Matka Jūrmalaan yleisiä saunoja tutkimaan – Saunakulttuuri\nMatka Jūrmalaan yleisiä saunoja tutkimaan\n2018/09/29 Ville 0\nTässä lyhyt kertomukseni siitä, miten löysin Jūrmalan kaupungista kaksi toimivaa saunaa ja kaksi lopetettua saunaa.\nNousen Riian esikaupunkialueelta junaan. Tarkoitus on matkata Jurmalaan saunomaan. Ahtaassa kaupunkijunan vaunussa yli puolet istumapaikoista on täynnä. Junassa istuu venäjää puhuva pariskunta, jolla ilmeisesti on ollut jotain eripuraa konduktöörin kanssa. Juuri ennen Priedainea pariskunnan mies kysyy, koska ollaan Jūrmalassa. Konduktöörillä meinaa mennä hermo heihin. Kaikki asemat, joilla tämä juna vielä pysähtyy, ovat Jūrmalassa. Jūrmala-nimistä asemaa ei ole.\nLatviassa käyneet turistit uskovat, että Jūrmala on hiekkarannasta tunnettu kauniiden puutalojen kylä. Totuus on toinen: Jūrmala ei ole pikkukylä vaan Latvian viidenneksi suurin kaupunki 57 000 asukkaallaan. Se sijaitsee kapealla kyntäällä Lielupe-joen ja meren välillä. Rautatie kulkee kaupungin läpi ja juna pysähtyy 14 seisakkeella kaupungin alueella.\nLatvian yhdeksästä kaupungista vain kahdella on yhteistä maarajaa. Nämä kaupungit ovat Riika ja Jūrmala. Riiasta ei voi kuitenkaan mennä tietä tai rataa pitkin Jūrmalaan kulkematta kolmannen kunnan (Babīte) läpi. Riian ja Jūrmalan yhteinen raja sijaitsee asumattoman metsän keskellä. Ja kyllä, Jūrmala on suomeksi ranta.\nJään junasta pois Buldurissa, joka on kolmas Jūrmalan rautatieasemista Riiasta lukien. Siellä sijaitsee lepokoti, jonne menen nauttimaan työn sankareille kuuluvasta vuosittaisesta levosta.\nPerjantaina syön lepokotiani lähellä sijaitsevassa armenialaisessa ravintolassa nimeltään Nairi. Koska nälkä ei ole kova, syön vain riisi-lammas-keiton (harčo) ja kunnon salaatin. Armenialaista juomaa täältä ei saa, joten joudun juomaan latvialaista vettä. Ravintola sijaitsee uimarannan lähellä ja hinnoittelun perusteella on tarkoitettu turisteille.\nPerjantaina saunat aukeavat. Matkustan bussilla Kauguriin, joka on Jūrmalan suurin kaupunginosa. Kaugurissa oli viimeksi käydessäni kaksi yleistä saunaa. Menen postikonttorin takapihalle etsimään saunaa. Ovessa ei lue mitään. Viereisestä lautahökkelistä, pysäköinninvalvojan majasta, tulee mies, jolta kysyn saunaa. Ei kuulemma toimii enää. Päivitän tietoni: Kaugurissa toimii enää yksi yleinen sauna.\nTämä postikonttorin entinen sauna, joskus ollut Kondo nimeltään, on lopetettu muutamia vuosia sitten. Sauna ei muutenkaan toiminut jatkuvasti, vaan välillä oli pitkäänkin suljettuna. Tämä ehkä selittää sen, miksi ei ovi auennut, kun sitä muutamia vuosia sitten kokeilin. Saan myöhemmin tietää, että verottaja laittoi saunassa lapun luukulle. Jos aiot menestyä sauna-alalla, suosittelen maksamaan verot. Sauna oli pieni ja lauteille mahtui vain kolme neljä miestä kerrallaan. Kanta-asiakkaina olivat kuulemma romanit. ”En minä ole rasisti”, sanoi mies, joka tätä toisessa saunassa minulle kertoi.\nKäyn saunomassa Kaugurin ainoassa toimivassa saunassa, Hapissa. Lue kertomukseni Jūrmalan Hapi pirts.\nLauantaina uin kilometrin lepokotini uima-altaassa. Altaassa on mineraalivettä.\nSaunomassa käyn Priedainen saunassa. Lue kertomukseni Jūrmala Priedaines pirts.\nIllalla menen syömään lepokotiani lähellä olevaan armenialaiseen ravintolaan nimeltä Pandok. Tämä ei ole rannalla, vaan kaupunkialueella. Terassi on iso ja siellä on paljon asiakkaita, mutta menen mieluummin puurakennukseen sisälle. Täällä on tarjolla armenialaista juomaakin, joten juon Jermukia. Ruoaksi tilaan šašlikin porsaan niskasta ja veneenmuotoisen juustopiirakan munalla (adžarialainen hatšapuri).\nHotellin parvekkeella nautin helteestä ja juon aitoa georgialaista juomaa!\nSunnuntaina ehdin tutustua tarkemmin kaupungin historiaan. Olen saanut vihjeen, että Slokan kaupuginosassa on joskus toiminut yleinen sauna. Sloka on Jūrmalan toiseksi suurin kaupunginosa 6000 asukkaallaan. Se on aivan Kaugurin vieressä, joten tavallaan ne ovat yhtä ja samaa kaupunginosaa. Sloka on tullut tunnetuksi kauniista sellutehtaastaan, joka valitettavasti on jo purettuna.\nEntinen yleinen sauna löytyy. Se on kuulemma saksalaisten rakentama. Etuosastaan se on leveä, ja kapenee rakennuksen perää kohden. Ilmeisesti kapeammassa osassa on ollut pesu- ja löylyhuoneet ja leveämmässä pukuhuoneet. Osastoja siinä on ollut kaksi. Valitettavasti saunasta en saa kunnollista kuvaa, sillä se on niin puiden varjostama. Lisäksi tontille on rakennettu muita rakennuksia piilottamaan näkymä. Asema on käytössä, mutta nykyisin kaksi laituria riittää eikä rakennukselle ole tarvetta.\nYritän etsiä Slokasta myös yleistä vessaa. Löydän kyllä linja-autoaseman yleisen vessan, mutta siitä on valitettavasti jokainen ovi- ja ikkuna-aukko muurattu umpeen. Ainoat ikkunat ovat lasitiili-ikkunat, mutta nekin ovat vain koristeita – rakennukseenhan ei pääse sisälle.\nMatkustan Ḳemeriin, jonne Slokasta pääsee sekä junalla että bussilla. Lue kertomukseni Ḳemeru pirts.\nSyömässä käyn Buldurin georgialaisessa ravintolassa. Ravintolan nimi on Halipapa. Minä en täällä saa halia, mutta syy on ymmärrettävä. Syön veneenmuotoisen juustopiirakan munalla (adžarialainen hatšapuri) ja jotakin liharuokaa. Haluaisin puoli litraa juomaa, mutta ravintolassa on tarjolla Borjomia vain kolmen desilitran pulloissa. Yritän tilata Georgiassa valmistettua vihreää juomaa puolen litran pullon, mutta ne ovat lopussa. Viinirypälejuomia olisi, mutta tilaan sittenkin pienen Borjomin.\nMaanantaina leponi päättyy ja on aika lähteä kotiin. Kävelen Buldurin rautatieasemalle, ja ostan lipun Riikaan. Latviassa jokaisella rautatieasemalla on lipunmyynti, jota hoitaa ihminen. Lippuautomaatteja täällä ei ole. Myös konduktöörit myyvät lippuja, mutta siinä on 50 sentin lisämaksu. Lisäksi jokaisella rautatieasemalla on WC, joka on kaikille avoin ilman pääsymaksua.\nBuldurin rautatieasemalla vessoja on kolme. Kauaksi näkyvät muoviset, aina aukiolevat biokäymälät. Suomessa tuollaisia kutsutaan festarivessoiksi. Itse asemarakennuksessakin on WC. Sinne pääsee ulkoa erillisestä ovesta, odotushallista sinne ei mennä. Tämä WC ei ole aina auki, vaan se lukitaan yöksi.\nYleensä asemilla WC on erillisessä rakennuksessa. Onkohan tuossa näkyvä rakennus WC? Menen lähemmäksi. WC:n kyltitkin siinä vielä ovat. Rakennus kuitenkin on lukittu, joten se ei enää ole käytössä.\nJūrmala on yleisten käymälöiden harrastajalle huono kohde. Suurin osa kaupungin käymälöistä on siirrettäviä kontteja, joita on turistien polkujen varrella. Kaupungissa on vain pari kappaletta oikeita, paikalleen muurattuja vessoja.\nRiiassa ehdin käydä pikaisesti keskustorilla. Siellä on vielä wc, jossa en ole ennen käynyt. Sitten onkin jo aika lähteä linja-autoasemalle ja kohti kotia.\nPrevious Post:Jūrmala, Ḳemeru pirts\nNext Post:Jõhvin sauna Itä-Virossa


Danny: Vain yleisö voi antaa artistille potkut - Viihde - Ilta-Sanomat\nDanny: Vain yleisö voi antaa artistille potkut\nDanny Helsingissä kuvattuna 10. syyskuuta 2012.\nJulkaistu: 1.10.2012 10:31\nPian 50-vuotista musiikkiuraansa juhliva Ilkka “Danny” Lipsanen ei haaveile eläkepäivistä.\n70-vuotta äskettäin täyttäneen Dannyn pitkä ja näyttävä musiikkiura on paria vuotta vaille 50-vuotias. 1964 perustetusta Danny & The Islanders yhtyeen jälkeen mies on luotsannut lukuisia näyttäviä show-kokoonpanoja. Miehessä riittää virtaa edelleen, eikä hän haaveile eläkepäivistä.\n- Vain yleisö voi antaa artistille potkut. Musiikin tekemisessä haluan edetä niin kauan, kuin sen enemmittä ponnisteluitta tuntuu mielekkäältä tehdä.\n70-vuotisjuhlakonsertteihinsa valmistuva laulaja suuntaa pian lomailemaan Rodokselle. Lomailu tulee luonnolliseen kohtaan ennen syksyn työrupeamaa.\n- En kilpaile iän kanssa. Teen töitä ja musiikkia niin pitkään kuin tuntuu hyvältä.\nSuperdanny vuodelta 1970.\nKahden vuoden päästä puoli vuosisataa viihdyttänyt mies löytää uraltaan useita huippuhetkiä, mutta yksi on merkittävyydessään erityisen tärkeä. - Ensimmäisen levyn julkaisu 1964 The Islandersin kanssa aloitti koko uran. Siitä kaikki lähti liikkeelle.


