Kirjalla kuntoon! - Celia\nTammikuussa vietetään ensimmäistä valtakunnallista Kirjalla kuntoon! –viikkoa. Viikon aikana kirjojen avulla laitetaan kuntoon niin sielu ja suolisto kuin kaappi ja kukkarokin. Kokosimme Celian kokoelmasta teemaviikon kunniaksi mainioita kirjavinkkejä aiheista: elämänhallinta, ravinto, ihmissuhteet, liikunta ja henkinen hyvinvointi.\nKaikki vinkatut kirjat löytyvät Celianet-palvelustamme.\nLeppoisa opas huusholliin / Saara Henriksson, Aino-Maija Leinonen ; lukija Petriikka Pohjanheimo, 4 h 3 min.\nElämä sujuu, kun asiat virtaavat. Arkea helpottava opas tarjoaa asennetuuletusta, siivousvinkkejä ja keinoja tavarakaaoksen hallintaan. Se on suunnattu erityisesti kaupunkilaisille lapsiperheille.\nNuukaillen, eli kuinka pelastin kukkaroni ja maailman / Laura Honkasalo ; lukija Saara Pasonen, 6 h 49 min.\nPerhetilanteen muuttuessa nelikymppinen nainen joutuu kiristämään kukkaronnyörejä. Mummon säästövinkeille tulee käyttöä ja nuukaillessa löytyy myös itse tekemisen ilo. Turhuuksien karsiminen avartaa sekä komeroja että mieltä.\nSuperarkea! : käytännön opas helpompaan elämään / Anna Perho ; lukija Anu Vilhunen, 6 h 12 min.\nKirja innostaa lukijaa ryhtymään oman elämänsä laaduntarkkailijaksi esimerkkien, tehtävien ja ajatusharjoitusten kautta. Kirja kannustaa tekemään valintoja, joiden tuloksena arjessa on helpompi hengittää.\nVinha perä : laihdutuksen myytit ja faktat / Patrik Borg ; lukija Arja Finne, 6 h.\nRavitsemustieteilijä Patrik Borg käy läpi laihdutukseen liitettyjä uskomuksia. Rentoa painonhallintaa kannattava mies kommentoi laihdutusmyyttejä ja -faktoja ja käy läpi myös erilaisia ruokavalioita.\nMielen ruokaa : ravinnon vaikutus muistiin, jaksamiseen ja henkiseen tasapainoon / Sinikka Piippo ; lukija Aulikki Lehtimäki-Ristoja, 15 h 35 min.\nTeos selvittää miten aivot, hermosto ja muisti toimivat ja mitä ruoka-aineita tarvitsemme parantaaksemme muistiamme. Oikealla ravinnolla voi myös helpottaa stressiä, masennusta ja unettomuutta. Kirjassa keskitytään mielen hyvinvointia edistäviin kasviperäisiin aineisiin, marjoihin, yrtteihin ja mausteisiin.\nSuperhyvää suolistolle! : herkkävatsaisen elämä kuntoon / Leena Putkonen ; lukija Maija-Liisa Ström, 6 h 34 min.\nElämänvoimaa : 7 askelta hyvään elämään / Sanna Mämmi ; lukija Marjaana Kuusniemi, 2 h 41 min.\nKirjassa annetaan erilaisia apuvälineitä tasapainoisempaan elämään. Se sisältää henkistä kasvua siivittäviä unelmienkartoittamisohjeita, mieltä rikastuttavia ruokareseptejä ja harjoituksia rentoutumiseen ja meditointiin.\nTunne lukkosi : vapaudu tunteiden vallasta / Kimmo Takanen ; lukija Aulikki Lehtimäki-Ristoja, 13 h 40 min.\nTeos auttaa tunnistamaan oman tunne-elämän lukkoja ja niiden vaikutuksia elämässä sekä opastaa ymmärtämään menneisyyden vaikutuksia nykyhetkessä. Kirja tarjoaa myös ratkaisumalleja ja harjoituksia, joiden avulla voi vapautua 18 eri tunnelukosta.\n60+ : iloa elämään / Jaakko Valvanne & Lotta Tuohino ; lukija Tapio Rauvala, 5 h 9min.\nTeoksessa opastetaan suuria ikäluokkia elämään parempaa, mutta omannäköistä elämää. Kirja antaa käytännönläheisiä vinkkejä esimerkiksi ravinnosta, liikunnasta ja elämäntavoista. Ne asiat, jotka saavat hyvälle mielelle ovat hyväksi vanhanakin. Koskaan ei ole liian myöhäistä saada parempi vanhuus!\nHabaa : iloa, liikettä, voimaa / Baba Lybeck ; lukija Tuija Kosonen, 4 h 37 min.\nKuntoilijan tärkein ja vaikein tehtävä on liikkeellelähtö. Baba Lybeck kertoo omasta matkastaan intohimoiseksi aktiiviliikkujaksi tarjoten lukijalle kuntoiluvinkkejä, lajitietoutta, terveellisiä ruokaohjeita ja roppakaupalla kannustusta.\nMethod Putkisto : syvävenytyksellä solakaksi / Marja Putkisto ; lukija Paula Rajala, 3 h 30 min.\nMaailmanmenestyksen saavuttanut treenausohjelma, jonka harjoitukset perustuvat hengitystekniikkaan, rentoutumiseen ja venytyksiin.\nMinnan metodit / Minna Tervamäki, Anna Takala ; lukija Maija-Liisa Ström, 3 h 49 min.\nBalettitanssija Minna Tervamäki on kerännyt vuosien varrella hyvinvointinsa tueksi oman työkalupakin. Kirjan menetelmillä jokainen voi löytää kehon ja mielen tasapainon sekä lisätä itsetuntemustaan ja voimavarojaan. Harjoitukset kehittävät mielen taitoja, kehon liikkuvuutta ja lihasten voimaa.\nMinä : onnistujaksi joka olen / Tony Dunderfelt ; lukija Terttu Varhee, 5 h 39 min.\nOpas itsetuntemuksen kehittämiseen ja piilevien voimavarojen löytämiseen.\nIkävät ihmiset : kuinka selviytyä hankalien tyyppien kanssa / Satu Kaski ja Vesa Nevalainen ; lukija Pinja Flink, 5 h 1 min.\nMaailmassa on hankalia ihmisiä, mutta heidän kanssaan on tultava toimeen. Kirjassa kerrotaan, miksi ihmisistä tulee hankalia itselleen tai toisille ja millaisia hankalat ihmiset ovat. Lisäksi kirjassa neuvotaan, miten hankalia ihmisiä tulisi kohdella.\nArmollinen itsekuri / Sirpa Palokari ; lukija Maija Unkuri, 4 h 34 min.\nTahdonvoimaa ja itsekuria voi opetella. Kirja ajattelutavan muuttamisesta, motiivin etsimisestä ja omannäköisestä tavasta tehdä asioita. Aihetta lähestytään lempeästi ja syyllistämättä, mutta kuitenkin jämäkästi.


