ONDRUSKA Ruuskanen-Ruuska sukuseuran sukuviesti 20 toukokuu PDF\nONDRUSKA Ruuskanen-Ruuska sukuseuran sukuviesti 20 toukokuu 2013\nDownload "ONDRUSKA Ruuskanen-Ruuska sukuseuran sukuviesti 20 toukokuu 2013"\n1 ONDRUSKA Ruuskanen-Ruuska sukuseuran sukuviesti 20 toukokuu\n2 Lehtitoimikunta: Sukuseuramme tunnus on rauhoitettu riihipetäjä, joka kasvaa Siilinjärven Kuuslahdessa Rannan Asikkalan pellolla. Lehtemme on saanut nimensä sukunimenne lähtökohtana olevasta nimestä Andreas, jonka toinen muoto on Ondrei, Ondruska. Tästä muotoutuivat vähitellen Ruska, Druska Ruskain sekä vuosisatojen aikana Ruuskanen Ruuska. Rai Peltola rai.peltola(at)pp2inet.fi Markku Ruuskanen markkuj.ruuskanen(at)kolumbus.fi Marita Nygrén marita.nygren(at)gmail.com Sukuviestiin osoitetut jutut osoitteeseen: ondruska.sukuviesti(at)gmail.com Ondruska 20, toukokuu 2013 Ankohtaista... 2 Pääkirjoitus... 3 Jyväskylän sukukokous Kaisa Miettisen haastattelu... 5 Vilmakasiinit...10 Reservikomppania...12 Keväisiä uutisia Mikkelistä 1800-luvun lopulta Seitsemän vuotta sukuseuran perustamisesta/ seuran myytäviä tuotteita Ankohtaista Jyväskylän sukukokouksen valmistelu on jo hyvässä vauhdissa. Tähän lehteen olemme koonneet sellaisia sukukokoukseen liittyviä asioita, joista päätökset on jo tehty. Elokuun hallituksen kokous pidetään Jyväskylässä samalla katsastetaan sukukokouksen tilat. Jäsenmaksu on maksettu kiitettävästi. Tähän mennessä 264 jäsenestä reilut 220 on tämän vuoden jäsenmaksunsa maksanut. Sukuseurojen Keskusliiton hallitus on valinnut oikeudellisen toimikunnan uudeksi puheen2 johtaksi varatuomari Markku Ruuskasen, Ruuskanen-Ruuska sukuseurasta. Onnittelut Markulle! Kiitokset Lea Kokolle mielenkiintoisesta Kaisa Miettisen haastattelusta sekä Asko Ruuskaselle suokilpikonnauutisesta. Kuten sukuseuralaiset varmaan muistavat: Kaikenlaiset tarinat, piirustukset, kuvat muistelot lehden lukijoilta, myös siltä nuorimmalta sukupolvelta, ovat tervetulleita lehdessä julkaistavaksi. Mikäli et halua, että juttu julkaistaan kotisivujen nettiversiossa, ilmoita asiasta jollekin lehtitoimikunnan jäsenelle tai suoraan marita.nygren(at) gmail.com artikkelin poistamiseksi.\n3 Pääkirjoitus Puheenjohtan kynällä Talven selkä on taittunut, ollaan niin pitkällä, että voidaan sanoa jo kesän alkaneen. Toivotaan jokaiselle riittävästi lämmintä auringonottoilmo, tietenkin vihreän ruohon säilymiseksi sadettakin sopivasti sekaan. Kuluneen vuoden keskustelu tiedotusvälineissä on leimannut suurelta osin kunta-asiat raha verotuksen muodossa, sekä Etelä-Euroopassa, lähinnä Kyproksella, pankkiasioissa. Toivottavasti loppulukemana onnistutaan tehdyt päätökset muodostuvat jokaiselle jo lähitulevaisuudessa parhain päin. Edellisessä hallituksen kokouksessa päätettiin seuraavaan sukukokoukseen 2014 kokoontua Jyväskylässä elokuun yhdeksäs kymmenes päivä hotelli Alexandrassa. Lauantaina, sukukokouksen päätyttyä, lähdemme risteilylle klo satamasta Suomen Suvi -nimisellä laivalla. Sukuseura tarjoaa risteilyn kahvit, että eiköhän kokoonnuta Jyväskylään suurella joukolla. Sukukokous siirtyi aikaisemmin suunnitellusta viikkoa myöhemmäksi edellisen viikonvaihteen suuren rallitapahtuman takia. Lueskelin uusinta, Suomen Sukututkimusseuran julkaisemaa Genos -nimistä aikakausikirsta. Kirsen teemana oli kokonaisuudessaan Savo. Kiinnostuin eniten Olavi Martikaisen kirjoituksesta "Savon henkirikollisuus 1500luvulla" Tutkittu aikakausi käsitti vuodet , siis 53 vuotta. Tuona aikana eri asiakirjoista oli löytynyt Savossa tehtyjä henkirikoksia yhteensä 59 kappaletta. "Hyvää" asiassa oli se, että tekijöiden tai uhrien joukossa ei ollut yhtään Ruuskasta tai Ruuskaa. Tosin suurin osa heistä saattoi niinä vuosikymmeninä 3 vielä olla Karlan korpia taivaltamassa kohti Savoa. Murhattujen lukumäärä tuntuu suhteellisen suurelta, kun oletan, että kaikki henkirikokset eivät ole silloisiin asiakirjoihin päätyneetkään, niin kuin luvun kirjoittakin toteaa. Ensimmäinen kappale kirjoituksessa alkoi mielestäni hyvin raflaavasti, toisekseen, savolaisuutta atellen, hauskastikin. Martikainen toteaa: "Savolaissukujen tutkille lienee todennäköisempää löytää suvusta henkirikollinen kuin aatelinen." Ryhdyin atuksissani miettimään etsimään "väitteen" todenperäisyyttä suvuissamme myöhempinä aikoina. Hetken etsinnän tuloksena kirjojen sukutauluista Ruuskasten osalta löysin murhia kolme kappaletta. Tekijänä kahdessa oli Ruuskanen yhdessä vainana. Aatelista en löytänyt etsinnällä yhtään kappaletta. Ruuskanen tai Ruuska sukunimistä kansanedustaakin löytyi itsenäisyyden alta vain yksi kappale. Tekojen motiivit liittyivät todennäköisimmin perhetai naapuruussuhteiden kärjistyneisiin ristiriitoihin rariitoihin. Olemmeko muuttuneet viime vuosisatoina? Samat ristiriidathan ne suurelta osin taitavat rasittaa surmatilasto tänäkin päivänä. Kun minulla ei ole muiden maakuntien tilasto käytettävissä, en vielä tältä istumalta usko savolaisten olleen tai olevan muita maakuntia raaempia. Koulun käynnin aatelisuuden suhteen on tappio tunnustettava, vaikka suvussamme, äidin puolelta Ruuskanen, onkin yksi Mannerheim-ristin ritari. Toivotan kaikille aurinkoisen kirkasta iloista mieltä sekä hyvää tkoa elämässä. Asko Ruuskanen, Viljelijäntie 16, Kuopio, puh , asko.ruuskanen(at)kolumbus.fi\n4 Sukukokous Jyväskylässä 2014 Ruuskanen-Ruuska sukuseuran sukukokous pidetään Jyväskylässä elokuuta viides Ennakkotietoa majoituksesta (Hotelli Aleksandra, Jyväskylä) Hannikaisenkatu 35, Lauantaina pidettävän sukukokouksen kokouspaikkana on Sokos Hotelli Aleksandra, Kokouspaketti sisältää kokoustilan, ruokailun iltapäiväkahvin. Lauantai-illan oheisiohjelmaksi on varattu kahden tunnin risteily Päijänteen saaristoon laivalla m/s Suomen Suvi, joka lähtee satamasta kello Suuhunpantavaksi kahvi/tee kylmä voileipä, Sukuseura tarjoaa risteilyn