Tuntikuvaukset - Kannelmäen Voimistelijat ry\nTunnin rasittavuustaso: Tunnin vaikeustaso:\nA = Kevyt\nB = Keskitaso\nC = Raskas\n1 = helppo, yksinkertaiset askeleet\n2 = keskitasoinen, jonkin verran askelsarjoja\n3 = haastava, edistyneet askelsarjat\nTunnin tavoitteena on edistää niska-hartiaseudun ja selän alueen hyvinvointia ja ehkäistä tuki- ja liikuntaelimistön oireita. Tunti auttaa lihastasapainon saavuttamisessa, lisää ymmärrystä oman kehon toiminnasta sekä tarjoaa vinkkejä arkeen. Tunti sisältää helppoja ja tehokkaita perusliikkeitä ja niiden variaatioita. Se sopii yksipuolisesti kuormittavaa ja istumatyötä tekeville. Tunti sopii myös niska-hartiaseudun ja selän alueen ongelmista kärsiville, mutta aina kuntoutuksen (esimerkiksi fysioterapia) jälkeen omaehtoisen kuntoutuksen tukena.\nAlkulämmittely 10–20 min Harjoitusosuus 25–35 min Venyttely 10 min\nKävijöiden kokemuksia voit lukea täältä!\nKehonhuoltotunnin tavoitteena on kehon lihastasapainon parantuminen, ns. tukilihasten vahvistuminen sekä kehon ja mielen rentoutuminen. Tunti sisältää monipuolisesti erilaisia kehonhallinta- ja kehonhuoltotekniikoita, hengitysharjoituksia sekä liikkuvuus-, venyttely- ja rentoutusharjoituksia. Harjoitteet tehdään rauhallisesti, keskittyen ja ohjaajan huolellisella opastuksella.\nPilates alkeet (taso 0): aloittelijoille\nPilates perustaso (taso 1): alkeet-tason hallitseville\nPilates keskitaso (taso 2): jonkin verran pilatesta harrastaneille\nPilates jatko (taso 3): edistyneempien harjoitustunti, joka on tarkoitettu jo pidempään harrastaneille\nPalauttavan tunnin tavoitteena on tuottaa hyvää oloa keholle ja mielelle sekä lisätä vetreyttä ja joustavuutta lihaksiin ja liikkuvuutta niveliin. Lämmittelyn jälkeen monipuolisia venyttely- ja liikkuvuusliikkeitä ja lopuksi rentoutusharjoitus.\nAlkulämmittely 5–15 min Harjoitusosuus / venyttely 35–40 min Harjoitusosuus / rentoutus 5–15 min\nYoga Flow -tunnin nimi tulee tavasta suorittaa liikkeet sujuvasti peräkkäin. Asanat eli joogan erilaiset asennot haetaan hengitystä seuraten ja yhdistetään erilaisiksi dynaamisiksi liikejatkumoiksi. Asentojen ylläpitäminen vaatii sekä lihastyötä että keskittymistä. Harjoitusten avulla syvät ja pinnalliset lihakset kehittyvät ja tietoisuus omasta kehosta kasvaa. Tunti sopii aloitteleville ja jo joogaa harrastaneille.\nTämä tunti on tarkoitettu ihan kaikille tanssista kiinnostuneille. Jos kaipaat energistä ja hikistä tuntia, tämä on se! Tunti koostuu alkulämmittelystä, lattianpoikki harjoituksista, helpohkosta koreografiasta ja loppuvenyttelyistä. Tunnilla tutustutaan moniin eri tanssityyleihin kuten show, lyrical jazz, nykytanssi, latin show ja katutanssit. Tunnilla tärkeintä on hyvä fiilis ja itsensä voittaminen. Tällä tunnilla etenemme rauhalliseen tahtiin pilke silmäkulmassa.\nAlkulämmittely 20 min Harjoitusosuus 40 min Venyttelyt 15 min\nB2 Erityishintainen tunti\nTunti on tarkoitettu kaikille tanssista kiinnostuneille aikuisille. Vaikka siis innostuisit tanssimisesta ensikertaa vasta vähän varttuneemmallakin iällä, tällä energisellä tunnilla opit uutta ja koet tanssin riemua saman henkisessä seurassa. Tunnilla harjoitellaan monipuolisesti eri tanssityylejä kuten hip hop, lyrical jazz, broadway, show- ja nykytanssi. Tunti koostuu lämmittelyosiosta, lihaskunto-osiosta ja lattianpoikkisarjoista tekniikan harjoittamisen jäädessä vähän vähemmälle. Tanssisarjat ovat lyhyitä ja niitä kerrataan paljon, mikä helpottaa niiden omaksumista. Tunnilla ei harjoitella esitystä seuran näytöksiin, mutta esiintymiseen on halukkailla mahdollisuus.\nDance Fusion edistyneet\nB3 Erityishintainen tunti\nTällä energisellä tunnilla kokeillaan erilaisia tanssityylejä kuten show-, nykytanssi, broadway ja lyricall jazz. Tunnilla keskitytään tanssitekniikkaan, lattianpoikkisarjoihin ja tanssisarjoihin lihaskunnon harjoittamisen jäädessä vähemmälle. Tanssisarjat ovat pitkiä, ja tunnilla tanssitaan paljon. Tanssisarjoista kootaan kauden lopuksi esitys seuran näytökseen. Tunti sopii liikuntaa ja tanssia harrastaneille aikuisille.\nTällä tunnilla harjoitellaan kisaohjelma, jolla osallistutaan syksyllä 2019 Performing Arts yli 30-vuotiaiden ikäkausimestaruuskisoihin. Ryhmästä kiinnostuneet voivat olla yhteydessä seuran toimistoon, tai ryhmän ohjaajaan Jaana Lepistöön.\nHauska ja hikinen tanssillinen tunti, joka etenee musiikkikappale kerrallaan tyylistä ja tunnelmasta toiseen. Tunti aloitetaan rauhallisesti ja tahtia lisätään pikkuhiljaa. Tarjolla on kevyttä ja raskaampaa liikettä, sekä helppoa ja hieman haastavampaa koreografiaa. Jokainen tanssi omalla tyylillään, tärkeintä on että liikut! Sopii kaikenikäisille ja -tasoisille.\nLAVIS on hauska, helppo ja hikinen liikuntamuoto, joka perustuu lavatanssiaskeleiden ja jumpan yhdistämiseen. LAVISta tanssitaan yksin, joten paria ei tarvita. Tunnilla soi perinteinen suomalainen lavatanssimusiikki. Tunnilla tanssitaan tuttuja lavatanssilajeja kuten humppa, jenkka, rock / jive, cha cha, salsa ja valssi. Tunnilla on mahdollista oppia eri lavatanssiaskeleiden perusteita kuntoilun ohella. Kuten lavatansseissa, LAVIS-tunnilla tanssitaan yleensä kaksi samaa tanssilajia peräkkäin.\nAlkulämmittely 5–10 min Harjoitusosuus 45–50 min Venyttely 5 min\nPerus ja keskitason jumppatunnit\nIkinuoret (yli 60v.)\nA1 Erityishintainen tunti\nTunnin kohderyhmänä ovat yli 60 -vuotiaat jumppaajat. Tunnin tavoitteena on koko kehon vetreytyminen ja vahvistuminen sekä mielen virkistyminen. Lämmittelyn jälkeen on monipuolisia lihaskunto-, tasapaino-, koordinaatio-, liikkuvuus- ja venyttelyliikkeitä.\nAlkulämmittely 10 min Harjoitusosuus 40–45 min Venyttely 5–10 min\nTunnin tavoitteena on sydän- ja verenkiertoelimistön kunnon kohoaminen, lihaskunnon kehittyminen sekä kehonhallinnan ja liikkuvuuden parantuminen. Tunti koostuu lämmittelyosuudesta, aerobisesta osuudesta, monipuolisista lihaskunto- ja kehonhallintaliikkeistä sekä liikkuvuus- ja venyttelyliikkeistä.\nAlkulämmittely 5 min Harjoitusosuus / aerobinen 15–25 min Harjoitusosuus / lihaskunto 20–30 min Venyttely 5–10 min\nTunti kehittää sydän- ja verenkiertoelimistön kuntoa. Tunti myös vahvistaa lihaksia monipuolisten lihaskuntoliikkeiden avulla vesielementtiä hyödyntäen. Veden vastus ja välineet tuovat tehoa liikkumiseen, mutta samalla vesijumppa on nivelystävällinen jumppavaihtoehto.\nAlkulämmittely 5 min Harjoitusosuus / aerobinen 15–25 min Harjoitusosuus / lihaskunto 10–15 min Venyttely 5 min\nRaskaat ja reippaat jumppatunnit\n(ei tällä hetkellä vakioviikkotuntitarjonnassa; tunti tarjolla satunnaisesti lauantaisin)\nBody-tunti on monipuolinen lihaskuntopainotteinen tunti. Yksinkertaisessa alkulämmittelyssä voidaan käyttää välineenä myös step-lautaa tai keppiä. Lihaskunto-osuudessa tehdään lihaksia vahvistavia liikkeitä koko keholle sekä välineitä että oman kehon painoa hyödyntäen. Lihaskunto-osio saatetaan toteuttaa myös intervallityyppisenä, jolloin lihaskuntoliikkeet vuorottelevat ns. aerobisten liikkeiden kanssa. Tunnin pääpaino on kuitenkin lihaskuntoharjoitteissa.\nAlkulämmittely 10 min Harjoitusosuus 40–45 min Venyttely 5 min\nTunnilla kohotetaan sydän- ja verenkiertoelimistön kuntoa ja lisätään lihasvoimaa ja -kestävyyttä. Sykettä kohottava lämmittely ja aerobinen osio tehdään step-laudalle askeltaen. Tehokkaat lihaskuntoliikkeet suoritetaan painotankoa ja muita välineitä hyödyntäen. Maanantain tunnin askellusosuus helpompi, perjantaina haastavampi.\nTunnin tavoitteena on sydän- ja verenkiertoelimistön kunnon kohoaminen ja lihaskunnon vahvistuminen. Tunnilla hiki virtaa ja kunto kohoaa hauskan musiikin ja iloisen ilmapiirin siivittämänä. Tehokasta ja reipasta perusjumppaa.\nAlkulämmittely 5 min Harjoitusosuus / aerobinen 15–20 min Harjoitusosuus / lihaskunto 25–30 min Venyttely 5–10 min\nHydrobic-tunti on vesijumpan rankempi ja haastavampi versio (kts. vesijumpan tuntiseloste). Hydrobic sisältää vesijumppaa enemmän hyppyjä ja sykkeenkohotusta sekä vesijumpan liikkeitä vaativampia lihaskuntoliikkeitä.\nKahvakuulailu on hauskaa ja tehokasta liikuntaa, joka kehittää kehon hallintaa ja vaatii monien eri lihasten työskentelyä samanaikaisesti. Kahvakuulatunnilla harjoitetaan tasapainoa, lihaskuntoa, koordinaatiota, liikkuvuutta ja sydän- ja verenkiertoelimistöä. Tunnilla ei ole vaikeita askelsarjoja tai koreografioita. Kahvakuulatunti on 50 minuutin mittainen. Se aloitetaan kuulan kanssa tehtävillä tekniikkaa opettavilla lämmittelyliikkeillä. Tunti päättyy kevyeen jäähdyttelyyn ja lyhyisiin venyttelyihin. Tunnille tarvitset oman kahvakuulan mukaan.\nAlkulämmittely 10–15 min Harjoitusosuus 25–30 min Venyttely 5 min\nKuntopiiri (koulun salissa)\nTunnin tavoitteena on lihaskunnon, lihastasapainon, sydän- ja verenkiertoelimistön kunnon, koordinaation ja liikkuvuuden parantuminen. Alkulämmittelyn jälkeen on monipuolinen kuntopiirityyppisesti toteutettava lihaskunto-osuus ja tunnin lopussa palauttava venyttely. Tehokas ja hikinen tunti!\nAlkulämmittely 10–15 min Harjoitusosuus 40 min Venyttely 5–10 min\nKuntosalilla pidettävä tunti harjoittaa sekä sydän- ja verenkiertoelimistön kuntoa että lihaskuntoa. Alkulämmittelyn jälkeen suoritettavat kuntorastit rasittavat monipuolisesti koko kehoa. Ne voi suorittaa oman kuntotason mukaan. Lopuksi palauttava venyttely.\nAlkulämmittely 10 min Harjoitusosuus 45 min Venyttely 5 min\nMiesten kuntopiiri (ent. miesten sporttipiiri)\nTunnin tavoitteena on parantaa lihaskuntoa, lihastasapainoa, aerobista kuntoa, koordinaatiota ja liikkuvuutta. Alkulämmittelyn jälkeen monipuolinen lihaskunto-osuus ja tunnin lopussa palauttava venyttely. Tehokas ja hikinen tunti!\nAlkulämmittely 10-15 min Harjoitusosuus 30 min Venyttelyt 10 min\nLyhyehkön ja reippaan alkulämmitelyn jälkeen tunnin lihaskunto-osuus toteutetaan toiminnallisilla patteriharjoitteilla. Liikkeet, joissa käytetään vastuksena sekä omaa kehoa, että erilaisia välineitä ovat tehokkaita ja sisältävät myös vartalonhallintaa haastavia elementtejä. Tehokas treeni koko kropalle, jota tehdessä sykekin pysyy mukavasti koholla!\nAlkulämmittely 10–15 min Harjoitusosuus 40–45 min Venyttely 5 min\nKävijöiden kokemuksia tunneista


LOI-MAALTA KÄSIN: maaliskuuta 2015\nKuin vieraalla maalla\nEilen vierailin opiskelijoiden kanssa Hämeenlinnassa. Vietimme mukavan päivän Wetterhoffilla, jossa vastaanotto oli vallan ihana. Myymälässä soitti itse "Jean", kylän oma poika! Sibelius teeman mukaisesti mustan fyygelin ääreen oli saatu nuori mies, joka muistutti ulkoiselta habitukseltaan sitä kuvaa, jonka olemme nuoresta Sibeliuksesta oppineet. Hieno kulttuuripläjäys.\nTaidemuseolla tutustuimme Laila Karttusen näyttelyyn ja talon muuhunkin tarjontaan. Itselleni jäi mieleen aivan ihana ilmassa leijuva palapelinpalasista koottu talo! En selitä enempää, ettei taika häviä- käykää tutustumassa. Ja monta muuta ihmetystä, sekä uutta että vanhaa taidetta tarjolla hienossa ympäristössä.\nJa sitten. Lopuksi ennen kotiin lähtöä tietysti kahville. Ja mikä paikka meille osoitettiin! Pyöräkorjaamo, verstas, jossa on kahvila! Nämä kuvat sieltä ja kannattaa mennä. On niin erikoinen ympäristö, että tuntui kuin olisimme istuneet jossain vieraalla maalla. Niin tykkään Hämeenlinnasta.\nLähettänyt Maija klo 16.22 1 kommentti:


OM THE ROAD OM THE ROAD\nNEW YORK 31.10 – 3.11. 2017\nVANG VIENG & VIENTIANE, LAOS 13. – 21.1. 2016\nPalasin siis takaisin Vang Viengiin, koska se vaikutti niin ihanalta pieneltä paikalta! Löysin hostellin kohtuulliseen kolmen euron hintaan, joten täällä voisi viihtyä vaikka pidempäänkin! Jo ekana aamuna tutustuin hostellilla muutamaan mahtavaan tyyppiin ja lähdettiin aamupalalle yhdessä. Mentiin paikallisten pieneen ravintolaan, josta sai muistaakseni eurolla jättimäisen kulhon nuudelikeittoa. Meistä muodostui nopeasti sellainen noin viiden hengen porukka, jonka kanssa hengattiinkin koko Vang Vieng aika. Yks parhaimmista oli Nepalilainen Udjwall, jolta opin kyllä niin paljon. Sen lisäksi oli kanadalainen Andy, iranilainen Sherry, muutama hollantilainen liittyi seuraan silloin tällöin sekä toinen kanadalainen.\nVang Vieng oli vielä muutama vuosi tunnettu lähestulkoon vain siitä, että reppureissaajat menivät sinne tubeilemaan eli vähän niinkun kaljakellumaan joessa. Joen varressa oli noin 20 baaria, jossa voi pysähdellä ja hyppiä jokeen liaaneilla. Tähän laitettiin stoppi vuonna 2012 kun ihmisiä menehtyi jokeen niin paljon. Varsinkin aussit olivat kunnostautuneet näissä tilastoissa ja Australian hallitus otti kantaa, että nyt täytyy laittaa homma pakettiin. Tänä päivänä baareja on jäljellä kaksi. Tottahan toki meidän piti mennä kokemaan tämä, vaikkakin se oli aika paljon rauhallisempi kokemus kuin muutama vuosi sitten. Olen tosi iloinen, että kaupunki on ”siivottu” hullusta bilettämisestä, koska se on oikeasti tosi kaunis ja sympaattinen paikka. Ja mikä parasta, aivan mielettömän kauniissa ympäristössä!\nYhtenä aamuna siis päätettiin lähteä tubeilemaan. Käytiin ekana aamupalalla ja mun piti käydä nostamassa rahaa… Noh, mun hölmöys laitettiin taas todelliseen testiin kun päätin jättää kortin sinne automaattiin. Yleensähän automaatti antaa kortin ulos ensin ja sitten vasta rahat. Tämä kone sylki ensin rahat tiskiin ja mä nappasin ne ja jostain syystä lähdin vaan menemään. Tajusin virheeni tuntia myöhemmin ja luonnollisesti iski aikamoinen paniikki. Juoksin takaisin automaatille, mutta ei sitä tietenkään siellä enää ollut. Onneks mun Nepalilainen ystävä oli mun kanssa ja rauhoitteli mua, kun meinasin hermostua. Lähdettiin hostellille, että voin sulkea kortin netissä. Kuitenkin ajattelin, että ehkä joku olis napannut sen talteen ja lähdin takaisin. Menin viereiseen kauppaan kysymään, että mistäköhän voisin kysellä korttia. Tää tyttö oli ystävällisin laosilainen kehen tähän mennessä törmäsin ja hän kädestä pitäen opasti mut läheiseen pankkiin. Sinne sitten selittämään tapahtunutta. Kukaan ei oikein puhunut englantia, mutta jollain ilveellä sain selitettyä mikä on tilanne. Kehoittivat tulemaan kahden tunnin päästä takaisin niin joku on käynyt katsomassa on kortti koneen sisällä. Enhän mä tietty voinut odottaa niin kauaa, koska jos joku muu oli ottanut kortin niin kahdessa tunnissa saa paljon tuhoa aikaiseksi.. Onneks Uddjwal oli mun mukana ja jaksoi selittää tilannetta uudestaan ja uudestaan. Mulla ei tietty ollut passia mukana, joten pankki-ihmiset kehottivat menemään hakemaan passin hostellilta ja he tulevat automaatille 20 minuutin päästä. Mikä helpotus! Juoksin hostellille ja sitten automaatille ja nää virkailijat odottivat jo siellä. He avasivat automaatin ja nostivat yhden kortin sieltä ulos. Näin kulmassa Lähitapiolan logon ja aloin hyppii tasajalkaa ilosta! Virkailijat olivat tosi virallisia eivätkä arvostaneet kun yritin hypätä heidän kaulaan.. Kumma juttu. 😀\nMeidän oli pitänyt nähdä meidän loppu tubeilu-porukka jo tuntia aiemmin, joten kiirehdittiin äkkiä tapaamispaikalle. Siellä odottelikin iloinen seurue ja lähdettiin vuokraamaan renkaita. Tämä lysti maksoi muistaakseni 65 000 kipiä eli alle kympin. Melkein saman verran piti jättää panttia, jonka saa takaisin illalla renkaan palauttaessa. Sitten hypättiin lava-auton kyytiin ja meidät kärrättiin yläjuoksulle, josta kelluminen alkaisi. Ei muuta kuin kamat vedenpitäviin pussukoihin ja homma käyntiin. Ensimmäinen baari olikin heti viiden minuutin kelluminen päässä. Yritettiin pitää toisistamme kiinni, kun joki virtasi koko ajan alaspäin ja pysähtyminen oli vähän hankalaa. Hetken ihmeteltiin, että miten päästään sinne ravintolaan kun virta vie mukanaan, mutta sieltä näppärät nuoret miehet heitti siiman päässä kapulan sulle ja hinasi janoiset asiakkaat peremmälle.\nEkassa baarissa oli kaikenlaisia leikkejä ja muita hassutuksia, jos olisi halunnut osallistua. Muun muassa ”musical chairs” mutakuopassa. Isoon mutalätäkköön laitettiin niitä kelluntarenkaita, sitten musiikki päälle ja kun musiikki loppui, piti sännätä äkkiä renkaaseen istumaan. Jos jäi ilman, putosi pelistä pois. Mun synttäreillä pelattiin aina tätä leikkiä kun olin pieni. Iskä soitti kitaralla sitä ”kolme varista, istui aidalla, silivati seilaa”-biisiä ja me juostiin tuolien ympärillä.. Heh. 🙂 Mä en osallistunut tähän mutaversioon, mutta näytti ihan hauskalta sivusta katsottuna. Muutenkin tuolla se meno meinas olla vähän riehakasta, mutta meidän porukka otti aika rauhaksiin. Otettiin muutama olut ja juteltiin ja pelailtiin pelejä. Seuraavassa baarissa pelattiin petanque-ottelu, jonka tietty mun tiimi voitti! Siellä soi koko ajan ”twist and shout” niin tottahan toki siinä piti vähän tanssahdellakin. Tästä kuvamateriaalia alla! Tulee siitä biisistä muuten aina muuan Peter Fonsen mieleen, kun jollain firman kekkereillä hän innostu twistaamaan Pappa Järvisen kanssa kilpaa. Tästäkin löytyy muuten todistusaineistoa jostain iCloudin syövereistä! 😉\nLoppuiltapäivä menikin aika pitkälti siinä itse kelluessa. Jossain vaiheessa aurinko alkoi laskea ja tuli aikamoinen vilu! Myönnettäköön, että kolme meidän porukasta luovutti ja nousi joesta ennen päätepistettä. Otettiin tuktuk alle ja paineltiin palauttamaan renkaita. Oli tosi kiva päivä ja jatkettiin iltaa vielä nuotion äärellä lämmitellessä. Illalla käytiin jo perinteeksi muodostuneessa Sakura Barissa. Jokainen joka on Vang Viengissä käynyt, tietää aivan varmasti paikan. Siellä on happy hour klo 20-21, joka tietää sitä, että saa ilmaista Laolao-viskiä, niin paljon kun ehtii pöytään kantamaan. Erittäin petollista, mut onneks toi viski ei oo niin mun juttu! Täytyi sitä tietenkin muutama mukiloinnista testata… Hauskin osa Sakura-illoista alkoi sitten kun korealaiset turistit pääsivät bilefiilikseen ja tanssivat ihan hulluina pöydillä ja lavalla. En tiedä miksi juuri tämä kaupunki houkuttelee korealaisia niin paljon, mutta tuostakin baarista varmaan 80 prosenttia oli heitä, ja loput 20 muita reissaajia. Hauskaa oli kyllä joka ilta kun siellä käytiin! Ja annas olla kun Gangnam Style lähti soimaan, hyvä ettei baari revennyt liitoksistaan! 😀\nSeuraavana päivänä olin sopinut yhen saksalaisen pojan kanssa, että lähdetään skootterilla käymään sinisellä laguunilla. Meillä oli ehkä vähän venähtänyt edellinen ilta, joten odotin vaan että pääsen skootterin taakse istumaan ja katselemaan maisemia. Noh, tämä herrasmies ilmoitti, ettei luota itseensä kuskina eli haittaisko jos otettais fillarit? En kehdannut paljastaa heikkoa olotilaani, joten suostuin tähän ja käytiin vuokraamassa polkupyörät. Matkaa tulisi kertymään sellaiset 16 kilometriä, mikä ei toki ole paljoa… Lähdettiin liikkeelle ja täytyy sanoa, että menomatkalla kyllä testattiin mun kisakuntoa. Kokoajana ylämäkeä ja meikäläinen puuskutti menemään. Maisemat oli kyllä mitä hienoimmat taas ja se helpotti mun tuskaista taivalta! Itse laguuni oli kyllä pettymys kaiken hehkutuksen jälkeen. Se oli lähinnä joki, johon tutut korealaiset hyppi liaanilla, pelastusliivit päällä toki! Siellä oli myös iso luola, johon kiivettiin tutustumaan. Takaisin päin matka ei tuntunut yhtään niin pahalta! Pysähdeltiin ottamaan kuvia ja nautittiin maisemista. Matka takaisin oli ehdottomasti tämän päivä kohokohta, kun ajeltiin pienten kylien ja peltojen halki takaisin kaupunkiin.. Päätettiin vielä, että ajellaan näköalapaikalle ennen fillarien palautusta. Sinne saikin kiivetä aika lailla pystysuoraa seinämää joku puolisen tuntia. Tuli muuten hiki! Mutta jälleen kerran maisemat pelasti aika paljon.. Nähtiin koko Vang Vieng, joka ei toki ole kaupunkina kaunein, mutta ympäröivät maisemat sitäkin upeampia.\nKaiken kukkuraksi, koska oltiin lähdetty niin aikaisin liikkeelle, oltiin takaisin ennen klo 13 joten mulla oli koko loppupäivä aikaa rentoutua. Päätin satsata muutaman euron ja maksoin itseni sisälle yhden hotellin uima-altaalle. Siellä menikin sitten auringonlaskuun asti. Söin siellä reissun tähän asti tulisimman papaija-salaatin. Yritin pyytää sen ”little spicy” mut meidän asteikot ei nyt tällä kertaa kohdannut. Musta tuntui, että itse kokkikin tuli seuraamaan mun yritystä syödä tää salaatti, sen verran taistelua se oli. Huomasin kun työntekijät kävi vuorotellen kurkkimassa kaiteen yli altaalle kun söin. 😀 Ja suurin osa jäi syömättä, ekaa kertaa koko reissulla! Vettä valu silmistä ja nenä vuosi kuin hana.. Mulla ei ollut muuta juotavaa kuin lämmin kokis, ja vaikka tiesin että se vain pahentaa polttelua, oli pakko hörpätä siitä.. Virhe! 😀 Mitä tästä opimme: jos Aasiassa menussa lukee spicy niin se on silloin SPICY! Ihan kuin en sitä olisi aiemmin tiennyt, mutta oli ehkä vähän suuren luulot omasta kestävyydestä tässä kohtaa reissua.\nPäivät Vang Viengissä siis kului melko rennoissa merkeissä ja ihmisiin tutustuessa. Olisin ehkä viipynyt päivän pidempään, mutta mun uusi Nepalilainen ystävä oli lähdössä seuraavana päivänä ja mulla oli kytenyt yksi idea päässä, jota en halunnut toteuttaa yksin. Ehdotinkin Udjwalille, että mitä jos liftattaisiin Vang Viengistä pääkaupunkiin! Hän innostu heti ja kävi perumassa bussilippunsa. Seuraavana päivänä herättäisiin ajoissa ja päämääränä olisi päästä peukalokyydillä seuraavalle etapille! Toki viimeisen illan kunniaksi piti käydä vielä viimeisen kerran Sakura Barissa. Onneksi oli rauhallinen ilta ainakin itsellä (matkakaverista en mene takuuseen ;)), joten olin skarppina aamulla ja valmiina aloittamaan koitoksen! Käveltiin hieman isomman tien varteen ja ei muuta kuin peukku pystyyn. Päivä oli aivan tajuttoman kuuma, joten vuorotellen seistiin tien laidalla kun toinen oli varjossa. Kaikki ohimenevää autot joko tööttäsivät tai vilkuttivat pitkiä valoja, mutta kukaan ei pysähtynyt! Oltiin siinä ehkä kolme varttia ja päätettiin, että lähdetään kävelemään eteen päin bussiaseman toiselle puolen.. Rinkat takaisin selkään ja lähdettiin kävelemään. Näin että takaa tulee yksi auto ja nostin vielä peukun ylös. Ja se auto pysähty! Uudenkarhea lava-auto avasi pelkääjän ikkunan ja kysyi että mihinkäs matka. Kerrottiin ja hänellä kun oli sama matka niin hypättiin kyytiin. Meidän avulias kuski oli kiinalainen vanhempi herrasmies, joka poltti ketjussa ja kuunteli kiinalaista audiokirjaa. Hänellä oli mukana myös ilmeisesti hänen poikansa. Englantia ei kumpikaan juurikaan puhunut, joten kommunikointi oli hieman vaikeaa. Sen verran ymmärrettiin, että hän oli jade-kauppias ja työmatkalla. Hän otti meistä videon ystävilleen, kun oli niin iloinen yllätysmatkustajista! Puolessa välissä matkaa pysähdyttiin lounaalle johonkin kiinalaiseen ravintolaan. Meillä ei oikein ollut nälkä niin ei tilattu mitään (tosin kaikki menut oli kiinaksi, että se olisi ollut hieman vaikeaakin) mutta hetken päästä alkoi tulla pöytään ruokaa ihan mielettömiä määriä. Loppujen lopuksi annoksia taisi olla viisi! Suuri osa jäi syömättä vaikka parhaamme yritettiin. Oli kiva syödä kunnon kiinalaista ruokaa välillä! Ja meidän uusi ystävä ei suostunut ottamaan lounaasta mitään korvausta, vaikka kovasti yritettiinkin maksaa oma osuutemme. Loppumatka meni musiikkia kuunnellessa ja mukana laulaessa. Voi että, mikä tuuri taas kävi 🙂 Kun päästiin Vientianeen, meidän kuski antoi Udjwalille vielä askillisen kiinalaista tupakkaa ja kutsui meidät Kiinaan luokseen. Vieraanvaraista!\nSeuraavat kaksi päivää vietin Vientianessa eli Laosin pääkaupungissa. Siitä ei nyt hirveesti jäänyt kerrottavaa.. Yhtenä päivänä mentiin Udjwalin kanssa kaupungin ulkopuolella olevaan buddha-puistoon. Se oli suuri puisto, jossa oli todella isoja buddhismiin liittyviä patsaita. Olin niin onnekas että olin siellä sellaisen ihmisen kanssa, joka harjoittaa kyseistä uskontoa. Udjwal kertoi mulle melkein jokaisesta patsas-rykelmästä siihen liittyvä uskomuksen tai tarinan. Tää oli aivan mielettömän mielenkiintoista! Lupasin hänelle, että jossain vaiheessa luen jonkun ”Buddhismi aloittelijoille”-kirjan. 😀 Musta oli todella upeaa, että hänelle uskonto oli iso asia ja muisti niin paljon eri tarinoita ja kertoi vielä omia henkilökohtaisia muistojaan niihin liittyen. Ihan kierroksen loppupäässä oli alttari, jossa voi käydä rukoilemassa tai sitten hakea itselleen ennustuksen. Tämä toimi niin, että puisessa kulhossa oli pitkiä tikkuja, joissa kaikissa oli numero. Kulhoa heilutettiin niin kauan, että yksi tikku putosi ja siitä sitten katsottiin numero ja valittiin kyseisen numeron kohdalta paperi, johon ennustus oli kirjoitettu. Mä halusin kokeilla ja menin hakemaan omaa ennustustani. Noh, mun tuurilla sitä numeroa minkä sain, ei ollut enää jäljellä. Vartijakin tuli seuraamaan tätä tilannetta ja käski mun kokeilla uudestaan. Olin vähän kahden vaiheilla, kun mun mielestä se olisi huonoa onnea jos kokeilen uudelleen. Päätin kuitenkin kokeilla eikä seuraavaakaan numeroa ollut. Kolmannella kertaa sain sellaisen numeron, josta ennustus oli vielä jäljellä. Vartija oli jo aiemmin luvannut, että kääntää sen mulle englanniksi. Kuinkas kävikään, se oli kuulemma niin huono ennustus, ettei hän halunnut kertoa sitä mulle ja kehotti vielä kokeilemaan uudestaan. Tässä kohtaa mulle riitti ja päätin, että se eka ois ollut mun oikea ennustus ja se olisi varmasti ollut joku hyvä, koska ne laput oli loppu. 🙂 Mutta en siis koskaan saanut tietää, mitä siinä lapussa olisi lukenut…\nSeuraavana päivänä kävin vaan pyörimässä kaupungilla. Oli vähän totuttelemista autoihin ja ruuhkaan useamman viikon pienemmissä paikoissa olon jälkeen.. Niin ja käytiinhän me leffassakin! Käytiin katsomassa The Big Short, mikä oli kyllä ihan mielenkiintoinen. Kertoi jenkkien asuntomarkkinaromahduksesta.. Ei kyllä kuulosta yhdessä lauseessa ollenkaan mielenkiintoiselta. 😀 Illalla kävelin jokea pitkin iltamarkkinoille. Kello oli juuri lyömässä kuusi ja kuvailin joen varrella auringonlaskua. Näin kun ihmisiä alkoi kerääntyä yhdelle aukiolle ja ihmettelin, että mitäs täällä mahtaa tapahtua. Kohta alkoi kaiuttimista raikaamaan musiikki ja ihmisjoukon eteen raahattiin koroke. Korokkeelle nousi aerobic-ohjaaja ja jumppatunti jokinäkymällä sai alkaa. Näitä aerobikkaajia oli useampi sata ja kuulemma tämä on jokailtainen tapahtuma! Näytti hauskalta ja harmittelin kun mulla oli sandaalit jalassa niin en voinut osallistua..\nMenin viimeisenä Laosin iltana aikaisin nukkumaan, koska herätys olisi kello neljä, jotta ehdin Bangkokin lennolleni. Thaimaassa vierähtikin se kaksi viikkoa aika kepeästi ”lomaillessa” 🙂 Siitä ajasta en jaksa kirjoittaa sen enempää, mutta teen kuvakoosteen kun ehdin!\nps. Lukeeko tätä enää kukaan? 😛\nJoogaretriitti Nong Khiaw & Luang Prabang, Laos 7. – 10.1\nApua, nyt roikkuu blogi pahasti jäljessä. Saavuin viikko sitten Filippiineille ja 30 tunnin matkustamisen jälkeen pääsin Siargaon saarelle. Tää on aivan ihana paikka! Laosin jälkeen ehdin viettää kaksi viikkoa Thaimaan saarillakin! Se oli vähän niinkuin loma mun lomasta, en tehnyt juuri muuta kuin lepäillyt ja nauttinut tunnelmasta 🙂 Kävin Koh Changilla, Koh Makilla ja Koh Koodilla. Teen saarista jonkun kuvakoosteen kun kerkiää..\nNyt vois kuitenkin palata vielä hetkeksi Laosiin. Don Detin jälkeen mulla alkoi aika helvetillinen viiden päivän matkustusrupeama pohjois-Laosiin. Laosissa välimatkat saattaa olla lyhyitä, mutta teiden kunnosta johtuen matkustamiseen meni ihan hirveesti aikaa. Don Detillä päätin että katkaisen mun pitkän matkan kolmeen osaan. Menin toimistoon, jossa myyvät bussilippuja ja valitsin seuraavan kohteen aivan summanmutikassa osoittamalla yhtä kaupunkia. Yksi lippu tonne kiitos. Kaupunki oli nimeltään Thakhek ja matka alkaisi seuraavana aamuna klo 09 ja kestäisi 7 tuntia. Ajattelin mielessäni, että yeah right. Ja niinhän se matka kesti sitten sellaiset 14-15 tuntia. Olin varannut hotellista itselleni huoneen yhdeksi yöksi, koska mulla oli sellainen fiilis, että saavutaan perille vasta pimeällä. Bussissa oli mun lisäksi kaksi muuta ulkomaalaista joten lyöttäydyttiin Thakhekin päässä yhteen ja otettiin tuktuk hotellille. Mä olin syönyt viimeksi aamulla ja guesthousen ravintola oli kiinni. Normaalisti mulla on aina yks purkki nuudeleita laukussa hätätapauksia varten, mutta nyt en ollut ehtinyt ostaa uutta purkkia. Nälkä oli kova ja hirveä väsymys.. Sen lisäksi mun huone näytti tältä:\nSiinä koeteltiin taas Kuusiston flikan seikkailumieltä, mutta ei auttanut muuta kuin painaa pää tyynyyn.. Ihan kuin olisi vankisellissä nukkunut. 😀 Seuraavana päivänä lähdin seikkailemaan kaupunkiin ja etsimään aamupalaa. Täytyy sanoa, että tää päivä oli ehkä mun reissun raskain. En oikein edes tiedä miksi, mutta jotenkin oli edelleen kauhea ikävä Kambodzaan ja Laos ei vieläkään päässyt vaikuttamaan muuhun samalla tavalla. Mun ajatus oli viettää Thakhekissa kaksi yötä, mutta illalla päätin, että lähdenkin yöbussilla jatkamaan matkaa. Kumma juttu, ettei tuo mun hotellihuone houkutellut viettämään siellä toista yötä. Myös saksalaistyttöjen jatkoivat matkaa ja yhdessä päiviteltiin, miten erilaisia Kambodzalaiset ja Laosilaiset on.. Oli kiva kuulla, etten ollut yksin tämän ajatukseni kanssa. Seuraava pysäkki oli pääkaupunki Vientiane, josta jatkoin suoraan Vang Viengiin päästäkseni lähemmäs määränpäätä.\nVientianeen saavuttiin viideltä aamuyöllä ja mun seuraava bussi lähtisi kaupungin toiselta puolelta. Taas hypättiin tuktukiin ja kuski lupas viedä eka mut pohjois-terminaaliin ja sitten saksalaistytöt niiden hostelliin. Hinta sovittiin sopivaksi ja jo tässä kohtaa olis ehkä pitänyt hälytyskellojen soida, koska mun matka oli paljon pidempi mutta maksoin silti vain saman hinnan kun tytöt maksoi keskustaan. Lähdettiin liikkeelle ja päästiin bussiasemalle. Kuski osoitti tien toiselle puolelle ja sanoi vaan että puoli tuntia niin lähtee Vang Viengin bussi. Sain just ja just napattua rinkan, kun kuski kaasutti jo pois. Pian ymmärsin, että miksi hällä oli niin kiire. Se oli väärä bussiasema. Yritin kysellä asemalta, että mistäs se mun bussi lähtee ja kaikki oli vaan, että ei ainakaan täältä. Tuktuk-kuskit ympäröi mut ja olivat valmiita viemään mut perille 50 000 kipin hintaan, joka oli tietenkin aivan ryöstöä! Mulla alkoi siinä sitten palaa hihat oikein kunnolla ja korotin ääntäkin, että on se nyt saatana, kun just maksoin ton verran bussilipusta maan toiselta puolen ja vielä tuktuk-kuskille, joka toi mut väärään paikkaan. Ja nyt te haluatte 50 000?? Ei onnistu. Täällä kun ei ole tapana niitä tunteita kauheasti näyttää, niin äijät peräänty vähin äänin ja mä menin mököttämään ainoalle penkille jonka löysin. Hengittelin siinä syvään hetken ja mietin vaan, että nyt sisua Susanna. Noh, aloin katsella ympärilleni ja näin paikallisbussin, jossa luki South Bus Terminal. Mun pitäisi päästä North Terminaliin, joten näppäränä tyttönä mietin, että onhan sinnekin mentävä bussi. Kysyin varmaan viideltä ihmiseltä neuvoa, kunnes eräs vanhempi herrasmies osoitti mut oikeaan suuntaan. Lähdin kävelemään sinne ja vieläkin sain pari tuktuk-kuskia seuraamaan itseäni. Väittivät kiven kovaan, että ei sinne mitään bussia mene. Teki mieli vaan huutaa niille, mutta kävelin vaan vähin äänin pois. Ja sieltähän se kulman takaa näkyi: Bus to North Terminal! Taputtelin itseäni olalle, että onneks jaksoin taistella tieni sinn. Maksoin 5000 kipiä eli kymmenesosan siitä, mitä nää kuskit olis pyytäneet. Toki munhan olisi pitänyt päästä sinne sillä hinnalla, mitä maksoin mun ekalle kuskille jos se ei olis kusettanut mua tahallaan. Noh, se oli pieni hinta ja pahempaakin voi sattua. Ilman unta kello viisi aamulla tää vaan tuntui aivan hirveeltä. Päätin, että jos Laos ei kohta ala tuntua paremmalta, niin lähden joogaretriitin jälkeen jatkamaan matkaa. Voin paljastaa sen verran, että vietin kyllä sen koko 3,5 viikkoa Laosissa eli ei siellä niin kauheeta ollutkaan. 😀\nViimeinen välipysäkki ennen retriittiä oli Vang Vieng. Rakastuin siihen paikkaan ihan täysillä ja päätin tulla sinne takaisin heti joogailun jälkeen. Nyt kuitenkin jatkoin vielä matkaa Luang Prabangiin, jossa tapaisin mun tulevan joogakämppiksen Emman! Pääsin illalla perille ja Emma oli hommannut meille huoneen hotellista, joten suuntasin sinne. Heti kun tavattiin Emman kanssa, niin meillä vaan synkkas niin hyvin! Harvoin tapaa sellaisia ihmisiä kun voi heittää mitä vaan eikä tarvii murehtia että mitä toinen ajattelee (terkkuja vaan Kambodza-Jannelle :D). Päiviteltiin koko retriitin ajan miten onnekkaita oltiin, että saatiin toisemme kämppiksiksi. Lähdettiin illalliselle ja muutamalle drinkille juhlistamaan meidän uutta ystävyyttä! Seuraavana aamuna lähdettäisiin Nong Khiawin kylään, jossa vietettäisiin seuraavat neljä päivää. Ainiin! Matka Vang Viengistä Luang Prabangiin oli aivan jäätävän pelottava! Pientä kiemuraista vuoristotietä ja heti tien reunasta oli monen sadan metrin pudotus.. Maisemat oli aivan sairaan hienoja toisaalta!\nKun seuraavana päivänä päästiin vihdoin perille, kaikki mun antipatiat Laosia kohtaan katosivat. Nyt oltiin tultu niin lähelle paratiisia kun voi päästä. Kylä oli todella pieni, joen varrella, vuoren juurella. Mullahan kävi mieletön tuuri ja sain viimeisen paikan joogaretriitistä. MUTTA. Kävi taas onni onnettomuudessa, koska jos olisin varannut paljon etukäteen, olisin varmaan valinnut halvemman huoneen. Nyt ainoa vapaa paikka oli kalliimmassa huoneessa, mutta kun nähtiin meidän näköala, se 20 extra dollaria ei kiinnostanut pätkääkään! Suoraan meidän partsin edessä virtasi joki, jonka toiselta puolelta kohosi jäätävän kokoinen vehreä vuori. Me hypittiin ja kiljuttiin kun pikkutytöt, oltiin niin onnellisia. Tarinan opetus: miksi tehdä mitään tänään, jos sen voi jättää huomiseen. 😀 Tällä ollaan menty 28 vuotta ja hyvin pärjätty. Välillä tämä mun luonteenpiirre kyllä aiheuttaa ihan liikaa ylimääräistä stressiä, mutta välillä se palkitsee. Ja minkäs sitä itselleen voi… Seuraavat neljä päivää vietettäisiin täällä ja tiesin jo nyt, että tästä tulee hienoa. Kaikki kävi vuorotellen juttelemassa meidän opettajan kanssa ja käytiin läpi perusjuttuja. Jossain kohtaa meidät jaettaisiin pienempiin ryhmiin ja sai toivoa, että mihin haluaisi keskittyä näissä pienemmissä ryhmissä. Mä ilmoittauduin ryhmään, jossa harjoitellaan päällä- ja käsillä seisontaa, tietty. 😛\nMeidän päivät alkoi aina 6:30 hengitys- ja meditaatioharjoituksilla. Ensin Julie opetti meille hengitystekniikan ja sitten sitä harjoiteltiin meditaation aikana. Tämä kesti 1,5 tuntia ja sen jälkeen oli teepaussi. Tuollahan oli tosi kylmä eli aina piti olla huppari ja villasukat ja viltti mukana kun meni päivän ekalle tunnille. Oltiin siitä onnekkaita, että just tämä viikko oli sellainen, että aurinko nousi meidän ekan harjoituksen aikana. Eli kun mentiin aamulla meditaatioon, oli täysin pimeää. Sitten sen aikana nähtiin kun usva siirtyi ja vuori alkoi kohota sumun takaa meidän silmien edessä. Ihan siisti fiilis! Teetauon jälkeen alkoi päivän eka joogaharjoitus. Käytiin läpi paljon perusasentoja ja jokaisen kohdalla vielä tarkemmin, että miten tietty asana (eli asento) toimii sun oman kropan kanssa. Pidin näistä aamupäivätunneista ehkä eniten. Niissä sai oikeasti tehdä duunia ja ymmärsin paljon paremmin niitä liikkeitä mitä oon tehnyt jo vuosia.. Se kesti kanssa 1,5 tuntia ja sen jälkeen oli kyllä ihan puhki! Mutta ei hätää, koska sitten olikin aamupalan vuoro. Meille kuului joka päivä aamupala- ja illallisbuffetti ja siis se ruoka oli taivaallista! Aamupalalla oli itsetehtyä leipää, juustoa, leikkeleitä, hedelmiä, mehuja, teetä, muroja, jogurttia ja sitten kahta tai kolmea paikallista ruokaa, yleensä paistettua riisiä, kananmunaa jossain muodossa ja välillä keittoa. Ei jäänyt nälkä. 😀 Aamupalan jälkeen oli vapaa-aikaa iltapäivä kahteen asti. Me yleensä vaan rentoudutaan Emman kanssa kämpillä tai altaalla. Iltaisin meillä oli buffet-illallinen. Joka ilta oli eri teema. Oli paikallista ruokaa, intialaista, kreikkalaista ja kiinalaista. Vedettiin aivan sairaat ähkyt joka ilta, koska ruoka oli taivaallista!\nYhtenä päivänä lainattiin resortilta fillarit ja lähettiin tutustumaan kylään. Siinä ei tosin mennyt kuin alle tunti, kun ollaan vain pienessä vuoristokylässä. Maisemat oli taas kyllä ihan uskomattomia. Pelkästään meidän partsilla hengailu oli jatkuvaa päivittelyä, että miten siistit maisemat meillä on. En laskenut kuinka monta kertaa todettiin ääneen, että kylläpäs ollaan onnekkaita, mutta kymmenen kertaa per päivä ei varmaan riitä. Iltapäivällä meillä oli joogan filosofiaa. Kuulostaa puuduttavalta, mutta oli itseasiassa todella kivaa oppia vähän joogan historiasta ja ajatusmaailmasta sen takana. Jooga ja buddhismi on aika paljon kietoutunut yhteen ja sen mitä oon oppinut, siellä on paljon sellaisia ajatuksia jotka kohtaa mun oman ajatusmaailman kanssa. Lähinnä ajatus siitä, että yrittää olla paras mahdollinen versio itsestään, on mun mielestä aika pätevä. Tapasin seuraavalla viikolla Nepalilaisen Ujwal-pojan, jolta opin paljon lisää buddhismista ja pommitin häntä kymmenillä kysymyksillä. Mut älkää pelätkö, en oo vaihtanut uskoa tai hihhuloitunut ihan täysin! Mutta tällä kaavalla meni meidän päivät retriitillä ja oli kyllä uskomaton kokemus, yksi parhaimmista koko reissulla. Välillä sniikattiin Emman kanssa kaljalle kylälle 😀\nNeljä päivää meni kuin siivillä. Mun kämppis Emma oli kyllä niin loistotyyppi ja päätettiinkin vielä Luang Prabangiin palatessa ottaa yhteinen huone, ennen kuin Emma jatkaisi matkaa Kambodzaan. Lähdettiin illalla joogaporukan kanssa ulos (mun ja Emman ehdotuksesta tietty). Luang Prabang on tosi symppis pieni kaupunki ja kaikki paikat menee kiinni jo yhdeltätoista, joten hulluille bilettäjille se ei oikein sovi. Mä jäin sinne vielä kahdeksi yöksi kun Emma lähti. Ekaa kertaa vähän kivemmassa hotellissa jossa oli KUUMA suihku!! Otin tästä luksuksesta kaiken irti, koska Luang Prabangissa oli oikeasti kylmä iltaisin. Kun on tottunut trooppisen ilmastoon niin 15 astetta tuntui ihan jäätävältä! Nukuin villasukat jalassa 😀 tätä ei tosin sopinut kauheasti Suomeen huudella kun siellä oli just silloin hirveät pakkaset ja minä parka jouduin pitämään iltaisin hupparia! Auringonlaskut täällä olivat kanssa aivan mielettömiä. Yksi ilta kävelin joen rantaan katsomaan sitä. Joku soitti taustalla akustista kitaraa ja lauloi, melko mahtava fiilis…\nLuang Prabangin lähellä on aivan uskomaton rykelmänä turkooseja vesialtaita javesiputous, jota kävin yhtenä päivänä ihastelemassa.\nMun viimeisenä iltana Luang Prabangissa lähdettiin vielä muutaman joogatytön kanssa viettämään ilta. Ensin mentiin joenrannassa olevaan kuppilaan, jossa oli tosi paljon muita reppureissaajia. Paikka meni kiinni taas yhdeltätoista. Kuten sanoin aiemmin, kaupungissa ei ole baareja MUTTA… Jos menojalkaa vipattaa vielä yhdentoista jälkeen, on yksi mahdollisuus jatkaa iltaa. Kun lähdettiin tästä kuppilasta, ulkopuolella oli hirvee hälinä ja varmaan kymmenen lava-autoa odottamassa. Kuskit tulivat tarjoamaan kyytiä keilahalleille. Siinä hetki ihmeteltiin mistä on kyse ja kun kaikki muut reppureissaajat hyppäsivät lava-autojen kyytiin, minä ja ruotsalainen Sara tehtiin samoin. Kymmenen minuuttia myöhemmin saavuttiin kaupungin laitamilla oleville keilahalleille, jossa olikin jo tunnelma kohdillaan. Varmaan 15 keilarataa ja baari, josta sai olutta ja viskipulloja! Lyöttäydyttiin yhteen kolmen britin kanssa ja otettiin rata. Siinähän menikin muutama tunti ihan siivillä ja oli aivan sairaan hauskaa! Siellä oli varmaan puolet paikallisia ja puolet reissaajia. Musiikki soi ja kaikilla oli hyvä fiilis. Taas yksi aikoa unohtumaton kokemus!\nSitten olikin aika vaihtaa maisemaa ja palata mun aikaisemmalle välipysäkille Vang Viengiin! Odotin sitä aika innolla, vaikka se tarkoittikin, että jouduin palaamaan samaa hullua vuoristotietä.. Kuusi tuntia pomppuja ja kurveja ja kohtuutonta tilannenopeutta. En yleensä kärsi matkapahoinvoinnista, mutta nämä Laosin tiet on saanut mut voimaan aika huonosti. Yleensä pidän mun unimaskia silmillä, se auttaa.. Matka meni kuitenkin tosi kivuttomasti ja pääsin perille Vang Viengiin. Seuraavat päivät menisi näissä maisemissa!\nps. Viime blogikirjoituksesta on tosi paljon aikaa, kun mulla ei ole vaan ollut yhtään fiilistä kirjoitella. Eikä kyllä aikaakaan 😀 mut nyt kun sain tän valmiiksi, muistin taas miten kiva näitä asioita on kirjoitella ylös! Yritän siis saada lisää tekstiä ulos nopeasti!\npps. Loppukevennyksenä kuva-arvoitus! Arvatkaa kumpi puoli kuvasta on meikäläisen sänky ja omaisuus? 😀\nDON DET, LAOS 28.12. – 3.1.\nJohanna | intothemystic.pallontallaajat.net: MEDELLIN, KOLUMBIA part 1, 3.11. – 11.11.2017\nElla - Matkalla kaiken aikaa: KAMPOT JA KEP 11. – 14.12. 2015\nMaria: Moikka maailma!\nMaria: VANG VIENG & VIENTIANE, LAOS 13. – 21.1. 2016\nNede: VANG VIENG & VIENTIANE, LAOS 13. – 21.1. 2016