nimittäin. Kahden pienen lapsen äitinä Lisa Fogarty huomasi, että itsetyydytys jäi yleensä päivän viimeiseksi askareeksi, kun lapset oli saatu nukkumaan. Päivittäinen itsetyydytyssessio ei välttämättä sovi kaikille, mutta suosittelen ehdottomasti tekemän sitä kolmesti viikossa. Mainos, me olemme kaikki kiireisiä ihmisiä, joilla on paljon tekemistä. Masturbointi ei osoittautunut myöskän haitalliseksi parisuhteen seksielämälle, vaan virkisti sitä, vaikka hänestä ensin tuntuikin oudolta kertoa miehelleen päivittäisestä puuhastaan. Helsingin Sanomat haastatteli tutkimuksen tiimoilta Väestöliiton tutkijaprofessoria. Viikon aikana nainen kertoo kokeilleensa myös vähemmällä käytölle jäneitä seksilelujaan, ja hän kertoo olevansa ärettömän onnellinen siitä, että hän teki niin. Jos pitäisi mainita yksi asia, jonka opin viikon aikana, se olisi se, että jokaisen naisen tulisi investoida seksilelukokoelmaan.\nNainen: Päivän ajan italialainen orgasmi\nNyt kun viikko on ohi, opin kuinka tärkeä asia oman ajan löytäminen oikein. Tehtäviä ja deadlineja tulee aina. Alkuperäinen kuljetuskotelo mukaan, toinen lukko rikki. Kiireestä huolimatta Egle piti kiinni haasteesta ja se opetti hänelle paljon. Lisa Fogarty/haku/?querylisafogarty kirjoittaa, kokeilustaan, jossa hän harrasti itsetyydytystä joka päivä kuukauden ajan. Mutta hankittuani niitä itselleni joka ikinen päivä, aloin kaivata seuraavaa itsetyydytyssessiotani enemmän kuin mitän. Kiireistä elämä viettävä Egle huomasi yllätyksekseen, että oman ajan löytäminen tuotti usein haasteita. Juu, juu, siitä vain valitsemaan. Valmis, Lisa Fogarty kirjoittaa jutussaan. No ei nyt aivan. Seksi ja parisuhde, mainos, mainos, käytämme evästeitä parantaaksemme käyttökokemusta. Tästä loistava kesäpeli leirinuotiolle tai laiturin nokkaan. Sisältö jatkuu mainoksen alla, vännetän siis rautalangasta. Voidaan myös toimittaa matkahuollon kautta ostajan maksaessa kulut. Tutkijoiden mukaan joka nainen voi saada orgasmin, jos klitorista, naisen erogeenisinta aluetta, kosketellaan tarpeeksi "tehokkaasti".\nOrgasmi: Päivän ajan italialainen orgasmi\nUuden italialaistutkimuksen mukaan kaikki aiemmin opittu voidaan unohtaa: orgasmin saa vain klitorista stimuloimalla. Masturbointi ja kumppanin kanssa harrastettu seksi eivät tietenkän sulje toisiaan pois, mutta ensin kannattaa ottaa onni omiin käsiinsä. Hän ei myöskän kärsinyt kokeilunsa myytävät asunnot töölö valkeakoski aikana kertaakaan unettomista öistä, vaan orgasmi auttoi hänet uneen stressaavankin päivän jälkeen. Kehosi, mielesi ja seksielämäsi tulevat kiittämän, nainen toteaa. Koesoitot ja nouto Viherlaaksosta. Viikon lopussa olin lisännyt mukaan hieman nännien stimulointia ja g-pisteen ja klitoriksen saman aikaista koskettelua.\n0 vastaus “Päivän ajan italialainen orgasmi”


Mies vainosi entistä naisystäväänsä – lähetti satoja tekstiviestejä ja loi valeprofiilit Facebookiin ja Tinderiin | Paikalliset | Helsingin Uutiset\nKäräjäoikeus tuomitsi entistä naisystäväänsä vainonneen miehen sakkorangaistukseen.\nEntistä naisystäväänsä häiriköinyt mies on tuomittu Hyvinkään käräjäoikeudessa.\nTuomittu syyllistyi rikokseen kuluvan vuoden tammi-maaliskuussa Nurmijärvellä.\nMies muun muassa lähetteli naiselle toistuvasti tekstiviestejä. Lisäksi mies loi naisen nimellä ja kuvalla valeprofiilit sekä Facebookiin, viestipalvelu Messengeriin että seuranhakupalvelu Tinderiin.\nTuomittu lähetti myös naisen äidille vuorokauden aikana 120 viestiä välittömästi sen jälkeen kun nainen oli ollut asiasta yhteydessä poliisiin.\nUhrille itselleen mies lähetti eri lähteistä useita satoja viestejä.\nAsiasta kertoi kaupunkilehti Nurmijärven Uutiset.\nViestittely alkoi, kun uhri erosi tuomitusta tammikuussa.\nSyyttäjän mukaan uhri ei muun muassa uskaltanut olla öitä yksi, vaan yöpyi ystäviensä ja äitinsä luona. Lisäksi syyttäjän mukaan naisen työkyky huonontui tapahtumien takia.\nNainen yritti estää miehen yhteydenotot muun muassa vaihtamalla itselleen salaisen puhelinnumeron.\nViestittely loppui lopulta kun nainen haki miehelle lähestymiskieltoa.\nEsitutkinnassa mies myönsi luoneensa naisen nimissä valeprofiileja ja ottaneensa valeprofiilien kautta myös yhteyttä naiseen. Miehen mukaan hän lähetti välillä naiselle kymmeniä viestejä päivässä.\nKäräjäoikeus tuomitsi 42-vuotiaan miehen vainoamisesta 60 päiväsakkoa, joiden yhteissumma on 360 euroa.\nMies velvoitettiin maksamaan uhrille 3 000 euroa kärsimyskorvauksena sekä uhrin oikeudenkäyntikuluja reilut 1 500 euroa.\nKäräjäoikeus perusteli päätöstään sillä, että miehen teosta on aiheutunut naiselle pelon lisäksi uniongelmia, jotka ovat edellyttäneet sairauslomalle jäämistä. Käräjäoikeuden mukaan lukuisten valeprofiilien käytön voidaan katsoa lisäävän teon vakavuutta.\n– Näiden seikkojen vuoksi tekoa voidaan pitää vahingollisena, käräjäoikeus toteaa.\nKäräjäoikeus huomautti kuitenkin, että vainoamisessa on aina kysymys pitkäaikaisesta teosta. Tässä tapauksessa käräjäoikeus kuitenkin katsoi, ettei tammi–maaliskuun aikana tapahtunutta vainoamista voida pitää poikkeuksellisena tavanomaiseen vainoamisrikokseen verrattuna.\nTämän takia käräjäoikeus katsoi sakkojen olevan riittävä rangaistus miehen teosta.


Uusi blogi: Joose Berglund: Nostalgia is DEAD | Anakonda\n15. marraskuu 2016\nAnakonda.fi:n uusi bloggaaja on Joose Berglund. Stupido Records -levy-yhtiötään pitkään pyörittänyt Berglund tuli musiikki- ja media-alalle 1980-luvulla musiikkitoimittajana - blogissaan hän tonkii arkistojaan ja muistojaan.\nJulkaisin yhden nostalgisen rokkivalokuvan Facebookissa kokeeksi ja näköjään tällaisille on kysyntää, koska ihan oikea verkkojulkaisu lähestyi ja pyysi julkaisemaan jatko-otokset heidän alustansa kautta. Nää kuvat on siis pääosin peräisin vuosilta 1985-1995, jolloin kirjoitin ja osin myös itse kuvasin musajuttuja, lähinnä Rumbaan ja Iltalehteen.\nEnäähän tällaista ammattinimikettä kuin rocktoimittaja ei oikeestas ees oo, koska jokainen voi olla nykyisin verkossa oman elämänsä sankari ja kriitikko. En sinänsä kaipaa noita aikoja - Time waits for no one, kuten M. Jagger lauloi - mutta muistelemisessa ei sinäns oo mitään pahaa, vielä, kun jotain muistaa... Vaikka mulla oli 16-vuotiaana rintamerkki, jossa luki Nostalgia is DEAD :)\nAnyway, napsasin Robert Smithin talteen Ruissalon rannalla 3.8. 1985. The Cure eli vahvaa luomiskautta ja uuden albumin, The Head On The Door julkaisuun oli vain pari viikkoa. Robert oli haastiksessa hyväntuulinen ja hauska, toisin kuin moni muu Suomen raukoille rajoille tuohon maailman aikaan roudattu artisti.\nJa toisin kuin olisi ehkä voinut kuvitella vain pari vuotta aiemmin yhden maailman tuskaisimmista levyistä eli Pornographyn julkaiseesta taiteilijasta.\nNimmareita levyihinsä keräileva YLEn Juhanin Kansi oli messissä haastattelussa ja niinpä munkin tuli pyydettyä levy-yhtiön tädin jakamaan In Between Days -seiskaan Robertin suherrus keskiöön.\nNimmareiden pyytelystä ei tullut kuitenkaan mulle tapaa, enkä ollut erityisemmn kiinnostunut mennnä tsiigaamaan yhtyeen nykyistä inkarnaatiota Hartwall Arenalle tänä syksynä. Sen mun Cure jäi sinne 80-luvulle, kuten pitkäkärkiset Chelsea-buutsitkin.\nStupidon toimistolla sen sijaan Robert Smithin henkeä kyllä vaalitaan, meidän alakerran pöytäkoneen taustakuvana on hieman takavuosista pyöristynyt Robbie katse vakaasti kiinnitettynä suklaakakkuun. Uskon, että herra ymmärtäisi kyllä huumoria, jos näkisi tämän kuvamanipulaation...\nTEKSTI JA KUVA: JOOSE BERGLUND\nTämä Joose Berglundin ensimmäinen kirjoitus Anakonda.fi -sivustolle. Berglund pyörittää Stupido -levy-yhtiötä, -ohjelmatoimistoa ja independent -musiikin verkkokauppaa täällä. Anakonda.fi:n muita blogeja pääset lukemaan täällä.