kahvi/voileivän jokaiselle sukukokouksessa olevalle risteilyyn mukaan lähtevälle. Muun ostamansa risteilijä maksaa itse. Laivalla on oma keittiö ravintolapalvelut anniskeluoikeuksineen. Kartta osoitteesta tpid= &locale=fi-fi Hinta/vrk 77 1-hengen huone (economy) 87 2-hengen huone (economy) 97 1-hengen huone (standard) Kuva osoitteesta: Sukukokouksessa on myytävänä sukupinssejä, joissa on seuran vaakuna. Edellisessä hallituksen kokouksessa päätettiin tilata pinssejä myyntiin 300 kpl. Tällöin myyntihinta on 2 euroa/ kpl hengen huone (standard) 10 lisävuode Hinta vuoden 2013 mukainen, lopullinen hinta vahvistuu vuoden 2014 alussa. Huonehinta sisältää runsaan buffet-aamiaisen, hotelliasukkaiden saunavuoron, vapaan sisäänpääsyn iltaravintoloihimme (ennen klo 24/poikkeuksena erikoisillat) sekä voimassa olevan ALV:n, mikäli verokanta muuttuu pidätämme oikeuden hinnan muutoksiin.\n5 Kaisa Miettisen haastettelu Vuosisadan verran Kaisan hänen perheensä elämää Me ihmiset muistamme, mitä kulloinenkin ankohta vahvistaa meitä muistamaan. Sama asia voi näyttää eri ihmisistä erilaiselta. Näin todetaan sukukirmme johdannossa kappaleessa Virheitäkin esiintyy. Tässä sukutarinassa voimme lukea muistin kerrostumien monia kiinnostavia näkökulmia tukeutua myös tutkimuksiin, sillä suvun jäsenten tiedot on tallennettu sukukiran. Vaivioniemen sukuhaara on asuttanut PohjoisSavoa jo 1700 luvulta. Siilinjärveläinen Kaisa Miettinen kuuluu tuohon sukuhaaraan. Maalaistalon arkea Minun isäni oli Pajulahden Ruuskasia äiti Kinahmin Parviaisia. Ukki Taavetti oli ostellut aikanaan näitä järvenrantatilo pojilleen asuinsijoiksi. Isä Armas aloitti maanviljelyksen rakensi vanhan torpan paikalle uuden asuinrakennuksen v Seuraavana vuonna äiti Elli tuli siihen emännäksi. Lapsista kaksi vanhinta Matti Annikki syntyivät lyhyin väliajoin 1930 luvun alkupuolella. Äiti kertoi rakennusvuosia muistellessaan, että uuden navettarakennuksen teko ajoittui vuotta ennen minun syntymääni 1935 aittarakennus valmistui juuri ennen sodan alkua. Se on ollut vilvarastona siellä säilytettiin polttopuita. Maalaistalon arki oli työn täyteistä. Siihen aikaan oli tapana syödä aamiainen ensin oman väen kesken. Tämän jälkeen piti heti ruveta laittamaan rakennusmiehille aamupäiväruokaa. He olivat rakennusmestarin kanssa samaan kellonaikaan ruokailemassa. Samalla tavalla meni iltapäiväkin. Siinä välillä piti 5 leipomispäivänä leipoa leivät paistaa pullat leivinuunissa. Sähköt saatiin yli 20 vuotta myöhemmin. Rinkihellalla keitettiin välillä myös kahvit samalla lämmitettiin astiain pesuvesi. Lehmän anne piti voiksi tehdä. Se tkui 1940 luvun loppu puolelle. Voita piti sotaaikana viedä meijerille. Siitä on kuittikin tallessa. Olihan meillä talousapulainen vielä sota-aikana rakennuskesänä oli lisäksi 10 vuotias lapsenkaitsi, joka on vielä elossa. Rakennusmestari asui yöpyi talossa, mutta muut rakennusmiehet olivat naapureita. On siinä äitini saanut atella valmiiksi miten saa kaikki työt tehtyä lomittain, tuumaa Kaisa. Rakennukset on pitänyt lainoilla rahoittaa. Metsänmyyntitulo ei siinä vaiheessa ollut. Taavetti ukki kuoli Sen jälkeen saivat veljekset maat ettavaksi omistukseensa. Mummo muutti Kuopioon nuorimman tyttärensä Ailin kanssa kuoli sodan kynnyksellä Metsistä otettiin 1930 luvulla kaikki suurempi puu myytäväksi, että voitiin maksaa tyttärille perintöosuudet. Sodan jälkeen 1940 luvun loppupuolella oli sitten vähän puuta myytäväksi. Kaupat tehtiin hankintakauppana. Isällä oli metsäalan tuntemusta. Hän oli käynyt kolmen kuukauden metsänhoitokurssin YläVuoksen maamieskoululla ollut sen jälkeen puutavarayhtiön palveluksessa. Muisto mummolasta Kaisa kertoo olleensa jo hyvin pienenä mummolassa äidin kotona. Tädin mies muisteli sitä aikaa kertomalla minun katselleen kamarin seinustalla kasvaneita punaisiksi muuttuvia tomaatte sanoneen että typsiä, typsiä. Samainen tädin mies teki minulle tuohivirsut. Ne olivat hyvin pehmeästä tuohesta pidin ne ihan halle. Ukin kanssa käytiin kalassa, hän oli hyvin leikkisä. Olin soutumiehenä. Kun saalista ei saatu, oli tapana sanoa, että mitäs nyt pataan pannaan. Siinä tilanteessa ukki taisi käyttää ilmaisua, joka tässä jääköön lukille arvattavaksi. Kahtena kesänä olin ukin mukana kaskenpoltossa nauriskylvöä katsomassa. Liekö samalla atellut vanho tapo näyttää. Hyviä iso olivat violetinväliset nauriit\n6 syksyllä syödä. Ukilla oli aina puukko vyöllä. Puukolla oli hyvä jälttää nauriita, joita yhdessä söimme. Vieläkin tunnistan maastosta ne kaskipaikat, jotka ovat nyt joutokarn laitumena. Kesäisin olin tätien apuna maitokoneen pesussa kokosin sen kuulan kiristämistä vaille valmiiksi, kun tädit olivat pellolla töissä. Hain heille lehmät iltalypsyä varten tarhaan. Lehmät nukkuivat aholla, jonne menin tietä myöten. Matkaa oli noin 2 kilometriä. Ajoin lehmät ylös ne lähtivät kotiin kävelemään suoraan metsätietä minä perässä. Mummolle piti hakea monta kertaa päivässä mäen alta lähteestä virkeetä vettä juomavedeksi. Varmaan hän siitä kahvitkin keitti. Pöytävoin hain rinteessä olevasta kellarista ruuan jälkeen vein sen takaisin kylmään. Mummo piti ruuan laitosta huolen. Silloin tunnistin isän äänen sanoo Kaisa. Oli kerrottu heidän aneen jonnekin sotatoimialueelle. Hevoset oli laitettu talliin, ruokittu pantu lepäämään. Kaikki olivat sinne sopineet, vaikka luultavasti kaksi oli ollut omiakin. Tallissa oli kolme karsinaa, kaksi pilttuuta sekä lattiapinta-alaa. Kuivaamosta oli saatu lisäksi yksi karsina. Varmaan ovat miehet saaneet syödäkseen illalla aamulla pois lähtiessään. Luultavasti he ovat nukkuneet tuvan lattialla. Minulle ei ole jäänyt siitä yön seudusta muuta mieleen kuin se isän tunnistaminen. On ollut ilmeisesti sodan alkuaikaa. Ei tullut koskaan isältä tuostakaan kysyttyä, haikailee Kaisa. Pieni yöhoita Nuorin veljeni Mikko