Korkeasaari toivoo Cecilin tapauksen havahduttavan: "Metsästyksen ympärillä on teollisuutta" - MTVuutiset.fi\nEtelä-Suomessa lämpötila nousi monin paikoin 20 asteeseen – Tämän päivän korkein lämpötila löytyy kuitenkin yllättävästä paikasta\nKorkeasaari toivoo Cecilin tapauksen havahduttavan: "Metsästyksen ympärillä on teollisuutta"\nYhdysvalloissa Cecil-leijonan kohtalosta raivostuneet ihmiset ovat esimerkiksi osoitteet mieltä Palmerin vastaanotolla.\nJulkaistu 30.07.2015 10:38\nZimbabwen kuuluisan Cecil-leijonan surma puhuttaa myös Korkeasaaressa.\nYhdysvaltalaisen hammaslääkärin Walter Palmerin surmaamasta Cecil-leijonasta on tullut eräänläinen 2010-luvun petoeläinten metsästyksen symboli. Palmer on saanut vihaa niskaansa kotikaupungissaan Minnesotan osavaltiossa ja sosiaalisessa mediassa. Myös monet julkisuuden henkilöt ovat tuominneet Palmerin teon.\nTapaus on puhuttanut myös Korkeasaaren henkilökuntaa. Korkeasaaren eläintenhoitoyksikön päällikön Nina Trontin mukaan Cecilin kohtalo on muistutus siitä, että luonnonsuojelua tarvitaan.\n– Se vahvistaa edelleen sitä ajatusta, että luonnonsuojelulle on oma paikkansa tässä nykymaailmassakin, Trontti sanoo.\nHänen mukaansa erityisesti leijonan kaltaiset näyttävät lajit tuovat esille koko eläinkunnan ongelmia.\nTrontti toivoo, että tapaus havahduttaa ihmisiä.\n– Tiedän, että Afrikassa on ollut paljon metsästystilanteita, joissa on siirretty leijonia paikoille, joihin tehdään näitä metsästysretkiä, siis käytännössä metsästyksen ympärillä on teollisuusuutta.\nTrontin mukaan nykyaikana Palmerin kaltaiset petoeläinten metsästäjät jäävät helpommin kiinni. Eläimistä tiedetään radiolähetin pantojen ansiosta enemmän yksilötietoja kuin aikaisemmin. Myös riistakamerat auttavat.\n– Niiden avulla saadaan tietoa paitsi elämistä myös salametsästäjistä.\nHelsingissä sijaitsevassa Korkeasaaren eläintarhassa on kolme aikuista aasianleijonaa ja kolme pentua. Aasianleijonat rauhoitettiin 1950-luvulla ja niiden suojelutoimia on siitä lähtien tiukennettu.\nTrontti kertoo, että Afrikassa on niin kutsuttuja Afrikan leijonia ja siellä lajien välillä on alueellisia eroja. National Geographic-lehden mukaan leijonien määrä Afrikassa on vähentynyt huomattavasti viime vuosikymmenien aikana – jopa 80 prosenttia 30 vuodessa. Syynä tähän on asiantuntijoiden mukaan esimerkiksi leijonien kaventunut elinympäristö, niiden rituaalinen tappaminen sekä salametsästysturismi, joka on erityisesti vauraiden amerikkalaisten suosiossa.\nMTV Uutiset LiveEtelä-Suomessa lämpötila nousi monin paikoin 20 asteeseen – Tämän päivän korkein lämpötila löytyy kuitenkin yllättävästä paikasta\nTiistai 23.4. klo 22:00\nTiistai 23.4. klo 19:00\nPoliitikot käärivät hihansa – millainen kevät edessä?\nTiistai 23.4. klo 22:25\nTiistai 23.4. klo 19:25\nVideo julki Sri Lankan epäillystä terroristista\nTiistai 23.4. klo 9:10\nMatti Vanhanen sydänleikkaukseen elokuussa\nTiistai 23.4. Lämpötilat 20 asteen vaiheilla etelässä\nTiistai 23.4. Sää jatkuu laajalti aurinkoisena ja lämpimänä\nTiistai 23.4. Tänään jopa 20 astetta lämmintä\nSyyttäjä kertoo Oulun seksuaalirikoksista\nTuhansien roolien taituri Hannele Lauri\nTuristit ylistävät suomalaisia vuolaasti\nVeikkausliigassa Stadin Derby – kannattajat saapuivat stadionille\nOulun seksuaalirikoksia käsitellään salaisina\nOulun seksuaalirikosvyyhti käräjillä\nAsuntokaupoilla – millainen laina tulisi ottaa?\nTäällä Pasilan junapainajainen tapahtui\nBakun F1-osakilpailu käydään ensi viikonloppuna\nYksi Sri Lankan terrori-iskuista epäilty silitteli lapsia vain hetki ennen iskua\nRinteen ja Granlundin kausi päättyi NHL:ssä\nKirjallisuuden rock-tähti Miki Liukkonen\nPuolet suomalaisista poistaisi transihmisten lisääntymiskyvyttömyysvaatimuksen – eniten kannatusta vanhimmassa ikäluokassa\nYhdysvaltojen ja Venäjän vastustus vesitti sisällön – YK hyväksyi seksuaalisen väkivallan sodassa tuomitsevan päätöslauselman\nPariskunta jäi autollaan jumiin Australian syrjäalueelle – pelastautuivat maahan kirjoitetun avunhuudon avulla\nYlivieskan uuden kirkon rakentaminen taas askelta lähempänä – aikataulu selvillä\nJaakko Rytsölä menetti it-kuplan puhjetessa miljoonansa – hakee nyt rahoitusta sovellukselle, jonka avulla lapset oppivat rahasta: "Haluan, että heistä kasvaa itseäni vastuullisempia"\nLegendaarinen Paint pysyy Windows 10:n osana\nHIFK nipisti HJK:lta pisteen Stadin derbyssä – Klubin voitoton putki venyi jo kolmeen otteluun\nHPK:n sankari jakoi runsaasti tunnustusta tähtivahdille – "Ei tule kehuttua kopin puolella, ettei rupea leijumaan"\nKuva: Finlandia-talo valaistiin Sri Lankan lipun väreillä – "Viattomiin kohdistuva terrori on raukkamaista"\nSurun murtama YouTube-tähti Roni Back kertoi erostaan koskettavalla videolla: "Jättäkää ex-tyttöystäväni rauhaan"\n"Ei tule onnistumaan" – HPK:n villitsijä suhtautuu tyynesti Kärppien pelaajien provosointiyrityksiin\nRuotsin hirmuinen MM-ryhmä vain vahvistuu: jo 14 pelaajaa NHL:stä – viime yönä vapautui neljä lisää\nHPK:n taistelijalaituri jätti Kärppien filmaamissyytökset omaan arvoonsa: "Aika kyseenalaisia juttuja tuli heiltäkin"\nNHL-tuomarilta kirosanojen täyttämä avautuminen – tähtipelaajan viiltävä kuitti repeilyttää somessa\nValtava "mutajärvi" vyöryi nukkuvien kaivostyöläisten päälle – yli 50 ihmisen pelätään kuolleen Myanmarissa\nNeljä ihmistä otettiin kiinni Stadin derbyssä – yhtä epäillään järjestystä ylläpitävän henkilön vastustamisesta\nSuomessa mitattiin tänään poikkeuksellisia lämpölukemia – viikko jatkuu yhtä kesäisenä\nKaleva: Ennakkoäänestyksen epäselvyyksistä Oulussa aloitettiin rikostutkinta – myös oikeuskanslerille kanneltu\nHPK tasoitti finaalisarjan, luottohyökkääjä iski tehot 2+0 – tunteet kävivät kuumina, Kärppien Ville Leskinen hermostui ottelun lopussa\nGame of Thronesin eeppinen taistelu lähestyy – fanit pelkäävät karmeaa lopputulosta