Arla powercow vanukas maitosuklaa Suklaayhdistyksen arvioitavana\nTuotteen Arla powercow vanukas maitosuklaa valmistusmaa on Suomi. Se on saanut jäseniltä pistekeskiarvon 3,50 eikä se täytä top 100 -listan kriteerejä. Katso lisäksi vierailijoiden arviot tuotteesta ja kaikki Arla -tuotteet. Tuote kuuluu Suklaalevyraadissa tuoteryhmiin Kaakaopitoisuus korkeintaan 5%, Tuotannosta poistuneet, Vanukkaat, viilit, rahkat, levitteet & valmispuurot.\nMikähän siinä on että minulle maistuu paremmin nämä Arla Ingmanin lastenvanukkaat kuin aikuisille suunnatut Susettet? Johtuisiko siitä, että nämä on oikeasti laadukkaampia? Tässäkin vanukkaassa on hieman enemmän suklaata kuin vastaavassa Susettessa, ja rakennekin on minusta huomattavasti vähemmän vetinen. Sellainen perusvanukashan tämä on, selkeän maitosuklainen ja kovin makea, joten en henno tälle enempää antaa kuin perustason pisteet, mutta kyllä tämä voimalehmä antoi köniin Susettelle silti kuusi nolla.\nPienenoloinen, mutta kuitenkin 120g nettopainoinen vanukas on vaaleaa maitosuklaata. Tuotetiedot on priontattu mustalla tekstillä punaiseen kanteen niin pienellä (tahallisesti?) että en yritäkään selvittää paljonko (jos ollenkaan) tässä tuotteessa on suklaata. Vaalea vanukas on juuri ja juuri lohkeavaa sorttia. Maku on miedon suklainen ja suutuntuma sileä. Vähän enemmän makua olisin kuitenkin kaivannut tähän ja tietenkin isompaa purkkikokoa.


Tavoitteena paremmin kohdennettu hyökkäys - Tietoturva - Ilta-Sanomat\nTurvayhtiöt: konnat pienentävät bottiverkkoja välttääkseen paljastumisen\nJulkaistu: 3.10.2007 7:53\nVerkkorikolliset pilkkovat bottiverkkoja pienempiin osiin, jotta niitä olisi vaikeampi havaita, tietoturvayhtiöt varoittavat.\nTurvayhtiöt F-Secure ja Finjan ovat havainneet, että rikolliset lohkovat bottiverkkojaan pienempiin osiin ja pyrkivät käyttämään niitä laumahyökkäyksiin.\n- Olemme tehneet samantyyppisiä johtopäätöksiä kuin F-Secure, Yuval Ben-Izthak Finjanilta totesi vnunetille.\nBen-Itzhakin mukaan virukset eivät ole muuttuneet juurikaan viime vuoden aikana. Niihin on tehty pieniä muutoksia ja niitä on pyritty suojaamaan koodin hämäännyttämistekniikalla.\nRikolliset pyrkivät lisäämään haittaohjelmatyökaluilla virusten tarttuvuutta sekä leviämisvoimaa. Tällä tavalla bottiverkkojen laumahyökkäyksiin saadaan lisää voimaa.\nBen-Itzhakin mukaan bottiverkkojen vuokrahinnat ovat laskeneet. Niitä saa sadalla dollarilla muutamaksi tunniksi.\nLaumahyökkäyksillä rikolliset pyrkivät välttämään bottiverkkojen paljastumisen ja kohdentamaan niitä entistä tarkemmin kohteena oleville verkkosivuille.\nBottiverkkojen osuus on noussut 22 prosentiksi kaikista haittaohjelmista. Kasvua vuodesta 2004 on kolme prosenttia, turvayhtiö McAfee arvioi äskettäin julkaistussa tutkimuksessaan. 14.12.2006 8:04 Lue lisää ›\nBottiverkkojen uhka kasvaa, sanoo Microsoft\nTuhansista tai miljoonista boteista koostuvat verkot ovat alkavan vuoden suurin verkkouhka, sanoo Microsoftin Internet Safety Enforcement -ryhmän Aaron Kornblum. 28.12.2006 14:25 Lue lisää ›\nVerkkoturvallisuutta seuraava järjestö kertoo löytäneensä todisteita, että Venäjä olisi vuokrannut bottiverkkoja Viroa vastaan suunnatuissa verkkohyökkäyksissä. Venäjä kiistää kaikki tiedot. 1.6.2007 8:03 Lue lisää ›\nFBI aloittaa bottisodan\nYhdysvaltain oikeusministeriö ja liittovaltion poliisi FBI ilmoittivat ryhtyvänsä bottiverkkojen vastaiseen taisteluun. FBI:n mukaan meneillään olevissa tutkimuksissa on paljastunut jo yli miljoona bottien armoille jäänyttä uhria. 14.6.2007 10:50 Lue lisää ›\nPalvelunestohyökkäykseltä voi suojautua\nPalvelunesto- eli DoS-hyökkäyksissä (Denial of Service) kohdejärjestelmän tai -palvelun resursseja kuormitetaan niin paljon, että se lakkaa vastaamasta. 15.6.2007 9:58 Lue lisää ›\nTietoturva-asiantuntijoiden arvioiden mukaan Storm-mato pitää hallussaan 1-10 miljoonaa Windows-konetta. Uusiseelantilaisen tietojenkäsittelytieteiden professorin arvion mukaan Storm-bottiverkko pieksisi helposti tämän hetkisen maailman nopeimman supertietokoneen, IBM:n Bluegene/L:n käytettävissä olevien laitteistoresurssien suhteen. 3.9.2007 13:53 Lue lisää ›\nTurvayhtiö: Spammarit lähettävät Viagra-postia Pfizerin omasta järjestelmästä\nKrakkerit ovat päässeet lääketehdas Pfizerin tietokonejärjestelmään ja muuttaneet koneita zombeiksi. Nyt saastuneilta koneilta lähtee omaa tuotetta Viagraa mainostavaa roskapostia. 7.9.2007 13:19 Lue lisää ›


¤¤¤ Karamellikengät ¤¤¤: Pesto-pastasalaatti\nTykkäsin tästä ohjeesta niin, että jouduin nieleskelemään! Rakastan pestoja. Tätä pittää tehä joskus!\n28. syyskuuta 2013 klo 16.34\nHyvää oli salaatti, tosi hyvää!\nJa ihana ilta kaikinpuolin :)\nPesto on kyllä ihan parasta!\nEini, hyvä jos maistui, pelkäsin tykkäätteköhän kukaan pestosta.. :)\n3. lokakuuta 2013 klo 14.10


Nollakohta: Väliraportti ja lupaus tulevasta\nPidän sarjoista sekä matemaattisessa mielessä että blogin kannalta. Sarjan kirjoittaminen on palkitsevaa, koska muutamalla istumalla saa aikaiseksi parin viikon edestä tekstiä, ja aihetta voi käsitellä monelta kantilta lyhyissä paloissa. Tähän mennessä olen käsitellyt rahapelien todennäköisyyksiä sekä äärettömyyksiä, ja ensi viikosta lähtien keskityn jonkin aikaa numerotaitoihin.\nAihelistalla odottaa monia yksittäisiäkin juttuideoita, mutta ne saavat jäädä vielä hetkeksi — yhdestä kirjasta syntyi liian monta ideaa. Otan mieluusti vastaan palautetta tästä lähestymistavasta, ensimmäisestä kuukaudesta ja muusta mitä mieleen tulee. Myös siitä, ovatko matikkavitsit huonoja vai todella huonoja. Tässä yksi, joka liittyy erittäin löyhästi ensi viikon teemaan.\n— Missä kuukaudessa on 28 päivää?\n— Kaikissa niistä.\nTunnisteet: Blogi, Huumori