syntyi lokakuussa Hän sairastui keuhkokuumeeseen. Jonkinlainen terveydenhoita kävi kotikäynnillä. Sota-aikana nukuin äidin vieressä. Veljeni syntymän jälkeen toimin 6 vuotiaana hänen yöhoitanaan. Silloin minulle laitettiin kamarin lattialle rekinahkaset viikattuina karvapuoli päälle. Minä rupesin siihen nukkumaan lapsi tuutussa vieressä. Kun hän vähän itki, tuuditin kätkyttä siihen hän vähäksi aikaa nukahti. Ehdimme yön aikana liikkua kamarin seinästä seinään. Äiti sai sillä tavalla paremmin nukuttua. Koulumuisto Talon kaksi vanhimpaa lasta on kiivennyt tikapuille tarkistamaan hevosten sotamiesten tilanteen Olinhan välillä kotonakin sota-aikana mainitsee Kaisa. Eräänä kuutamoiltana oli huomattu, että järvellä tulee pitkä letka hevosia rekineen. Valot oli sammutettu ovet pantu säppiin. Oli menty pimeään kylmään tampuuriin, se on kamarin eteinen. Ovi oli vetäisty auki. Silloin tunnistin isän äänen, 6 Kahta puolta rattoo eli täällä kipsivuoren takana - Kuuslahden, Heinämäen Saarikylän kyläkir valmistui vuonna Siinä kerrotaan saarten lasten omasta koulusta sen toiminnasta. Sota-aika oli poikkeuksellista aikaa myös koulunpidossa. Ajoittain se oli myös seisahduksissa katkonaista, päivän aikana opiskelulle annettiin aikaa vain kahdesta kolmeen tuntiin. Syykin koulupäivän lyhyydelle löytyi, sillä luokkatilo tarvittiin Karlasta Saarikylään saapuneiden siirtolaisten majoittamiseen. Opettat vaihtuivat usein. Syksyllä v aloitin koulun. Sitä olisi ollut 2 viikkoa syksyllä 2 viikkoa keväällä. Sama opetta opetti kaikkia luokkia samanaikaisesti.\n7 Minä piirsin isoa ympyrää koko ensimmäisen koulupäivän. Aina välillä näytin opettalle, jolle se ei kelvannut. Piirrä harpilla, kuului takaa. En kuitenkaan uskaltanut. Ei ole jäänyt mieleen kysyttiinkö kotona minulta vai vanhemmilta sisaruksilta miten koulupäivä sujui. Eivät laittaneet minua sinne enää sen jälkeen. Joululta menin Konttimäen kouluun olin äidin kotona kouluan. Matkaa hyvää autolla ajettavaa tietä oli vain reilu kilometri. Kevätlukukausi käytiin ensimmäistä luokkaa seuraavana syksynä alkoi opetus toisella luokalla. Sitten kouluni tkui koko an Vikinsaaressa siinneessa maalaistalossa. Kävinhän vielä talouskoulun omista hyvistä haluistani 4 viikon ompelukurssin. Sain ompelukoneen sillä ansaitsin taskuraho. Olenhan minä täällä nykyisessä kodissani ompelukonetta käyttänyt ainakin omiksi tarpeiksi pikkisen vieraille. Minun nuoruudessani siihen aikaan koulunkäynti ei ammattiin tähdännyt, niin ei niitä muita ammatte tullut hankittua. laitoin iltapäiväruuan iltakahvit. Siinä ehti käydä muitakin työmiehiä, nukkuivat tuvassa. Itse he aamukahvit keittivät lioksessa hiilien päällä. Minä olin jo paljon aikaisemmin mennyt navettatöille. Ei siinä paljon jäänyt aikaa harrastuksille. Se vähäinen aika kului lukemiseen. Tykkäsin lukemisesta oman kirkaapin kirt silloin tuli luettua. toteaa Kaisa. Otettu perhekuva v. 1951, ennenkuin Annikki lähti Canadaan. Kotona tarvittiin apua Vaikka kotini oli mantereen puolella, olimme silti 1950 luvun puoliväliin asti kesällä ikään kuin saariasukkaita. Alettiin viedä maito Kuuslahteen tien varteen kuorma-auton lavoille. Jäi niin ollen maidon lasku kermasta voin tekeminen pois. Työlästä oli kuljettaminen kesällä. Nuoritettiin maitosaavit liisterekeen vietiin hevosella reilu puoli kilometriä Kuuslahden rantaan hevonen kiinni puuhun siksi aikaa, kun laitettiin saavit eli tonkat veneeseen reilu kilometri soudettiin toiselle puolelle kantaen loppumatka tien varteen. Minähän siskoni Annikin kanssa olin siihen työhön sopiva. Kotona tarvittiin apua. Minä tein siinä kotitilalla maataloustöitä, lehmänhoitoa kotitaloustöitä. Äiti sairastui, eikä pystynyt enää navettaan. Sisareni muutti Kanadaan luvun puolivälissä olin vanhimman veljeni taloutta hoitamassa. Oli Juantehtaan radan rakentamisaikaa. Meillä oli tyhjä hevostalli. Tallissa neljä miestä piti hevostaan suossa, itsehän miehet olivat yökortteeria sisällä. Minä 7 Siinä ollessa tapasin erään nuoren miehen. Oli seurustelumme niin pitkällä, että suunnittelimme yhteistä tulevaisuutta. Se kuitenkin muuttui suruksi. Hän menehtyi umpisuolen leikkaukseen. Siinä jouduin ensimmäisen kerran miettimään elämän tarkoitusta. Muutamien vuosien kuluttua menin naimisiin. Se avioliitto jäi lyhyeksi ihan omasta ratkaisustani, jota en ole katunut, vaikka se koville otti kauan. Olin silloin kotipaikalla lapseni kanssa maataloustöissä. Nykyään tyttäreni asuu perheineen Siilinjärvellä 15 minuutin kävelymatkan päässä kotoani.. Työniloa naapuriapua Nuorempi veljeni teki tuotantosuunnan muutoksen 1970 luvun puolivälissä samaan aikaan tarvittiin kunnassa lomittajia. Olin valmis siihen työhön lähtemään, kun pyydettiin. Se oli lomituksen alkuaikaa. Työ sinänsä oli\n8 raskasta monesta syystä. Oli kuitenkin palkitsevaa huomata miten kiitollisia ihmiset olivat. Emännät isännät pääsivät välillä kotoa irtautumaan, käymään yösimöissä sukulaisissa jotkut ulkomaan matkalla tai kotimaan lomanviettopaikoissa. Meillä oli 1970 luvulla kortteeria huvilatientekoporukkaa lokakuun puolesta välistä jouluviikolle. Heillekin laitoin iltapäiväruuan iltakahvit. Tuohon aikaan en käynyt lomittana, olin kotona silloin luvuilla oli naapuriapu muotia. Monet syksyt olin lehmänhoidon ohella perunanpoiminnassa useammalla pellolla. Samoin jos oli kotona pidettäviä juhlia, olin yhden päivän tarjoiluapuna keittiön puolella auttamassa. Tämä kaikki vain työn ilosta! Ei silloin hinnoiteltu tällaista apua kuten nykyään. Siksipä minä sanonkin, että työstä palkka jokaiselle tekevälle. Sydäninfarktien ohitusleikkauksen lisäksi minulla on muitakin vaivo, jotka eivät päällepäin näy. Olen kuitenkin kaverini kahden veljeni menetyksistä selvinnyt ihme kyllä siitäkin infarktista, jossa olin yksin kotona reilun kaksi tuntia tajuttomana. Pääsin 55 vuotiaana