Opiskelijana opistossa – Ranuan kr. kansanopisto\nKurssikalenteri syksy 2019 ja talvi 2020\nOpiskelijat opiskelevat valitsemiensa opintopolkujen mukaisia opintoja. Kaikille kuuluvia oppiaineita ovat uskonto ja yhteisötaidot. Jokaisen alaikäisen opiskelijan on myös opiskeltava joko opintopolun sisällä tai valinnaisaineena vähintään yhdessä jaksossa englantia, viestintää, matematiikkaa ja tietotekniikkaa.\nOpintopolkujen sisältöjen lisäksi opistossa voi opiskella valinnaisaineita. Valinnaisaineina jokaisella on mahdollisuus suorittaa lukion kursseja, korottaa peruskoulun arvosanoja ja opiskella kädentaitoja ja taideopintoja, vaikka ei olisi valinnut niitä opintopolukseen. Valinnaisaineina on mahdollista opiskella esimerkiksi musiikkia, vammaistyötä ja liikuntaa.\nOpistossa on paljon erilaisia tapahtumia, teemaviikkoja ja -päiviä, jolloin oppiminen tapahtuu tekemisen ja toiminnan kautta. Opintojen ohella opisto tarjoaa monelle turvallisen mahdollisuuden itsenäistymiseen, hyvät puitteet sosiaalisen kasvamiseen ja paljon erilaisia harrastusmahdollisuuksia.\nOpistossa eletään tiiviissä yhteisössä. Yhteisössä jokainen jäsen on tärkeä, ja jokaisella on omat tehtävänsä. Opistoyhteisössä pyritään löytämään jokaiselle tehtäviä, joissa voi kokea onnistumisia ja oppia uutta.\nYhteisötaitojen tunneilla valmistaudutaan yhteisiin tapahtumiin ja projekteihin, joita lukuvuoden aikana toteutetaan. Yhteisötaidoissa voi painottaa sellaista, missä kokee olevansa hyvä tai sellaista, missä haluaisi oppia uutta.\nYhteisötaidot ovat tärkeitä myös opiston jälkeen. Jokainen ihminen kuuluu elämänsä aikana erilaisiin yhteisöihin. On hienoa kokea yhdessä tekemisen ja onnistumisen merkitys.\nOpistossa on mahdollista opiskella monia erilaisia valinnaisaineita oman mieltymyksen mukaan. Valinnaisaineet valitaan ensimmäisen opiskeluviikon aikana. Alustavia valintoja kysytään jo hakulomakkeessa.\nValinnaisaineina voi opiskella monia opintoja, joita on tarjolla myös opintopolkujen vaihtoehdoissa. Joissakin valinnaisaineissa annetaan etusija sellaisille opiskelijoille, jotka eivät opiskele niitä opintopolkujen opinnoissa. Tällainen on esimerkiksi kotitalous. Jos opiskelee kotitaloutta omana polkunaan tai teknisen työn/ tekstiilityön opintopoluissa, ei välttämättä pysty osallistumaan enää kotitalouden valinnaiskursseille.\nValinnaisaineiden tarkemmat sisällöt päivittyvät kevään 2019 aikana. Osa valinnaisaineista kestää vain yhden jakson ja osa läpi vuoden.


Luonnokseksi laiksi yleisradioverosta sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi | Kuntaliitto.fi\nLuonnokseksi laiksi yleisradioverosta sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi\nLausunto valtiovarainministeriölle, 9.3.2012, Dnro 694/90/2012, Reijo Vuorento ja Jukka Hakola\nValtiovarainminiseriö on 17.2.2012 pyytänyt lausuntoa Luonnoksesta hallituksen esitykseksi sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi.\nHallituksen esityksen luonnoksessa on päädytty ratkaisuun jossa kunnalle määrätään yleisradioveroa 350 tai 700 euroa riippuen kunnalle maksuunpannun kunnallisveron määrän perusteella. Yhteisöjen maksama yleisradiovero olisi 350 tai 700 euroa riippuen yhteisön liikevaihdosta. Maksuvelvollisia olisivat myös kuntakonserneihin kuuluvat yhteisöt. Kuntien kannalta luonnoksen mukaisena kunnallisten toimijoiden maksettavaksi tulevan yleisradioveron kustannuksia ei voida pitää kohtuuttomina.\nHallituksen esityksen luonnoksessa on esitetty, että yritysten maksamien yleisradioverojen vaikutus yhteisöveron tuottoon otettaisiin huomioon kuntien yhteisöveron jako-osuuksia vähentävänä tekijänä kertaluontoisena oikaisuna. Nykyinen kuntien lakisääteinen jako-osuus on 23,34 % ja luonnoksen mukainen uusi jako-osuus olisi 23,26 %.\nYleisradioveron yhteisöille Iisäkustannuksia aiheuttava ja siten verotuloja vähentävä osuus on luonnoksessa kuitenkin esitetty vakiona (11,5 M€) kuten myös valtiolle tilitettävä yleisradiove ron määrä (22 M€). Kuntien jako-osuuden muutos on esityksessä kuitenkin suhteellinen joten sen kustannusvaikutus kunnille määräytyy vuosittain maksuunpantavan yhteisöveron perusteella ja sen määrä vaihtelee vuosittain.\nAlentamalla kuntien yhteisöveron jako-osuutta luonnoksen mukaisesti kuntien tulevien vuosien yhteisöverojen tuotto vaihtelee euromääräisesti seuraavasti:\nKuntien lakisääteinen osuus nykyisin 23,34 %\nKuntien osuus HE:n mukaan 23,26 %\n8000 M€ 1867,2 1860,8 6,4\n6000 M€ 1400,4 1395,6 4,8\n4000 M€ 933,6 930,4 3,2\nKuntaliiton näkemyksen mukaan yleisradiovero tulee perää niin, ettei sillä ole vuosittain vaihtelevaa vaikutusta kuntien verokertymään eikä sitä tule siten ottaa huomioon yhteisöveronjako-osuuksia määriteltäessä.\nLisäksi luonnoksen ehdotuksessa uudeksi verotilityslain 12 b §:ksi väliaikaisesta jako-osuudesta verovuodelle 2013 on ehdotettu kuntien osuudeksi 28,24 % joka laskisi nykytilanteeseen verrattuna 0,1 % lakisääteisen osuuden muutoksesta (0,08 %) poiketen. Tätä poikkeamaa ei perusteluissa ole avattu eikä sitä siten voida pitää perusteltuna.\nMuilta osin Kuntaliitolla ei ole huomautettavaa esitykseen.\nHE 28/2012: Hallituksen esitys eduskunnalle laiksi yleisradioverosta sekä laeiksi eräiden siihen liittyvien lakien muuttamisesta\nFinlex - Lainsäädäntöpankkiin