En dag ska jag bli stor: juli 2016\nIstun tässä sohvalla ja odotan, että ukkonen, josta meteoroligit niin varoittelivat, piakkoin alkaisi jylistä. Mulla on jotenkin laiska-sunnuntaiboogie päällä ja totesin äsken T:lle, että tuntuu ihan hullulta kun oikein TOIVON että pian sataisi ja paukkuisi, jotta voisi hyvällä omatunnolla hengailla sisällä eikä tarvitsisi miettiä ulos lähtöä. Olen jo pitkään miettinyt suhdettani ja tapojani liikuntaan ja todennut, että se on useimmiten suorituskeskeistä. Tykkään liikkua, koska siitä tulee hyvä olo, se on oiva tapa purkaa ajatuksia ja pitää kropan vetreänä. Silti haluaisin opetella himmaamaan tahtia ja opetella tyytymään ei niin suorituskeskeiseen liikuntaan ja olemaan tyytyväinen siihen. Esimerkiksi kävelylenkit eivät tunnu minusta "kunnon" liikuntasuoritukselta (ääh, jo tässä iskee silmään tuo sana "suoritus" - onko sen liikunnan pakko olla suorittamista?!) ja heti aamusta herättyäni mietin jo, että hitto olen vain käynyt yhdellä juoksulenkillä tällä viikolla ja että tänään sunnuntaina olisi viimeinen mahdollisuus suorittaa viikon toinen lenkki. Mutta miten yhdistän juoksun ukkosta edeltävään painostavaan ilmaan ja kuumuuteen? Tekee pahaa jo ajatella sitä hien määrää.. Plääh - mulla on joku masistelu ja kriisi liikunnan osalta nyt menossa ihan selvästi :D Haluaisin vain opetella liikkumaan kropan fiiliksen mukaan, olla sinut itseni ja kroppani kanssa, sekä tyytyväinen itseeni vaikken liikkuisi verenmaku suussa tai hiki otsalla. Seesteistä joogia minusta ei kyllä leipomallakaan saa, mutta sallivammaksi itseäni kohtaan haluaisin muuttua ja kehittyä.\nKeskiviikkoiltana kävin pitkiksellä ja pitkästä aikaa askel oli OIKEASTI kevyt juostessa :) Ei uskoisi, että kello oli 20 kun aurinko vielä paistoi noin kirkkaasti ja taivas oli ihan sininen :)\nNo, ainakin tämä aamu on alkanut oikeaan suuntaan koska totesin, että tänään ei kiinnostaisi kauheasti liikkua ja linnottauduinkin T:n seuraksi sohvalle selaamaan sisustusjuttuja blogeista, tiirailemaan vähän väliä laukkuja ja miettimään seuraavan kodin pintoja. Kuluneen viikon aikana olen ollut aika allapäin, mutta nyt kun olen viikonloppuyöt nukkunut hyvin, tuntuvat ajatuksetkin jotenkin hieman selkiintyneen. Univaje vaikuttaa ainakin minuun todella paljon ja hymykuoppia on paljon vaikeampi pitää yllä kun väsy ja sen myötä ongelmat tuntuvat kasvavan. Eivät ne viikolla mieltä painaneet asiat ole minnekään muuttuneet, mutta paremmin nukkuneena ne tuntuvat hieman pienemmiltä - josta tämä sisustusvimma ja -haaveilu on selkeä merkki! Ainakin nyt tuntuu jo taas siltä, että se talo ehkä sittenkin on vielä mahdollinen meille saada :) (en nyt sen kummemmin viitsi avata täällä ongelmia, mutta ne liittyvät (pätkä)töihin, jotka rasittavat mieltä juuri ennalta-arvaamattomuutensa takia).\nTorstaina käytiin VPK-talolla jumpalla ja innostuin vuoden tauon jälkeen kokeilemaan hyppiksellä hyppimistä. Voi sitä onnen määrää kun tajusin hetken harjoituksen jälkeen, että osaan edelleen hyppiä crossfitistä tuttuja tuplahyppyjä! :D\nViikonloppu on sujunut lungeissa merkeissä: perjantaina oltiin siskoni luona illalla syömässä ja mentiin ajoissa nukkumaan, koska T lähti lauantaiaamusta jo töihin. Melkein pelästyin kun totesin, että heräsin vasta kun hän sulki ulko-oven perässään 7:35 :D Uni näytti meikäläiselle maistuvan. Himmailin aamupäivän, kävin tunnin sauvakävelyllä ja sain sitten E:n seurakseni koko päiväksi. Tehtiin (kliseisesti) kanasalaattia, höpötettiin KOKO päivä, juotiin kahvia, käytiin Ronjan kanssa ulkona ja höpötettiin vielä enemmän. Voi jukranpujut miten iloinen olen kun olen löytänyt ihmisen, jonka kanssa puida kaikkea maan ja taivaan väliltä :) Ehdin juuri sopivasti käyttää Ronjan iltapissalla E:n lähdettyä, ennenkun T jo saapui kotiin töistä, syötiin lounaalta ylijääneet salaatin jämät iltapalaksi, katsottiin hetki TV:tä ja mentiin ennen 23 nukkumaan. Aamulla herätessäni totesin jalkojeni painavan kuin synti kiitos eilisen sauvakävelylenkin ja selkääkin kivisti (samasta syystä), mutta aamulenkki Ronjan kanssa hieman vetristi kroppaa ja piristi oloa. Oli kivaa syödä pitkästä aikaa aamupalaa yhdessä T:n kanssa. Hän on tehnyt paljon viikonlopputöitä nyt viime aikoina, emmekä näin ollen syö aamiaista yhdessä liioin arkena emmekä viikonloppuinakaan koska olemme vapailla eri aikoihin! Lähdetään tänään lounaalle vanhempieni luo, mutta muita suunnitelmia ei ole. Arkipäivät ovat meillä aika suunniteltuja, joten tykkään todella viikonlopuista kun suurempia suunnitelmia harvemmin on ja voi ja saa vain olla jos haluaa, mutta toisaalta vois myös mennä ja tehdä ex temporesti jos haluaa :)\nSellaista sunnuntaita tähän mennessä :)\nUpplagd av Jossu kl. 11:19 Inga kommentarer:\nEtiketter: Arki, Suhteet, Urheilu\nHeippa ja sunnuntaiaamua!\nOnni asuu välillä pienissä asioissa - kuten aamupuurossa\nTäällä vielä heräillään Ronjan kanssa kaksisteen kun mies ehti jo lähteä tienaamaan sunnuntairahoja töihin. No ei, käytiin me jo aamulenkillä ennen kahdeksaa auringon jo lämmittäessä oikein reippaasti +19. Mietin itsekseni, että toisaalta mikäs ihme nyt tuo +19 on - nythän eletään jo heinäkuun loppua! Minulla oli tänä viikonloppuna oikein pitkä viikonloppu, kun pyysin perjantain vapaaksi ja lopetin torstaina työteon jo kahden aikaan. Itselläni ei varsinaista kesälomaa tule olemaan kuin viikon verran elokuussa, joten tälläinen pidennetty kolmen päivän viikonloppukin tuntuu todella luksukselta :) Onnekseni T:lläkin oli perjantai sekä lauantain vapaat, joten olemme ehtineet touhuta kaikenlaista yhdessä - mutta toisaalta myös ehtineet "vain" möllöttää kotona (harvinaista kyllä). Ihmettelimme itse asiassa jopa itse tätä "aktiviisuuttamme". Viikonloput sujuvat meillä yleensä kotona enimmäkseen hengaillen, koska ainakin itse koen, että tarvitsen rauhaa ympärilleni rauhoittuakseni ja palautuakseni työviikosta sekä tulevaa viikkoa varten. Tänä pidennettynä viikonloppuna teimme kuitenkin poikkeuksen tähän ja välillä painelimme ympäriinsä, mutta toisaalta himmasimme tahtia myös. Tuntui itse asiassa tosi hyvälle kun aikaakin oli kokonaisen vuorokauden verran enemmän kuin normaalina viikonloppuna :)\nTorstaina käytiin VPK-talolla nostamassa puntteja - tai no, minä nostelin ja T leikki trimmerillä. Raukka oli nukkunut viime vuorokautena töissä vain pari tuntia, joten puhtia ei löytynyt. Itse tein mavea, hypin boksihyppyjä, tein penkkiä ja kyykkyä sekä yhden jalan askelkyykkyä (ihana sekasoppa), josta sitten aiheutinkin itselleni aikamoiset etureisijumit :D Näin käy kun ei aikoihin tee muuta kuin kipitä jaloillaan.. Illalla ehdittiin vielä Vantaan Motonetiinkin, josta piti hakea 15€ suodatin T:n autoon. Hmm, jaa, kassasta läpi päästyämme ihmeteltiin, että suodatin sai jäädä kauppaan, mutta m.m. marjapoimuri, pyöräteline ja ties mitä muuta sen sijaan ostettiin :D\nPerjantaina kävin aamupäivällä lyhyellä lenkillä, vaikka väsy painoi ja etureidet olivat tooosi tönkön tuntuiset. Olin jo henkisesti varustautunut siihen, että kävelen osan matkasta, mutten soimaisi itseäni siitä - miksi tekisin? Arvatkaa vaan, miten hangonkeksinä kuitenkin olin kun onnistuin kipittämään lähes 6km lenkin todella matalilla sykkeillä? Jep, todella keksinä! Niskajumit vaivasivat jonkin verran lenkin aikana, mutta pyörittelin hartioita ja yritin vetreyttää jäykkää selkääni vääntyillen ja kääntyillen lenkin lomassa. Kotiin päästyäni lähdettiinkin jo päiväretkelle Porvooseen, käytiin syömässä, Brunbergillä sekä kaupoilla ostamassa kaikenlaista puoliturhaa ja naurettiin, että kalliiksi käy tämä vapailla olo :D Oli kivaa käydä pitkästä aikaa Tokmannilla hypistelemässä kaikkea pientä krääsää ja vain pyöritellä tavaroita käsissään.