toteutettiin yhteistyössä alueella jo toimivien eri organisaatioiden kanssa. Näillä blogisivuilla kirjoitimme projektin tapahtumista sekä laitoimme valokuvia, kommentteja ja uutisia.\nTietoja hankkeesta: Toteuttajat: kuva-ja yhteisötaiteilija Tiina Hallakorpi, tanssija-koreografi Pi\nMARRASKUUN VALOT - valotapahtuma Settlementtitalossa\nAsukastila Messissä järjestettiin asukkaille Marraskuun valot - työpaja maanantaina 8.11. 2016 alkaen klo 12. Työpajassa sai kahvittelun ja glögittelyn ohella osallistua Marraskuun valot - tapahtuman valmisteluihin. Poistimme patterikäyttöisten ledkynttilöiden pakkauspapereita ja asensimme niihin paristoja sekä käärimme kynttilöitä oranssinpunaisiin, vihreisiin ja tummanvioletteihin serviettipapereihin. Yhteensä valmiita kynttilöitä oli 73 kappaletta. Myös Validia asumisen Validia talosta poikkesi Messiin pari asukasta hoitohenkilökunnan kanssa. Pekka soitteli musiikkia ja kaikilla oli mukavaa.\nKello 18 aloitimme kynttilöiden sijoittelun A- rappuun ja B - rapun yleiseen tilaan. Hieman se meni hössäkäksi mutta ehkä se kuuluu asiaan. Myös Validiassa palavat kynttilät. Marraskuun valot - tapahtuma jatkuu kuun puoleen väliin. Ensi vuonna tapahtumaan voidaan taas hankkia uusia kynttilöitä ja ehkä eri värisiä serviettejä. Lopputavoitteena on 700 kynttilää ja koko Settlementtitalon valaiseminen. Tämä ehkä toteutuu 5 vuoden kuluttua....\nTavoitteena on tuoda valoa marraskuun pimeyteen ja ilahduttaa asukkaita.\nLähettänyt Tiina Hallakorpi klo 6.06 Ei kommentteja:\nUSKO, TOIVO JA RAKKAUS näyttely Capellankadulla FLEX - tilan ikkunoissa\nSettlementtitalon kuvisryhmän maalauksia on esillä FLEX - tilan ikkunoissa kaikkien Capellankadulla kulkevien asukkaiden iloksi. Teokset on maalattu kuultopaperille niin että ne näkyvät myös FlEX - tilan käyttäjille sisällä. Maalauksiin on kirjoitettu kuvisryhmässä heränneitä ajatuksia teemasta Usko, Toivo ja Rakkaus. Kuvisryhmän vetäjänä toimi Riitta Virkki.\nTaiteilijat : Anu, Elle, Heidi, Riitta, Sirkka ja Sirkka sekä Tiiu. Ajatuksia ovat miettinyt Pirkko. Idea kuva-ja yhteisötaiteilija Tiina Hallakorpi/Kalasataman POIJU - hanke, yhteistyössä Settlementtiasuntojen koodari Pirjo Peltosuon ja kuvisryhmän vetäjän Riitta Virkin kanssa.\nAlunperin ideana oli julkaista nimettöminä kerättyjä asukkaiden unelmia johonkin julkiseen tilaan sijoitettuun valotauluun Kalasatamassa, mutta sopivien tilojen puutteessa päädyttiin tähän ratkaisuun. Kalasataman metroasemalle sijoitettavaan valotauluun ei HKL myöntänyt lupaa. Kalasataman kuvisryhmä haki ideoita Flex - tilan ikkunoiden peittämiseen taiteen keinoin ja Pirjo Peltosuon ehdotuksesta konsultoitiin Tiina Hallakorpea. Näin syntyi yhteinen projekti jonka Kalasataman asukkaista koostuva kuvisryhmä toteutti. Ripustus tehtiin yhdessä ryhmän kanssa ja ripustussuunnitelman teki Tiina.\nUsko, Toivo ja Rakkaus viittaa ajatuksen tasolla Kalasataman menneisyyteen satamana, merimiehiin ja satamajätkiin, ahtaajiin. Se on mennyttä historiaa, mutta menneisyydestä on syntynyt uutta. Näyttely on paikoillaan siihen asti kun sitä halutaan.\nKiitokset: FIksu Kalasatama/Joustotila-hanke sekä Helsingin kaupunki: Kulttuurikeskus\nLähettänyt Tiina Hallakorpi klo 0.49 Ei kommentteja:\nKuvia Kalasataman Fisut teoksesta kesä-syyskuussa 2016\nLähettänyt Tiina Hallakorpi klo 3.31 Ei kommentteja:\nKuvia Kalasataman Fisut työpajoista Validia talossa kesäkuussa\nKuvia Kalasataman Fisut työpajoista Validia asumisen Validia talossa. Asukkaat osallistuivat maalaamalla kaloja. Jotkut intoutuivat maalaamaan monta kalaa yhdellä kertaa. Tai tekemään yhdessä vierailulle tulleiden lasten lapsien lasten kanssa.\nLempeitä Lemmikkejä ja syksyn tunnelmaa\n"Kuinka monta lemmikkiä mahtuu Parrulaiturille tai yhteen valokuvaan? Montako lemmikkiä olet tavannut jo aiemmin?"\nIsoisänsillan avautuminen tarjoaa Parrulaiturista hyvän reitin Mustikkamaalle Sörnäisten ja Hermannin suunnissa asuville koirille ulkoiluttajineen. Tämäkin vahvistaa ajatusta Kalasatamasta lemmikkienkin kaupunginosana. Ympärille katsoessaan voi pongata helposti muutaman nostokurjen, mutta lähes aina myös koirankin tai kaksi.\nTässä muutamia kuvia kohtaamistamme lemmikeistä Parrulaiturin ympäristössä la 15.10.\nKiitos taas kaikille osallistujille :). Kuvista kiitos Vera Karhulle. Antoisaa syksyä toivottaen!\ntanssija, koreografi Pia Lindy / Lila ry\nSanttu ja Kerttu\nMietelmiä ja tunnelmia - sanoja:\nKalasatama on kuin absurdi pieni maanosa, jossa on oma ilmastonsa ja tuulensakin. Kalasatama on avaruusasema uudella planeetalla. Kuvattavan elokuvan lavastettu kaupunki, johon muutetaankin asumaan - oikeasti. Kalasatama on monikerroksinen vauhdikas vyyhti tapahtumisia ja pysähtymisiä. Katso tänne, kierrä täältä, väistä pyörää, nosta jalkaa, vaihda puolta, odota hetki, kiirehdi vähän. Kalasatama on taivasta halkovien teräskäsien minimalistinen kestoperformanssi - work-in-progress.\nKalasatama on kietoutunut harmaaseen kosteaan peittoon, jonka alla kaikuu ja tuulet pyörähtelevät loputtomasti. Kalasatama on pienien koirien marssikoulu, kiire seuraavan kadun kulmaan ja seuraavan, kunnes pissapaikka löytyy. Isoisän virtaviivainen silta, futuristinen siirtymä aikakaudesta toiseen - itsestään kasvaneiden luonnonkappaleiden maa, jossa myös ihmisen tekoja eri ajoilta. Kaikkialla muistutuksia ihmisen pienuudesta, herttaisuudestakin. Ja samaan aikaan kyvyistä häiritä, särkeä, pilata, vaikuttaa, olla olemassa, jättää jälki - äärettömään. Kuinka näkymätän voi -si olla.\nMihin lokeroon ihminen mahtuu Kalasataman suuressa rakennelmassa? Istutettujen puiden ja pensaiden lähettyville, kauas taivaalla nuokkuvien rautahahmojen valaistuista raajoista. Jonnekin ikkunaraamien ja eri kokoisten ovien eteen tai taakse. Kolmipyöräisten nopeasti kiitävien lastenvaunujen ohittamishetkeen, silmänvalkuaisten pilkahdusten, äänimerkkien, äärirajojen ja sadepisaroiden väliin tai keskelle.\nLemmikkien, metsäpolkujen uumenista kulkeutuneisiin tassutteluihin ja tuoksuihin, kun ne uppoavat istutetun ruohomättään vihreään kuin pikaliima. Kalasatama on keskeneräinen elävä kartta, sykkivä, hengittävä ultraäänikuva, josta näkee niin paljon, mutta jota on silti vaikea osata lukea. Kalasatama on urbaanin leikkiä, peliä, jossa sääntöjä luodaan - osallistutaan.\nLähettänyt Pia Lindy klo 4.30 Ei kommentteja:\nUSKO, TOIVO JA RAKKAUS yhteisötaideprojekti\nTervetuloa osallistumaan USKO, TOIVO JA RAKKAUS yhteisötaideprojektiin lauantaina 22.10 alkaen klo 10\nSettlementtitalon Messi- asukastilassa on kerätty nimettöminä asukkaiden unelmia. Tervetuloa maalaamaan niihin sopivia kuvia työpajaan lauantaina 22.10. alkaen klo 10. Jos kuvien maalaaminen ei innosta, niin maalattuihin kuviin tarvitaan myös erilaisilla käsialoilla kirjoitettuja unelmia.\nPaikka Flex - tila, Capellan katu\nKaikki Usko, Toivo ja rakkaus maalaukset pääsevät esille joko Flex tilaan tai sitten asukastila Messiin.\nIdea: Lilan Kalasataman Poiju-hanke/kuva-ja yhteisötaiteilija Tiina Hallakorpi, yhteistyössä Settlementtitalon kanssa/ koodari Pirjo Peltosuo ja kuvisryhmän vetäjä Riitta Virkki\nToteutus: Settlementtitalon kuvisryhmä\nLähettänyt Tiina Hallakorpi klo 3.01 Ei kommentteja:\nMarraskuun Valot - yhteinen valotempaus Settlementttitalossa alkaen maanantaina 7.11. 2016\nMARRASKUUN VALOT – yhteinen valotempaus Settlementtitalon asukastila Messissä maanantaina 7.11. 2016\nLämpimästi tervetuloa osallistumaan yhteiseen valotapahtumaan asukastila Messiin maanantaina 7.11.2016. Glögi ja kahvitarjoilu.\nKlo 12 -18 valmistelut: käärimme yhdessä paristokäyttöisiä kynttilöitä värikkäisiin papereihin\nKlo 18 -19 Marraskuun valot syttyvät: asettelemme yhdessä kynttilöitä rappuihin.\nJärjestäjät: Kulttuuriyhdistys Lilan POIJU – hanke\nSettlementtiasunnot, Kalasataman Settlementtitalo\nValidia asuminen, Kalasataman Validia talo\nAlkuperäinen idea: kuva-ja yhteisötaiteilija Tiina Hallakorpi\nLähettänyt Tiina Hallakorpi klo 2.58 Ei kommentteja:\nLempeitä Lemmikkejä syksyn valossa - piipahda paikalle lemmikkisi kanssa la 15.10. klo 14\nKalasataman Lempeät Lemmikit -tapahtuma\nLauantai 15.10. klo 14 -14.30 (noin klo 15 asti)\nPaikka: Parrulaiturin-Isoisänsillan läheisyydessä\nTule esittelemään lemmikkisi, vaihtamaan kokemuksia ja\notetaan yhteiskuvia - Kalasatama - lemmikkienkin kaupunginosa\nKalasataman kaduilla ja reiteillä voi todellakin kohdata valtavan kirjon eri kokoisia, näköisiä ja kokoisia koiria. Mitä todennäköisimmin kodeissa asuu monenlaisia kissoja ja muita pieneläimiä, lempikasveista puhumattakaan.\nEi varmaankaan ole liioittelua sanoa Kalasatamaa myös lemmikkien kaupunginosaksi.\nps. huonekasvitkin siis tervetulleita - tai lelulemmikitkin :)\nLähettänyt Pia Lindy klo 5.18 Ei kommentteja:\nHei ja tiedoksi\nKalasataman Fisut ovat nyt uineet takaisin mereen.. eli teos on purettu syysmyrskyjen alta.\nVielä kerran kiitos kaikille työpajoihin osallistuneille ja yhteistyökumppaneille - ja vielä kerran pahoitteluni siitä, että kova rankkasade huuhtoi melkein kaikki värit pois heti ripustamisen jälkeen.\nTeosta purkaessa kuitenkin pari asukasta pysähtyi kertomaan kuinka teos oli heitä ilahduttanut - joten se kaikille osallistujille lohdutukseksi.\nterv. Tiina Hallakorpi\nKalasataman Poiju -hanke/kulttuuriyhdistys Lila ry\nLähettänyt Pia Lindy klo 7.55 Ei kommentteja:\nAistit auki ja liikkeelle-kierros Kalasatamassa la 3.9. klo 14\nAISTIT AUKI JA LIIKKEELLE - kävelyretkiä lähiympäristöön tanssillisin ripauksin: tunnelmallisia nurkkia, ajatusten tuuletusaukioita, maisemankirjoa, pysähtyneitä kohtia tai ohimeneviä hetkiä, jotka piirtyvät mieleen ja kehoon – liikkeeseen. Jokainen kierros on omanlaisensa ja muutamalle osallistujalle kerrallaan. Ilmainen. Kesto n. 75min. TERVETULOA MUKAAN!\nseuraava retki la 3.9. klo 14\ntanssija/koreografi pia.lindy@gmail.com / 050 352 6342\nLähettänyt Pia Lindy klo 8.34 Ei kommentteja:\nKalasataman Lempeät Lemmikit-tapahtumassa piipahti koiria ja kissakin...\nKiitoksia vielä tapahtumassa käyneille ja myös kaikille niille koirien kanssa ulkoilleille, joita olen tapahtumaflaieria jakaessani tavannut elokuun aikana.\nToteutamme syksyn aikana toisen Lempeät Lemmikit-tapahtuman. Siitä infoa lähiaikoina.\nterveisin, Pia Lindy, tanssija, koreografi, yhteisötaiteilija\nTässä muutamia lempeitä lemmikkejä ja pari ihmistäkin:\nkahvia/teetä, keksejä, koiranherkkuja...\nDante 16 vkoa\nNeela 2v (käymässä Kalasatamassa)\nLähettänyt Pia Lindy klo 23.12 Ei kommentteja:\nTERVETULOA LEMPEÄT LEMMIKIT-TAPAHTUMAAN JA AISTIT AUKI JA LIIKKEELLE-KIERROKSILLE\nKuinka monta lemmikkiä asuu Kalasatamassa?\nTule kertomaan, osallistumaan, katsomaan, tutustumaan!\nKALASATAMAN LEMPEÄT LEMMIKIT - tapahtuma\nke 24.8. klo 18-20 (säävaraus)\nLempeät Lemmikit on tapahtuma, johon kutsumme Kalasataman asukkaita tuomaan sekä kotieläin-lemmikkejään että kotikasvi-lemmikkejään.\nTeemme kotikasveista hetkellisen viherseinän/installaation. Asukkaat voivat vaihtaa kokemuksiaan eläimistä ja kasveista, kertoa tarinoita jne. Tapahtuma tuo yhteen asukkaita ja lemmikkejä, on olemassa sen hetken ja jää elämään kokemuksissa, muistoina, valokuvina, blogi-postauksina, uusien tuttujen tervehtimisissä ja myöhemmissä kohtaamisissa.\nTULE VAIKKA VAIN PIIPAHTAMAAN!\nps.Voit myös tuoda kotoa kasvin kiertoon\nSekä lisää kierroksia Kalasatamassa tulossa:\nAISTIT AUKI JA LIIKKEELLE - kävelyretkiä lähiympäristöön tanssillisin ripauksin: tunnelmallisia nurkkia, ajatusten tuuletusaukioita, maisemankirjoa, pysähtyneitä kohtia tai ohimeneviä hetkiä, jotka piirtyvät mieleen ja kehoon – liikkeeseen. Jokainen kierros on omanlaisensa ja muutamalle osallistujalle kerrallaan. Ilmainen.\nKesto n. 75min. TERVETULOA MUKAAN!\nla 20.8. klo 14\nti 23.8. klo 18\nla 3.9. klo 14\nLisätietoja molemmista / kävelyihin ilmoittautuminen ennakkoon\nLähettänyt Pia Lindy klo 6.01 Ei kommentteja:\nMARRASKUUN VALOT - valotapahtuma Settlementtita...\nUSKO, TOIVO JA RAKKAUS näyttely Capellankadulla FL...\nKuvia Kalasataman Fisut teoksesta kesä-syyskuussa ...\nKuvia Kalasataman Fisut työpajoista Validia taloss...\nMarraskuun Valot - yhteinen valotempaus Settlement...\nLempeitä Lemmikkejä syksyn valossa - piipahda paik...\nHei ja tiedoksi Kalasataman Fisut ovat nyt uineet ...\nAistit auki ja liikkeelle-kierros Kalasatamassa la...\nKalasataman Lempeät Lemmikit-tapahtumassa piipahti...\nTERVETULOA LEMPEÄT LEMMIKIT-TAPAHTUMAAN JA AISTIT ...