"Lohduton prosessi" on mahdollista muuttaa onnistumisten ketjuksi | Talouselämä\nToimivat ja luottamusta herättävät IT-järjestelmät luovat liiketoimintaan kilpailuedun – mutta vasta sitten, kun yrityksen johto ja koko henkilökunta on saatu osallistettua niiden tarpeiden määrittämiseen, valintaan, käyttöönottoon ja käytettävyyden varmistamiseen.\nMeillä jokaisella on kokemuksia tilanteista, jolloin järjestelmät eivät toimi suunnitellusti, tai meillä ei ole riittävästi osaamista käyttää niitä. Se turhauttaa sekä vaikeuttaa liiketoimintaa. Aika kuluu virheiden etsimiseen, tuplavarmistuksiin ja ongelmatilanteiden selvittämiseen.\nLiiketoiminnan tärkeimpien järjestelmien uudistamishankkeet ovat usein liian IT-vetoisia. Myös järjestelmien valintaprosessit vedetään läpi vahvasti IT-organisaation toimesta.\nLopputuloksena on hankinta, jossa liiketoiminnan tarpeet on huomioitu liian yleisellä tasolla puhumattakaan siitä, että olisi muistettu pohtia, millaista liiketoimintaa järjestelmän pitäisi tukea 5 – 10 vuoden päästä.\nVaikka prosesseja ja organisaatiota oltaisiin valmiita muuttamaan, tarvetta siihen ei tunnisteta tarpeeksi ajoissa. Järjestelmän käyttöönottovaiheessa prosessi- ja organisaatiokehitys jäävät helposti toiminnallisuuksien määrittelyn, rakentamisen ja testauksen – niin sanotun IT-tekemisen jalkoihin. Myös henkilöstön sitouttaminen järjestelmävalintaan jää usein heikoksi. Valittu järjestelmä sopii täydellisesti IT-arkkitehtuuriin ja IT-strategiaan, mutta liiketoimintastrategian ja vision mukaiset ominaisuudet ja toiminnallisuudet puuttuvat . Tämä johtaa toteutusvaiheessa lisäpalasten rakentamiseen ja prosessien läpiviemiseen enemmän tai vähemmän ilman järjestelmän tukea.\nVaikka IT-järjestelmien uudistaminen näyttäytyy julkisuudessa usein ”lohduttomalta prosessilta”, se ei sitä ole, kun asiat tekee oikein. Seuraavat asiat ovat kokemuksemme mukaan erityisen tärkeitä ottaa huomioon, jotta lopputulos olisi mahdollisimman onnistunut ja kustannustehokas.\n1. Aloita järjestelmän valinta aina liiketoiminnan tarpeiden ymmärtämisestä.\nKartoita ensin nykyiset liiketoimintaprosessit ja niiden kipupisteet, tarvittavat parannukset sekä hyvin toimivat ominaisuudet.\nRakenna jatkoksi näkemys siitä, miltä markkina ja liiketoiminta näyttävät esimerkiksi viiden vuoden päästä:\n- Mitkä ovat alan suurimpia murroksia?\n- Mitä asiakkaasi mitä luultavimmin tulevat odottamaan.\nKuvaa tämän pohjalta tulevaisuuden prosessit ainakin pääpiirteissään. Listaa kaikkien avainprosessien kilpailuetua tuovat toimintatavat sekä niistä juontuvat IT-järjestelmän vaatimukset.\n2. Siirry IT-ratkaisun valintaan vasta pohjatyön jälkeen.\nPeilaa uusia järjestelmävaihtoehtoja näitä tulevaisuuden prosesseja vasten:\n- Palveleeko ratkaisu tulevaisuuden tarpeita?\n- Ratkeavatko tärkeimmiksi priorisoimasi kipupisteet?\n- Mahdollistaako järjestelmä uusien markkinoiden valtaamisen?\n- Onko järjestelmän kypsyys yritykselle sopiva?\n- Mahdollistaako järjestelmä tehokkaan työskentelyn, vapauttaako se työntekijöiden aikaa lisäarvoa tuottavien asioiden tekemiseen?\nKuvaa hankintaprosessin aikana mahdollisimman tarkasti tarpeitasi niin liiketoiminnan kuin IT:n näkökulmista. Käy myös keskustelua järjestelmätarjoajien sekä muiden jo järjestelmää käyttävien yritysten kanssa, jotta saatte yhdessä muodostettua kuvan siitä, mikä ratkaisu palvelee yrityksen tarpeita parhaiten.\n3. Tarkastele valittuja järjestelmävaihtoehtoja osana kokonaisarkkitehtuuria ja IT:n strategisia tavoitteita.\nVertaile eri vaihtoehtojen elinkaarikustannuksia.\nVanha sanonta "hyvin suunniteltu on puoliksi tehty" pätee tässäkin asiassa.\nPanostamalla liiketoiminnan osallistumiseen organisaation kaikilta tasoilta jo järjestelmän valintavaiheessa varmistat koko yrityksen sitoutumisen tulevaa hankintaa sekä käyttöönottoa kohtaan.\nAnne Leikas on liiketoimintaa tukevien teknologiaratkaisujen asiantuntija ja vastaa Accenturen teknologiakonsultoinnin palveluista pohjoismaisille perusteollisuuden asiakkaille.\nKatja Limnell työskentelee Accenturen perusteollisuusyksikössä, keskittyen yritysten strategisten ongelmien ratkaisuun. Hän vastaa Customers & Channels alueen konsultointipalveluista suomalaisille perusteollisuusasiakkaille.\nAnne Leikas ja Katja Limnell


Pitkäjänteistä sitoutumista eukalyptuksen viljelyyn Uruguayssa | UPM.FI\nArtikkeli | kesä 07, 2016\nUPM on ollut mukana kehittämässä Uruguayn eukalyptusviljelmiä 25 vuoden ajan. Sellutuotannon tarpeisiin kasvatettavan eukalyptuksen viljely vaatii sitoutumista sekä pitkäjänteistä tutkimus- ja kehitystyötä.\nUPM:n selluliiketoiminnan teknisen asiakaspalvelun johtaja Mats Backman oli perustamassa Uruguayn ensimmäisiä viljelmiä.\n"Eukalyptuspuut kasvavat hakkuukypsiksi noin kymmenessä vuodessa, joten viljelmien perustaminen ja kustannustehokkaan raaka-aineen hankkiminen oli välttämätöntä metsäteollisuuden kansainvälisen kilpailukyvyn kannalta", kertoo Backman.\n"Olemme systemaattisesti jalostaneet viljelyyn valittuja lajikkeita edelleen. Puunjalostuksen perimmäisenä tavoitteena on varmistaa, että tuotetun sellun laatu säilyy mahdollisimman tasaisena, mikä on tärkeää asiakkaidemme tuotantoprosessien kannalta", Backman lisää.\nPuuviljelmien hoidosta vastaa UPM:n yhtiö Forestal Oriental, joka on toiminut Uruguayssa vuodesta 1990. Yhtiö omistaa nykyään 230 000 hehtaaria maata, josta viljelykäytössä on noin 140 000 hehtaaria. Loput on joko suojeltu tai muussa käytössä, kuten karjalaitumina.\nPääosa UPM:n Uruguayn eukalyptusviljelmien tuottamasta puusadosta käytetään selluntuotantoon paikallisella UPM Fray Bentosin sellutehtaalla, jonka tuotanto käynnistyi marraskuussa 2007.\nTehdas sijaitsee Uruguay-joen varrella, ja siellä tuotetaan valkaistua eukalyptussellua.\n"Tehdas on toiminut erinomaisesti ja ylittänyt odotukset kaikilla osa-alueilla. Nostimme tehtaan vuosittaista tuotantokapasiteettia 1,3 miljoonaan tonniin, mikä oli UPM:n päätavoite Uruguayssa", kertoo UPM:n selluliiketoiminnan tutkimus- ja kehitysjohtaja Marcos Battegazzore.\nUPM Fray Bentosin tehdas työllistää suoraan 200 henkilöä, ja tehdasalueella työskentelee päivittäin yhteensä 800 henkilöä eri tehtävissä tuotannosta ja huoltotöistä logistiikkaan.\nSellun lisäksi Fray Bentosissa tuotetaan sähköä, jota myydään Uruguayn sähköverkkoon. Tehdas kattaa lähes yhdeksän prosenttia Uruguayn sähköntuotannosta.\nFray Bentosin tehtaalle on asetettu erittäin tiukat tavoitteet niin ympäristöpäästöjen, työturvallisuuden kuin laadun osalta. Tavoitteiden täyttymistä seurataan jatkuvasti.\nUPM:n puuviljelmien suunnittelupäällikkö Ricardo Methol vahvistaa, että jalostustyön tavoitteena on puuviljelmien tuottavuuden ja puukuidun laadun parantaminen.\n"Kuidun on oltava mahdollisimman tiheää, jotta puunkäyttö voidaan maksimoida selluntuotannossa. Joillakin viljelyalueilla sato hehtaaria kohden on jopa kaksinkertaistunut, mikä on erittäin hyvä tulos."\n"Määrätietoinen tutkimus- ja kehitystyö on osoitus yhtiön pitkän aikavälin visiosta, tavoitteista ja sitoutumisesta", Methol lisää.\n"Pitkäaikaisen seurannan avulla pystymme osoittamaan, että kykenemme pitämään yllä laajoja puuviljelmiä kestävällä tavalla", Methol vahvistaa. Lisäksi UPM on rakentanut maahan noin 6 000 hehtaarin kokoisen suojelualueiden verkoston.\n"Olemme luoneet uusia käytäntöjä muun muassa perustamalla luonnonsuojelualueita omistamillemme maille, mikä on ollut harvinainen toimintatapa yksityisen sektorin yrityksille Uruguayssa. Myös ympäristöjärjestöt osallistuvat aktiivisesti suojelualueiden maankäytön suunnitteluun."\nUPM:n sitoutumista vastuulliseen toimintaan kuvaa hyvin se, että kaikki UPM:n plantaasit ovat FSC- ja PEFC-sertifioituja.\nUPM on myös aktiivisesti mukana WWF:n Uuden sukupolven puuviljelmät -hankkeessa, jonka tavoitteena on edistää parhaita käytäntöjä tulevaisuuden puuviljelmien suunnittelussa ja hoidossa.\nYhteistyötä perinteisen maanviljelyn kanssa\nUPM on tehnyt yhteistyötä yksityisten maanomistajien kanssa vuodesta 2005 lähtien FOMENTO-ohjelman puitteissa. Ohjelmassa UPM Forestal Oriental toimittaa puuntaimet ja vastaa istutuksista sekä myöhemmin puunkorjuusta.\nPuuviljelmät tuovat lisätuloja maanviljelijöille, ja metsäteollisuus pääsee tekemään istutuksia uusille alueille.\nKarjankasvatusta ja maanviljelyä harjoittava Roberto Symonds on istuttanut mailleen eukalyptusta noin 150 hehtaaria vuodesta 2009 lähtien. Symondsin mukaan puunviljely täydentää hyvin perinteisestä maanviljelystä saatavia tuloja.\n"Istutusmetsät tuovat suojaa eläimille. Pääasiassa istutuksemme on tehty alueille, joilla on vähän käyttöä eläintenkasvatuksen tai maanviljelyn kannalta. Myös tuotannon monipuolistaminen on motivoivaa, kun puun kysyntä kasvaa ja samalla istutusten arvo nousee", kertoo Symonds.\nNykyään noin kolmasosa UPM:n hoitamista puuviljelmistä on yksityisten maaomistajien mailla.