\nPerjantain alkuillasta koitti sitten viikonlopun kohokohta: talonäytös. Kyllä, kävimme katsomassa vastarakennettua Sievitaloa ja olimme aivan myyty: hitto, tälläinenkö meidän pitäisikin rakentaa! (huom! huuto - ei kysymysmerkki) Olemme pitkään jo eläneet siinä uskossa, että rakennutamme Kannustalon (koska ne ovat näyttäviä, muuttovalmiin talopaketin sisältö on kattava, materiaalit ovat laadukkaita jo perusvalikoimassakin), mutta käytyämme tutustumassa Sievitaloon olimme aika myytyjä: hitto mikä talo!\nMikä talossa iski? Avarat huonesijoittelut ja tilaratkaisut, isot huoneet (ei mitään 9 m2 makkareita), siisti ja hyvännäköinen lopputulos, tuoreiden asukkaiden tyytyväisyys, mukavan tuntuinen myyjä-setä (kyllä, asiakaspalvelulla on merkitystä - trokareita tai möllöttäjä-junttena en jaksa kuunnella sitten ollenkaan), todella kattava Muuttovalmis-talopaketti (itse asiassa kattavampi kuin Kannuksella) sekä budjettiimme sopivampi hinta. Kannustalo olisi unelmani, mutta samalla rahalla kuin ostaisimme heiltä n 120 m2 talon, saisimme Sieviltä jopa 150 m2 talon, joka tuntui tilaratkaisultaan jopa neliöitään isommalta! Olemme järki päässä haaveilleet ja suunnitelleet rakennuttavamme n 130-150 m2 talon, joka toki näin kaksisteen asuessa tuntuu aika isolta, mutta toivon mukaan pieni perheemme kasvaisi niin, että makuuhuoneille löytyisi asukkeja enemmänkin :) (Off topic: nämä ovat niitä aiheita, jotka pelottavat, koska ikinähän ei voi tietää miten tulevaisuudessa käy - saako lapsia vaiko ei. Itse suhtaudun todella varauksella näihin asioihin, koska hormonitoimintani kärsi aikamoisen vastaiskun kun vedin itseni ylikuntoon ja siitä palautuminen kun ei kovin nopealta tunnu sujuvan.. En kuitenkaan halua maalata piruja seinille, vaan toivon, että meillekin perheenlisäystä suodaan, enkä "varman päälle" aio rakennuttaa pientä kahden hengen-taloa vain koska pelkään, ettemme saisi lapsia.) Minulta kysyttiin jo jokin aika sitten millainen unelmieni talo olisi ja siitä aionkin seuraavaksi tehdä postauksen, joten talojutut jatkukoot!\nMyöhään perjantai-iltana paikallisessa Facebook-koiraryhmässä kirjoitettiin 10 viikkoisen rottweilerpennun kadonneen lähimetsään ja pari Solsidan-osaa katsottuamme sanoin T:lle, että haluaisin lähteä etsimään pentua. Jos kyseessä olisi ollut oma koirani olisin ollut kiitollinen jokaikiselle kynnelle kykenevälle ja koska kesäilta oli lämmin ja kirkas, puimme päällemme, valjastimme Ronjan ja lähdimme reiluksi puoleksi tunniksi vielä lähimetsään viheltemään pennun perään. Tuloksetta. Mieleni oli kuitenkin parempi kun palasimme kotiin, koska tiesin vetäneeni korteni kekoon. Lauantaiaamuna kurkkasin heti ryhmän seinää herättyäni ja löytyihän sieltä se toivomani uutinen: pentu oli löytynyt!\nLauantai sujui leppoisissa merkeissä ruokaa tehden, nettiä selaillen, syöden ja lopuksi alkuillasta marjassa käyden. Nukkumaan käytiin jo aikaisin, jotta Tn aikainen kello ei tuntuisi NIIN aikaiselta.\nÄh, ajatukseni oli tulla kertomaan ei niinkään viikonlopun tapahtumista, vaan järkipuhe-keskustelusta, jonka kävin itseni kanssa perjantain talonäytön jälkeen. Olen koko kesän enemmän ja vähemmän metsästänyt arkilaukkua ja myytyäni itselleni liian pienen Michael Korsin, hinkuni saada toinen pienehkö crossbody-arkiveska tilalle senkun kasvoi. Suurimmat himonkohteeni ovat täysin eri maailmoissa kisailevat Mulberryn Lily sekä Louis Vuittonin Neverfull MM. Tiedän, tiedän, tiedän. Nämä kaksi veskaa ovat peruspertin palkkakuittia katsellessa SIKA-kalliita, mutta kokemusteni perusteella ainakin minun kannattaa satsata hieman enemmän laukkuun sen sijaan, että ostan 20 kpl henkkiksen halpisveskoja, jotka sitten vähäiselläkin käytöllään lähinnä ärsyttävät: laatu maksaa. Olin jo melkein sopinut kaupat käytetystä Lilystä kun lähdimme käymään talonäytöksessä. Siinä myyjä-sedän puheita kuunnellessa päässäni loksahti: hitto, ne 500€, jotka äsken meinasin sijoittaa pieneen laukkuun (joka ei itse asiassa edes ollut täydellinen, koska väärä väri), voisivat mahdollistaa esim. toisenlaiset tapetit, olla osasumma parempaan LVI-koneeseen tai peilillä varustettu ovi makkarin komeroon. Nieleskelin itsekseni, vedin syvään henkeä ja lähetin sitten myyjälle viestin, jossa kiitin todella kattavasta infosta ja kuvista laukusta, mutta että talonäytös oli saanut minut toisiin ajatuksiin: minun tulisi nyt sijoittaa rahani toisin. Myyjä totesi juuri niin kuin pitikin: "ei hätää, kyllä sinunkin Mulberry-aikasi vielä koittaa". Sydänemoji.\nJärjellä ajateltuna en koskaan sijoittaisin 500€ laukkuun, koska se ei yksinkertaisesti istu budjettiini ja vaikka istuisikin (kyllähän minulla siihen varaa olisi - ei sillä!), en kehtaisi käyttää laukkua kuten laukkua kuuluu käyttää: turhia varomatta, osana elämää. Monet naiset ostavat ja omistavat kalliita laukkuja ja se on heidän valintansa, enkä moralisoi kenenkään hankintoja - toivon vain, että kaikki hankinnat on tehty OMASTA tahdosta ja tarpeesta, eikä mielikuvien ja onnen löytämisen toivossa. Itse voin hyvinkin panostaa pari sataa euroa laukkuun, mutta loppusumman sijoitan mieluummin esimerkiksi bensaan, uusiin urheilusukkiin tai juoksukenkiin ja tulevaisuutta ajatellen ASP-tilille, josta sitten napsin rahojani hienompaa takkaa tai laminaattia varten :)\nMillaisia ajatuksia sinulla on rahan käytön suhteen ja muuttuuko se elämäntilanteen mukaan? Rauhallista sunnuntaita sinulle :)\nUpplagd av Jossu kl. 10:39 3 kommentarer:\nEtiketter: Laukut, Oma elämä, Talo\nUpplagd av Jossu kl. 10:37 Inga kommentarer:\nOnnellinen keskiviikkoilta johti onnelliseen torstaihinkin\nVoisiko joku kysyä, olenko onnellinen, jotta saisin kirkua ääneen "kyllä! Olen onnellinen"? Kiitos. Minä olen.\nLopetin työt eilen aikaisemmin ja yritin tsempata itseni heti työpäivän päätteeksi aurinkoon lyhyelle lenkille - todetakseni, että ulkona oli niin paahtavan tukalan kuuma, että oli parasta tyytyä kävelyyn ja lyhyeen reilu 3 kilsan lenkkiin. Palasin hieman haavojani nuoleskellen kotiin miehen luo ja totesin, ettei askel kulkenut ja että ilma oli luultuani kuumempi - aivan liian tukala ja ukkosmainen juoksuun. Ennenkuin ehdin alkaa surkuttelemaan sen kummemmin, nappasin oksasakset käteeni ja purin energiaani kämppämme ulkopuolella kasvavaan pensasaitaan, joka oli aivan järkyttävän epätasainen. Siinä Maajussilla morsian-tyyppisesti hengaillessamme kuuluivat soratietä pitkin askeleet ja sieltä vieraspariskuntamme A ja E saapuivatkin. Höpöteltiin hetki pihalla ja ehdotuksestani T lähti hakemaan meille jätskiä kaupasta ja siirryimme sisälle.