sairauden perusteella eläkkeelle. Monet luulevat, että olen ihan terve, kun minä hyvästi pystyn kävelemään, mutta enhän minä silloin lähde mihinkään, kun tunnen itseni sairaaksi. Onhan niitä huono päiviäkin. Ei tullut nalsilmäistä natoa, vaan kälylle ystävä avunanta Kaisa on toiminut kotouttana ennen kuin tuota sanaa oli vielä keksittykään. Kaisa sai filippiiniläisen kälyn 1990 alussa, kun hänen nuorempi veljensä avioitui pariskunta sai sittemmin pon. Kaisasta ei tullut nalsilmäistä natoa, vaan hän opasti kälyään talon töihin samalla Suomen kieltäkin. Naiset ovat ystävystyneet veljen kuoltua Kaisa on ollut tukena antanut apua monin tavoin. Nykyisin veljen poika myös hänen 5 vuotias 8 pikkuveljensä, joka on kälyn uudesta liitosta, käyvät vierailulla Kaisan kolmen lapsenlapsen tavoin joku heistä lähes päivittäin. Aika ei ehdi tulla pitkäksi kun on nuorta väkeä ympärillä. Käly on vakinaisessa työssä Kuopion keskussairaalassa. Olin pukkina Ritva Niilo Rantsen huvilalla Edessä pontytär Niina. Ritva-rouva kuuluu Ruuskien sukuun, äitinsä on Impi Ruuska. Sukua Kiuruvedellä. Samalla olimme joululökillä veljeni Mikon perheen kanssa. Olin ollut siellä pukkina jo aiemminkin. Matkaa oli vaat 2km. Aktiivijäsenenä sukuseuran perustamisesta lähtien Kaisa on ollut aktiivijäsen sukuseuratoiminnan alusta asti. Kaisa tuli sukuseuran perustamista valmistelevaan toimikuntaan heti sen aloittaessa syksyllä v Hän oli myös 2-vuotiskauden ensimmäisessä sukuseuran hallituksessa. Maaninkalaisen Heikki Ruuskasen pyynnöstä Erkki Ansamaa antoi minulle tehtäväksi kerätä tiedot Maria Taavetti Ruuskasen perillisistä. Ne minä sain kokoon nopeasti, kun silloin oli elossa serkku tai serkkujen puolisoita. He toimittivat tiedot minulle. Se oli silloin kesän alkua vuonna Ei ollut silloin sukuseuran perustamisesta tietoa. Tuona aikana Kaisa keräsi tieto omasta suvustaan oli aktiivisena tiedottana Siilinjärvellä, Nilsiässä muissa lähipitäjissä. Hänellä on laat kontaktit suvun jäseniin. Kaisa\n9 muistaa jo lapsuudestaan, kuinka vierailtiin puolin toisin monissa merkeissä sekä isän että äidin suvun luona. Isä laittoi minut jo hyvin nuorena käymään parissakin hautaisissa, jotka olivat vähän etempänä kuin omalla kylällä joissa olivat itse vähän aikaisemmin käyneet, kun samalla kuulla kuolivat sekä mies että vaimo. Minä olen käynyt virastoissakin Kuopiossa isän lähettämänä. Sillä lailla opin liikkumaan ottamaan selvää asioista. Olisihan siinä mennyt isän kallista työaikaa ainakin puoli päivää, kun olisi pitänyt lin-autolla lähteä kaupunkiin. Muistan, kun käytiin Kuopiossa Valkeisenlammen luona naisten hoitokodissa. Siskonkin kanssa käytiin siellä monta kertaa. Attelin tässä eläkkeellä ollessa, ettei tullut isältä kysyttyä, että mitä yhteyttä meillä sinne oli, mutta näistä sukukirn tiedoista olen huomannut, että sukulaistahan olimme käyneet tervehtimässä, kertoo Kaisa. Sukuseuratyö on ollut hyvin mieluista kiinnostavaa. Kaisa on kerännyt tarinoita tieto suvun piiristä kirjoittanut niistä. Viimeiset vuodet ovat kuluneet myös erään toisen historiakirn, oman kylän kylähistoriakirn suunnittelutyöryhmässä hän on kirjoittanut kiran useita muisteluita tarinoita. Tässä edellä jo tuli todetuksi viime vuoden syksyllä julkaistun Kuuslahden, Heinämäen Saarikylän kyläkirn valmistuminen. Tämän haastattelun alkusanat lausuttiin maaliskuussa 2012 Siilinjärvellä Kaisan kauniissa valoisassa kerrostalokodissa. Yövyin silloin Kaisan luona sain nauttia hänen vieraanvaraisuudestaan kuten monta kertaa aikaisemminkin näinä lähes 10 vuotena, joina olen Kaisan tuntenut. Olen tutustunut vieraanvaraiseen, suvaitsevaiseen ihmisystävälliseen, mukavaan ihmiseen. Ihmiseen, joka on sukunsa kokoava voima viisas vaikutta. Kävimme eräänä kesänä Kaisan syntymäkodissa katselimme vanho valokuvia. Silloin Kaisa totesi, johon itsekin voin yhtyä, että täytyy antaa arvoa vanhemmille, jotka kovan raskaan työmäärän lisäksi kasvattivat meidät lapset sukupolvien ketjuksi olihan heillä oma elämä elettävänä. Kaisa Miettiselle luovutettiin sukuseuran standaari nro 2 joulukuun 18. päivänä Hallitus oli päättänyt asiasta sen kävi Kaisalle luovuttamassa puheenjohta vaimonsa kanssa. Avartuuhan se elämän näkemys vielä eläkkeellä ollessa Maailmankuvaansa Kaisa on laajentanut mm. useilla moniin maihin laajoille alueille Eurooppaan Itä-Eurooppaan suuntautuneilla ulkomaanmatkoilla. En tykkää löhötä auringossa matkoilla enkä liioin kylpylöissäkään. Avartuuhan se elämän näkemys näinkin eläkkeellä ollessa, eikä nuorempana päässyt matkustelemaan, toteaa Kaisa. 9 Helsingissä maaliskuussa 2013 Lea Kokko.\n10 Vilmakasiinit Markku Ruuskanen Lähteet Rantasalmen historia s ; Rantasalmen kirkonarkisto, asiakirjo vv UK908, KIV b 3, takauskirjeitä lainajyvästön hoitantointa varten Pitäjänmakasiini eli lainajyvästö Katovuosien aiheuttama siemenpula, joka pahensi katovuosien vaikutusta, antoi aiheen jo 1700-luvulla lainajyvästöjen eli pitäjänmakasiinien perustamiseen. Hyvinä vuosina pitäjäläisiltä kerättiin vila varastoon huonoina vuosina vila ettiin niille, joilla ei ollut kylvösiementä omasta takaa jäljellä. Jo tuolloin oli esillä valtion mukaantulo makasiinien perustamiseen, mutta hankkeet jäivät paikallisten asukkaiden aktiivisuuden varaan. Kun makasiinien perustamiset eivät edenneet, kutsui maaherra pitäjäläisiä kokouksiin perustamaan pitäjänmakasiinia. virkamiehillä eli kruununpalvelijoilla eikä edes sotaväellä ollut asiaa pitäjäläisten makasiinin viljoihin. Talot ettiin kolmeen luokkaan suuruutensa mukaisesti. Silloin varakkaiden talojen kohdalla perussijoitus oli tynnyri vila, josta puolet oli ruista toinen puoli ohraa. Keskikokoisten talojen sijoitus oli puoli tynnyriä pienimpien neljännes tynnyri. Tiedossa on, että 1800-luvun puolella varastoissa oli 356 tynnyrin verran vila. Lainatusta vilsta oli