Eilen sain kaksi ihanaa kirjettä. Vaihdoin atc-kortteja Mervin kanssa.\nSain aivan hurmaavat kortit häneltä.\nKiitos Mervi näistä mieluisista aarteista ja kivasta vaihdosta.\nOlet saanut kauniita kortteja. Vastaus vahinossa poistettuun kom: Sattuuhan noita:) Ei haittaa!\n16. huhtikuuta 2013 klo 10.27


15.10.2018 klo 5:11 (muokattu 15.10.2018 klo 20:46 )\nMaailman suurimman hotelliyhtiön ja amerikkalaisen pörssiyhtiön Marriott Internationalin Keski- ja Pohjois-Euroopan kehityspäällikkö on suomalainen Tuomas Laakso, 41.\nTuomas Laakso seisoo Tampereella ensi vuoden lopulla valmistuvan Marriott -hotellin työmaan edessä.\nTampereelle on nousemassa Marriottin ensimmäinen Suomeen rakennettu hotelli Tampere-talon kylkeen ensi vuoden loppupuolella.\n– Pohjois-Europpa on alueena kasvualuetta matkailussa, uskomme Pohjolaan ja Suomeen. Täällä on turvallista, puhdasta ja kaikki pelaa, Laakso suitsuttaa ja kertoo yhtiön katsastelevan uusia hotellipaikkoja niin Tampereelta kuin muualtakin kasvualueilta Suomessa.\nTampereen Marriott, kuten useimmat muutkin ketjun hotellit toimivat franchising -periaatteella.\n- Saimme yhteistyökumppaniksi Tampereelle hollantilaisen Odyssey Hotel Groupin, joka pyörittää hotellia. Rekrytointi on alkamassa, etsimme noin 50 työntekijää ja tietysti johtajaa hotellille, Laakso sanoo.\nTampereen Marriottissa tulee olemaan 229 huonetta.\nTuomas Laakso on Marriottin Pohjois-Euroopan kehitysjohtaja.\nLaakso uskoo matkailuun eikä näe suuria rajoitteita ihmisten reissaamiseen ainakaan lähivuosina ilmastonmuutoksesta huolimatta\n- Toiminta pitää olla eettistä, hiilijalanjälki-minimi ja toiminta muutenkin läpinäkyvää. Hotellien pitää itse lunastaa asiakkaiden arvostus, huoneiden ja palvelun pitää olla hintansa arvoisia, Laakso sanoo.\nSuomalaisen äidin ja saksalaisen isän poika on asunut Sveitsin Zürichissä kahdeksan vuotta. Mies puhuu useita kieliä ja on opiskellut alaa Suomessa, Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Sveitsissä sekä käytännön töissä että opiskelemalla.\n- Olen elämässäni muuttanut 23 kertaa 7 eri maassa, johtaja sanoo.\nLaakso on ollut yöpäällikkönä ketjun luksushotellissa Ritz-Carlton St. Lousissa, missä hän sai palvella maailmantähtiä.\n- Siellä majoittui presidenttejä. Rolling Stonesin Mick Jagger vaati kuntopyörää huoneeseensa ja Manchester Unitedin pelejä videolle. Cher vaati vain Canadian Music -vettä juotavaksi, Bill Cosby oli leppoisa ja samanlainen kuin tv:ssä, hän tuli hotelliin vanhalla, rähjäisellä taksilla, Laakso nauraa.\nIkävin asia Laakson uralla oli, kun hän vuosia sitten joutui yövuorossa elvyttämään yli 60-vuotiasta sulhasta, joka sai hääsviitissään sydänkohtauksen ja kuoli.\n- Pari vihittiin hotellissa ja juhlatkin olivat siellä. Hääyön piti olla ikimuistoinen, mutta niin ikävästi kävi.\nVain asiaks on ykkönen\nTuomas kertoo, että hänelle on kehittynyt ammatissaan ja koulutuksessaan vaisto palvelun aitoudesta.\n- Jos palvelun ystävällisyys ja ammatillisuus ovat aitoja ja pyritään asiakkaiden tyytyväisyyteen, sen vaistoaa, ja silloin voi antaa pienet puutteet joskus anteeksi, jos on ollut ainakin yritystä. Kun olin tarjoilija, pomoni ihmetteli, kun vein teetä kermalla, mutta asiakas halusi ja se on tärkein asia, Laakso painottaa.\n- Kerran rikas sheikki tuli operoitavaksi kaupungin sairaalaan ja tilasi sviitin yli kuukaudeksi, mutta vaati huoneen kalustamista kokonaan uudelleen. Se tehtiin, kun asiakas vaati - ja maksoi kalusteet ja sisustamisen. Itse Laakso viihtyy vapaa-ajallaan askeettisemmin ja nauttii yksinkertaisuudesta.\n- Kavereilla voin nukkua sohvalla, pääasia, että suihku toimii.\nHotellihuoneissakin on tärkeää, että suihkujen suihkut ja huoneen valot ja tv toimivat yksinkertaisesti ja selvästi, kukaan ei halua opetella, kun on vieraana, Laakso antaa esimerkin.\nMarriott-ketjulla on 6700 hotellia ja 30 erilaista brändiä.\nYhtiön liikevaihto oli 2017 yli 20 miljardia euroa.\nJuttua korjattu kello 20.46. Nimi korjattu otsikossa, kirjoitusvirheitä korjattu.\nTiesitkö? Suomalaisyritys pyörittää ylellisiä laivahotelleja maailmalla - tällaisia sen luksuslaivat ovatKekseliästä uusiokäyttöä! Hylätty kaivos muutettiin luksushotelliksi”Asiakkaat raivostuivat, kun pekoni puuttui” - Merja on tarjoillut hotelliaamiaista 30 vuottaTältä Mick Jaggerin ja Luciana Gimenezin poika, 19, näyttää nyt Ruby Hotels tulee Suomeen - saksalaisketju avaa hotellin Helsinkiin\nMatkajutut - 9:16\nMatkajutut - 21.07. 11:35\nMatkajutut - 15.07.2019 9:53\nKaravaanielämää - 15.07.2019 8:00


Just Dance 2017 Switch | Konsolinet\nJust Dance 2017 Switch (uusi), 29,95 €\nJust Dance 2017 Switch (käytetty), 22,00 €\nValitse malli Just Dance 2017 Switch (käytetty)\nHuippusuositun tanssipelisarjan ensiesiintyminen Nintendo Switch -pelikonsolilla!\nHuippusuosittu tanssipelisarja palaa uusittuna Just Dance 2017:n voimalla. Peli osaa hyödyntää liikkeiden havaitsemiseen älypuhelinta, joka toimii samalla myös pelin kakkosnäyttönä. Ohjaamiseen tarvitaan vain ilmainen Just Dance Controller -sovellus ja tanssiminen jopa viiden ystävän kanssa voi alkaa! Älypuhelimen lisäksi pelin tanssiliikkeitä voi tietenkin suorittaa myös Nintendon omalla Joy-Con-ohjaimella.\nJust Dance 2017 -tanssipelissä on valmiina yli 40 kappaletta moneen tanssimakuun. Just Dance Unlimited-palvelusta puolestaan löytyy lisää musiikkia yli 200 kappaleen verran. Pelin mukana tulee kolmen kuukauden ilmainen kokeiluaika Just Dance Unlimited-palveluun.\nShakiran, Justin Bieberin, Beyoncén ja monien muiden maailmantähtien kappaleiden mukana tanssiminen on hauskaa ja haastavaa puuhaa. Vaikeustasoja löytyy niin aloittelijoista kokeneempiin veteraaneihin, joten tekemistä riittää niin uusille kuin vanhoillekin pelaajille useassa eri pelimuodossa.\nCommunity Remix (Wii, Wii U, Xbox 360, Xbox One, PS3, PS4): Tietyistä kappaleista valitaan kahden kuukauden välein parhaat pelaajien lähettämät suoritukset, jotka lisätään Community Remix -videoon!.


Hallitus moittii HUS:n päätöksiä terveyspalveluista | Yle Uutiset\nHallitus moittii HUS:n päätöksiä terveyspalveluista\n25.9.2002 • Päivitetty 4.6.2008 20:25\nPeruspalveluministeri Eva Biaudét (r.) patistaa Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriä miettimään uudelleen päätöksiä terveyspalveluista. Samalla ministeri torjuu välikysymyksen tehneen Keskustan väitteet terveyspalvelujen kriisistä.\nEduskunnassa välikysymyskeskustelun aikana asiasta kertonut ministeri viittasi puheillaan Etelä-Suomen lääninhallitukseen.\nLausunnon mukaan HUS:n hallituksen päätös tehdä kuntakohtaisia jonoja ja sen avulla laskea palvelujen tasoa alle hyväksytyn keskitason on lainvastainen.\n- Kansalaisia ei voi asettaa erilaiseen asemaan riippuen siitä, missä kunnassa he asuvat, Biaudét muistutti.\nSamalla hän korosti, että kuntayhtymän kuntien on turvattava sairaanhoitopiirin varat tehtävien hoitamiseksi.\nKeskustan mielestä HUS:n ongelmat ovat osoitus siitä, että hallituksen hyvinvointipolitiikka on poukkoilevaa ja ettei perustuslain takaama oikeus riittäviin terveyspalveluihin ole toteutunut.\nSairaanhoitopiireistä vain pari vaikeuksissa\nTV-uutisten selvityksen mukaan manner-Suomen 20 sairaanhoitopiiristä taloudellisissa vaikeuksissa on vain muuutama. HUS on yksi niistä.\nSelvityksen mukaan pohjoisten sairaanhoitopiirien johtajat arvioivat piiriensä tilan olevan vakaa, vaikkakin budjetit ovat ylittymässä lähes kaikkialla.\nTalouden voimakkaimmat rakennemuutoksia koskevat keskustelut käytiin jo 90-luvulla, joten nyt ongelmista ylimpänä on lääkäripula.\nHelsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin lisäksi taloudellisissa vaikeuksissa on Pohjois-Savo. Siellä rahat ovat yksinkertaisesti loppu, joten käyttöön on otettu erittäin raju 24-kohtainen säästöohjelma.\nRahatilane on kohtuullisen hyvä Pirkanmaalla, Keski-Suomessa ja Päijät-Hämeessä.\nRatkaisevassa asemassa on kuitenkin kuntien tilanne. Jos se heikkenee, heikkenee seurannaisvaikutuksena myös sairaanhoitopiirien taloudellinen liikkumavara.\nKokoomuksen sisälläkin kiehuu\nHUS-jupakan kovimpia kohuja oli Helsingin kaupunginhallituksen kokoomuslaisen puheenjohtajan Harry Bogomoloffin lausunto, jonka mukaan kaupunki voisi yksityistää osan sairaaloista.\nPari viikkoa sitten Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä haastateltu Bogomoloff ehdotti myös, että kaupunki voisi harkiten luopua erikoissairaanhoidon kustantamisesta.\nKokoomuksen Helsingin valtuustoryhmä sanoutui keskiviikkona illalla irti Bogomoloffin puheista. Ryhmän mielestä erikoissairaanhoidon palveluiden perustana pitää olla julkinen järjestelmä, jota täydennetään yksityisiltä ostettavilla palveluilla.\nYle Uutisten artikkeliarkistoHelsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri (HUS)Sosiaali- ja terveyshallintoHarry BogomoloffTerveydenhuollon, opetuksen, kulttuurin ja muiden yhteiskuntapalvelujen hallintoKansallinen KokoomusVälikysymyskeskusteluTerveyspalvelutErikoissairaanhoitoNyt-liiteYle24HallituksetSuomen poliittiset puolueetPuolueetTerveydenhoitoTalousvaikeudet


Nike Tiempo Legend brittaochmalitta.nu\nLIVE TVON NOWHarvey -paketti kasvaa; Todennäköisesti myös Debt Ceiling HikeMaurie Berman, perustaja Chicago Northwest Side hot dog instituutin Superdawg, varhain sunnuntaina 89-vuotiaana. NBC Chicagon Katie Kim raportoi. Perjantai normaali kokoelma otetaan vastaan lauantaina. Camasissa, torstaina roskakori ja kierrätettävä materiaali otetaan perjantaihin perjantaina säännöllisin väliajoin.\nVahvat Nike Tiempo Legend vahvistukset muilta linnoituksilta Hussista, Averland vahvisti joukkoja ja ikuisen liekin kilta voisi kasvaa uudelle voimalle. Kokosimme kuolleiden maiden heräämisen ja pystyimme kohtaamaan tämän uuden vaaran hyvin.\nKielletty toiminta vie yhä useampia tyttöjä kohtaamaan, he näkevät sen rohkeana testinä suihkuttaa suurta kuvaa seinään tai junaan mahdollisimman Nike Tiempo Legend lyhyessä ajassa. Useammin yksi on immortalized itsensä nimensä, enemmän 'mainetta', eli maine, on saatu kohtaus.\nTähän mennessä etukäteen: Yksilöillä ei välttämättä tarvita oikeusturvaa. Auton onnettomuuden sattuessa vastuu maksetaan luvattomien vaateiden puolustamisesta. Muoti on tosiasiassa ymmärretty todistajaksi, ja sen täytyy käsitellä maailmanpoliittisia tapahtumia. Sen on kapinoida, näytettävä ja kyseenalaistettava samanaikaisesti. Pitäkää mielipiteesi ja anna lausunto, aivan sydämesi. '' Oli erittäin tärkeä meille, että olimme mielellämme löytäneet sinulle kumppanin, joka on huolissaan kestävyydestä yhtä paljon kuin me.\nTanssimme ja olin välittömästi rakastunut molempiin korviin. Hän ei pitänyt siitä, mutta en ole huolissani, ajattelin: 'Tule, aika, tule neuvonantajaksi. On kuitenkin vaikeampaa helikoptereille, jotka joutuvat jättämään elokuvan' aivan liian vaarattomaksi muistoksi '. todellisuus, jota usein arvostellaan klassikoista, on paljon pahempi ja täynnä hyödytöntä kulttuurituotteita. Lapset haluavat ohittaa luokkat ja ovat siis jo alaikäisiä niin pitkälle, että heidän henkiset lahjunsa julkistetaan.\nAinoastaan keväällä hänet nähdään teattereina 'Iron Man'. Nyt on varmaa: Robert Downey Jr. Vangitseminen syytettyjen suojelemiseksi Dopke vaati suurimman rangaistuksen 50-vuotiaalle. Alankomaiden merivoimien komentaja oli juuri löytänyt ja takavarikoitu moottoriveneellä aavalla merellä vain kaksi viikkoa ennen 'Taipanin' hyökkäystä.\nJanoski Nike Airs\nEtusivu / Nike Tiempo Legend