\nHöpöteltiin ja muisteltiin A:n kanssa vanhoja muistoja ja juttuja, räkätettiin niin mahamme pohjasta, etten muista koska olisin viimeksi niin tehnyt. Syötiin jätskiä (beside the point: arvatkaas olinko ylpeä itsestäni kun pystyin sallimaan itselleni sokeriherkkuja KESKELLÄ viikkoa?! Minä kun olen kehittänyt ärsyttävän päähänpistoksen, ettei sokeriherkkuja SAA syödä keskellä viikkoa ja se ärsyttää minua suunnattomasti, koska se a) muistuttaa minua vanhoista sh-ajoista, b) rajoittaa elämääni koska "joudun" kieltäytymään herkuista esim. kahvipöydissä, c) tuntuu naurettavalta, koska jos syön herkun, saan morkkiksen, ja jos en syö, saan morkkiksen koska en kerta kaikkiaan PYSTY syömään sokeria kun kerta olen päättänyt etten sitä tee. Eikä kukaan oikeasti tarvitse edes sokeria. Yhtään morkkiksen poikastakaan en tuntenut, vaan kruunasin annokseni toffee- ja suklaakastikkeella ja nautiskelin annoksestani hymyssä suin, hyvin mielin.) ja räkätettiin lisää. Välillä aiheet siirtyivät diipimmälle tasolle ja puitiin terveyttä, sairautta (kuinka eläkeläistyyppistä.. No, ei sentään vertailtu rollaattoreita ;)) ja vastoinkäymisiä, sekä yritettiin pohtia, miten niistä pääsisi yli. Oli tajunnan räjäyttävän rentouttavaa, jotenkin vapauttavaa huomata, ettemme sittenkään ole ainoa alle 30-vuotias pariskunta, joka on jo siirtynyt baareissa juoksemisesta pois, viihtyy kotona ja tekee mielellään kotihommia, tekee ex tempore reissuja niinkin extremeihin paikkoihin kuin Prismaan ja jahtaa mansikkalaatikoita mahdollisimman halvalla ympäri pitäjiä, sekä menee ajoissa nukkumaan viikonloppuisinkin, jotta voi sitten nousta pirteänä aikaisin (viikonloppuisinkin). Olemme jo jonkin aikaa luulleet, että olemme ainoa lapseton, alle kolmekymppinen pariskunta joka elää näin - mutta thank God A ja E todistivat, ettemme olekaan. HUH! Minä kun jo luulin kalkkeutuneeni.. :'D\nJa heti aamusta taas niitä mansikoita ;) Tänään ei niitä jostain syystä oikein ole tehnyt mieli.. Nimim. olen 24h aikana syönyt lähemmäs 2 litraa mansikkaa :D\nIlta uhkasi hieman venyä kun aloin vieraiden lähdettyä vielä perkamaan mansikkalaatikkoani, eikä unikaan sitten ihan heti tullut kun sänkyyn asti pääsin, mutten antanut sen haitata.\nAamulla kellon soidessa varttia vaille 6 olin kummallisen pirteä ja lähdin Ronjan kanssa sille samaiselle pidemmälle aamulenkillemme, vaikka juuri eilen harkitsin (jopa ääneen) alkavani tekemään lyhyempiä aamulenkkejä Ronjan kanssa, jotta voisin nukkua pidempään ja näin (mahdollisesti) välttämään aivosumun, josta olen pitkin viikkoa kärsinyt (kiitos väsymyksen). No tänä aamuna hölkkäsimme KOKO matkan koska kroppani tuntui niin kevyeltä ja energiseltä (wtf - kuudelta aamulla?!) ja hymyilin ja nauroin ääneen Ronjan juostessa rinnallani. Olo oli kuin mustavalkoisessa Suomi-filmissä, jossa Elovena-tyttö kirmaa letteineen kukkaniityllä.\nKoko aamun, päivän ja jopa nyt tätä postausta rustatessani tässä illalla, hyvä fiilis ja boogie jatkui. Normipituisen työpäivän jälkeen käytin Ronjaa ulkona, nappasin äkkiä välipalaa ja lähdin juoksemaan - koska halusin ja olin päättänyt, että juoksisin kropan fiiliksen mukaan. Urheilu ei AINA voi olla kivaa, mutta pahalta se ei saa tuntua. Juoksin, mutta hidastin joka kerta kun olo tuntui siltä - ja se kannatti. Toki yli 20 asteen lämmössä juostessa pää tuntuu varmasti kiehuvan aivan jokaisella jossain kohtaa ja siksi jatkoin lenkkiäni päätä välillä kastellen (juomapullo on minulla pakollinen varuste helteellä juostessa), vaikkei meno yhtä hunajaista koko aikaa ollut. Mutta äly-pahalta juoksu ei missään vaiheessa tuntunut (kuten se viime aikoina on tehnyt ja silti olen idioottimaisesti jatkanut juoksua) ja lopettelin kun Ambitin näytölle ilmestyi ennakkoon jahtaamani 10 km. Edelleen hymyssä suin.\nSanotaan, että terveys on niin paljon muutakin kuin pelkkä lääketieteen väite "sairauden poissaolo". Terveys koostuu henkisesti ja fyysisestä hyvinvoinnista - kun päällä ja kropalla on hyvä olla, on ihminen mielestäni terve. Vaikka jostain hieman kolottaisi, voi ihminen silti kokea olevansa terve ja onnellinen, koska jokaisen osa-alueen ei tarvitse olla tip-top-kunnossa, jotta voisi tuntea olevansa onnellinen. Se, miten alas rimansa onnellisen olon tuntemiseksi laskee on yksilöllistä, mutta itsestäni voin eilisen perusteella todeta sen, että jos joku saa minut nauramaan, unohtuvat monet fyysiset kolotukset ja jumit, enkä koe olevani epäonnellinen vaikka ne jumit siellä tallella ovatkin, jos psyykkeeni hyvinvointi ja onnellisuustaso nousee. Nauru ikäänkuin kompensoi jumeja, pahaa oloa ja kurjaa fiilistä.\nOli aivan mahtavaa todeta, että eilisen pitkät ja sydämenpohjasta räkätetyt naurut siivittivät hyvää oloa vielä seuraavaan (työ)päiväänkin, iltapäivän lenkkiin ja yleiseen oloon.\nKiitos A ja E eilisestä! Kuten E:lle heti eilen illalla jo lähdettyänne viestissä totesin, ootte aika muruja - ihana helmi ja löytö. Kiitos kiitos kiitos ja otetaan pian uusiksi! :)\nUpplagd av Jossu kl. 19:57 Inga kommentarer:\nEtiketter: Juoksu, Päivän asu, Ruoka, Terveys\nMistä se onnellisuus ja hyvä olo sitten loppupeleissä rakentuukaan? Kilometreistä vai olosta?\nViikonlopun postauksessa kerroinkin jo, että sain Prismassa heikotuskohtauksen pitkästä aikaa ja meinasin joutua lähtemään autolle lepäämään koska olo oli niin hutera. Pohdin kohtausta ja kaikkea, mikä sen mahdollisesti olisi voinut aiheuttaa, ynnäsin asioita toisiinsa ja eilisen kahvihuonekeskustelun ja sateessa kävelyn jälkeen alkoivat palaset (taas) loksahtaa kohdilleen. En halua jatkaa näin.\nKävin reilu vuosi sitten HUS:n fysiatrialla fysioterapeutin luona säännöllisesti ja muistan edelleen opin jonka hän minulle antoi: kun huomaa, että olossa tapahtuu muutos joko parempaan tai huonompaan suuntaan eikä ole varma mistä se johtuu, kannattaa piirtää aikajana viime aikojen tapahtumista. Kun asioita ei suostu näkemään sydämellään, voi ne nähdä selkeämmin silmillään ja sitä kautta sisäistää sydämeensä. Itse tein sitä pariin otteeseen ihan paperille saakka, mutta eilen tyydyin pelkkään ajatukseen ja yhdistelin mielessäni viime päivien tapahtumat olotiloihini.