37 TUNTIA VUOROKAUDESSA: huhtikuuta 2011\nKahdeksas MaMa-haaste on vielä sunnuntaihin asti voimissaan. Yllättäkää minut ja osallistukaa -laskekaa rimaanne hieman alas ja toteuttakaa jotain pientä, suurta tai keskikokoista! Vain osallistumalla haasteeseen, voit vaikuttaa siihen, että se pysyy jatkossakin käynnissä!\nBlogin postauksissa tullaan vähitellen siirtymään enemmän ja enemmän pihan ja puutarhan puolelle. Luonnollinen kehitys, ottaen huomioon missä aikaamme tässä vaiheessa vuotta eniten vietetään.\nIhanasta pääsiäislomasta käytimme kaksi viimeistä päivää Tavallisen Pojan kanssa pajuaitaprojektiin. Tänään vielä Tavallinen Isä oli auttamassa ja pääsimme lopputulokseen, jota tavoittelimmekin. Nyt on pihassa pajuaita, jonka on ainakin tarkoitus osoittautua eläväksi -siitähän emme voi vielä olla aivan varmoja, että alkaako se todella tässä uudessa paikassaan elää, mutta näin ainakin toivotaan. Rankka duuni ja pitkiä päiviä, mutta hyötyliikuntaa saimme ainakin roppakaupalla! Pajuaita tulee tehdä keväällä maan sulettua ennen kuin pajut alkavat vihertää, joten siksi pidimme kiirettä.\nNäyttämön yläpiha ja talo rajoittuu maantiehen. Talon pohjois-puolella pihan ja tien väliin on rakennettu puuaita, josta olen postannutkin aiemmin. Talon etelä-puolella talon ja joen välisellä matkalla on ollut näkösuojana kurtturuusupensasaita ja pensasangervoa. Kurtturuusu kukkii kyllä kauniisti, mutta sitä oli liikaa ja halusimme siitä eroon kaikkialta muualta paitsi talon seinustalta. Pensasangervosta emme kumpikaan tykkää yhtään -vaikka näkösuojana se onkin kyllä täyttänyt hyvin tehtävänsä.\nSiispä aloitimme sunnuntaiaamuna kaivamisen, kaivamisen ja kaivamisen. Pensaat poistettiin 14 metrin matkalta juuristoineen, käytimme työhön koko eilisen päivän. Melkoinen homma ja melkoinen lasti jätettä!\nTänä aamuna kävimme vielä maan kerran läpi ja poistimme loput juurenpätkät ja kivet. Maahan kaivettiin ura (sinisen luotinarun avulla), johon kärräsimme kanalasta turpeen ja lannan sekoitusta.\nSen jälkeen maa-aines kasteltiin kunnolla ja peitettiin tukevalla noin metrin levyisellä muovilla. Muovi saatiin pysymään mukavasti maassa sieltä aiemmin kaivetuilla kivillä. Muovin ja turpeen tarkoituksena on siis sitoa kosteutta mahdollisimman paljon, koska sitä pajut tarvitsevat juurtuakseen maahan. Jatkossakin istutusta tulee kastella päivittäin sekä suihkuttaa päältä myös ajoittain.\nIltapäivästä pääsimme pajun raivaukseen. Edellisen asukkaan aikana Näyttämön alapihalle on istutettu pieni metsikkö jotain erikoista pajua (en tunnista lajia tarkemmin), tarkoituksena oli kuulemma testata sopiiko se hakelämmitykseen. Lämmitys pajulla on jäänyt testaamatta, joten nyt me testaamme, sopiiko se elävään pajuaitaan. Aitaa varten sahasimme 14 ranteenpaksuista tukikeppiä sekä liki 90 ohuempaa varsinaisen aidan muodostavaa pitkää keppiä. Pajut tulee säilyttää sahattua vedessä, jotta ne eivät pääsisi kuivumaan ennen istutusta.\nKatemuoviin tehtiin pienet reiät, joihin pajut istutettiin. Pajuja varten maahan iskettiin ensin rautakangella tilaa -pajujen istutussyvyyden tulisi olla noin 30-50cm eli ihan pintaan niitä ei sovi vain pistellä. Aloitimme istuttamisen pystytolpista, jotka tulivat metrin välein.\nTämän jälkeen jokaiselle metrin välille iskettiin 45 asteen kulmaan kolme ohuempaa keppiä. Ja toiset samoihin kohtiin vastakkaiseen suuntaan.\nVastakkaiseen suuntaan olevat kepit pyrittiin pujottelemaan edellisten väleihin, jotta rakenne olisi tukeva. Tämän jälkeen liitoskohtia vielä vahvistettiin paalinarulla. Ajan myötä paalinarun on tarkoitus "kasvaa" pajun sisään ja hävitä näkyvistä. Sidokset voisi tehdä myös notkeilla pajunvitsoilla, mutta sellaiseen hifistelyyn meillä ei menty.\nLopuksi aita vielä tasoitettiin yläreunastaan. Pohdin kyllä jätänkö sen epätasaisen eläväksi, mutta päädyin kuitenkin leikkaamaan. Kasvaessaanhan aita kyllä ei jää tasaiseksi mistään reunastaan. Lisäksi teimme vielä talon puoleiseen päähän kaariportin taivuttamalla kahta oikein pitkää oksaa toisiaan vasten.\nNyt jää jännitettäväksi, että aukeavatko oksissa valmiiksi olleet silmut ja milloin? Olennaisempaa toki on se, että juurtuvatko pajut ja alkavatko kasvamaan vai kuolevatko ne. Jos homma onnistuu, aidan pitäisi vihertää kunnolla jo tämän kesän aikana. ja luoda kunnollinen näkösuoja tien ja pihamme välille. Postaan jatkovaiheista myöhemmin!\nTunnisteet: kevät, kädentaidot, puutarha, puutyöt\nSain vihdoin viimein päivitettyä sohvamme kesäkuosiin. Kävin jokin aikaa sitten paikallisella hyväntekeväisyyskirppiksellä ja ostin kaikki löytyneet valkoiset vanhat tyynyliinat pitseineen ja kirjontoineen. Melko hyviä löytöjä voisin sanoa! Niistä sitten tuli sohvatyynyille uudet liinat, hieman kiinni harsimista, nappien lisäämistä ja jättimäisiä hakaneuloja vain vaadittiin.\nValkoisia sohvia kauhisteltuani, voin kyllä todeta, että koiran karvanlähdön aikaan viimeistään tuo tummanharmaa sohva on osoittautunut megalomaaniseksi virheeksi! Lisäksi jokin aikaa sitten olin polvillani sohvan käsinojalla ja rakenne MURTUI! Rungolla on takuu -jos kuosin vaihto onnistuu samalla vaihdan sen meleeratuksi harmaaksi. Enkä osta enää ikinä muuta kuin meleeratun harmaan tai ruskeankirjavia sohvia!\nPikkujakkara toimii kivasti tarjoilupöytänä sohvan leveällä käsinojalla. Sima on Wanhan Porvoon Fabriikin Kotisimaa ja maistuu oikeasti kotisimalle, eikä millekään limuhömpötykselle. Täällä Itä-Uudellamaalla ja Kouvolan seudulla tätäkin simaa saa tavan ruokakaupoista. Lasit ovat Kaj Franckin Luna-sarjaa.\nTunnisteet: design, juhlapyhät, juomat, kädentaidot, lasi, olohuone, sisustus, tekstiilit, tuunaus, wanhat\nPääsiäiskukat ja Uusi leipäkone (pikkuporvarismia!)\nTunnisteet: juhlapyhät, keittiö, kukat, pääsiäinen, ruoka, valokuvaus\nEi sitä tällä iällä enää viitsi vuosijuhlia kovasti bilhettää. Metsäkävely ajaa saman asian, tosin seuraavana aamuna on parempi olo...\nKeväällä luonto on kiehtova. Mielenkiintoinen. Jokainen kasvi ja kukka, joka tunkee ylös maasta on uusi harvinaislaatuinen bongaus -ihan kuin et olisi koskaan ennen vastaavaa nähnytkään!\n"Mennään kauemmas, ettei ne suutu ja mene pöksyihin", sanoi Suklaa-Prinssi Prinsessa Ruusunmarjalle, kun he ihmettelivät muurahaisten touhua pesässään.\n"Noilla on kyllä niin pitkät jalat, että niiden on pakko olla flamingoja", pohdiskeli Prinsessa Ruusunmarja seuratessaan joutsenten tepastelua pellolla.\n"Se on varmaan sKorppiooni", tuumasi Prinsessa Ruusunmarja, kun musta lintu lensi ylitse.\n"Kato, leskenhetkiä", huudahti Suklaa-Prinssi keltaisia kukkia huomatessaan.\nKevätretkeilyyn kuuluu myös itikoiden jälleennäkemisen riemu sekä turvonnut kurkku, joka aukeaa seuraavan kerran ehkä syyskuussa.\nTunnisteet: eläimet, kasvit, kevät, Lapset, luonto\nJos on vielä pääsiäiskortteja vailla, niin pienelläkin vaivalla saa aika hauskoja kortteja monen ikäisten lasten kanssa:\nAikuinen voi kaivaa esiin vaikkapa Keskustan vaalimainoksen ja hieman modifioida alkuperäisideaa....\nMukavaa Pääsiäistä kaikille blogin lukijoille, nauttikaa lämpimistä keleistä!\nTunnisteet: eläimet, juhlapyhät, kortit, kädentaidot, paperiaskartelu


Grillikuume alkaa - tässä ovat kilpailijat - TS Ruoka\nJUTTU | TURUN SANOMAT | 22.4.2015 9:59\nGrillikuume alkaa – tässä ovat kilpailijat\nTänään alkava Grillikuume on uusi 10-osainen sarja, jossa etsitään Suomen parhaita grillaajia. Ohjelmassa kymmenen paria kilpailee erilaisten grillaushaasteiden parissa ja paras pari voittaa kisan. Ohjelman juontaa Pipsa Hurmerinta ja tuomareina toimivat huippukokki Kari Aihinen ja grilliasiantuntija Tatu Lehtovaara.\nGrillikuumeen kilpailijat ovat eri puolilta Suomea ja hyvin erilaisista taustoista. Mukana on kokkeja, ravintoloitsijoita ja tavallisia arjen grillisankareita. Kauden aikana nähdään ritilällä sekä perinteisiä grilliklassikoita että erikoisuuksia.\nJokaisessa jaksossa on teemoja, jonka puitteissa kilpailijaparit tekevät eri tekniikoilla ja raaka-aineilla parhaan mahdollisen annoksen. Suorituksen perusteella tuomarit päättävät ketkä jatkavat seuraavaan haasteeseen ja ketkä jättävät leikin kesken. Viimeisessä jaksossa vastakkain on kaksi taitavinta paria, joista toinen voittaa kisan.\nÄiti ja tytär – Adelina & Katariina\nPorilaisen erityisopettaja Katariinan perheessä syödään hyvin, terveellisesti ja monipuolisesti. Katariina laittaa ruokaa suurella intohimolla, grillaten hän valmistaa uskomattoman erilaisia ruokia yhdessä puuhastellen.\nHelsinkiläinen Adelina on usein toiminut äitinsä apuna keittiössä ja grillin äärellä ja yhteiset ateriat ovat koonneet perheenjäsenet pöydän ääreen. Adelina pitää grilliruuasta erityisen paljon, hänen mielestään ei ole naudan sisäfileepihvin voittanutta!\nAviopari Agneta & Tero\nTällä Tarvasjokelaisella avioparilla on 11 grilliä. Agneta kertoo, että grillillä valmistuu kaikki paitsi kylmää piimää. Erinäisiä kokeiluja tullut tehtyä niin kaasu- kuin brikettigrillissä, osa enemmän ja toiset vähemmän onnistuneita, mutta parhaat tulokset syntyvät harjoittelemalla.\nGrillaus on lähes koko elämä Terolle, koska hän myy ja kasaa niitä ja vapaalla harrastaa grillausta. Grillillä valmistuu niin pihvit, kalat kuin slowfoodkin. Tässä kotitaloudessa ei ole tarvetta uunille, kun kaikki valmistetaan grillissä.\nK okit Jari & Touko\nTurkulaiset työkaverit, kokit Touko ja Jari ovat innokkaita grillaajia. Touko on hyväntuulinen grillaaja, niin siviilissä kuin töissäkin. Hän pitää puhtaista ja aidoista mauista. Kalan savustus ja syöminen onkin lähellä sydäntä. Annosten estetiikka, maku ja rakenne ovat tärkeintä kokkaamisessa.\nJari on kaikkea kokeileva ja helposti innostuva kesämökkigrillaaja. Grillisuosikit ovat pitkää kypsytystä vaativat possun ja naudan osat. Ruokafilosofiana toimii huolella valmistettu, yksinkertainen ruoka.\nOpiskelukaverit Lev & Harri\nTamperelaisen Levin grillistä löytyy rohkeutta, tulisuutta ja luonnetta. Grillatessa venäläinen Lev ottaa riskejä, jos siihen löytyy mahdollisuus. Hän pitää etnisistä ruoista ja jakaa mielellään mumminsa reseptejä.\nHarri heittää keittokirjat roskiin kun hän grillaa. Hän on rakastanut ruoanlaittoa pikkupojasta lähtien. Harri ottaa riskejä, mutta kunnioittaa raaka-aineita. Harrin mukaan grillaamisen pitää olla hauskaa ja läpän lentää.\nY stävät Marko & Santeri\nMarko on ronski, grillaava äijä, joka käärii pekonitkin pekoniin. Grillauskärpänen puri jo nuorella iällä ja nykyään grilli kuumenee ja savustin sauhuaa läpi talven. Työkseen Marko kehittää grillaus- ja chilikastikkeita sekä mausteseoksia.\nSanteri on tamperelainen gastronomian sekätyömies, keittokirjailija, kokki ja pitopalveluyrittäjä. Grillihommien lisäksi hänet tunnetaan mm. mustanmakkaran parissa tekemästä modernisointityöstä. Santeri elää ruoalle, ja grillaus on hänelle rento ja mukava tapa laittaa ruokaa.\nLemmenpari Minna & Ari\nMinnan ei ole paljon tarvinnut ruokaa tehdä sen jälkeen kun kokki Ari saapui hänen elämäänsä. Leppoisa savolainen nainen kiihtyy nollasta sataan sekunnissa, mutta leppyy samassa ajassa.\nAri on sairaseläkkeellä oleva kokki, joka rakastaa ruoanlaittoa. Grilliin laitetaan kaikki mahdollinen villisiasta lahnaan. Ruonlaitossa tärkeintä on yhdessäolo ja hyvä sapuska, koko perhe viihtyy tämän talon pöydässä hyvin.\nAnoppi ja vävy – Raija & Pasi\nEspoolainen internetin sekatyömies Pasi on utelias välineurheilijagrillaaja. Tekniikat, reseptit ja tarvikkeet ympäri maailman kiinnostavat. Jos pöydästä puuttuvat lihatuotteet, Pasin mukaan se ei voi olla oikea grilliateria.\nPorvoolainen eläkeläinen Raija on grillauksen ja ruoanlaiton pellepeloton, joka ei reseptejä kaipaa. Jos savustuslastut on loppu, Raija hurauttaa ne sähköhöylällä leppäklapeista hetkessä.\nYstävät Tommi & Antti\nTommi on sielunmaisemaltaan Mikkeliläinen, tätä nykyä Helsingissä nuorten parissa työtä tekevä grillimuusikko. Harrastukset näkyvät ja kuuluvat, enimmäkseen kuuluvat.\nHelsinkiläinen Antti on ravintola-alan sekatyöläinen. Mikkelistä kotoisin oleva Antti luottaa grillauksessa raaka-aineiden omiin makuihin, joista hän yrittää saada kuumilla hiilillä parhaat puolet esiin. Antti käyttää paljon kasviksia, yrttejä ja mausteita luodessaan harmonisia makuyhdistelmiä.\nY stävät Toni & Jussi\nRovaniemen pojat Toni ja Jussi grillaavat omalla tyylillään.\nToni on lappilainen avotuligrillaaja, jonka kesät kuluvat mökillä kalastellessa ja saaliita grillatessa. Baarimikkona työskentelevältä Tonilta onnistuu niin karpalomousset kuin tyrnidaiquiritkin.\nJussi on kokki, jonka grillaushistoria on vasta aluillaan. Jussi grillaa ronskilla tyylillä, mutta välillä saattaa kokeilla jotain hempeämpääkin. Jussi on kokeilunhaluinen kokki, onnistuminen tulee ilon kautta!\nYstävät Viivi & Kreetta\nHelsinkiläinen Viivi on markkinoinnin parissa töitä tekevä intohimoinen foodie, jonka rakkaus ruuanlaittoon on syntynyt jo 70-luvulla. Lempipaikka on grillin äärellä ja grillaajana Viivi on kokeileva. Grilli ei pääse talviunille, vaan on tositoimissa läpi vuoden.\nKreetta on yrittäjä ja perheenäiti Jyväskylästä. Hän ei tee mitään ryppyotsaisesti vaan erilailla, luovalla otteella. Tämä luovuus näkyy niin ruoanlaitossa kuin kaikessa muussakin tekemisessä. Jos jotain on tehty aina näin, voi olla varma, Kreetta tekee sen juuri eri tavalla.\nGrillikuume MTV3-kanavalla keskiviikkoisin 22.4. klo 20.05 alkaen.\nGrillihullut – Trobergit Tarvasjoelta ovat mukana Grillikuume-ohjelmassa\nTarjoa vappuna viileitä herkkuja


tainalatvala, Author at MinäKertoja\n”Being a writer is like having homework every night for the rest of your life.” -Lawrence Kasdan Rakkaat ystävät ympäri maailmaa, lähetän teille kirjaimellisesti lämpimiä terveisiä autosta. Vietin juuri pitkän viikonlopun Lapualla mieheni kanssa, matkalaukku…\nTaiteilijan ei ole pakko kärsiä\nMarttyyri sanoo: ”Elämä on kärsimystä.” Veijari sanoo: ”Elämä on kiinnostavaa.” -Elizabeth Gilbert: Big Magic – Uskalla elää luovasti (suom. Laura Beck) Olen viime aikoina potenut lievää alakuloa. En usko, että voin laittaa kaikkea flunssainfernon piikkiin,…\nKölnistä saat ikuisen ystävän\nRakas lukija, olen viime aikoina editoinut elokuussa ilmestyvää romaaniani Venetsialaiset. Kirja on valloittanut suurimman osan aivokapasiteetistani, ja sen vuoksi teen melkein kaiken viiveellä. Vastaan sähköposteihin viiveellä. Herään viiveellä. Syön aamupalaa klo 12.30. En muista, olenko…\nKölnin tuomiokirkko näki minut nuorena\n”Olen hiihtänyt jään yli Seurasaareen olen ajanut hiomavaunulla sumuisena aamuna olen seissyt laiturilla kolme ja nähnyt Kölnin tuomiokirkon (–)” -Ultra Bra: Minä suojelen sinua kaikelta (san. Anni Sinnemäki)☆ Tässä kauniissa sitaatissa mainituista aktiviteeteista olen suorittanut…\nTeatteri paljastaa sen mitä ei sanota ääneen\nNäyttämö. Sinistä valoa. Lampun henki? Nämä ovat ainoita hämäriä muistikuvia ensimmäisestä teatterielämyksestäni. Uskoisin, että kyseessä oli tarina Aladdinista ja taikalampusta. Olin ala-asteikäinen ja istuin luokkatovereitteni vierellä, olimme matkustaneet teatteriin linja-autolla. Paikkana saattoi olla Seinäjoen kaupunginteatteri,…\n”Enhän minä ole kauhea nainen?”\nNainen ja mies rakastuvat. Nainen muuttaa miehen asuntoon ja tuo mukanaan kaikki kenkänsä – ja paljon muutakin. Nainen siirtää huonekasvin paikkaa ja vaihtaa tavaroiden järjestystä mieheltä kysymättä. Nainen riisuu seinältä miehen kehystämän julisteen ja ripustaa…\nJos jonakin päivänä muistelen jälkeenpäin kevättalvea 2018, luulen, että siitä jää mieleen ainakin kaksi asiaa: kirjan editoiminen ja laskettelu. Ja tietenkin myös jatkuva eksistentiaalis-behavioristinen ahdistus sekä intensiivinen itsereflektioinferno, olennainen osa kirjailijan työtä. Tässä postauksessa käsittelen…\nToivoin joululahjaksi paria kirjaa. Toinen niistä oli tanskalaisen Meik Wikingin kirjoittama vaaleansininen opus nimeltä Hygge – Hyvän elämän kirja. Meik Wiking on paitsi kirjailija, myös Kööpenhaminassa toimivan onnellisuudentutkimusinsituutin – Happiness Research Instituten – johtaja. Hänellä on…\nRakas joulupukki, ryhdyin kirjoittamaan tätä kirjettä ravintola Rytmissä Helsingin Hakaniemessä. Et ehkä ole koskaan käynyt täällä, koska asut niin kaukana. Suosittelen kuitenkin lämpimästi piipahtamaan. Täältä saa muun muassa herkullista kuumaa glögiä, täällä on jokunen joulunpunainen…\nPoissa oleva on kilpailijoista pahin. -Margaret Atwood: Ryövärimorsian (suom. Kristiina Drews, 1994) On ihmeellistä, kuinka vahvoja muistoja joihinkin kirjoihin liittyy, etenkin niihin jotka on lukenut lapsena tai nuoruusvuosina. Esimerkiksi L.M. Montgomeryn Anna– ja Runotyttö-romaanit inspiroivat minuakin…