maksettava korkoa, jonka suuruus osakkailta oli neljä kappaa tynnyriltä vuodessa eli 12,5 prosenttia ulkopuolisilta kuusi kappaa tynnyriltä. Jos lainaa ai allaan palauttanut, viivästyskorko oli kahdeksan kappaa tynnyriltä eli 25 %. Laina-aika oli juhannuksen tienoissa maksuaika koitti vasta alkutalvesta. Laina- palautusaika oli kaksi viikkoa kesällä talvella. Ankohdat kuulutettiin kirkonkuulutuksilla. Makasiinin osakkaiksi pääsivät vain talolliset maanomistajina. Lampuodeilla torppareilla, jotka olivat vuokraviljelijöitä, oli lainaoikeus vain silloin, kun talon isäntä ei lainaoikeutta Rantasalmella tällainen kokous pidettiin käyttänyt antoi lampuodille tai torpparille lokakuun 16. päivänä vuonna 1757 oikeuden lainaukseen. kruununvouti Henrik Martinin kutsusta. Kruununvouti luki kokouksessa kuninkaallisen kirjeen, jossa selitettiin pitäjänmakasiinin Makasiininhoitaksi valittiin kirjoitus- tarpeellisuutta merkitystä katovuosien laskutaitoinen henkilö. Niinpä sattuessa. Kirjeen vaikutuksesta rantasalmelaiset makasiininhoitat olivat säätyhenkilöitä, päättivätkin perustaa makasiinin. useimmiten aliupseereita. Kersantti Mårten Pitäjänmakasiinille laadittiin säännöt, jotka Oppman toimi Rantasalmen ensimmäisenä kuningas vahvisti helmikuun 22. päivänä vuonna makasiininhoitana. Maanviljelyskoulun käynyt Makasiinirakennus pystytettiin rusthollarinpoika Aaro Lille Osikonmäeltä toimi pitäjäntuvan pappilan väliselle alueelle makasiininhoitana vuosina nykyisen koulukeskuksen viereiselle alueelle. Makasiininhoitan tuli pitää kira lainoista Makasiinirakennus oli 1800-luvulla mitoiltaan saatavista vastata siitä, että maksut suoritettiin 12 kertaa 12 kyynärää eli 7,13 m x 7,13 metriä. kunnollisessa vilssa täysimääräisenä. Makasiininhoitalla oli apulaisia, joita kutsuttiin mittamiehiksi. Makasiininhoita sai Makasiinista lainattiin sääntöjen mukaan vila yhden lukon avaimen kaksi muuta avainta oli kylvösiemeneksi katovuosina myös mittamiesten hallussa. Ovessa oli kolme erilaista syömävila. Vil oli kuninkaallisen päätöksen lukkoa, joten kaikki kolme tarvittiin paikalle mukaan pitäjän omassa hallinnassa. Valtion avaamaan makasiinin ovea. Palkkaa 10\n11 makasiininhoita sai yhden kapan kultakin uloslainatulta tynnyriltä mittamiehet saivat 15 kappaa vuodessa. Vuonna 1839 palkkaa korotettiin puoleentoista kappaan tynnyriltä makasiininhoitalle mittamiehille maksettiin vuosipalkkana tynnyri vila. Jos niin suostuvat Rantasalmin pitäjän Laina Makasinin jyvästön Hoitaksi talon poika Sakarias Ruuskanen asuva pirilän kylässä tässä seurakunnassa niin sitomme kaiki jokaisen yksi kaikki etestä täyteen omituiseen takaukseen kaikesta siitä nykyisestä eli vasta tuli voitettavaksi nijn pää summa kuin kumpain etestä sijhen tytymme mitä Makasiinin koskevat puuttuvaisuus voisi seurata, joka kaikki tämän kautta vakutamme jokainen itse puolestamme yllä mainitun takauksen sinä 3 päivä tammikuussa 1868 Vuosien aikana pitäjänmakasiinin vilt ettiin kovalla kiireellä ennen vihollisen tuloa lainoina pitäjäläisille. Sodan jälkeen lainattavat vilt vähenivät pitkäksi aikaa vasta 1800luvun puolella päästiin aiempiin lainauslukuihin. Vuonna 1856 lainamäärä oli huipussaan 1056 tynnyriä kuusi kappaa lainaajia oli peräti Kalle Hämäläinen 230 kappaletta. Makasiinirakennusta uusittiin yksi kaheksas osa 1/8 perintöruthollin puoli 1820-luvulla korttiin 1850-luvulla. Rusthollia N:o 27 osittain perintö Ruunin molemmat Tuusmäki kylässä Rantasalmi Makasiinin hoidosta tuli vastaamaan 1856 pitäjä kolmimiehinen johtokunta vuonna 1860 vahvistettiin uudet makasiinin säännöt. Johtokuntaan kuului neljä jäsentä. Uuden käytännön mukaan johtokunnan jäsenillä oli kaksi kolmesta avaimesta hallussaan kolmas oli makasiininhoitalla. Johtokunnan tuli pitää huolta makasiinin kunnosta viln säilymisestä sekä kuuluttaa lainanhaku- maksuat. Makasiininhoita antoi otti laino piti niistä kira sekä huolehti velkakirjojen kirjoittamisesta. K H (puumerkki) Kalle Kustaf Ruuskanen omituisesti hallitse N:o 4 Piriläs kokonaan perintötila N:o 2 yksi neljäsosa ¼ osaa perintötilasta kaksi kolmatta 2/3 osaa perintö Rustholli N:o 1 27 yksi neljäs osaa perintö Rustholli samassa kylässä Kolkontaipaleesta N:o 29 puoli perintötilasta tässä pitäjäs Rantasalmilla K G R (puumerkki) Kunnallishallinnon perustamisen jälkeen vuoden 1865 kunnallisasetuksella pitäjänmakasiinin hoito tuli yhdeksi kunnanhallinnon toimialaksi. Makasiinin hoito kuului kunnan maanomistajille, mutta sen hoidosta päätettiin yleisissä kuntakokouksissa, joissa johtokunta valittiin. Uusi makasiinirakennus tehtiin vuonna 1881 uuden ohjesäännön lainajyvästö sai vuonna Lainakorko alennettiin tuolloin kymmenestä kuuteen prosenttiin. Adam Kärkkäinen hallitse yksi kuudesosa 1/6 osaa perintö Rusthollista N:o 17 Tuusmäki Rantasalmi pitäjäs K. (puumerkki) Tällä takauksella Kalle Hämäläinen, Kalle Kustaa Ruuskanen Adam Kärkkäinen sekä Mielenkiintoinen takausasiakir pitäjän- muitakin takaajia menivät takaukseen Sakarias makasiinin toiminnasta on Rantasalmen Ruuskasen puolesta niistä vahingoista, joita Ruuskanen voisi aiheuttaa kirkonarkiston internettiin tallennetuissa Sakarias pitäjänmakasiinin hoitana. Sakarias oli Kalle asiakirjoissa. Se kuuluu seuraavasti: Kustaan poika heidät mainitaan sukukirmme toisen osan ensimmäisen painoksen 11\n12 sukutauluissa toisen painoksen sukutauluissa Kalle Kustaa on isoisäni isoisä Sakari Ruuskanen Espoon Markku Ruuskasen isoisän isä. Pekka Pekanpoika on sukukirn toisen osan ensimmäisen painoksen sukutaulussa 502 Matti sukutaulussa 500. Toisessa painoksessa sukutaulut ovat Vastaavaan takaukseen olivat aiemman makasiininhoitan nimismies Leistenin puolesta menneet maaliskuun 26. päivänä 1847 Pekka Pekanpoika Ruuskanen Matti Pekanpoika Ruuskanen, jotka kumpikin omistavat yhden neljäsosan Rantasalmen Hiismäen talosta no 1. Reservikomppania Vuoteen 1868 vanhat joukko-osastot jälleen lakkautettiin jäljelle jäi vain Suomen Kaarti, Lähdeteos: Jukka A. Torvelainen: Kaksoiskotkan joka kuului Venäjän Kaartin armeikuntaan. katveessa. 