\nMihin lopputulokseen tulin?\nMitä rankempia lenkkejä, sitä huonompi olo. Se on nyt Jossu kylmä fakta, että asia on niin.\nPidän juoksemisesta, mutta viime aikoina siitä on totta puhuakseni tullut pakkopullaa ja se jopa pelottaa minua. Miksi? Koska siitä tulee heikko olo vaikka miten yritän panostaa palautumiseen syömällä ja lepäämällä. Minun kehoni ei vain palaudu.\nViime viikolla tuli pääasiassa käveltyä kipeän akillesjänteen takia ja se tuntui todella rentouttavalta ja vapauttavalta - minun ei ollut pakko juosta.\nJuttelin T:n kanssa tästä eilen ja hän totesi, että voisinhan hyvin juosta lyhyempiäkin lenkkejä kuin kymppejä, joihin minulle on nyt tullut jonkin asteen pakkomielle. Jotenkin minulle ei (pitta-ihmisenä) 10 km lyhyempi matka tunnu riittävän - henkisesti - koska tiedän pystyväni juoksemaan pidemmälle.\nBlaah kuinka minua ärsyttää. Ärsyttää se, että alan taas olla rajamain övereitä vetämään. Ärsyttää, ettei kehoni palaudu eikä kroppani kestä mielestäni normaalia treeniä (niin moni muu trenaa kolminkertaisesti minuun verrattuna ja silti minä olen se, jonka kroppa brakaa ekana). Ärsyttää, että iso osa postauksistani on yhtä vili-valia, enkä "ehdi" kirjoittelemaan sellaisia postauksia, joita itse tykkään lukea: arkea, ostoksia, pieniä kultakimpaleita arjen tohinassa. Ärsyttää nämä himpskatin niskajumit. Ärsyttää, että ne asiat joita tulevaisuudelta toivon, eivät ole YHTÄÄN lähempänä viime vuoteen verrattuna vaikka viime kesänä ajattelin, että olisin nyt jo lähempänä omaa taloa, perhettä, harmonista ja rauhaisaa elämää. Ärärärärärärärrär.\nOnhan elämässä paljon hyvääkin, mutta pääasiassa ja päällimmäisinä ovat nyt nämä vili-vali-asiat. Pitänee vain yrittää porskuttaa eteenpäin ja muistuttaa itseään, että kaikkien elämässä on joskus vastoinkäymisiä - toisilla vain enemmän kuin toisilla.\nMitä hyvää viime päivinä olen saanut kokea tai mistä olen iloinnut?\n- makeista mansikkamollukoista\n- lusikassa nukahtamisesta miehen kanssa\n- Malmin korupajan alennusmyynneistä, joista voisin jo ennakkoon käydä kotiuttamassa itselleni tulevaisuutta ajatellen ihanan timangin\n- Sadepisaroiden valuminen kasvoja pitkin eilisiltana oli todella rentotuttava kokemus eilisiltana\n- Ronja-koirasta: miten hän voikaan pöllöydellään, olemuksellaan, sekoilullaan tuoda elämääni niin paljon iloa? Lipastoa vasten hakkaava häntä, kasvoja lipaiseva kieli, kylkeen änkeävä karvainen kylki, nukkumaan mennessä sängyn viereisellä matolle käyvä uljas musta - mamman rakas\n- tuorepuurosta aamuisin - freesi aloitus aamulle!\nNäillä nyt taas mennään ja jatketaan. Olisi kiva kuulla, löytyykö siltä puolen ruutua joku joka on minun tapaani kärsinyt ylikunnosta ja joka sen takia/muuten vaan palautuu todella huonosti treeneistä? Tsemppiä sinun viikkoosi!\nEtiketter: Arki, Juoksu, Oma elämä, Terveys\nAah hellettä ja aurinkoa! Istun tässä terassilla ottamassa aurinkoa ja Ronja makaa vieressä. En voi käsittää miten musta koira pystyy makaamaan turkkeineen suorassa paahteessa (minä kun läkähdyn jo bikineissäkin..), mutta kun h'n nyt vapaaehtoisesti tuohon makuulle käy, niin ehkäpä se kuumuus ei niin haittaakaan. Itselläni on varmaan maailman heikoin kuumuudensietokyky ja ahdistun todella jos aurinko porottaa suoraan päälle eikä sitä pääse minnekään pakoon. Ainoa poikkeus on terassilla makoilu, jolloin voi paahteesta siirtyä viileisiin sisätiloihin jos olo uhkaa käydä kiehuvaksi.\nKuva viime viikonlopulta kun käytiin mökillä Ronjan kanssa :)\nMitä viime aikoina on blogihiljaisuuden aikana ehtinyt tapahtua? No vaikka mitä - mistä sitä aloittaisi?\nIstuttiin äsken tässä terdellä ja syötiin lounasta ja samaistuin täysin kun T yhtäkkiä lohkaisi, että hänellä taitaa olla ikäkriisi. Minua on viime aikoina ärsyttänyt aivan suunnattomasti moni asia, vaikkei mitään varsinaista ärsytyksen syytä edes ole ollut - kunhan vaan on ärsyttänyt ja ketuttanut! Ja mitä enemmän tuntemattomat asiat on ketuttaneet, sitä enemmän koko ketuttaminen on ketuttanut! Ihan sekoa - tiedän - mutta liekö sitten jotain naistenjuttuja tämäkin.. Mitään maailmaa mullistava ei ole tapahtunut, mutta ajattelin listata teille tähän vähän niinkuin koosteena, mitä minulle on kuulunut, mitä päässä on pyörinyt ja niin edelleen :) Tulee meinaan tosi pitkää settiä, jos alan nyt kirjoittamaan vapaalla tekstillä kaikkea :D\nEilinen lounassalde ja maailman paras leipä: kaura100! Kesäkuumalla ei päivällä tee mieli kuin kevyitä ruokia, jolloin tyhjennä jääkaappisi lautaselle-salde on paras valinta ;) Kasviksia, fetaa murusteltuna, kalkkunaa ja Kaura100 kylkeen niin amnam :)\n- olen pyöräillyt pari kertaa töihin aamulla 12 km ja manaillut päätöstäni pyöräillä: kilometreiltään matka ei ole kummoinen, mutta koska koko matka on peltojen ympäröimää autotietä (ei siis pyörätietä kuten kaupungeissa) tuntuu matka aivan jäätävän pitkältä (etenkin klo 7 aamulla) koska tuuli pääsee puhaltamaan useissa kohdissa todella lujaa ja pienellä fillarilla saa polkea minkä jaloistaan jaksaa, ettei suunta ole peruutus ja isoja rekkoja ja muita raskaita ajoneuvoja saa pelätä reunoilta nousseen soran ohessa koko matkan ajan. Lisäksi matka kohti työpaikkaa viettää ylämäkeen lähes koko matkan, joten sinnepäin reissu tuntuu raskaammalta. Onneksi kotimatka on sitten enempi alamäkeä, mutta silloin aurinko on molempina kertoina porottanut niin, että minua on heikottanut yli puolet matkasta. Teline juomapullolle olisikin kätevä hankinta pyörään..\nHahaa, kerrankin yhteiskuva! Käytiin eilen pyöräilemässä yhdessä :)\n- Saanut jonkin ärsytysreaktion vasempaan akillesjänteeseeni niin, että luulin sen jo tulehtuneen. Tulehtunut akillesjänne on tunnetusti penikoiden ja polvivammojen ohessa yksi tavallisimmista vammoista, jotka juoksijat kohtaavat ja päätin siksi heti ryhtyä toimenpiteisiin ja pidin sekä kylmää että kompressiota jalalla, että välttelin sen turhaa rasitusta (eli en juossut) ja panostin sen hiljaiseen mobilisointiin jumppaamalla sitä kevyesti pumppaus-liikkeellä, sekä kävelemällä. Lähes viikon kestänyt juoksutauko tuntui henkisesti todella hyvältä ja vapauttavalta ja mietin paljon, kannattaisiko jättää koko juoksuharrastus pois kun se tuntui niin älyttömän hyvältä nimenomaan poissaolollaan loistaessa. Toisaalta kävelystä en saa samanlaista tyydytystä kuin juoksusta, johon taasen taisin löytää selityksen..