Made | Tuoreet kalat – Kalaneuvos\nKalaneuvos > Tuotteet > Tuoreet kalat > Made\nMade tai toiselta nimeltään matikka (Lota lota) on sydäntalven kulinaristien sesonkiherkku, joka rantautui Suomeen heti jääkauden jälkeen. Kalan kutuaika alkaa jo marraskuussa, mutta huippusesonki ajoittuu alkuvuoteen tammi-helmikuulle. Made ei välttämättä viehätä ulkonäöllään ja on monen mielestä sisävesien rumilus limaisine peitteineen, mutta sitä pidetään erinomaisena ruokakalana ja on hyvin arvostettu talven herkku.\nMateen liha on hyvin vaaleaa, kiinteää ja vähäruotoista sekä helposti sulavaa, koska kalan lihassa on vähän sidekudosta. Made on kaloista vähärasvaisempia. Sen maku on mieto, hieman pehmeä ja hienostunut. Mateen maku muistuttaa joidenkin mielestä hieman hummeria ja sitä kutsutaankin ”köyhän miehen hummeriksi”. Made on käytöltään monipuolinen, josta kannattaa hyödyntää sen mäti ja maksa sekä perkeet. Made on hyvin tuottoisa mätikala ja sen mätiä pidetäänkin suurena herkkuna. Sen nahka on hyvin sileää ja siitä on tehty parkitsemisen jälkeen kovaa hankausta kestäviä tuotteita, kuten lompakoita.\nMadetta saa sesonkiaikana hyvin varustetuista ruokakaupoista. Perinteisimpiä herkkuja ovat mademuhennos sekä madekeitto, joiden ohjeet löytyvät Kalaneuvoksen reseptipankista, mutta sitä voi myös paistaa pannulla ja kypsentää uunissa. Valmistustavat ovat aivan samat kuin muillakin kaloilla. Sen mäti herkutellaan perinteisesti blinien kanssa, paahtoleivän päällä, pikkusuolaisten tai uuniperunoiden täytteissä. Maksan voi paistaa pannulla ja nauttia sellaisenaan hyvän kastikkeen kera tai leivän päällä ja käyttää myös madekeitossa. Kalan perkeet voi käyttää ilman kiduksia itse tehtyyn reseptipankissamme olevaan kalaliemeen.\nKokonaisen kalan käsittely on oma prosessinsa ja vaatii hieman harjoittelua, jotta nahka, mäti ja maksa saadaan vaurioitta irroitettua. Made tulee nylkeä eli siitä poistetaan nahka tai jos halutaan säilyttää ravinteikas nahka, se kaltataan, jolloin pintalima poistetaan. Kalttaus on nykyisin harvinaistunut käsittely ja lähes kaikissa resepteissäkin käytetään nyljettyä madetta. Kaupan kalatiskiltä saa valmiiksi käsiteltyä madetta, jos käsittely tuntuu haastavalta.\nMade tunnetaan makeiden vesien petokalana ja ainoana turskakalana. Se on Suomen vesien alkuperäinen kalalaji. Madetta tavataan lähes kaikissa Suomen sisävesissä ja myös merialueilla. Kalaneuvoksen välittämä made pyydetään Lappajärvestä ja Pirkanmaan Pyhäjärvestä. Se on aktiivinen keskitalvella ja on siitä poikkeuksellinen, että se kasvaa talvella ja sen kutu ajoittuu juuri sydäntalveen. Made viihtyy vesistöjen pohjassa ja viileissä runsashappisissa vesistöissä. Kesäisin ne vetäytyvät kylmiin syvänteisiin ja on siksi hankalasti pyydettävä.\nMateen ulkonäkö voi olla joidenkin mielestä pelottava. Made on pitkulainen, noin 30-60 cm pitkä ja pinnaltaan limainen. Pää on leveä ja litteä. Sen nahka on hyvin pienisuomuinen ja väritykseltään keltaisen- tai tummanruskean kirjava. Puolet sen ruumista on eväosaa ja silmät ovat suuret. Mateen leuassa on turskakaloille tyypillinen viiksisäie.\nenergia / energi 297\nrasva / fett 0,8\njosta tyydyttyneitä / varav mättat 0,1\nproteiini / protein 15,7\nsuola / salt 191


Mozartin Requiem soi Tyrvään kirkossa - Alueviesti\nAjankohtaista, Artikkelit, Uutiset • 02.11.2016 09:27 • Minna Isotalo\nMozartin Requiem soi Tyrvään kirkossa\nAnu Mattila odottaa jännityksellä sunnuntain konserttia. Mozartin Requiem soi Tyrvään kirkossa 47-jäsenisen orkesterin, 70 kuorolaisen ja neljän solistin voimin.\nSastamalassa saadaan tulevana sunnuntaina kuulla yksi klassisen musiikin helmistä, Mozartin Requiem d-molli.\nSastamalan seurakunnan kanttori Anu Mattila on syystäkin innoissaan. Hän kuvailee produktiota kanttorin uransa suurimmaksi hankkeeksi, ovathan mukana Tampereen akateeminen sinfoniaorkesteri ja Tampereen yliopiston laulajat -kuoro.\nEsityksen solisteina kuullaan Katariina Heikkilää (altto), Heikki Hattusta (tenori), Kristjan Moisnikia (basso), ja on mukana ripaus paikallisväriäkin, sillä Mattila hoitaa itse sopraanon tonttia. Konsertin kapellimestarina toimii Kimmo Tullila, ja kuoroa johtaa Päivi Liimola.\n“Requem sopii pyhäinpäivän teemaan. Se on sielunmessu, jossa liikutaan äärirajoilla. Siinä on todella kauniita rukousosia, ja välillä helvetin tulet roihuavat. Tunneskaalaa löytyy laidasta laitaan”, Mattila kuvailee.\nOmaa esiintymistään tärkeämpänä Mattila pitää mahdollisuutta tuoda klassisen musiikin perusteos Sastamalaan.\n“Olisi hienoa, jos klassikkoja kuultaisiin täällä enemmänkin. Seuraavaksi voisi olla Vivaldin vuoro.”\nMozartin viimeinen on hintava hanke\nW. A. Mozartin säveltäjäuran viimeiseksi teokseksi jäänyt Requiem on yksi musiikinhistorian suuria mysteerejä. Kuolemansairas Mozart kirjoitti sävellystä kirjaimellisesti viimeisillä voimillaan – hän menehtyi ennen kuin teos valmistui. Franz Süssmayr täydensi teoksen myöhemmin kokonaisuudeksi, jonka tunnemme nyt.\nMattilan mukaan Requemin kaltaisten produktioden kustannukset voivat olla 10 000 euron luokkaa. Konsertti soi ensin Tampereen tuomiokirkossa, minkä vuoksi se oli mahdollistaa toteuttaa huomattavasti huokeampaan hintaan Sastamalassa. Tyrvään kirkossa järjestettävän konsertin hintalappu liikkuu silti usean tuhannen euron kieppeillä.\n“Seurakunnan konserttibudjetti on tietysti rajallinen, ja tapahtumia pitää voida järjestää useampi vuodessa. Siksi Sastamalan kaupungin kulttuuritoimen ja paikallisen yrityksen, Frestemsin, osallistuminen olikin tämän hankkeen toteutumisen edellytys.”\nRequem kajahtaa Tyrvään kirkossa 6. marraskuuta kello 18 alkaen. Ovet aukeavat tuntia aiemmin. Käsiohjelman voi ostaa ennakkoon myös Tyrvään Kirjakaupasta. Konserttiin on vapaa pääsy.\n02.11.2016 19:31 Nimetön\nIhana asia, olemme paikalla.\n03.11.2016 07:59 Muusikko\nMahtavaa että alueellamme on näin hienoja konsertteja tarjolla. Toivottavasti paikallisväki lähtee sankoin joukoin kannattamaan ja kuuntelemaan.


Naimattoman perinnönjako - Minilex\nPerinnönjako toimitetaan lakimääräisen perimysjärjestyksen mukaan, jos vainaja oli naimaton eikä hän ollut määrännyt omaisuudestaan testamentilla. Lakimääräinen perimysjärjestys määrää, kenelle vainajan omaisuus menee hänen kuolemansa jälkeen.\nPerinnönjättäjän sukulaiset on jaettu perillisryhmiin. Jos perittävältä jää ensimmäiseen perillistyhmään kuuluvia perillisiä, muihin perillisryhmiin kuuluvat perilliset eivät peri. Perillisryhmästä toiseen siirrytään vain, jos lähempään perillisryhmään kuuluvia perillisiä ei ole.\nEnsimmäiseen perillisryhmään kuuluvat perittävän lapset ja heidän jälkeläisensä eli rintaperilliset. Jos perittävän lapsi on kuollut, hänen osuutensa menee hänen jälkeläisilleen. Ensimmäisessä perillisryhmässä on rajoittamaton sijaantulo-oikeus eli kuolleen perillisen sijaan tulevat aina hänen jälkeläisensä. Myös naimattoman henkilön perivät siis ensisijaisesti hänen lapsensa.\nJos perittävältä ei jäänyt rintaperillisiä, aviopuoliso perii hänen omaisuutensa. Rekisteröidyssä parisuhteessa eläneet rinnastetaan aviopuolisoihin. Naimattoman henkilön kohdalla siirrytään suoraan seuraavaan perillisryhmään.\nToiseen perillisryhmään kuuluvat perittävän isä ja äiti. Jos perittävällä ei ole rintaperillisiä eikä hän ollut naimisissa tai elänyt rekisteröidyssä parisuhteessa, hänen vanhempansa perivät hänen omaisuutensa. Omaisuus jaetaan tällöin äidin ja isän kesken tasan. Jos äiti tai isä on kuollut, kuolleen vanhemman osuus jaetaan perittävän veljien ja sisarien kesken. Kuolleen veljen ja sisaren tilalle tulevat heidän jälkeläisensä. Jos sisaruksia tai heidän jälkeläisiään ei ole, mutta isä tai äiti elää, saa elossa oleva vanhempi koko perinnön. Myös veli- ja sisarpuolilla on sama oikeus perintöön kuin täyssisaruksilla.\nJos perittävällä ei ole ensimmäiseen eikä toiseen perillisryhmään kuuluvia perillisiä, perintö siirtyy kolmanteen perillisryhmään. Tällöin omaisuuden saavat perittävän isovanhemmat. Kuolleen isovanhemman osuus menee hänen lapselleen. Perimysoikeus on katkaistu perittävän serkkuihin. Serkut eivät enää ole oikeutettuja perintöön.\nPerimysjärjestys on siis kolmiportainen. Jos perittävällä ei ole ensimmäiseen perillisryhmään kuuluvia perillisiä, siirrytään toiseen perillisryhmään. Jos perittävällä ei ole toiseen perillisryhmään kuuluvia perillisiä, siirrytään kolmanteen perillisryhmään. Jos perittävällä ei ole yhteenkään perillisryhmään kuuluvia perillisiä, valtio perii koko omaisuuden.\nNaimattoman henkilön perii siis ensisijaisesti hänen lapsensa. Kuolleen lapsen osuus menee tämän jälkeläiselle. Jos naimattomalla henkilöllä ei ole rintaperillisiä, hänen omaisuutensa perii hänen vanhempansa. Jos jompikumpi vanhemmista on kuollut, hänen osuutensa jaetaan perittävän sisarusten kesken. Kuolleen veljen tai sisaren tilalle tulee heidän jälkeläisensä. Jos sisaruksia tai heidän jälkeläisiään ei ole, mutta perittävän äiti tai isä elää, elossa oleva vanhempi perii koko omaisuuden. Jos edellä mainittuja perillisiä ei ole, vainajan perii hänen isovanhempansa. Kuolleen isovanhemman osuus menee hänen jälkeläisilleen. Perimysoikeus on tässä katkaistu, joten perittävän serkut eivät ole oikeutettuja perintöön. Jos perillisiä ei ole lainkaan, valtio perii koko omaisuuden.