OLUTKELLARI: Weihenstephaner Korbinian\nAlkon oluthyllyn lager-päässä tulee harvoin vietettyä aikaa, mutta nyt valikoimaan nostetun Weihenstephaner Korbinianin kohdalla on tehtävä poikkeus. Ronskin maltainen, jyhkeärunkoinen ja syksyisen syvä doppelbock on juuri niitä syysiltojen sulostuttajia, joita odottaa innolla saapuvaksi jo hyvissä ajoin elokuun loppupuoliskolla. Tokihan neljän ja puolen euron hintalappu melko karulta saksalaisesta lagerista tuntuu, mutta yksittäisostos Korbinianin kohdalla kyllä kannattaa.\nTummiin ohra- ja cara-maltaisiin sekä Hallertauer Taurus- ja Hallertauer Tradition –humaliin luottava olut tältä ikiaikaiselta panimolta on sulaa nautittavuutta ja hidasta soljuvuutta rohkean jyhkeällä 7,4%:n vahvuudella. Hitaasti nautiskeltava tunnelman rentouttaja joka nauttii iltahämärän kynttilämerestä…\nTummanruskea, valoa vasten punertava olut kauniilla vaahtokerroksella. Tuoksu toimii, se on syvä, limppuisen maltainen ja melko makea. Sopivasti paahdetta, kaakaomaista suklaisuutta, tiivistä siirappia ja kuivatun luumuista tummuutta.\nMausta löytyy rusehtavaa tummuutta hyvällä syvyydellä. Tumman limppuista, imeltyneen siirappista maltaisuutta, hieman suklaata ja keskitummaa paahteisuutta. Yleisilme on pehmeä, soljuvan syvä ja puhutteleva mutta lopussa myös kevyesti yrttisempää purevuutta tarjoileva. Kuivattuja luumuja löytyy taaempaa, samoin varsin kevyeksi jäävää pähkinäistä kuivuutta.\nTuomio: Korbinianin makeus jakanee mielipiteitä mutta juuri tällaiset rehdin maltaiset ja syvät maut puhuttelevat näin syksyn pimeissä illoissa. Mainio olut!\nTunnisteet: Alko, Arvio, Bayerische Staatsbrauerei Weihenstephan, Doppelbock, Saksa, Syksy


Yan Stastny – Wikipedia\nSyntynyt 30. syyskuuta 1982\nNHL-varaus 259. varaus, 2002\nYan Pavol Stastny (oik. Ján Šťastný, s. 30. syyskuuta 1982 Québec, Québec) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa DEL-liigassa Nürnberg Ice Tigersin joukkueessa.\nStastny on slovakialaisen entisen huippupelaajan Peter Šťastnýn poika. Hän syntyi ja varttui Pohjois-Amerikassa isän peliuran vuoksi. Myös Stastnyn veli Paul pelaa tällä hetkellä NHL:ssä. Lisäksi hänen setänsä Anton ja Marián ovat entisiä huippupelaajia.\nBoston Bruins varasi Stastnyn vuoden 2002 varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella. Hän aloitti NHL-uransa Edmonton Oilersin riveissä kaudella 2005–2006. Saman kauden aikana Stastny kaupattiin Edmontonista takaisin Bostoniin. Kaudella 2006–2007 hänet kaupattiin Bostonista St. Louisiin.\nMaajoukkuetasolla Stastny edustaa Yhdysvaltoja. Hän on edustanut Yhdysvaltoja MM-kisoissa vuosina 2005, 2006 ja 2011.\nYan Stastny The Internet Hockey Databasessa (HockeyDB.com) (englanniksi)\nYan Stastny Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)\nYan Stastny Elite Prospects -verkkosivustolla (englanniksi)\nProfiili NHL:n sivuilla (englanniksi)\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Yan_Stastny&oldid=17623684”\nSivua on viimeksi muutettu 7. lokakuuta 2018 kello 09.02.


Herneetkin rokkaa.: Ite tein: Vaahterasiirappi-rosmariiniperunat\nIte tein: Vaahterasiirappi-rosmariiniperunat\nJouluna kävin läpi lehdistä repäistyjä ruokareseptejä, osa lensi roskiin, mutta aika iso osa jäi kokeile tätä -pinoon. Päällimmäiseksi pinoon jäi Etiketti-lehden Vaahterasiirappi-rosmariiniperunat ja juomavinkkinä ranskalainen malaissiideri. Bingo.\nVaahterasiirappi-rosmariiniperunat ( 4-6 hengelle)\nPese ja harjaa perunat huolellisesti puhtaiksi. Leikkaa perunoiden pintaan viiltoja parin millin välein, melko syvälle, mutta ei pohjaan asti. Vinkkinä helpottamaan viiltojen leikkausta: vanha puukauha. Laita peruna puukauhan lusikkaosaan, se tukee hyvin perunan leikkauksen ajaksi. Laita viilletyt perunat vuokaan ja sivele oliiviöljyllä, mausta suolalla, pipurilla ja hienonnetuilla rosmariinin lehdillä. Kypsennä perunoita 200 asteessa noin 35 minuuttia, valuta sitten perunoiden päälle vahterasiirappia ja ripottele korppujauhoja, ja jatka paistamista kunnes perunat ovat kypsiä, noin 15 minuuttia.\nPerunat käyvät sellaisenaan ilta-snäckseiksi (sen maalaissiiderin kanssa!), tai paista vaikka pihvit kylkeen.\nLähettänyt Nti Papu klo 18:57\nTunnisteet: foodlover, kasvikset, kasvisruoka, ruoka, suolaista pientä, Tehtiin ite


V2.fi | Pokemon GO:n päivitys hämmästyttää: olennaisia ominaisuuksia ei korjattu, ne vain poistettiin\nPokemon GO:n päivitys hämmästyttää: olennaisia ominaisuuksia ei korjattu, ne vain poistettiin\n01.08.2016 klo 13.00 | Luettu: 8327 kertaa | Teksti: Manu Pärssinen\nEilen monia Pokemon GO -pelaajia odotti pelin käynnistyessä sisäänkirjautumisruutu, mikä viesti siitä, että peliin oli tehty päivityksiä! Pelaajien silmät kirkastuivat: joko nyt olisi korjattu se kolmen tassunjäljen Pokemon-jäljitysbugi, tai vaikka se, että virransäästötilassa ruutu jää joskus mustaksi, eikä siitä enää tokene?\nEi. Niantic on vastannut näihin bugeihin poistamalla kyseiset ominaisuudet kokonaan (jälkimmäisen tosin vain iOS-versiosta)!\nVarsinkin ensimmäinen tapaus on saanut pelaajia hylkäämään pelin ja jopa vaatimaan siihen käytettyjä rahoja takaisin. Pokemonien jäljitys ei onnistu enää millään tavalla loogisesti ja epävirallisille karttasivuillekin on lähetetty lakimiesten kirjeitä - onnistuneesti, kuten alla olevasta twiitistä näkyy.\nPelaaminen on siis jatkossa pääasiallisesti kiinni harhailusta ja onnesta. Niantic selittää ratkaisua sillä, että pokemonien etäisyystietojen jatkuva päivittäminen oli iso rasitus pelin palvelimille. Jotkut pelaajat ovat myös huomanneet, että päivityksen jälkeen pitää olla paljon lähempänä potentiaalisia pokemoneja, ennen kuin ne näkyvät "lähettyvillä"-listalla.\nOn päivityksessä hyviäkin ominaisuuksia: pelaajan hahmon ulkoasua pääsee nyt vaihtelemaan näin jälkikäteenkin ja haluamansa pokemonit voi suojata vahinko-transferilta.\n< Telltale tarkentaa: ...\tAssembly lähestyy, t... >\n01.08.2016 klo 15.40\t4\nÄlykääpiödevaajat ei tajua että askelten laskemisen voisi siirtää clientille koska clientille lähetetään ne pokemonien koordinaatit joka tapauksessa. Älypuhelimessa riittää tehoa laskea satunnaisia neliöjuuria vaikka Niantecilla kyykkää purkit\n01.08.2016 klo 17.09\nMuistaakseni tästä jäljittämisestö kirjoiteltiin jossain aiemmin, että se otetaan käyttöön, kun se saadaan fiksusti toimimaan ilman palvelimien kyykkäämistä.\n01.08.2016 klo 17.48\t2\nJoo ei voi käsittää mitä ihmettä ne oikein touhuavat. Pelin suosion myötä Nianticilla olisi vara palkata 1000 devaajaa kehittämään tätä ja silti hommaa pyörittää parin nörtin kaveripiiri.\n01.08.2016 klo 20.26\t2\nOhjelmistokehittäjiä ei palkata kuin varastoukkoja. Tuollaisella 1000 devaajan tiimillä tulisi todennäköisesti vain maailman bugisin tuote ja vuosisadan management/transparency/communication katastorofi. Ainoa oikea tie tuollaisen softan kehittämiseen on yksittäiset pienet ketterät tiimit per platformi.\nTulee ihan mieleen klassinen vitsi: "Project manager is a person who thinks nine women can deliver a baby in one month. "\n01.08.2016 klo 20.45\t1\nPlus muistaa miten Rovion kävi. Palkattiin vitusti kaikenlaisia peukalonpyörittäjiä jolle jouduttiin maksamaan osat voitoista ja sitten todettiin että meidän tuloshan menee kohti nollaa. Kaippa ne nykyiset devit ottavat mielummin kaiken minkä irti saavat vielä kun Go kannattaa\n01.08.2016 klo 22.53\nIlmeisesti Pokemon Go on rakennettu Ingressin koodin perusteella. Luulisi aikaa säästyvän, mutta Ingress oli vissiin jo itsessään rakennettu toisen pelin koodin päälle, joten GO:ssa on hyvällä lykyllä kolmen pelin bugit. Saas nyt nähä mitä ne saa ylipäätänsä tehtyä.\nHyvä juttu itsellä oli se, että uusin päivitys vähensi paikoittain lagia ja akku kuluu hitaammin.


RAPORTTIA RUOTSIN KEIKALTA JA VÄHÄN SUOMESTAKIN\nTorstaina ajeltiin Tukholmasta Valviikkiin (250 km pohjoiseen) Pakolliset kuulumiset sukulaisten kanssa ja sitte ehdottelemaan lentotouhuja. Vehkeet merenrantaan venesatamaan lumipeitteiselle alueelle joka näkyy kuvassa keskellä. Tuuli oli vielä starttihetkellä sopiva.\nOikealla täysin rempattu iso kiviseinäinen koulu, joka remontin jälkeen tulikin yllättäin tarpeettomaksi ja myytiin yksityiselle 30 000 eurolla. Melko halpa sanoisin.\nNäin kaunista seutua löytyy Ruotsista. Kylän takana Valvikin sellutehdas. Vasemmalla takana Ljysne. Molempiin kyliin laivaväylät auki. Satavuotisen sellutehtaan varjoon on syntynyt tehdastyöläisten kylä. Kirkkokin keskellä ja on kuulemma sekin myytävänä.\nTuota vasenta rantaviivaa seurasin kohti Ljysneä. Ei olisi tohtinut laskeutua muuta kuin ihan rantaan.\nSahan satamassa lastin siirtoa\nKaunis Ljysnejoen suisto patoineen.\nOlihan se Ljysnessäkin.\nValviikin kirkko Myydään tarpeettomana.\nTakaisin tullessa oli jo termot äityny aika vihaisiksi ja kirkon kuvaaminen oli jo tuskaa. Laskun jälkeen tuulikin oli jo kohonnut rististarttiluokkaan.\nAivan loistavat olosuhteet Rannikolla. Merenjäällä pitävä lumipeite, joten hyvä startata kalasataman rannasta. Yleisöä kertyi jonkinverran rannalle töllistelemään. Uteliaimmille piti vielä starttikin näyttää ekalennon jälkeen. Kovasti olivat haltioissaan lajista. Paikallislehden toimittajakin kävi jutun tekemässä meistä ja lupas lähettää lehdet luettavaksi.\nMerellä näkyi paksuja sumulauttoja, mutta onneksi Merikarvian keskusta oli sumusta vapaa.\nJanne ja Aarno siellä taitaa suunnitella lentoonlähtöä\n15. 3. 06\nLENTOKIIMAN TORJUNTAA TÄNÄÄN\nPakko oli käydä vajaan tunnin lennolla, kun ilma oli ku morsian täällä. Kiersin Perännejärven rantoja pitkin pinnoissa. Kiva mutkitella pitkin rantaviivaa ja kurvailla kaikki pienetkin lahdenpoukamat. Huomenna sitten merenrannalle Merikarvialle, vielä kerkiää mukaan.\nVääräkosken patotyömaa edistyy hiljalleen\nJanne haasteli tosiaan Vimpeliin lentämään ja meitähän ei tartte kahta kertaa pyytää. Lappajärven rantaan autolla, Reijo oli jo paikalla. Siitä sitten pikaisesti ponkastiin taivaalle kuvailemaan maisemia ja kohteita. Keli aivan huippua, kuten Janne ja Aarno jo kertoi. Lentämisestä taas oikein nautiskeli, kun siipi oli jäykistyny vain yhteen asentoon. Nyt on taas lennetty kyllästymiseen asti. Kolmena päivänä peräkkäin lentoreissut. Lähemmäs tuhannenkilometriä maantiellä ja tiimaa vajaa kaks tuntia. Onkohan hyötysuhde pielessä? Typerää ja lapsellista touhua.\nStarttipaikka Lappajärven Itärannalla\nAsutusta Lappajärven Itärannikolla