\n-.. ayurvedasta, jonka mukaan olen pitta: unen tarpeen määrä, luonne, stressinsieto, suolisto-ongelmat, himo viileisiin ruokiin, tarve kulkea kultaista keskitietä, mutta samalla riski ajautua övereihin.. KAIKKI pätee minuun! Mitä enemmän luin kuvaelmaa pitta-ihmisestä, sitä enemmän vakuutuin siitä, että juuri tälläinen minä olen. Pisteenä ii:n päälle tuli tämä pitta ja liikunta-alaotsikon kuvaelma pitta-ihmisestä liikkujana: Pitta-tyypeillä on yleensä enemmän voimaa kuin kestävyyttä. He ovat hyviä kaikenlaisessa liikunnassa, kun sitä harjoitetaan kohtuullisesti. Pitta pitää haasteista ja siksi he pitävät ylläolevista lajeista, jotka antavat suorittajalleen loppuun suorittamisen tunteen päivän päättyessä. Kilpaurheilijoilla on oltava runsaasti Pittaa, joka antaa taistelutahtoa. Pitta ei ole paras dosha kilpailemiseen, koska he vihaavat häviämistä, joka motivoi heitä enemmän, kuin voittamisen tuoma tyydytys. Pittatyypit pakottavat itsensä peräänantamattomaksi juoksemaan, hölkkäämään tai nostamaan painoja, mutta eivät saa paljonkaan sisäistä tyydytystä ponnistuksistaan.\nVaikken mikään taikauskoinen olekaan niin en voinut uskoa silmiäni kun luin enemmän ayrvedasta ja juuri pika-testin minulle asettamasta ihmistyypistä. Lähes kaikki pitää paikkaansa! Elettyäni aikamoisissa ääripäissä mitä tulee ruokailuihin ja dieetteihin, en aio elämäni aikana enää kertaakaan noudattamaan kiven kovaan yhtäkään dieettiä tai rajoittaa syömisiäni (ellei joku allergia nyt iske) mutta ajattelin piruuttani kokeilla lisätä tuota pitta-ihmiselle sopivia ruokia ja vähentää niitä ei-suositeltuja (poikkeuksina tomaatti, sipuli ja pinaatti, joista pidän mutta joita en kyllä nytkään syö kilokaupalla. Samoin maapähkinä(voi) ja muut pähkinät saavat luvan pysytellä ruokavaliossani, kun taas pitta-tyypille jopa jossain määrin suositellut puhdistetut sokerit aion vastaisuudessakin jättää herkutteluhetkiin. Suorastaan hymyilyttää kun luen läpi tuota pitta-ihmisen ruoka-listaa, koska olen nähtävästi jo osannut muokata ruokavaliotani itsekseni siihen suuntaan, johon tuo osoittaa ja vältellä niitä pittalle ei-sopivia-juttuja kuten esim. punaista lihaa, jota syön harvemmin koska se tuntuu sulavan niin pirun huonosti kropassani.\nTiedätkö mikä ayurveda-tyyppi sinä olet? Teeppä piruuttasi tämä suppea kehotyyppitesti ja kerro, tunnistatko itsesi vai onko tämä sinun kohdallasi täyttä huuhaata?\n- Kävin VIHDOIN sielunsiskoni J:n luona ja voi ette voi uskoa tai käsittää miten hyvältä tuntuu kun maailmassa on edes YKSI ihminen, joka voi samaistua diffuusiin sekopäiseen oireiluuni. J ei ihmettele vaikka sanoisin, että hei nyt vilkkuu jotkin pallot tässä näkökentässä tai oioi kuinka yhtäkkiä alkoi heikottaa ja huimata vaikka paikoillaan seisoisi. Ikäväkseni tuollainen heikotuskohtaus iski eilen kun lähdimme käymään Itiksen Prismassa. T halusi XXL:ään ja juuri kun pääsimme rullaportaita ylös asti sanoin, etten pysty tähän -pakko päästä vessaan ja lähteä takaisin autolle. Minua heikottaa. T kysyi pärjäänkö alas asti ja nyökyttelin hiljaa: aurinkolasit päässä liikuin hiljaisin liikkein alakertaa kohti, mutta jäin nuokkumaan Prisman kassoille ja odottamaan oloni tasaantumista, sekä T:tä. Purin alahullta, jotteivät kyyneleet alkaisin valua pitkin poskia kun minua harmitti niin vietävästi, että oloni oli huono. Miksen voisi jo olla normaali, käydä kaupoilla kuten ennenkin - kuten normaalit ihmiset - enkä kärsiä heikkoudesta, takykardiasta, ahdistuksesta, vapinasta ja vatsaoireista. Seisoskelin siinä ja mukamas näppäilin kännykkää ja odottelin, että T tulisi portaita alas ostoksineen ja ilmoitin, että hitot minä en luovuta enkä suostu alistumaan tälle heikotukselle ja marssin kärryineni Prismaan. Päässä huojui ja jalat tuntuivat spagetilta, mutta puristin kärryjä ja pidin visusti vaaleita Raybaneja päässäni, jotteivät kaupan kirkkaat valot ärsyttäisi ja keskityin hengittämään, sekä suunnistamaan Prismassa. Kummempia valintoja en miettinyt - senkun nakkasin kärryyn mitä ensimmäisenä näin, mutta päätin, etten joutuisi paniikkiin vaikka minua edelleen heikotti ja päästyämme vihdoin jätskilaareille heitimme T:n kanssa yläfemmat: minä tein sen! Olo oli kaikkea muuta kuin hyvä, mutta olin kävellyt kaupassa, ostellut ties mitä ja selvisin hengissä ja pyörtymättä autolle. Kuulostaa sekopäiseltä ja sitä se on, mutta olen ylpeä vaikka minua samalla itkettääkin, että näinkin arkinen asia kuin supermarketissa käyminen voi olla näin vaikeaa..\n- Olen vihdoin syönyt kesän ekan tikkujätskin, joka oli positiivinen ylläri: Tuttifrutti-puikko! Jätski muistutti kovin suosikkiani Soleroa (jota ei Prismassa ollut - yhyy!) ja oli ihanan kermainen, mutta samalla freesi sorbetin ja vaniljajätskin yhdistelmällä :)\n- Olen himoinnut ties mitä laukkuja jälleen ja miettinyt pääni puhki, kannattaisiko hankkia isompi olkaveska vai pienempi (mutta MK:ta isompi) crossbody arkikäyttöön. Empiessäni ostin Zarasta 20 eurolla feikkinahkaisen laukun, jota olen nyt kantanut arkilaukkuna ja todennut, että onhan se ihan kiva na kätevän kokoinen, mutta että suosin mieluiten nahkaisia tai muuten tukevammasta materiaalista tehtyjä laukkuja: johan tuo on halkeillut pohjan reunoista ja on jotenkin lössähtänyt, vaikkei ole kovemmalle käytölle eikä sateelle edes altistunut!\n- Syönyt ekaa kertaa tuoreita herneitä ja porkkanoita tänä kesänä ja fiilistellyt miten älyttömän hyviä ne ovatkaan. Tänään sujautin lounassalaattiini ohueksi pilkottua porkkanaa, herneitä, kurkkua, salaattia ja balsamicovinegrettiä ja amanmnam.. Salaatin ei suinkaan aina tarvitse olla sitä arkisen tylsää salaatti-tomaatti-kurkku-yhdistelmää!\nKun sanat eivät riitä, voi asiansa kertoa halien, sekä kukkien kera: lämpimin osaanotto <3\n- Ja juoksutauosta puheen ollen tänään kävin sitten heittämässä 10km hölkän ukkosta edeltävässä paahteessa (aurinko ei siis paahtanut päälleni koko matkaa, mutta ilma oli tunkkainen - kuin kakkulapiolla leikattava!), jonka loppumatkaksi sain T:n fillareineen kaveriksi. Nauratti oikein miten kevyeksi askel muuttui kun mies tuli vierelle pyörällä ja sain hänestä huoltojoukot (eli vesipullon pidikkeen) sekä juttukaverin. Akillesjänne ei ilmoitellut itsestään missään vaiheessa ja askel oli jopa loppuspurtteineen kevyt :) Lounaan jälkeen teki sitten hyvää käydä maata terassilla nauttimaan auringosta (joka tätä raapustaessa tosin on jo väistynyt sadepilvien tieltä)\nMuuta en voi sanoa kuin huh hellettä, mutta hengissä selvitty ;)\nJaa, tässä kai olennaisimmat. Mitä sinne puolen ruutua kuuluu? Ikäkriisejä, herneitä vai ayuverda-kaimoja?\nUpplagd av Jossu kl. 16:14 Inga kommentarer:\nEtiketter: Arki, Oma elämä, Päivän asu, Ruoka, Terveys