21. Suomen Kaarti lähti kesällä 1877 Turkin sotaan palasi sieltä toukokuussa 1878 Vanhan Savonlinnan Reservikomppania Kaartin nimellä. Sotaretken miestappiot olivat 200 kaatunutta tauteihin kuollutta. Suomen vesillä oli venäläisiä laivasto-osasto upseerikoulutusta annettiin Haminassa Suomen Autonomian an sotaväki Kadettikoulussa vuodesta 1821 alkaen. Autonomian an alussa Suomeen muodostettiin (Torvelainen, 15-21) kolme jääkärirykmenttiä, joiden vahvuus oli 3600 miestä. Värvätty sotaväki kuitenkin lakkautettiin lähes kokonaan vuonna Markku Ruuskanen Uusi asevelvollisuuslaki Jäljelle jäi vain Opetustarkkampupataljoona, jossa oli 600 miehen vahvuus. Sen jälkeen 1860luvulle saakka Suomessa toimi venäläinen divisioona. Krimin sodan aikana vanha ruotukolaitos herätettiin henkiin usean vuosikymmenen jälkeen. Perustettiin yhdeksän ruotutarkkampupataljoonaa jokaisen vahvuutena oli 600 miestä. Värvättyjen ruotuväen yhteisvahvuudeksi nousi miestä. 12 Suomessa annettiin joulukuussa 1878 uusi asevelvollisuuslaki. Sen mukaan jokainen miespuolinen Suomen kansalainen oli asevelvollinen Waltaistuimen isänmaan puolustukseksi. Rusthollit ruodut vapautettiin asettamasta sotaväkeä asevelvollisuuslain ollessa voimassa. Maan sotavoimat ettiin vakinaiseen väkeen, reserviin nostoväkeen. Vakinaiseen väkeen astuvan palvelusaksi määrättiin rauhan aikana kolme vuotta. Vakinaiseen väkeen miehet valittiin\n13 arvonnoston perusteella. Vakinaisen palvelun jälkeen asevelvollisuus tkui kaksi vuotta Aseina oli aluksi venäläisillä suusta ladattavat reservissä. musketit, mutta suomalaiset saivat 1881 takaaladattavat Berdanit myöhemmin Suoraan reserviin määrättyjen palvelusaika oli belgialaisten Nagantin veljesten patentoimat viisi vuotta, joista kolmena ensimmäisenä pulttilukkoiset makasiinikiväärit, joilla sitten pidettiin koulutusta. Reservin harjoituksia itsenäisen Suomen lkaväki lähti Talvisotaankin pidettiin lain mukaan yhdeksänkymmenen vuonna Ruuti oli alkuan mustaa ruutia päivän an. Sekä miehistö että päällystö se vaihtui 1800-luvun lopulla savuttomaan eli Suomen sotalaitoksessa olivat Suomen selluloosaruutiin. Nagantin tehtaalta hankittiin kansalaisia. Asevelvollisuus alkoi 21 vuoden myös käsiaseiksi revolvereita m-95 Nagant, iässä. Asevelvollisten ko vakinaiseen väkeen joiden kaliiberi oli 7,65. Upseereilla oli myös reserviin tapahtui kutsuntalautakunnan edessä miekat, mutta niiden käyttö rajoittui lähinnä osoittamiseen eikä arvonnalla. Pienen arvontanumeron saaneet arvoaseman taisteluvälineeksi. (Torvelainen, 64-68) joutuivat vakinaiseen väkeen. Luku vaihteli Mikkelin läänissä 1-20 välillä pitäjittäin. Suuremman numeron saaneet joutuivat reserviin. Osa asevelvollisista hylättiin sairauden tai rikollisen taustan takia. Asevelvollisuuslain mukainen sotaväki eli Vanha väki käsitti vakinaisessa palveluksessa olevat yhdeksän tarkkampupataljoonaa yhden rakuunarykmentin. Reservipataljoonia oli kahdeksan miehiä vakinaisessa väessä sekä reservissä oli yhteensä noin Reservin palvelun jälkeen miehet siirrettiin nostoväkeen aina 40 ikävuoteen saakka. (Torvelainen 39-44) Aseet varusteet Sotaväen koulutus Suomen Valtiopäivät halusivat pitää suomalaiset asevelvolliset mahdollisimman paljon erillään venäläisestä sotaväestä. Tämä aiheutti ongelmia vakinaisen väen koulutuksessa, kun suomalaiset joukko-osastot olivat pieniä. Pataljoonien yhteisharjoituksia pidettiin Lappeenrannassa leirikentillä vuodesta 1885 alkaen. Ratayhteys Helsinki-Viipuri-radalta oli valmistunut Lappeenrantaan vuonna 1885, mikä oli edellytys joukkojen siirrolle. Vierumäelle valmistui pitkä ampumarata 1800-luvun lopulla. Vakinainen sotaväki käytti asepuku, jotka oli tehty venäläisen mallin mukaan. Kolmen vuoden palveluaksi miehille annettiin kaksi kokertaa vaatetusta. Jakokerto lisättiin 1880-luvulla neljään. Sen sian reservimiehille vakinaisen väen saamaa vaatevarustusta ei annettu, sillä palvelu kesti aluksi kolme kertaa 30 vuorokauden ksot myöhemmin 45, vuorokauden ksot vuodessa. Reserviläisille ettiin kenttälakki, päällystakki, asetakki, kaksi paria housu, voimistelupaita, suolivyö solkinensa, päällystakin hihna kaulaliina. Saappaat voivat olla joko omat tai armein Kaartin pataljoona oli venäläisen kaartin joukkoantamat. Omista saappaista hyvitettiin osasto se kävi vuosittain Pietarin eteläpuolella Krasnoje Selossa suurissa yhteisharjoituksissa. reserviläistä. Sinne rakennettiin omat talousrakennukset 13\n14 upseerien majoitustilat. Miehistö yöpyi teltoissa. (Torvelainen,118) Harjoituksiin osallistui kymmeniätuhansia miehiä komentokielenä oli venäjä, jota suomalaisetkin joutuivat opiskelemaan. Savonlinnan Reservikomppania Reservikomppanioiden koulutus tapahtui omalla harjoituskentällä sulkeisjärjestyksessä paraatimarssin harjoituksena. Vahtipalvelua harjoiteltiin majoitusalueella vähäisiä sotilaskävelyjä tehtiin marssiretkinä lähiseudulle. Ketomanööverit eli maastoharjoitukset olivat harvinaisempia reserviläisillä. Maastossa yöpymisiä vierastettiin, sillä yöleiri alastoman taivaan alla oli mahdoton sairastumisvaaran takia. Tärkeintä reserviläismiehen koulutuksessa oli ampumaan oppiminen. Jokaisella reserviläiskomppanialla oli oma ampumaratansa, joka oli otettu lunastettu valtion omaisuudeksi. Kesäharjoituskaudet alkoivat touko-kesäkuun vaihteessa. Ampumaradalle tehtiin vastavalli, johon piti mahtua kymmenen taulua rinnakkain. Valli purettiin joka syksy, sillä siihen ammutut lyijyluodit messinkihylsyt piti saada talteen myytäviksi varat tallennettaviksi komppanian kassaan. Lyijyä saatiin kasaan kiloa kesän aikana kuluttivat reservikomppanian koulutuksessa olevat kolme ikäluokkaa keskimäärin patruunaa. Ammunnan aloittamisesta kuulutettiin pitäjän kirkossa ampumaradan ympäristöön sijoitettiin vahte ammunnan aksi. Ammuntaa harjoiteltiin eri matkoilta sekä pysty- polvi- makuuasennoista. Miestä kohden ammuttiin 142 laukasta ohjelman mukaan sekä lisäksi tarkistus uusintalaukauksia. (Torvelainen 68-72). Sotaväen ruokahuolto oli tärkeä osa koulutuksen onnistumisessa. Ruokahuollon hankkiminen tapahtui lähiseuduilta sen taloudellinen merkitys oli paikallisesti suurta. Ravintoon kuuluivat aamiaisella leipä, suolakala maito, päivällisellä herne- tai potaattisoppa lihalla sekä illalliseen keiton jäännöstö, jos on jäänyt sen kanssa maitoa tai maitovelliä. 