Mekkoaddiktin vaatekaapissa: helmikuuta 2014\nLähettänyt HuggyHare klo 21:52 2 kommenttia:\nEli ne teet, joita en olekaan vielä esitellyt. Joulun alla hurahdin ja ostin Clipperin teetä Sokokselta ja Lifesta. Nuo kaikki ovat siis pussiteetä, mutta lakritsitee on ihan luomua ja jostain syystä varsin epämääräisen makuista ja vielä epämääräisen hajuisempaa - tulee mieleen ihan heinä.\nKoska minulla on joskus vaikeuksia nukahtaa (tai oikeastaan aika usein) ja ukkokin kuppaa koneella, lipittelen välillä tuota Snore & Peace -kamomillateetä, jossa on kamomillaa, laventelia ja kaikkea muuta herkkua. After Dinner Mint on ihan minttuteetä, eikä näissä kummassakaan ole siis oikeaa teetä, joten kelpaavat hyvin iltalipittelyyn kofeiinittomuutensa ansiosta.\nSitten jouluna sain Talven Taika ja Winterfeuer -teet joululahjaksi mieheni perheeltä, jotka tietävät minun hurahtaneen totaalisesti teehen. En muistaakseni koskaan kuvannut niitä, joten tässä nyt sitten on nekin. Talven Taika on vihreän ja valkoisen teen sekoitus, jossa on kirsikkaöljyä, joka ei maistu.\nSaksalainen tee on suosikkini mustasta teestä, koska siinä on oikeasti isoja appelsiininpaloja, suklaahippusia ja kanelia, jotka maistuvat eikä pelkästään keinotekoisia makeutusaineita. En osaa saksaa, mutta eiköhän niitäkin löydy. Toisekseen pussissa on maailman paras kiinnitys, jota kaikki irtoteenjuojat osaisivat varmasti arvostaa. Minua ainakin kyrpii, kun irtoteet jäävät aina repsottamaan enemmän tai vähemmän auki, mutta tuossa on sellainen kiinnityshärpäke mitä on leipäpusseissa ja se pitää pussin tiiviisti kiinni. Maailman paras keksintö!\nViimeisimpänä ostin Lidlistä tuota Magic Moments -teetä, koska se tuoksui yksinkertaisesti ihanalle. Siinäkään ei ole kofeiinia, koska se on rooibospohjaista niin lipittelen sitä aina illat läpeensä ihan onnessani, koska se on uskomattoman hyvän makuista. Ostan vielä toisen purnukan, kunhan tämä loppuu.\nTästä tuli nyt vähän tekstipötkö, mutta kellekään ei varmaankaan jäänyt epäselväksi ettenkö tosiaan pitäisi teestä, mikä on sinänsä outoa, koska inhosin sitä teini-ikäiseksi saakka. En edelleenkään tykkää perus mustasta maustamattomasta teestä, mutta kaikki maustetut teet kyllä kelpaavat ja vihreät teet.\nMinulta ei satele sydämiä, eikä vaaleanpunaista härpäkettä, mutta hyvää ystävänpäivää joka tapauksessa!\nLähettänyt HuggyHare klo 13:08 Ei kommentteja:\nKuinka moni unohtaa oman bloginsa synttärit? No, minä.\nLuulin ihan todella, että aloitin pitämään blogia joskus helmikuussa, mutta ilmeisesti se oli tammikuun 15. päivä päätellen ekan postauksen ajankohdasta. Joku varmaan miettii mistä nimihirviö tulee, mutta tosiaan minulla oli ylläni vaaleanpunainen haalarini, kun sitä nimeä keksin ja koska tykkään kokkaamisesta ja paskottelen aina itseni (esiliina olisi hieno keksintö) niin siitä tahrat siihen perään.\nJoka tapauksessa olin ajatellut julkaista blogin syntymäpäivänä itsestäni kuvan blogin nimen pahamaineisessa vaaleanpunaisessa pörröhaalarissa. Joten... tässä tulee.\nNämä "vauvahaalarit" herättävät yleensä ihmisissä tasan kahta mielipidettä: joko niitä vihaa tai sitten niitä rakastaa. Ei kai ole vaikeaa arvata kumpaan ryhmään kuulun :D\nTämä on maailman paras asu talvella, lämmin ja pehmeä. Vaikka se perkele jo kertaalleen tuhosikin muut pyykit, mutta enää ei ole sitä vaaraa, kun pompuloissa ei ole enää karvaa mitä irrota. Joka tapauksessa pidän kovasti haalaristani talvisin, koska tykkään söpistellä vaaleanpunaisessa fleecessä, vaaleanpunaisissa karvatohveleissa ja/tai sukissa. Koko komeuden kruunaavat haalarin hupussa olevat söpöt korvat, mutta jotta asua voisi sanoa täydelliseksi, niiden pitäisi olla pupunkorvat.\nYleensä poikaystävät vihaavat näitä haalareita, mutta minun kai pitäisi olla iloinen, koska oman poikaystäväni mielestä haalari on herttainen. Eikä häntä haittaa yhtään, että 24-vuotias nainen pukeutuu potkupukuun.\nPerjantaina pikkuveljeni tuli kylään tyttöystävänsä kanssa ja sain satunnaisesti heiltä lahjan. Synttärit oli ja meni, joulu oli ja meni, ystävänpäivään on vielä aikaa, joten pikkuveljeni tituuleerasi päivän "Lahjo Maawoa -päiväksi", eli siis ensi vuonna 31.1 odotan saavani jumalattoman lahjavuoren.\nTässä oli hyvä alku uudelle juhlapyhälle.\nMinulla on ollut vähän huonoa tuuria hopeakorvisten kanssa. Minulla oli yhdet ihan yksinkertaiset hopeiset korvakorut, mutta toinen niistä katosi mystisesti. Minulla oli poikaystävältä saadut roikkuvat hopeiset korvakorut, mutta suihkussa toinen niistä irtosi ja katosi viemärin syövereihin. Seuraavat korut ovat pysyneet tallessa, vaikka rasia onkin joskus kadoksissa.\nLauantaina käytiin viihteellä. Piti mennä Rocksiin, mutta Sir Elwoodin Hiljaiset värit oli siellä ja hinta oli hurjat 15 euroa niin sitä suunnattiin Taminoon. Poikaystävä ei approvannut musiikkia, koska hän pitää hevimmästä musiikista, mutta kaikilla muilla oli hauskaa ja tuskin ilta oli ihan pilalla ukoltakaan, vaikkei rokkia kuunneltukaan.\nJorasin pinkissä kellomekossani tanssilattialla ja joku täysin random mies kehaisi mekkoani. Toinen kaatoi oluet syliini. Kolmas kertoi baaritiskillä, että hänen äitinsä oli opettajani ala-asteella.\nLähettänyt HuggyHare klo 00:45 2 kommenttia:\nTunnisteet: haalari, random


Salus ry:n arvot |\nTampereen yliopiston terveystieteiden ainejärjestö Salus ry\nStudying health sciences at UTA\nExecutive Board of Salus\nSalus ry:n toiminnassa korostuvat yhteisesti sovitut arvot.\nArvot huomioidaan ainejärjestön toiminnan kehittämisessä, tapahtumien suunnittelussa sekä päätöksenteossa.\n1. Oikeudenmukaisuus. Oikeudenmukaisuus on tärkeä arvo Salus ry:lle ja ohjaa arvona vahvasti toimintaamme. Oikeudenmukaisuuden alle katsotaan kuuluvan myös yhdenvertaisuus ja tasa-arvo. Periaatteenamme on, että jokainen on tervetullut toimintaamme sellaisena kun on.\n2. Hyvinvoinnin edistäminen. Salus ry pyrkii toiminnallaan edistämään jäseniensä hyvinvointia monin eri keinoin. Salus ry pitää tärkeänä, että toiminnassa säilyy jatkuvasti positiivinen asenne ja sen kautta jäsenien hyvinvoinnin edistäminen. Lisäksi luottamuksellinen toiminta merkitsee Salus ry:lle paljon ja uskomme Salus ry:ssä luottamuksellisuuden tukevan meidän kaikkien hyvinvointia.\n3. Kestävä kehitys. Salus ry pyrkii huomioimaan kestävän kehityksen toiminnassaan muun muassa tekemiensä valintojen ja kierrättämisen avulla.\nSalus ry - Terveystieteiden ainejärjestö\nJoulu on jo ovella! Opiskelut voi pian laittaa hetkeksi syrjään ja nauttia joulusta. 🎅\nSalus ry:n hallitus piti tänään vuoden viimeisen kokouksensa ja sen myötä haluammekin toivottaa niin jäsenille kuin sidosryhmillekin ihanaa ja rentouttavaa joulunaikaa! 🎄 ...\nNyt on mainio tilaisuus lähteä mukaan vaikuttamaan terveystieteiden tutkinto-ohjelman kehittämiseen!\nTerveystieteiden tutkinto-ohjelmassa toimiva palautetyöryhmä hakee uutta opiskelijajäsentä mukaan toimintaan. Jos olet kiinnostunut koulutuksen kehittämisestä terveystieteissä ja pidät opiskelijoiden näkökulman esille tuomista tärkeänä, niin hae rohkeasti mukaan! Ensisijaisesti kaivattaisiin opiskelijaedustajaa hoitotieteen puolelta, mutta myös kansanterveystiedettä opiskeleva voi hakea mukaan.\nPalautetyöryhmä kerää ja käsittelee palautteita vuosikellon mukaisesti, ja kokoustaa viisi kertaa lukuvuoden aikana. Palautteita kerätään esimerkiksi kandidaatin ja maisterin tutkinnoista sekä perus- ja aineopintokokonaisuuksista. Lisäksi kokouksissa käsitellään jatkuvia palautteita, joita opiskelijat voivat milloin vain käydä antamassa sähköisesti. Saatujen palautteiden perusteella palautetyöryhmä tekee esityksen mahdollisista tarvittavista toimenpiteistä, joita käsitellään opetussuunnitelmatoimikunnan kokouksissa sekä terveystieteiden opetuksen kehittämisseminaareissa.\nJos kiinnostuit, niin laitathan vapaamuotoisen hakemuksen viimeistään 10.12. osoitteeseen airinen.jasmin.p(at)student.uta.fi. Jasmin kertoo myös mielellään lisätietoja palautetyöryhmässä toimimisesta - ota rohkeasti yhteyttä! 😊 ...\nSalusin varapuheenjohtaja Nelli ja talousvastaava Tuomas edustamassa Tamyn vuosijuhlissa✨ Onneksi olkoon 93-vuotias @tamytampere ❤ #salusry #vujut ...\nKolmas ja viimeinen blogipostaus hallituspesteistä on julkaistu. Viimeisessä osassa pääsihteeri, koulutuspolittiinen vastaava sekä tapahtumavastaavat kuvavaat hallitusvuottaan ja kertovat, mikä on ollut parasta.\nSalusille valitaan uusi hallitus 15.11. yhdistyksen syyskokouksessa. Mikäli kiinnostuit hallitustoiminnasta, mutta blogipostaukset eivät avanneet riittävästi hallituksen toimintaa, ota rohkeasti yhteyttä hallituslaisiiin. Kerromme mielellämme lisää ja tietysti suosittelemme lämmöllä ainejärjestötoimintaa kaikille! ;)\n2.11.2018 Hallituspestit tutuiksi osa 3 |\n2.11.2018 Hallituspestit tutuiksi osa 3 Tässä kolmiosaisessa postaussarjassa tutustutaan eri hallituspesteihin. Jokainen hallituksen jäsen kertoo omia ajatuksiaan hallitustoiminnasta seuraaviin kysymyksiin vastaamalla: Mitä tehtäviisi kuuluu? Mikä on ollut ainejärjestötoiminnassa parasta? Mi...\nHallituspestit tutuiksi blogipostaussarjan toinen osa on julki! Hallituksen varapuheenjohtaja, viestintä- ja kv-vastaava sekä tapahtuma- ja työelämävastaava kertovat omia kokemuksiaan hallitustoiminnasta.\nMikäli hallituksessa toimiminen kiinnostaa, tule yhdistykseen syyskokoukseen 15.11., missä hallitus vuodelle 2019 valitaan! :)\n1.11.2018 Hallitus pestit tutuiksi osa 2 |\n1.11.2018 Hallitus pestit tutuiksi osa 2 Tässä kolmiosaisessa postaussarjassa tutustutaan eri hallituspesteihin. Jokainen hallituksen jäsen kertoo omia ajatuksiaan hallitustoiminnasta seuraaviin kysymyksiin vastaamalla: Mitä tehtäviisi kuuluu? Mikä on ollut ainejärjestötoiminnassa parasta? M...


Rauman Energialta tuntuva kädenojennus juhlavuonna raumalaisille lapsille ja nuorille sekä tapahtumien järjestäjille.\nRauman Energia on kevään aikana pohtinut sopivaa tapaa auttaa paikallisia tahoja, joiden toiminta on vaikeutunut koronapandemian takia.\nYhdessä kaupungin kanssa päädyttiin ratkaisuun, jonka mukaisesti Rauman Energia Oy vastaa liikunta- ja urheiluseurojen käyttämien liikuntapaikkojen vuokrien maksamisesta kesä-heinäkuun ajalta kokonaisuudessaan siltä osin, kun toiminta kohdistuu lapsiin ja nuoriin sekä elokuun ajan 50-prosenttisesti.\n– Muutamien energiayhtiöiden julkistama sähkönsiirron perusmaksujen puolitus kesäksi ei ole mielestämme paras mahdollinen tapa osallistua koronakevään tuomien vaikeuksien helpottamiseksi, koska vaikutus yhtä asiakasta kohden olisi pieni, keskimäärin 3-13 euroa kuukaudessa. Halusimme miettiä vaikuttavampaa tapaa, joka kohdistuu tarkemmin tahoihin, jotka ovat altistuneet koronapandemian vaikutuksille, Rauman Energian toimitusjohtaja Marko Haapala sanoo.\nLiikuntapaikkatuen lisäksi energiayhtiö tulee huomioimaan raumalaisia viihde- ja kulttuuritapahtumien järjestäjiä, jotka ovat kärsineet koronapandemiasta.\nRauman Energia täyttää tänä vuonna 120 vuotta. Juhlavuotensa kunniaksi yritys on päättänyt varata 120 000 euroa raumalaisten tapahtumien hyväksi, kun koronapandemia jälleen mahdollistaa tapahtumien järjestämisen. Tuen muodot, kohdistuminen ja ajoitus julkistetaan myöhemmin.