14 Suomessa oli yhteensä 32 reservikomppaniaa Savonlinnan Reservikomppania oli numero 21. Sen kutsunta-alue koostui Savonlinnan ympäristön kunnista. Siihen kuuluivat lähikuntien lisäksi myös Joroisten alue. Rantasalmen kutsunta-alueeseen kuuluivat myös Sulkava, Juva Puumala. Savonlinnan Reservikomppania sijoitettiin Säämingin Kaartilanrannan kylään Pääskylahden rantaan. Alueelle rakennettiin komppanian tarvitsemat kaksitoista rakennusta 1880-luvulla. Komppaniassa oli päällikön alaisuudessa vääpeli, rustmestari aliupseereita muuta henkilöstöä. Vuonna 1884 komppaniassa koulutettiin kolmea ikäluokkaa, joihin kuului toistasataa miestä ikäluokkaa kohden.\n15 Kutsuntaikäluokat olivat 1890-luvulla miehen suuruisia. Vuonna 1893 uusia reservimiehiä saapui 141, toisessa erässä 185 miestä viimeisessä erässä oli 130 reservimiestä. Toisen erän suuresta miesmäärästä vain neljä sai putkatuomiot. Yksi sai yhden vuorokauden rangaistuksen käyttäydyttyään sopimattomasta aliupseeria kohtaan, kaksi muuta sai tuomiot laiskottelusta valehtelusta sekä neljäs useasta myöhästymisestä lomalta palatessaan. Asevelvollisuuslakia vastusti asevelvollisuusadressin allekirjoittaneet henkeä. Adressilla ei ollut muuta vaikutusta kuin että sen allekirjoittaneiden virkamiesten tekoa pidettiin hallituksen vastaisena toimena. Adressin saama vastaanotto käynnisti Suomessa passiivisen vastarinnan Venäjää kohtaan. Vastarintatoimina pyrittiin tekemään asevelvollisuuskutsuntojen toimittaminen mahdottomaksi. Kutsuntakuulutuksia ei luettaisi kirkoissa, henkikirjoittat eivät toimittaisi kutsuntaluetteloita kutsuttavat asevelvolliset eivät osallistuisi kutsuntatilaisuuksiin. Vanhasuomalaisen puolueen edustat vastustivat passiivista vastarintaa arkkipiispa kirjelmöi, että pappien olisi lain mukaan luettava kirkoissa kuulutuksia hallituksen asetuksien mukaan. Savonlinnan kutsuntapiirissä 98,3 % kutsutuista jäi saapumatta kutsuntatilaisuuksiin vuonna 1902 vuonna ,7 %. Ammunnoista annettiin parhaiten menestyneille merkki oivallisesta ammunnasta. Merkin sai vuoden 1890 kutsuntaerästä kuusi miestä vuoden 1891 kutsuntaerästä peräti kolmekymmentä kaksi miestä. Näiden joukossa numerolla 147 oli Ruuskanen-niminen mies. (Torvelainen , 21 komppanian Savonlinnan Reservikomppanian alue käskykir 1893). Pääskylahdessa joutui venäläisen sotaväen käyttöön vuonna Sinne siirtyi ElisenvaaraHuutokoski-junanradan kartoittamista tekevä insinöörikomennuskunta. Junanrata oli puolustusstrateginen poikittaisrata, jolla Venäläistämispolitiikka lopettaa saataisiin yhteys Itä-Suomesta länsi-suomeen reserviläiskomppaniat saakka torjumaan Ruotsin Saksan mahdollista Nikolai II:n tultua keisariksi alkoi Suomen maihinnousua Pohnmaalle. (Torvelainen, 173venäläistämispolitiikka saada Venäjällä 175) lansia. Nikolai Bobrikov tuli Suomen kenraalikuverööriksi hänen toimestaan alettiin Suomea venäläistää toden teolla. Tavoitteena oli muodostaa Suomesta Venäjän ramaakunta Reserviläiskomppanioiden toteuttaa armei yhteen sulauttaminen Venäjän merkitys armeian. Suomessa kerättiin venäläistoimia vastusta Suuri adressi Venäjän keisarille Nikolai Suomen itsenäistyttyä Reservikomppanian II:lle, joka kuitenkaan ei ottanut adressia rakennukset palvelivat Kadettikoulun vienyttä valtuuskuntaa vastaan. kesäkurssien pitopaikkana alueella rakennettiin mm. tykkihalli. Toisen maailmansodan aikana rakennukset olivat Vuoden 1878 asevelvollisuuslaki kumottiin II/KTR 3:n joukko-osaston käytössä sen uudella asevelvollisuuslailla Tällä lailla jälkeen Savonlinnan Sotilaspiirin esikunnan reserviläiskomppanioiden toiminta lakkautettiin käytössä. Nykyisin jäljellä olevat rakennukset Suomen sotaväki sulautettiin osaksi Venäjän ovat yksityisessä omistuksessa. sotaväkeä. suomalainen sotaväki korvattiin venäläisellä 22. Jalkaväkidivisioonalla. 15\n16 Vakinaisessa väessä oli koulutettu vuoden 1878 asevelvollisuuslain perusteella kolmivuotisessa palveluksessa miestä. Reserviläismiehiä oli koulutettu kaikkiaan miestä kolmen kuukauden pituisella koulutuksella. Kaikkiaan aseellista koulutusta oli annettu miehelle. Tämä oli viisi prosenttia Suomen väkiluvusta. Talvisodan kenttäarmeissa palveli noin yhdeksän prosenttia väkiluvustamme. Pietarin lähistöllä oli koulutettu aseelliseen toimintaan muun kuin venäläisen päällystön alaisuudessa merkittävä miesmäärä, joka katsottiin 1900-luvun alussa uhkaksi Venäjälle. Parhaiten oli koulutettu lkaväen miehiä tykistöä Suomessa koulutetuilla ei ollut. Suureten joukkojen koulutukseen suomalaisia oli koulutettu Venäjän armeissa. Sieltä heitä sitten saatiinkin Suomen itsenäistymisen aikaan suomalaisten käyttöön. Reserviläiskomppaniat oli tarkoitettukin paikallispuolustuksen käyttöön. Sotakoulutusta suomalaiset hankkivat sitten venäläistämistoimien tkuessa koventuessa myöhemmin Saksasta jääkärikoulutuksena. Maan itsenäistyttyä saatiin uudelta pohlta tehty asevelvollisuuslaki vuonna Se perustui vakinaisen väen koulutukseen suojeluskuntien käyttöön vapaaehtoisessa maanpuolustuksessa. (Torvelainen, ) 16 Varastorakennuksia\n17 Keväisiä uutisia Mikkelistä 1800-luvun lopulta Olli