Julkaisemattomia: tammikuuta 2016\nX-files filosofian historiassa\nTänään tiistaina 26.1. alkaa uusi minijakso Salaisia kansioita eli X-filesia, yhtä 1990-luvun lopun suosikkisarjaa. Sen vaikutus television historiaan on varmasti ollut suurta, ehkä suurempaa kuin äkkiseltään osaamme nähdäkään. Kirjoitin sarjasta tuoreeltaan esitelmän pidettäväksi jossain yliopistollisessa seminaarissa (tämä oli sitä aikaa, jolloin vielä elättelin ajatusta jatko-opinnoista), ja jalostin tekstistä myöhemmin artikkelin, joka ilmestyi muistaakseni Peili-lehdessä. En ole nyt katsonut sarjaa vuosiin uudestaan ja uusi minisarjakin varmasti jää väliin (katsomme vaimon kanssa iltaisin vuorotellen Mad Meniä ja Making a Murdereria, ja pitäisi työkirjojakin lukea), joten täysin varma en ole, pitääkö juttu kutinsa. Tässä teksti kuitenkin hiukan editoituna ja osittain kommentoituna.\nUfot ja romanttinen filosofia\nKosketuskohtia Salaisten kansioiden ideologiaan\nOn tullut tavaksi naureskella ihmisille, jotka uskovat ufoihin ja ottavat ne vakavasti. Ufouskovaisuutta pidetään silkkana typeryytenä, huuhaana, jota ei voi eikä missään nimessä tule ottaa vakavasti.\nUfouskovaisuutta tarkastellaan niinikään irrallaan eurooppalaisen ajattelun historiasta. Ufouskovaisuutta pidetään tarpeettomana olemattomuuksien bongaamisena, jolla ei ole mitään vastaavuutta ihmisen ajattelun historiassa. Ilmiötä tarkastellaan lähinnä hahmopsykologian kannalta - miten on mahdollista tulkita epämääräiset näköhavainnot nimenomaan tunnistamattomiksi lentäviksi esineiksi - eikä oteta huomioon, että ufouskovaisuudella on aivan järkevinä pidettyjä vastaavuuksia filosofian historiassa.\nNämä vastaavuudet ilmenevät kuitenkin enemmän paradigmojen, ajattelun taustalla vaikuttavien tiedostamattomien tapojen, tasolla. Vastaavia paradigmoja löytyy juuri saksalaisesta romantiikasta ja muustakin 1800-luvun filosofiasta.\nRomantiikan ideologiaan kuuluu muun muassa ajatus siitä, että yhteiskunta ja sivilisaatio ovat tukahduttavia. Ne vieraannuttavat ihmisen kauas omasta itsestään. Ihmisen minä on hukassa, kun se joutuu kaupunkien kurimukseen.\nYhteiskunta ja sivilisaatio irrottavat romantiikan mukaan ihmisen hänen omimmasta kielestään ja antavat tilalle jäykän kielen, jolla ei ole siteitä todelliseen elämään. Esimerkiksi kuulut romanttiset runoilijanerot Wordsworth ja Coleridge kirjoittivat paljon siitä, että sivilisaation kieli on mielivaltaista ja oikukasta, kun taas vaatimatonta maalaiselämää elävien ihmisten kieli on yksinkertaista ja rehellistä. Se oli siis lähempänä luonnon kieltä.\nSe olisi myös uuden, romanttisten nerojen työstämän kulttuurin lähde. Kulttuuri poistaisi ihmisen vieraantuneisuuden ja antaisi tälle mahdollisuuden löytää uudestaan kadonnut minänsä. Tämä tapahtuisi mm. lähtemällä matkalle, jolla löydettäisiin uudestaan vanha kulttuuri ja ennen kaikkea luonto. Romantiikka ja 1800-luku muutenkin on täynnä matkakertomuksia, sekä fiktiivisiä että todellisia. Näiden kaikkien tarkoituksena on taata subjektin yhtenäisyys.\nX-files ja Hegel\nTämä karkeasti romantiikasta. Mitä tekemistä tällä on ufouskovaisuuden kannalta? Tarkastellaanpa erästä ufouskovaisuuteen perustuvaa populaarikulttuurista tekstiä, tv-sarja Salaisia kansioita eli X-filesia. Sen päähenkilöt, FBI:n agentit Fox Mulder ja Dana Scully, eivät ole tässä mielessä kiinnostavia, koska Scully on skeptikko ja Mulder tosikko, jolle ufot ovat lähinnä tieteellinen ja älyllinen ongelma. (Niihin liittyy hänellä myös vakavia identiteettiongelmia, mutta ne ovat erilaisia kuin ne, mitä tässä käsittelen.) Tässä meitä kiinnostavat lähinnä tietyt juonelliset elementit ja eräät sivuhenkilöt, joista osa esiintyy sarjassa toistuvasti.\nNäille sivuhenkilöille ufot edustavat uutta teknologiaa ja uutta tietoa. Tämä tieto liittyy myös ihmisyyteen itseensä. X-filesissa ja monissa muissa vastaavissa teksteissä puhutaan usein siitä suunnattomasta järisyttävästä kokemuksesta, jonka saa, kun tietää, ettei ihminen ole yksin maailmankaikkeudessa - myös skeptikko Scully joutuu toistuvasti myöntämään, että hänelle on avautunut uusia tiedon alueita.\nUfot ovat uskonnon kohde, koska ufouskovaisten mukaan ufot tai pikemminkin humanoidit niiden sisällä voivat kertoa ihmisille, mikä on ihmisen paikka maailmankaikkeudessa. Ufot ja humanoidit voivat kertoa ihmisille, keitä nämä ovat. Ufot takaavat varmuuden ihmisen todellisesta identiteetistä, ne toisin sanoen takaavat subjektin ristiriidattomuuden, aivan kuten tekivät romantiikan aikana luonto ja kulttuuri.\nUfot takaavat ihmiselle paremman elämän - siksi X-filesin sivuhenkilöt niistä niin vaahtoavat. He ovat yhteiskunnan hylkäämiä ja syrjäyttämiä, osa on jollain lailla vajavaisia tai erityisen introverttejä eikä yhteiskunta pidä heitä hyödyllisinä. He ovat yleensä myös nuoria, jolloin he putoavat melkein välittömästi yhteiskunnallisen päätöksenteon ulkopuolelle. Ufot antavat heille illuusion elämänhallinnasta.\nFox Mulderkin kokee maailman ja yhteiskunnan riittämättömäksi, joskus jopa huonoksi. Hän näkee ympärillään kärsimystä ja uskoo, että humanoidit voisivat opettaa jotain parempaa. Hän on kuitenkin epätietoinen, koska häneltä yritetään pimittää todisteet. Hänen kuuluisan julisteensa slogan sanookin: "I want to believe", "Haluan uskoa." Koska maailma on paha, on oltava jokin turvatie, Mulderille se on ufouskovaisuus.\nMatkustin lentävällä lautasella\nOma lukunsa ufouskovaisuudessa ovat abduktiotarinat. Monet niistä, jotka kertovat tulleensa ufoalusten kidnappaamiksi, väittävät, että humanoidit ovat opettaneet heille, miten ihmisen tulisi elää. Yleensä humanoidit varoittavat ihmistä ydinaseiden tai saastumisen vaaroista - joku irvaili jokin aika sitten, että tämän hoksaamiseen ei välttämättä tarvitsisi tulla maailmankaikkeuden toiselta puolen.\nAbduktiokertomuksissa korostuu myös se, että humanoidit ja heidän asuinpaikkansa ovat erityisen ihania. Ne ovat kauniita ja siistejä ja niissä ei ole saasteongelmia.\nViime keväänä [eli ehkä 1998 - JN] tv-ohjelma Hurjassa joukossa haastateltu keski-ikäinen mies, joka oli käynyt Siriuksessa (siis planeetalla, ei tähdessä), kertoi, että siellä hengittäminen oli niin helppoa, ettei tuntenut edes vetävänsä ilmaa sisäänsä. Sama mies kertoi, että humanoidit olivat antaneet hänelle tietoa maailman tilasta ja käskeneet hänen toimia maapallon puolesta. Hän koki olevansa profeetta eikä häntäkään kuunneltaisi. Hän oli parempi ihminen, koska nyt hän tiesi, mikä ihminen on.\nNäissäkin kertomuksissa pääosassa on romantiikasta tuttu ajatus parantavasta matkasta - Kata Kärkkäisen haastateltava oli käynyt Siriuksessa ja tullut paremmaksi. Ilman tuota matkaa hän olisi jäänyt samanlaiseksi tietämättömäksi pulliaiseksi kuin hän oli ennenkin ollut. Kosketus humanoideihin parantaa abduktiokertomusten mukaan ihmisen kuin ihmisen. (Tietysti toisenlaisiakin kertomuksia on. Niissä korostuu ufouskovaisuuden erään gurun, Charles Fortin, lause "We are property!", ja niissä kerrotaan siitä, kuinka humanoidit tekevät kokeita kaappaamillaan ihmisillä vain saadakseen tietää enemmän. Näissäkin kertomuksissa tosin nähdään se, että humanoidit tietävät enemmän ihmisestä ja ymmärtävät tätä paremmin.)\nX-filesin alkuteksteissä vilahtaa teksti "Government denies knowledge", "Hallitus kiistää tiedon". X-filesin monien jaksojen idea on se, että USA:n hallitus, armeija tai ne yhdessä yrittävät pitää ufokontaktit salassa. X-files on fiktiota, mutta fiktiolla väitetään olevan taattu asiapohja: tiedetäänhän esimerkiksi Roswellin tapaus, jossa USA:n armeijan ilmavoimien väitetään saaneen haltuunsa avaruusaluksen ja muutaman humanoidin, joita tutkittaisiin yhä edelleen. Roswellin tapaus toimii perustana monille X-filesin jaksoille, vaikka sarjassa sen väitetäänkin olleen peiteoperaatio kymmenille paremmille ufoalusten haltuunotoille.\nRoswellin tapaus ja monet kymmenet, ellei sadat, muut tapaukset ovat ufouskovaisille tärkeitä, koska ne kertovat, että valtaapitävät eivät halua tavallisten ihmisten tietävän, mikä on totuus ihmisestä ja maailmankaikkeudesta. Ei ole sattuma, että monet nykyiset ufouskonnon (ja siihen liittyvien ajattelutapojen, joita voi paremman kaikenkattavan sanan puutteessa nimittää new ageksi) gurut ovat entisiä 60-luvun hippejä. [En ihan tarkkaan tiedä, keitä tässä olen ajatellut. - JN]\nNäin voidaan nähdä, että ufouskovaisuus on paralleeli romantiikan projektille. Sivilisaation tukahduttava vaikutus näkyy ufouskovaisuuden mukaan juuri siinä, että hallitus kiistää tiedon. Yhteiskunta vieraannuttaa meidät siitä, mikä meille olisi tärkeää meidän identiteettimme kannalta, ts. julkisilta ufokontakteilta ja niiden tarjoamalta tiedolta.\nRomantiikan ajan filosofiat väittivät aivan samaa: sivilisaatio alkoi 1700-luvun myötä merkitä keinotekoisuutta. Se piti ihmiset erossa luonnollisuudesta ja sen aiheuttaman vieraantumisen paransivat joko kulttuuri tai luonto. Aluksi nämä nähtiin toisiaan vastaavina, mutta lopuksi kulttuurikin nähtiin vain osaksi rappeutunutta sivilisaatiota ja luonnosta yksin tuli parannuksen lähde. Tämä näkyy varsinkin amerikkalaisessa 1800-luvun puolenvälin filosofiassa, Ralph Waldo Emersonin ja Henry David Thoreaun ajattelussa.\nMutta miksi ufot? Romantiikassa ihmistä parantavaa tietoa edusti itse luonto - saamalla kosketuksen luontoon ihminen saattoi löytää itsensä, väittivät romantiikan filosofit. Luonnolla on edelleen parantava vaikutus, mikä näkyy vaikkapa erämatkailussa.\nMutta ongelma on se, että nykyään luonto on jo niin paljon ei-luontoa, toisin sanoen se on ihmisen ja sivilisaation läpitunkemaa, ettei se vapauta ihmistä vieraantumisesta. Luonto on muuttunut osaksi sivilisaatiota. Lisäksi se on suureksi osaksi saastunutta. Siksi romanttiset tunteet projisoidaan ufoihin, koska humanoidit eivät ole tuhonneet luontoa eivätkä ne ole osa sitä. Muistetaan esimerkiksi Kata Kärkkäisen haastatteleman Siriuksen-kävijän sanat: hengittäminen oli ihanaa (mikä ilmeisesti tarkoittaa sitä, että Maassa hengittäminen ei ole ihanaa). Humanoidit edustavat siis romantiikasta tuttua ajatusta koskemattomasta luonnosta, joka auttaa pitämään subjektiviteettia yhtenäisenä. X-filesissa tätä ajattelua kuvaavat eräät sivuhenkilöt, joille ufot ovat olennaisen tärkeitä valtiovallan vastaisessa taistelussa.\nYhteiskuntaa ei ole\nTeen lopuksi ajatuskokeen. Harppaan romantiikasta eteenpäin ja siteeraan kahta tekstiä. Niiden välillä on noin 150 vuotta. Ensimmäinen on kuvaus maailmasta, johon pääsemme, kun hylkäämme sivilisaation kahleet ja otamme ufojen tarjoaman tiedon itsestämme vastaan ja toinen on samalla kertaa sekä innostunut että kriittinen kuvaus maailmasta, jonka romantiikka pyrki hylkäämään.\n"Silloin meillä ei enää ole auktoriteettia. Joudumme paljaina perimmäisten kysymysten äärelle hakemaan vastaukset omasta sisimmästämme.\nMeille alkaa uusi vaihe. Katsomme maailmaa uusin silmin. Iloisina, kuin kahleista vapautuneina, ymmärrämme uudella tavalla kehitystämme tällä planeetalla ja muilla ulottuvuuksilla."\n"Kaikki tiukkaan piintyneet suhteet ja niihin liittyvät vanhastaan arvossa pidetyt käsitykset ja näkemykset hajoavat, kaikki vasta muodostuneet vanhenevat ehtimättä luutua. Kaikki säätyperäinen ja pysyväinen haihtuu utuna ilmaan, kaikki pyhä häväistään, ja ihmisten on lopulta pakko katsoa elämäntilannettaan ja keskinäisiä suhteitaan vailla harhakuvia."\nEdellinen on Rauni-Leena Luukanen-Kilden tekstiä kirjasta Tähtien lähettiläs. Jälkimmäinen on Marxin ja Engelsin modernisaatiokuvausta Kommunistisesta manifestista. Luukanen-Kilde kirjoittaa huonommin kuin kuuluisat kommunistit, mutta ideat ovat samoja. Ufot ovat kuin kuuluisa modernisaatio ja sen aiheuttanut porvaristo. Siteerataanpa vielä Kommunistista manifestia: "Porvaristo vetää kaikkien tuotantovälineiden nopean parantamisen ja kulkuyhteyksien tavattoman helpottumisen ansiosta kaikki, raakalaisimmatkin kansakunnat sivistyksen piiriin."\nUskon, että tässä meillä on täydellinen kertomus ufoista. Meidän tarvitsee vain vaihtaa sanan 'porvaristo' tilalle sana 'humanoidit'.\nLähettänyt Juri Nummelin klo 6:03 ip. Ei kommentteja:\nTunnisteet: filosofia, filosofian historia, Hegel, Marx, Rauni-Leena Luukanen-Kilde, Salaiset kansiot, ufot, X-files\nUnohdettujen kirjojen viehätyksestä\nOlen moneen kertaan maininnut täällä, että tein alle kymmenen vuotta sitten kirjat nimeltä Unohdetut kirjailijat 1 ja 2 - ja mainitsen jälleen kerran, koska asia nousi esille, tosin aivan toisessa ja minuun liittymättömässä yhteydessä.\nJostain syystä olen tuntenut aina enemmän vetoa vähän tunnettuihin tai unohdettuihin tekijöihin kuin kaikkien tuntemiin ja juhlimiin mestariteosten tekijöihin tai suosittuihin bestselleristeihin. (Tosin joskus bestselleristitkin muuttuvat kiinnostaviksi: saattaisin esimerkiksi lukea Herman Woukia, mutta en jotakuta nyt pinnalla olevaa tekijää.) Tämä näkyy niin kirjallisuudessa kuin elokuvissa ja kuvataiteessakin. Arkkitehtuurissakin kiinnostavat enemmän Engelin, Aallon ja Bryggmanin varjoon jääneet tekijät. (Sivumennen sanoen Spotify-soittolistallani on enemmän vähän tunnettuja musiikintekijöitä kuin tunnettuja, vaikka toki pidän joistain suosituistakin jutuista.) En osaa sanoa, mistä tämä johtuu, mutta näin vain on. Olen ainakin voinut selittää itselleni, että teen tärkeää työtä, koska kukaan muu ei näistä tekijöistä ikinä kirjoita eikä ole heistä kiinnostunut. (Toinen vaihtoehto on tietysti sanoa, että haluan vain snobbailla. On siinä sitäkin, en voi kieltää.)\nKeitä nämä unohdetut sitten ovat? Unohdettujen kirjailijoiden ensimmäisessä osassa käsitellään pelkästään runoilijoita, heitä ovat Liisa Heikkerö, Eero Lyyvuo, Karin Alm, Onni E. Helkiö, Heikki Jylhä, Impi Kauppila, Juho Mäkelä ja Väinö Putkonen. (Kirja ja sitä edeltänyt juttusarja Kulttuurivihkoihin tehtiin yhteistyössä ystäväni Simo Kuusisen kanssa, mutta kirja merkittiin pelkästään minun nimiini Simon suostumuksella.) Toisessa osassa on sekaisin prosaisteja ja runoilijoita: L. A. Salava, Yrjö Koivukari, Lea Leksi, Pentti Lahti, Toivo Vuorinen, Elisabet Laurila, Eino Ruutsalo, Paavo Fossi, Ville Paakonmaa, Erkki Wessman ja Arto Merenheimo. En usko, että monikaan nimi sanoo kovallekaan kirjallisuudentuntijalle paljon mitään. Toki seassa on poikkeuksia.\nOlin ehkä vähän edellä aikaani kirjoja tehdessäni. Helsingin Sanomissa oli nimittäin sunnuntaina kiinnostava artikkeli "Menestyksiä menneisyydestä", jossa käsiteltiin yhtä nykyistä kirjallista buumia, unohdettujen kirjojen esiinkaivamista ja paketoimista uudestaan lukevalle yleisölle. Jutussa mainitaan menestysteoksina muun muassa Richard Yatesin Revolutionary Road (1961), josta tehtiin 2000-luvulla elokuva, ja John Williamsin Stoner (1965), josta kirjailija Anna Gavalda innostui ja hommasi käännöksen ranskaksi. Artikkelin ohessa arvostellaan saksanjuutalaisen Ida Simonsin alun perin vuonna 1959 ilmestynyt romaani Tyhmä neitsyt, joka on nyt ilmestynyt suomeksikin. (Jännää muuten, että mainitut kirjat ovat alun perin ilmestyneet suurin piirtein samoihin aikoihin, ilmeisesti sen ajan tekstit korreloivat nykyajan kanssa.)\nAivan uutta tietoa jutussa oli minulle, että on olemassa kansainvälinen verkosto, joka keskittyy unohdettujen klassikoiden löytämiseen ja uudelleenjulkaisuun. Verkoston nimi on Schwob ja se löytyy täältä, muutamien kiehtovilta vaikuttavien käännösnäytteiden kera. Sivuilla esitellyiltä kirjailijoilta ilmeisesti ainoastaan norjalaiselta Axel Jenseniltä on suomennoksia.\nHelsingin Sanomien jutussa käsitellään myös suomalaisia unohdettuja kirjoja, todetaan esimerkiksi että Veijo Meren teosten uudelleenjulkaisut eivät ole juurikaan myyneet. Kustantaja Touko Siltala toteaa: "Kun Arto Paasilinna poistui näyttämöltä, hävisivät kirjatkin." Nämä ovat näitä kustannusmaailman paradokseja, joita on vaikea selittää. Yksi syy siihen, että uudet painokset eivät kiinnosta, on se, että kirjoja on hyvin saatavilla divareissa, Veijo Meren koko kaunokirjallisen tuotannon saa nopeasti kerättyä kasaan (ehkä esseitä lukuun ottamatta). Osa uudelleenjulkaisuista taas tyssää siihen, että vanhoistakin ovat olleet kiinnostuneita lähinnä keräilijät, joilla ei ole käyttöä uusintapainoksille. (Toisaalta Veijo Meri tuskin täyttää unohdetun kirjailijan tunnusmerkkejä. On tietysti mahdollista todeta, että unohtua voi vain sellainen, jonka joku on alun perinkin tuntenut, toisin sanoen monet kirjailijat, joista olen kirjoittanut, eivät ole unohdettuja, vaan ainoastaan tuntemattomia.)\nSiltala sanoo jutussa myös, että unohdetun kirjan esiinnostamiseen tarvitaan paljon asioita: välkky kustantaja ja oivallus, innostava lanseeraus ja myyntipuhe, ehkä linkki nykyhetken ilmiöön sekä kestävä ja puhutteleva romaani.\nJäin miettimään noita Unohdetuissa kirjailijoissa esille nostamiani tekijöitä. Nämähän ovat tietysti subjektiivisia asioita, kuten käy ilmi tästä Bookcrossing-sivulta tekemästäni kuvakaappauksesta: lukija piti kirjan ideasta, mutta ei välittänyt kirjan esittelemistä runoilijoista. (Jännää sinänsä, että hän mainitsee kiinnostuneensa sanoilla leikitelleestä ja itseään futuristiksi kutsuneesta Onni E. Helkiöstä.)\nMutta että kestäviä ja puhuttelevia romaaneja? Kuka esille nostamistani kirjailijoista olisi sellaisen kirjoittanut? L. A. Salavan satiiri Philip Pim (1937), joka esittelee puhuvien kärpästen maailman, on pikkuhauska ja viihdyttävä kirjallinen pila, mutta tuskin muuta; Salava oli merkittävämpi kustantajana ja varhaisen suomenruotsalaisen modernismin mesenaattina. Elisabet Laurilan Johanna (1944) voisi edelleen kiinnostaa lukijoita, sillä se on kiehtova kuvaus siitä, miten 13-vuotias tyttö kokee aikuisten maailman. Koko Laurilan tuotannon lukeneena tiedän, että kirjaa heikentää se, että Laurila kirjoitti saman tarinan vielä pari kolme kertaa uudestaan. Heikki Jylhän intiaaniseikkailu Delawaren pojat (1938) toki on nuortenkirjaklassikko, mutta vaikea sanoa, miten se purisi nykyisillä kirjamarkkinoilla (ja Unohdettuja kirjailijoita tehdessäni minua kiinnosti enemmän Jylhän runotuotanto). Eino Ruutsalon hilpeä esikoisromaani Toropainen tyrmätään (1945) taas saattaisi vaikuttaa turhan kevyeltä, vaikka sen kieli pitää jo sisällään Ruutsalon räiskähtelevän ekspressionistisen kuva- ja elokuvataiteen. Erkki Wessmanin Odotus (1965) on kyllä kiinnostava kirja ja olisi minusta uudelleenjulkaisemisen arvoinen, mutta ehkä se alkaa olla jo poliittisesti epäkorrekti kertoessaan miehestä, joka odottaa vaimoaan kotiin tappaakseen tämän. Wessman kertoo epämiellyttävän tarinan ranskalaisella roman nouveau -tyylillä. Lea Leksin eli Lea Lyytikäisen Tuuliharja tulee (1954) taas on mainio saturomaani, lähes täysiverinen fantasia hevosten yhteiskunnasta, jossa hevosilla on jopa omaa mytologiaa. Jos laajentaa romaaneista novelleihin, mieleen tulee vaikkapa Paavo Fossi ja hänen synkeästi maalailevat kauhufaabelinsa. Nekin toimisivat paremmin jossain antologiassa kuin omana teoksenaan, lisäksi hänen ainoa julkaistu kokoelmansa Kertomuksia (1958) on epätasainen.\nKiinnostavia kirjoja kaikki, mutta (ehkä Laurilaa lukuun ottamatta) tuskin mitään sellaista, mistä kustannuspäälliköt tai kulttuuritoimittajat repisivät pelihousunsa. (Lisäksi joukossa on sellaisia kirjoja, joista kannattaa pysyä kaukana, kuten Yrjö Koivukarin romaanit.)\nEsittelemistäni kirjoista uudelleen on julkaistu Impi Kauppilan ainoa runokokoelma Paratiisin valloitus (1947), mutta kirja oli toki kulttiklassikko aiemminkin. Tietääkseni Eero Lyyvuon linnunlaulun transkriptioilla leikittelevästä runokirjasta Pieniä laulajia (1946) on tekeillä uusintapainos, mutta en osaa sanoa sen tarkemmin. Arto Merenheimon narkkariromaani Mike vaan only on myös julkaistu uudestaan, mutta se ehti ilmestyä itse asiassa jo hyvän aikaa ennen kuin tein Unohdetut kirjailijat 2:n.\nkansi: Kari A. Sihvonen\nItsehän olen toki ollut tekemässä useaakin uudelleenjulkaisua. Lähinnä Turbatorin kautta olen ollut julkaisemassa uudestaan kauhukirjailija Harry Etelää, nuoren Reino Helismaan seikkailu- ja jännityskertomuksia, raisiolaista merikapteeni Veikko Hannuniemeä, Jerry Cottonia ja FinnWestiä toimittanutta Seppo Tuiskua, Elias Lönnrotin Mehiläiseen sentannutta Olavi Karjaliinia, Kari Suomalaisen jännäreitä, punaista äärirunoilijaa Kaarlo Uskelaa... Mitä muuta kuin unohdettuja tekstejä olivat Joni Skiftesvikin ja Totti Karpelan lännentarinat? Toimittamissani antologioissa on ollut lähes poikkeuksetta mukana joku vanhempi teksti joltain unohdetulta tekijältä (tai unohdettu teksti tunnetulta tekijältä). Vihapuhekirjoissakin on paljon nimenomaan unohdettuja tekijöitä. Mutta kai näissä pätee se, mitä Touko Siltala sanoo Hesarin jutussa: "Ei todellakaan riitä, että kirja on saatavilla, se on myös voimalla tuotava julkisuuteen." Tähän eivät kustantajieni rahkeet (tai omat rahkeeni) ole riittäneet. (Saas nähdä, kuinka paljon nyt tekeillä oleva suomalaisen lännenromaanin historia kiinnostaa - siinä ei oikein muita olekaan kuin unohdettuja kirjailijoita, joitain satunnaisia poikkeuksia lukuun ottamatta.)\nUnohdetut kirjailijat 1-2:n julkaisi BTJ, arvatenkin hyvin pienillä painoksilla (ehkä 500 kappaletta), koska kirjat ovat muuttuneet jo harvinaisiksi: nettidivareissa ei ole yhtäkään kappaletta myytävänä. Kirjoista on tulossa jossain vaiheessa uusintapainokset Ntamolta, mutta en ole nyt kuullut sieltä hetkeen mitään, joten vielä joutuu turvautumaan kirjastoihin.\nOlen muuten usein miettinyt, että amerikkalaisvetoisen, kirjailija Patti Abbottin (ja ajoittain joidenkuiden muidenkin) vetämän Friday's Forgotten Book -kiertoviestin voisi tuoda Suomeen: vaikkapa juuri perjantaisin kirja- ja muut kulttuuribloggaajat valitsisivat mielestään unohdettuja tai tuntemattomia kirjoja ja joku keräisi bloggaukset yhteen. Lopulta olisi olemassa valtava tuntemattomia kirjoja käsittelevä tekstiaarteisto. Kuka ottaa kopin? Joku kirjastokin voisi tällaista hoitaa nettisivuillaan.\nTässä, tässä, tässä ja tässä muutamia unohdettuja kirjailijoita käsitteleviä kirjoituksia blogistani.\nPS. Olin jo sulkemassa konetta tekstin valmistuttua, mutta sitten jäin selailemaan Spotifyn viikon suosituksia. Minulle tarjottiin Doug Hream Bluntin (kieltämättä todella hienoa) biisiä "Gentle Persuasion". Spotify ei kertonut Bluntista mitään, joten piti guuglata: Bluntin ainoa levy julkaistiin joskus 80-luvun puolivälissä ilman että kukaan huomasi ja nyt se on julkaistu uudelleen, aivan kuin vaikkapa nigerialaisen William Oneyaborin levyt tai sitä ennen Sixto Rodriguezin levyt. Ilmeisesti tämä unohdettujen kirjojen löytäminen on osa laajempaa ilmiötä, jota on myös ruvettu kaupallistamaan. Osaako joku sanoa, mikä 2010-luvulla saa kaivamaan unohdettuja artisteja? (Tässä linkissä tarjotaan yhtä selitystä, löytyy jutun lopusta. Kyse olisi siis aitouden kaipuusta.)\nLähettänyt Juri Nummelin klo 10:31 ip. 2 kommenttia:\nTunnisteet: omat teokset, Schwob, unohdetut kirjailijat\nMiksi en luota poliisiin\nSeuraava blogiteksti on ollut pitkään tuloillaan, ainakin pari vuotta. Tuolloin terapeutti, jolla lyhyesti kävin eräisiin perheasioihin liittyen, ehdotti, että kirjoittaisin siitä, koska tapahtuma vaikuttaa olleen traumaattinen. Traumaattisuuden huomasi myös ystäväni, jonka kanssa olin lounaalla nepalilaisessa ja poliisiauto parkkeerasi ravintolan eteen ja kaksi poliisia tuli sisälle hakemaan take away -annoksia. Ääneni kohosi ja tunsin sydämeni hakkaavan.\nHiukan saman koin, kun kävin viikko sitten hakemassa Turun poliisilaitokselta pojan hukkaaman kännykän, jonka joku ystävällinen sielu oli käynyt viemässä löytötavaratoimistoon. (Kiitos siitä, jos satut tätä lukemaan.) Onneksi löytötavaratoimiston virkailija oli enemmänkin ystävällinen nörtti kuin mikään varsinainen poliisi.\nEn ole kuitenkaan koskaan löytänyt riittävästi tilaa ja motivaatiota aiheesta kirjoittamiseen - ennen kuin nyt, kun poliisi ja sen edustamat näkemykset ovat nousseet vahvasti julkisuuteen äärioikeistolaisten katupartioiden kohdalla, puhumattakaan poliisin selvistä provokaatioista esimerkiksi itsenäisyyspäivän aikana. Monet ovat kysyneet, voiko Suomessa poliisiin luottaa. Itse en pysty henkilökohtaisesti suhtautumaan poliisiin mitenkään myönteisesti, ja toivon että seuraava kertomus selventää asiaa hiukan. Varmasti se selventää myös sitä, miksi äärioikeistolaisten katupartiot saavat minut pelkäämään. Tapahtuneesta kirjoittaminen voi olla emotionaalisesti rankkaakin, huomaan että nyt jo sydämeni hakkaa kiihtyneemmin.\nEn ole enää varma, minä vuonna tämä tapahtui, mutta se oli kuitenkin 80-luvun alkua, ehkä 1982 tai 1983, eli olin kymmenen tai yksitoista. Asuimme tuolloin Pormestarinluoto-nimisessä porilaisessa lähiössä, joka tuolloin(kin) oli tunnettu hiukan levottomasta meiningistä. Monet naapuruston lapset tulivat huonoista perheistä, osa sekaantui myöhemmin jonkinlaisiin rikoksiin, vuosia myöhemmin kuulin yhden rinnakkaisluokalla olleen kuolleen huumeisiin - hänellä oli koulussa joskus mukana stilettiveitsi, jota hän esitteli muille ylpeänä, hiukan pelottavasti sitä viuhutellen. Yläpuolellamme oli pari kaupungin vuokra-asuntoa, joissa asui epätoivoista porukkaa. Aivan yläpuolellamme asunut nainen teki itsemurhan hyppäämällä alas kuudennesta kerroksesta. En sinänsä siis ihmettele, että poliisit kyttäsivät tuona kesäisenä päivänä, kuka oli soittanut pormestarinluotolaisesta puhelinkioskista pilasoiton ja tilannut paloautot ja ambulanssit johonkin minulle tietymättömään osoitteeseen.\nOlin ystäväni Hannun kanssa tuona päivänä ulkona puuhailemassa jotain päämäärätöntä. Olimme menossa meille, kun talon eteen yhtäkkiä kurvasi ja jarrut kirskuen pysähtyi Lada, jossa istui kaksi miestä. Muistaakseni toinen rupesi nousemaan autosta aggressiivisen näköisenä. En tajunnut ollenkaan, mitä tapahtui, mutta Hannu, joka oli viskellyt kiviä summamutikassa kädestään, huusi minulle nopeasti: "Juostaan!" Juoksimme sisälle rappukäytävään, Hannu lähti harppomaan portaita ylös, minä jäin jostain syystä odottamaan hissiä. Toinen miehistä tuli sisälle ja tuli sanomaan minulle, että jos minulla on avain, minun pitäisi avata ovi kellarikäytävään. "Vai hetkinen, olitko sinä äsken tuossa pihalla?" Sanoin, että olin, jolloin mies tarttui minuun ja mitään selittämättä vei autoon.\nTässä kohtaa minulla on joitain muistikatkoksia. En muista mitään matkasta Porin poliisiasemalle, enkä ainakaan muista, että poliisit olisivat sanoneet minulle mitään, en edes sitä, sanoivatko he olevansa poliiseja. Poliisiasemalle päästyämme muisti palailee, mutta minulla ei ole selvää kuvaa tapahtumien järjestyksestä. Joka tapauksessa olin pitkään yksin poliisiasemalla, jossa minulle väitettiin, että olin soittanut puhelinkioskista pilasoiton hätänumeroon ja väittänyt, että Pormestarinluodossa on tulipalo. Mitään sellaista en ollut koskaan tehnyt enkä ymmärtänyt, miksi minun väitettiin niin tehneen. Olin kuitenkin niin peloissani, että lopulta, kun asiaa minulle tarpeeksi jankutettiin, "tunnustin" ja myönsin soittaneeni pilasoiton. Ilmeisesti olin kuitenkin niin peloissani, etten muistanut, mitä olin kulloinkin aina sanonut ja tarinani siitä, mitä olin mukamas tehnyt, muuttui koko ajan. Muistan yhden poliiseista sanoneen, että näin toimii todellinen häikäilemätön pikkurikollinen, muuttaa jatkuvasti tarinaansa niin ettei kukaan saa selvää siitä mitä todella on tapahtunut. Jossain vaiheessa minut retuutettiin poliisiaseman käytävälle ja yksi poliiseista näytti minulle selliä ja sanoi, että tuollaiseen pannaan valehtelijat. Voitte vain kuvitella, miltä se 10- tai 11-vuotiaasta lapsesta tuntui - ja miltä siitä tuntuu kirjoittaa nyt.\nEn tiedä, missä vaiheessa tämä tapahtui, mutta muistan istuneeni jonkin käytävän päässä poliisiasemalla ja katselleeni toisesta tai kolmannesta kerroksesta ulos ja miettineeni, miten pääsisin hyppäämään ikkunasta ja juoksemaan pakoon. En pysty vieläkään kulkemaan Porin poliisiaseman ohi miettimättä näitä tapahtumia. Vuosia myöhemmin isäni näytti minulle Porin torilla yhden poliiseista, joka minua oli ilman syytä pitänyt kuulusteltavana (tai pikemminkin kidutettavana), hän oli ilmeisesti yksi Porin tunnetuimmista ja arvostetuimmista poliiseista, jota monet tervehtivät. Hän on vahvasti värittänyt kuvaani kaikista poliiseista.\nJossain vaiheessa tieto siitä, että minut oli viety poliisiasemalle, tavoitti vanhempani. Isäni ja äitini olivat eronneet ja asuin äidin kanssa, joten tämä tuli ensiksi paikalle, isäni oli varmaankin töissä, joista ei päässyt irtautumaan. (Hän saattoi tulla myöhemmin paikalle, en oikein muista.) Hannu oli ilmeisesti tilanteen rauhoituttua mennyt kotiin ja kertonut, mitä oli tapahtunut, ja hänkin tuli paikalle isänsä kanssa. Muistan Hannun isän, vakaan hiljaisen miehen, sanoneen poliiseille, että hän tuntee nämä pojat, he ovat kunnon poikia. Tähän yksi poliiseista ärjähti: "Turpa kiinni!"\nLopulta poliisit alkoivat uskoa, ettemme Hannun kanssa olleet soittaneet minkäänlaista pilasoittoa. En tiedä, mikä heidän päänsä käännytti, ehkä äitini ja Hannun isän sinnikäs vakuuttelu siitä, että olemme kunnon poikia. En myöskään tiedä, kuinka kauan olin poliisiasemalla, mutta mielikuvissani homma kesti useita tunteja. Lopulta joku poliiseista lähti viemään minua ja äitiäni kotiin. Kun äiti sanoi autossa, että hänen entinen miehensä on sanomalehden toimittaja, poliisi selvästi säikähti ja alkoi puolustellaa. Tarkkaa sanamuotoa en mitenkään voi muistaa. Paremmin muistan sen, miltä maistui äidin tekemä jauhelihakastike, jota hän oli ollut tekemässä, kun kaikki tämä tapahtui. Siinä oli lievästi palanut maku, mutta olin niin nälkäinen, että ruoka kelpasi silti. Muistan maun edelleen suussani, ja useasti samalla tavalla vain vähän palanut ruoka tuo mieleeni nuo kiduttavat tunnin porilaisten poliisien seurassa.\nEn tiedä, mitä kautta tieto oli kulkeutunut Pormestarinluotoon, mutta isoveljeni kertoi, että hän oli ystävänsä Jarin kanssa selvittänyt asiaa kyselemällä silminnäkijähavaintoja. He väittivät tietävänsä, kuka pilasoiton oli tehnyt. Uskoin selityksen ja uskon sen edelleen, kyseessä olivat Pormestarinluodon pahimmat rikollisenalut. Mutta tuskinpa sillä mitään väliä enää on, eikä kai ollut silloinkaan. Tuskin poliisi asiaan enää palasi.\nIsäni kirjoitti aiheesta kihisevän kolumnin Satakunnan Työhön, mutta se tuskin aiheutti kummempia väreitä Porin poliisissa. Valtakadun Vanhoillinen eli Satakunnan Kansa ei aiheeseen armeija- ja poliisimyönteisenä olisi koskenut, vaikka nythän tuo olisi iso uutinen, joka leviäisi somessa hulluna. Ainakaan minulle asti ei koskaan kantautunut minkäänlaista anteeksipyyntöä. Oikeastaan odottelen sitä vieläkin.\nKuten sanottu, koen poliisin läsnäolon edelleen hyvin vastenmielisenä. Sydämeni alkaa hakata kovempaa, vatsalihakset kuroutuvat yhteen, tekee mieli alkaa huutaa tai ainakin vastustaa poliiseja, vaikka ilman syytä. Mielikuvani poliisista on loppuikäni tämä: kyse on vastenmielisistä öykkäreistä, joista on jostain syystä hauskaa tai kiihdyttävää kiusata pientä lasta.\nTiedän toki, että kyse on traumasta eikä suuri osa poliiseista ole tuollaisia. Vai hetkinen, mitenkäs tämä nyt meneekään? Aiempi poliisiylijohtaja Mikko Paatero ilmoitti, että hänen puolestaan katupartioita saa perustaa, poliisiylijohtaja Seppo Kolehmainen sanoi käytännössä samaa, Hämeen poliisi antoi julkilausuman, jonka mukaan katupartiot ovat poliisin silmä, julkkispoliisi kannusti MV-lehden Ilja Janitskinia jatkamaan linjallaan (johon kuuluu mm. valtiovarainministerin murhalla hekumointi)... Onko minulla jotain syytä olla jotain eri mieltä kuin olen? Tässä Erkki Perälän tuoreessa bloggauksessa näkyvät hyvin poliisin näkemykset, esimerkiksi se, että joistain naisista on jotenkin nastaa tulla kiusatuksi ja mahdollisesti raiskatuksikin.\nPuhumattakaan näistä katupartioista... Näen ne mielessäni porukoina, joissa ovat mukana ihmiset, jotka olisivat halunneet poliisiin, mutta eivät käytöshäiriöiden tai muun syyn takia sinne päässeet. Se on minusta jotain todella lohdutonta ja pelottavaa.\nPS. Olen usein miettinyt, mitä tapahtui ystävälleni Hannulle, joka fiksummalla toiminnalla vältti joutumasta yksin ja ilman vanhempiaan poliisilaitokselle kuulusteltavaksi. (Olen usein miettinyt, miksi en vain juossut portaita ylös hänen perässään - kaikelta tältä olisi vältytty.) Erkanimme jo yläasteella ja lukioon menin jo aivan eri porukassa (suurelta osin päästäkseni eroon Pormestarinluodon öykkäreistä ja luusereista, joiden kanssa olin viettänyt jo aivan liian kauan aikaa). Onneksi on Facebook. Hannulla näyttää olevan perhe ja ammatti. Hyvä niin!\nLähettänyt Juri Nummelin klo 9:34 ip. Ei kommentteja:\nUnohdettuja kirjailijoita 5: Ritva Kapari\nTein lukiolaisena ja yliopisto-opiskelijana (eli vuodet 1987-1997) Blinkity Blank -nimistä runolehteä, jossa oli omien runojeni lisäksi esittelyjä tuntemattomista runoilijoista. Suurin osa oli suomalaisia, ja näistä teksteistä kasvoi sittemmin Simo Kuusisen kanssa yhteistyössä Kulttuurivihkoihin tehty artikkelisarja Pieniä laulajia, josta taas tuli kirja Unohdetut kirjailijat (BTJ 2007). (Se taas sai jatko-osan jo samana vuonna, ja myöhemmin jonkinlainen jatko-osa oli myös Unohdettu Waltari, 2008.)\nYksi Blinkity Blankissa esitellyistä runoilijoista oli Ritva Kapari, jota ei otettu mukaan Unohdetut kirjailijat -teokseen. Löysin vanhoja diskettejä läpikäydessäni BB:ssa ilmestyneen tekstin, joka on varsin lyhyt ja sisältää aika vähän varsinaista informaatiota. Kaparista ei vieläkään näytä löytyvän paljon mitään tietoa, mutta sen verran kuitenkin että hän voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun (ei siis palkintoa) vuonna 1963. Tekstin loppuun olen valinnut kaksi Kaparin runoa, yhden pidemmän ja yhden lyhyen. Jälkimmäisessä näkyy hauskaa ironiaa.\nRitva Kaparin ainoaksi runokokoelmaksi on jäänyt Ennenkuin ehdin pimeyden reunaan (Tajo 1963) eikä kirjailijamatrikkeli tiedä Kaparista edes synnyin-, saati mahdollista kuolinvuotta. Kapari on tuntematon runoilija par excellence.\nEnsimmäiseksi on sanottava, että Ennenkuin ehdin pimeyden reunaan on aivan liian pitkä kirja: sen 150 sivussa on puolet liikaa, sen 90 runossa on ainakin 40 ylimääräistä. Kuten Maila Pylkkönen arvostelussaan (Parnasso 4/1964) sanoo: runoista "joitakin ei jaksa olla pitämättä saivarteluna". Saivarteluksi Pylkkönen tuomitsee eritoten runon, jossa Kapari leikkii Saarikosken vuotta aiemmin ilmestyneen kokoelman Mitä tapahtuu todella? -nimellä: "ja on äärettömän yhdentekevää / mitä tapahtuu T O D E L L A" (21).\nHeti tämän jälkeen on todettava, että Kaparin saivartelun taustalla on käsitys sanojen merkityksen vaihdettavuudesta ja häilyvyydestä: "sanat jotka eivät minulle mitään sano" (82). Sanojen turvattomuus on elämän turvattomuutta: "Aine on itsensä vanki / ja esineet turhia selityksiä." (26). Pylkkönen kirjoittaa: "(...) Ritva Kapari puhuu koko nuo 150 sivua omasta kuolemastaan (ja lukija voi siitä lukea omastakin kuolemastaan), kun elämä on niin lyhyt."\nKaparin runot liikkuvat lähellä solipsistisia tuntoja: "tiedän että maailma on olemassa / mutta minulle sitä ei ole ellei minua ole" (52). Filosofisen yksinäisyyden teema on tietysti maailmalle ja maailmalta kuolemisen teema, mutta koska Kaparilla näkyy myös sanojen haurauden teema, tulee Ennenkuin ehdin pimeyden reunaan lähelle jälkimoderneja käsityksiä kielen luonteesta (millä ei tietysti ole mitään tekemistä sen kanssa, ovatko runot hyviä vai eivät), joiden mukaan kieli muokkaa todellisuutta. Voi myös aiheellisesti hakea Kaparista leimallisesti naiskirjoitukseksi (écriture feminine) mainittuja piirteitä.\nSaivartelun ja paikoitellen suoranaisen pilailunkin (joka ei useinkaan ole kovin henkevää, saati riittävän repäisevää) alla Kapari onnistuu paikoitellen kirjoittamaan koskettavia runoja ja tapahtuu ihme, josta Maila Pylkkönen kirjoittaa (ja saa viimeisen sanan): "(...) kuin kaivettaisiin ilmaan tyhjää tilaa, johon sijoitetaan jotakin yliluonnollista, koska joko keskustelun aihe tai yksityiskohdat ovat lähes mahdottomia sanottavaksi, ja kuitenkin keskustelu jatkuu, (tuntikaupalla,) varmana, eksymättömänä, kauttaaltaan käsitettynä (...) ja käy edempänä kuin kumpikaan olisi luullut voivansa edetä."\nRitva Kapari: kappaleina\nmaa palaa luokseni\nja vesi peittää minut,\nennenkuin ehdin pimeyttä nähdä läheltä\nja jos olisin sokea\nen näkisi pimeyttä koskaan\nmenen lähemmäs, surullinen eläin istuu sinisessä\nv e d e s s ä\njossa kaiken uhalla kirkkaina kappaleina luonto ui\nsisäpaikallissijoissa, ui ja ui, ei puhu eikä käsitä\nettei loppuisi kesken niinkuin aina on kesken loppunut\nennen huutoa, ennen sinisen musiikin liikahdusta joka\nei ole paluu eikä vedenjakaja, surullinen eläin istuu\nvaikka pimeys olisi puro ja puhelisin yksin\nkuin toisen ihmisen pimeys\nminä sittenkään en olisi muuta kuin aikaa,\nvaikka valo kerrostuisi tiheäksi\neikä pimeyttä olisi edes sen verran että eteeni näkisin,\nvaikka jumalainen sanansaattaja viipymistään viipyisi\nsuuren afroditen hermeettisessä buduaarissa\nvaikka kaikki muut tulisivat täydellisiksi\nminä jäisin epätäydelliseksi\nvain että koko maailma\nepätäydelliseksi jäisi -\nkun maa varisee puista ja yö päättyy\ntulevat ensimmäiset vedet näkyviin\npaikoilla jotka olivat kyllin tunnettuja\nollakseen saavuttamattomia kulkijalle\ntähdet ovat paikoillaan\ntumma tuuli huuhtoo kuuta\noi niiden liike on niiden liikettä\nei liikettä mihinkään nähden\nkun itse näkyvistä lähden\naivan huomaamatta ja kesällä\nTuomas Anhavan aiheuttama runo\nMutta sokeus on täydellinen silmiä kysyessään\nkoska se kysyy kieltä\nPS. Tässä aiempia unohdettuja kirjailijoita esitteleviä tekstejä blogissa:\n(Pitäisi olla teksti otsikolla "Unohdetut kirjailijat 2", mutta en löydä sellaista enää enkä keksi, kenestä siinä olisi kyse. Tässä linkissä on aiheesta pidempi pohdiskeleva kirjoitus.)\nLähettänyt Juri Nummelin klo 12:03 ip. 4 kommenttia:\nTunnisteet: omat teokset, Ritva Kapari, runot, unohdetut kirjailijat


Valtorin pilvipalvelusopimuksia tarkistettu tietosuojan osalta | Valtori\nValtorin pilvipalvelusopimuksia tarkistettu tietosuojan osalta\nJulkaisuajankohta 30.3.2021 13.55\nValtori on tehnyt selvitystyötä yksityisyydensuojaan liittyvän Privacy shield -järjestelyn mitätöinnin seurauksista.\nTyötä on tehty seuraavilla osa-alueilla\nHenkilötietojen käsittelyn vaikutustenarvioinnit\nAsiakas- ja palvelutoimittajayhteistyö\nSopimusten läpikäynti ja vakiosopimuslausekkeiden varmistaminen\nEuroopan unionin tuomioistuin mitätöi Privacy shield -sopimuksen 16.7.2020 (Schrems II -päätös). Sopimus sääteli eurooppalaisten henkilötietojen GDPR:n mukaista käsittelyä Yhdysvalloissa. Tämän vuoksi GDPR-säännösten mukaisuus tulee turvata kahdenvälisin ehdoin.\nValtorin selvitystyö on edennyt pilvipalveluiden tarjoajien sopimusten läpikäynnin osalta. Microsoft on päivittänyt hankintasopimuksensa ja Amazon Web Services (AWS) -sopimuksissa ovat voimassa Schrems II -päätöksen mukaiset vakiosopimuslausekkeet.\nMicrosoftin EA-pilvipalvelusopimukseen uusi päivitysliite\nValtorin ja Microsoftin pilvipalvelusopimuksiin on tulossa päivitysliite. Sopimuksen nykyisiä liitteitä ovat Online Services Ehdot (OST) ja sen Data Protection Addendum (DPA).\nValtori ja Microsoft ovat havainneet haasteita sopimusehdoissa. Sopimus on ollut Valtorin nimissä ja on ollut epäselvää, ulottuvatko rekisterinpitäjien oikeudet myös yksittäisiin Valtorin asiakasorganisaatioihin. Tästä syystä Valtori laati Microsoftin kanssa sopimusliitteen, jonka avulla varmistetaan, että OST/DPA ulottuu myös rekisterinpitäjiin.\nAWS:n kanssa tehdyissä sopimuksissa nojataan tietosuojan osalta EU:n hyväksymiin vakiosopimuslausekkeisiin (AWS: EU-US Privacy Shield FAQ). Kun asiakastietoja siirretään Euroopan talousalueen ulkopuolelle, AWS tarjoaa tietosuojan turvaamisen mekanismiksi sekä AWS Data Processing -sopimusliitteen lausekkeita että niitä tukevia täydentäviä toimenpiteitä.\nValtori jatkaa AWS-palveluiden osalta selvitystyötä datakartoituksella, jossa pohjaudutaan Pilvipalveluiden turvallisuuden arviointikriteeristön vaatimuksiin.\nTyön alla ovat myös Valtorin rekisterinpitäjänä tekemät tietosuojan vaikutustenarvioinnit. Microsoft Azure AD -palvelun osalta arviointi on valmistunut.\nPilviä horisontissa -teema: Lue lisää ajankohtaisista pilviasioista valtionhallinnossa


Terveydenhuollon säännösten noudattamisen todelliset kustannukset | Healthcare Regulatory Compliance / Healthcare Resource | Balanced Body\nHealthcare regulatory compliance on vaikea ja turhauttava tila hallita.\nAmerican Hospital Associationin (AHA) raportin ”Regulatory Overload: Assessing the Regulatory Burden on Health Systems, Hospitals, and Post-Acute Care Providers” mukaan sairaaloiden ja sairaalajärjestelmien on täytettävä 341 terveydenhuollon vaatimustenmukaisuusvaatimusta maaliskuusta 2017 alkaen. Terveydenhuollon määräysten määrä ilmapalloja 629, jos sairaalassa on myös vuodepaikkoja, jotka keskittyvät akuutin hoidon jälkeiseen hoitoon-se on ylimääräinen 288 vaatimustenmukaisuusvaatimus.\nvaikka liittovaltion virastot ovat ottaneet nämä säännökset käyttöön varmistaakseen potilaiden ja hoitajien turvallisuuden ja hyvinvoinnin, niillä on myös hyvin todellisia kustannuksia terveydenhuollon tarjoajille.\nterveydenhuollon säännösten noudattamisen taloudelliset kustannukset\nterveydenhuollon säännösten noudattamisen Laatukustannukset\nterveydenhuollon säännösten noudattamisen taakan keventäminen\nkuten tämä postaus? Jaa Rakkaus!\nkuten AHA esittää raportissa, terveydenhuoltoala käyttää vuosittain noin 39 miljardia dollaria säännösten noudattamisen hallinnollisiin puoliin.\nkeskikokoisen kunnallisen sairaalan, jossa on 161 vuodepaikkaa, hallinnolliset kustannukset ovat noin 7,6 miljoonaa dollaria vuodessa. Ja vastaavissa sairaaloissa, joihin kuuluu myös akuutin hoidon jälkeinen hoito, tuo luku nousee noin 9 miljoonaan dollariin vuosittain.\nkun lisäresurssit otetaan huomioon kokonaismenoissa, kuten TIETOTEKNIIKKAINVESTOINNEISSA, terveydenhuollon säännösten noudattamisen kokonaiskustannukset keskikokoisessa sairaalassa ovat noin 47 000 dollaria vuodetta kohden eli 1 200 dollaria potilasta kohden.\nlahjakkaana tai compliance managerina tämä ei ole järkyttävää. Olet luultavasti jo hyvin tietoinen tuskasta, jota terveydenhuollon noudattaminen voi aiheuttaa sinulle ja tiimillesi lattialla, mutta sinulla ei ehkä ole samaa käytännön kokemusta kustannuksista.\ntiesitkö esimerkiksi, että terveydenhuollon säännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten päätekijä ovat ihmiset? Itse asiassa AHA: n viimeaikaiset havainnot päättelevät, että yli 80 prosenttia terveydenhuollon noudattamiseen liittyvistä kustannuksista voidaan lukea henkilöstön palkkoihin.\nkoska säännösten noudattaminen on jakautunut useille eri osa — alueille-kuten laaturaportointiin, arvoihin perustuviin korvausmalleihin, mielekkääseen käyttöön ja osallistumisehtoihin, vain muutamia mainitakseni — sairaalat palkkaavat lopulta 58 kokoaikaista työntekijää, jotta vaatimukset täyttyvät. Tähän kokonaismäärään lisätään vielä 8,1 kokoaikaista, jos sairaalassa annetaan myös akuutin hoidon jälkeistä hoitoa.\nmeillä on tilanne, jossa terveydenhuollon vaatimusten noudattamisesta on tullut niin monimutkaista ja hankalaa, että jotkut sairaalat ja terveydenhuollon tarjoajat tuntevat, että ainoa tapa pysyä sen päällä on palkata henkilöitä, jotka ovat täysin omistautuneet vaatimusten noudattamiselle.\nvastaavasti muut ovat löytäneet keinon kiertää tämä digitaalisten kurssiohjelmien ja oppimisen hallintaratkaisujen muodossa, jotka voidaan räätälöidä organisaation ja, mikä tärkeintä, yksittäisten työntekijöiden tarpeisiin.\nkun unohdetaan terveydenhuollon säännösten noudattamisen rahalliset kustannukset, on olemassa erilainen – todennäköisesti tärkeämpi – kustannus, jota terveydenhuollon organisaatioilla ei ole varaa unohtaa.\nTämä on tietenkin se kustannus, joka terveydenhuollon säännösten noudattamisella on organisaation tarjoamasta hoidon laadusta.\npäällisin puolin tämä väite vaikuttaa vastaväitteiseltä. Loppujen lopuksi potilaiden suojelemiseksi on asetettu vaatimusten noudattamista koskevia vaatimuksia, ja siksi niiden pitäisi auttaa sairaaloita tarjoamaan laadukkaampaa hoitoa. Sairaalat ja sairaalajärjestelmät käyttävät kuitenkin valtavasti resursseja kokoaikaisiin työpaikkoihin varmistaakseen, että terveydenhuollon vaatimukset täyttyvät. 58: sta kokoaikaisesta sairaalasta yli neljännes on sairaalassa jo työskenteleviä lääkäreitä, sairaanhoitajia ja terveydenhoitohenkilökuntaa.\ntämä tarkoittaa sitä, että tiettynä päivänä 15 lääkäriä, sairaanhoitajaa ja / tai terveydenhoitohenkilökuntaa vedetään pois potilashoidon vastuusta työskentelemään sen sijaan sääntöjen noudattamista koskevissa hallinnollisissa tehtävissä. Ja tämä koskee vain omistautunutta henkilökuntaa, jonka on hallittava näitä vaatimustenmukaisuusvaatimuksia.\ntoinen huomioitava seikka on se henkilöstö, jota kunkin näistä kokoaikaisista työpaikoista on hoidettava terveydenhuollon vaatimusten noudattamiseksi. Joka kerta lääkäri, sairaanhoitaja, tai liittoutuneiden terveydenhuollon ammattilainen on otettava uudelleen vaatimustenmukaisuuden tentti tai oppia uusia vaatimuksia, joka on myös aika otettu pois potilaan hoitovastuu.\njoka kerta, kun sairaalan työntekijä otetaan pois lattialta mistä tahansa syystä, vaatimusten täyttämisen vuoksi tai muuten, se on aikaa, joka kuluu pois potilaan hoitovastuusta. Nämä velvollisuudet on sitten otettava muiden lattialla olevien henkilöiden vastuulle, mikä saattaa kuormittaa työvoimaasi liikaa tai johtaa ylitöihin (ja mahdolliseen ylitöihin).\nvaikka hyvää tarkoittava terveydenhuollon vaatimustenmukaisuus onkin, sillä voi itse asiassa olla päinvastainen kuin sen on tarkoitus vaikuttaa sairaalan tarjoaman hoidon laatuun. Kuitenkin, kun otetaan huomioon näiden asetusten tärkeä rooli terveydenhuollon työntekijöiden ja potilaiden turvallisuudessa, on vaikea kuvitella tilannetta, jossa nämä säännökset poistettaisiin keinona vähentää terveydenhuollon noudattamisesta terveydenhuollon organisaatioille aiheutuvaa taakkaa.\nsairaalat ja sairaalajärjestelmät ovat pikemminkin alkaneet selviytyä terveydenhuollon säännösten noudattamisesta investoimalla online -, itsepalvelu-ja vaatimustenmukaisuusratkaisuihin, jotka voidaan räätälöidä heidän organisaationsa mukaan ja virtaviivaistaa niin, että ne vievät mahdollisimman vähän aikaa ja resursseja.\nterveydenhuollon säännösten noudattaminen on monimutkaista, mutta se ei tarkoita, etteikö olisi keinoja vähentää sairaalan tai terveydenhuollon organisaation taakkaa.\nsekä taloudelliset että hoidon laatuun liittyvät kustannukset voidaan ratkaista käyttämällä Minute Mandators®-ominaisuutta HealthcareSource eLearning LibrarySM Premium Compliance-Kurssikokoelmassa. Minute Mandators® on yksinomaan Healthcaresourcen ominaisuus, joka auttaa jo vaatimustenmukaisia terveydenhuollon työntekijöitä säilyttämään vaatimustenmukaisuutensa ja akkreditointinsa virtaviivaisten kurssien avulla, jotka on suunniteltu reaalimaailman aikarajoitusten ympärille.\nkuten jokainen kokenut osaaja tai terveydenhoitojohtaja tietää, monien henkilöstön jäsenten on säilytettävä vaatimustenmukaisuus sen sijaan, että heidät koulutetaan ja saatetaan ajan tasalle lakisääteisten vaatimusten osalta. Minute Mandators®: n avulla terveydenhuollon organisaatiot saavat 55 compliance-kurssia, jotka on optimoitu suoritettaviksi niinkin vähän kuin kuudessa minuutissa jokaista kurssia kohti. Hyödyntämällä tätä tehokkuutta sairaalat ja terveydenhuollon organisaatiot voivat luottavaisin mielin säilyttää yhteisen komission, OSHA: n, HIPAA: n, CMS: n ja muiden sääntelyvirastojen ja lakien noudattamisen minimoiden samalla aikaa pois potilashoidon vastuusta noudattamiskoulutuksen vuoksi.\nHaluatko lisätietoja siitä, miten eLearning voi auttaa sinua tukemaan terveydenhuollon sääntelytarpeitasi? Lataa valkopaperimme tänään.\nKuinka nukkua Vartalotyynyn kanssa\nKoomikko Jim Gaffiganin Vaimo Jeannie Gaffigan kertoo, miten Huumori parani Aivokasvainleikkauksen jälkeen


Nuoret kesätöissä Todareilla!\nKesän aikana yhdistyksemme osallistui Plan Suomen Yhdessä kesätöihin! -hankkeeseen, jossa työllistettiin pakolaistaustaisia ja paikallisia nuoria kulttuurialalle. Työhakemusten perusteella valitsimme kaksi pakolaistaustaista nuorta Hämeenlinnalaisesta tukiasumisyksiköstä ja kaksi ennestään tuttua yhdistyksen toiminnassa mukana olevaa Lammilaista nuorta.\nLassi, Alireza, Karita ja Omid perehdytettyinä töihinsä!\nKesätyöläiset tekivät yhdistyksen kesäprojekteissa yhteensä viisikymmentä tuntia työtä tutustuen yhdistystoimintaan ja kulttuurialalla työskentelyyn. Ensimmäiset työpäivät muodostuivat apuna toimimisessa yhdistyksen kevätkokouksessa kahvia keittäen ja kokouskäytäntöihin tutustuen. Toisena päivänä he auttoivat käytännön valmisteluissa Just as Planned -luentopäivänämme huolehtien oven availusta ja auttaen ruokavastaavaa ruoanlaitossa ja kahvitarjoiluissa. He ehtivät myös osallistua luennoille ja tutustua liveroolipelien järjestämiseen muun muassa markkinointiin ja projektityöskentelyn perusteisiin.\nHämeenlinnan Taiteiden yössä kesätyöläiset pääsivät oppimaan Kumppanuustalon ja Suomen historiasta. Järjestimme talon kellarissa opastetun kierroksen, jossa oli elävöittäjiä eri aikakausilta. Kaksi kesätyöläisistä vetivät sotilasvarusteet ylleen ja pelasivat korttia tauolla olevina venäläissotilaina, yksi lapioi hiiltä vanhassa hiilikellarissa talonmiehenä ja yksi makasi ruumiina ortodoksikirkon ruumishuoneella. Suomen historia kiinnosti kovasti nuoria ja he kävivät oppaamme kanssa tauoilla mielenkiintoisia keskusteluja Kumppanuustalon värikkäästä historiasta.\nPisin työrupeama oli Keskiaikafestivaaleilla, jossa yhdistys oli mukana kolmena eri päivänä elävöittämässä, vetämässä teräsmiekkailunäytöksiä ja lasten bofferimiekkailua. Kesätyöläiset puettiin myös ajanmukaisiin vaatteisiin ja he olivat mukana suunnitelluissa kohtauksissa ja opettivat lapsille bofferimiekkailua.\nMiekkailunäytöksiin kerättiin yleisöä huutelemalla turuilla ja toreilla kahden Hämeen parhaan miekkamiehen ennennäkemättömästä mittelöstä!\nRuttoa sairastavat lähdössä kerjäämään ruokaa.\nViimeisellä kerralla tutustuimme projektien valmisteluihin valmistamalla asuja ja esineitä tulevaan Joensuulaiseen liveroolipeliin Joki heijastaa taas tähtien valoa, jossa yhdistyksemme on yhteistyökumppanina. Maalasimme riimuja kankaisiin ja leikkelimme niitä ompelua varten valmiiksi. Lopuksi kävimme vielä yhdessä pizzalla!\nNuoret maalaamassa riimuja kankaisiin.\nHanke oli erittäin antoisa sekä nuorille, että yhdistykselle. Nuoret ottivat hienosti vastuun tehtävistään ja olivat kiinnostuneita siitä mitä tekivät. He hyppäsivät rohkeasti heille annettuihin rooleihin ja tekivät erilaiset työtehtävät hymy huulilla!\nKohtaamista paikallisten ja pakolaistaustaisten nuorten kanssa oli myös hienoa seurata. Alussa he hieman vierastivat toisiaan, mutta yhteistyö sujui aina mukavasti. Keskiaikamarkkinoilla he ottivat jo toisiaan vastaan bofferimiekoilla matsia nauraen ja yhteistä löytyi tekemisen kautta!\nKuva yhdistyksen kevätkokouksesta\nYhdistykselle hanke mahdollisti tutustumisen palkanmaksuun ja työntekijöihin liittyviin vastuisiin ja lainsäädäntöön. Täysin vieraat asiat vaativat perinpohjaista paneutumista perusteista lähtien, mutta ulkopuolisen avun kautta (tuhannet kiitokset GalleriaKONEen toiminnanjohtajalle Sirpa Taululle tästä!) selvisimme siitäkin koitoksesta ja seuraavalla kerralla prosessi saadaan toteutettua vähän vähemmällä säädöllä. :P\nKokonaisuudessaan hanke opetti paljon sekä nuorille, että yhdistyksemme jäsenille vastuunotosta ja erilaisuuden kohtaamisesta. Tämä hanke jätti jälkeensä paljon hyviä muistoja ja opetuksia mahdollistaen yhdistystoiminnan viemisen aivan uudelle tasolle!\n#nuoret #yhteistyö #hanke\nLavastevarasto Portaalin toinen joukkorahoitus käynnissä!\nLuentotapahtuma larppien järjestämisestä 28.5. - ilmoittaudu nyt!\nLiveroolipeli Nodianin uhka 7-12-vuotiaille 29.4.\nMitä teimme 2016?\nYhdistyksen nettisivut aukeavat