Markonsalo Mikkelistä lähetti viime vuoden puolella oheisen lehtileikkeen Ruuskasen Askolle tiedustellen, että löytyisikö asialle todenperäistä vastausta. Asko lähetti lehtileikkeleen Kuopion luonnontieteelliseen museoon sai sieltä seuraavanlaisen vastauksen: Juttu voi olla ainakin osittain totta. Meiltä ei löydy tietoa ko. konnasta, eikä se ole meidän kokoelmissa. On olemassa todisteita että lemmikkipunakorvakilpikonnia on selvinnyt talvien yli vesistöissä. Myös sen sukulaisia, eurooppalaisia suokilpikonnia on pidetty lemmikkeinä. Oma teoriani on, että tapaus liittyy tällaiseen vapaaksi päästettyyn tai karanneeseen suokilpikonnaan (jos on tämä laji), eikä se siis kuulu meidän luonnonvaraiseen lajistoon. Terveisin Jukka Kettunen Intendentti Kuopion luonnontieteellinen museo Tekstissä oleva pituusmitta, kortteli, on ¼ osa kyynärää, eli 14,8 cm. 17\n18 Seitsemän vuotta Ruuskanen-Ruuska sukuseuran perustamisesta Ikaalisten sukukokouksessa heinäkuun 31. päivänä 2010 julkistettiin kolmiosainen sukukir Ruuskanen- Ruuska suvut Elokuun 12. päivänä 2006 yli 250 sukuun kuuluvaa oli perustamassa Ruuskanen-Ruuska sukuseuraa Rantasalmella, joka nykytiedon mukaan on suvun vanhin asuinalue. Saman vuoden marraskuussa yhdistys oli rekisteröity. Säännöt löytyvät seuran Ruuskanen-Ruuska sukuseura kotisivuilta: Nilsiän sukukokouksessa heinäkuun 27.päivänä 2008 valittiin yksimielisesti seuran tunnukseksi heraldikko Harri Rantasen avustuksella suunniteltu sukuvaakuna, jossa on kaksi miekkaa ristissä keskellä niiden ympärillä neljä käpyä. Suomen Heraldisen seuran hyväksymän vaakunan vaakunanumero on Vaakuna kertoo metsätalouden merkityksestä kaskiajoista alkaen nykyiseen metsätalouteen kaupunkilaismetsänomistajiin saakka. Vaakunan pohna on Andreaksen risti, joka miekkojen ohella symboloi menneitä aiko. Sukunimi Ruuskanen-Ruuska on peräisin Andreas- Ondruska etunimistä. Samana vuonna hallitus teetti vaakunasta pöytästandaare, joita voi tilata á 30 (+mahdollinen postimaksu) AskoRuuskaselta puh asko.ruuskanen(at)kolumbus.fi 18 Sukukirn ensimmäisen osa kertoo juuristamme: erämaiden asuttajista, joiden toimeentulon lähde oli kaski. Itäisen Suomen laat sankat metsät tarjosivat kaskiviljelylle hyvät mahdollisuudet. Niin hyvät, että pysyvään peltoviljelyyn siirryttiin selvästi läntistä Suomea myöhemmin. Metsä antoi muullakin tavalla elantoa, riistaa lukuisat metsien ympäröimät järvet kalaa. Tätä metsien tärkeyttä suvullemme kuvastavat sukuvaakunassa esiintyvät kävyt. Vaakunassa olevat miekat puolestaan viittaavat niihin esi-isiimme, jotka palvelivat vuosisatojen kuluessa kruunua sotilaina. Ratsu- ruotusotilaista on polveutunut usea sukuhaara. (Lainaus An Gustafssonin juhlapuheesta) Sukukirn tärkeimmät osat, sukutaulut on ettu kahdeksi kirksi. Osasta II löytyvät Ruuskanensukujen osasta III Ruuska-sukujen sukutaulut. Osa II myytiin loppuun vuodessa sen 2. painos lisäyksineen koruksineen ilmestyi joulun alla Kirjo myydään samaan hintaan samanlaisina paketteina kuin niiden ilmestyttyä: I, II III osat 90 I II osat 70 I III osat 65 +postituskulut paketista riippuen\n19 Kuitenkin: Järvenpään sukukoukouksessa elokuun 4. Jos aikaisemmin on ostanut osat I + II tai I + III päivänä 2012 julkistettiin sukuseuran tai I + II + III, voi II osan uuden painoksen ostaa vaakunalla varustettu sukuviiri. yksittäisenä kirna á 30. Sukukira voi tilata: seuran puheenjohtalta Asko Ruuskaselta Viljelijäntie 16, Kuopio asko.ruuskanen(at)kolumbus.fi puh tai seuran sihteeriltä Markku Ruuskaselta Vaaratie 4, Ramäki markkuj.ruuskanen(at)kolumbus.fi p Sukuseuran postimerkki on ollut tilattavissa Postin verkkokaupan kautta syyskuusta 2011 lähtien. Tarkemmat ohjeet tilauksen tekemiseksi sekä tilaukseen liittyvä postimerkkivaakuna löytyvät seuran kotisivuilta: RuuskanenRuuska sukuseura/ tuotteet Sukuviiriä voi tilata Asko Ruuskaselta p metrin tankoon sopivia viirejä 0n tilannut 20 kpl, joten sen hinta on 55 (+lähetys- postituskulut 10 ) Matalampiin tai korkeampiin 6-, metrin tankoihin sopivien viirien hinta määräytyy tilauskappalemäärien mukaan. Tilaushetkellä Asko antaa hinta-arvion. Sukuseuran vaakuna taipuu moneksi. Edellisessä hallituksen kokouksessa myönnettiin lupa sukuseuran vaakunan käyttöön hääpuvun suunnittelussa. Jyväskylän sukukokouksessa myydään vaakunan pohlta tehtyjä sukupinssejä 2 /kpl. 19\n20 Sukuseuran hallituksen yhteystiedot Puheenjohta Asko Ruuskanen, Viljelijäntie 16, Kuopio asko.ruuskanen(at)kolumbus.fi p Varapuheenjohta Outi Rytkönen Kirkkosaarentie 313, Pielavesi outirytkonen(at)suomi24.fi Sihteeri Markku Ruuskanen Vaaratie 4, Ramäki markkuj.ruuskanen(at)kolumbus.fi p Seppo Ruuskanen, Hoilonkatu 6, Heinola seppoj.ruuskanen(at)phnet.fi p Reino Ruuskanen, Kuuselankatu 31, Järvenpää reino.ruuskanen(at)luukku.com p Lea Kokko Ristikkokatu 3 B 19, Helsinki leakokk1(at)welho.com p Marita Nygrén Klaavuntie 1 B 13, Helsinki marita.nygren(at)gmail.com p Rai Peltola Peltolantie 1 D Mäntsälä rai.peltola(at)pp2inet.fi p Jorma Ruuska Kylväjäntie 2 B 8, Tampere p


Seksuaaliset apuvälineet miehille | Tie parempaan seksiin | Sinful\nMe kaikki haluamme toimivan seksielämän.\nHaluamme seksin olevan vaivaton suoritus parhaaseen Hollywood-tyyliin, jossa nainen on aina halukas, mies on aina kova ja orgasmi on aina taattu.\nMutta totta puhuen – todellisuudessa näin on harvemmin.\nJos seksielämä ei toimi haluamallasi tavalla, syitä voi olla monia. Tällä voidaan tarkoittaa niin seksiä, jota harrastat itsesi kanssa kuin seksiä kumppanisi kanssa.\nEtkä ole yksin. Monet miehet kohtaavat joskus elämässään samoja haasteita kuin sinä. Ainoa kysymys onkin, mitä haluat asialle tehdä.\nVoit esimerkiksi lukea tämän blogikirjoituksen.\nEsittelen sinulle seuraavaksi työkalupakin erilaisia seksileluja ja apuvälineitä, jotka auttavat sinua matkalla kohti parempaa seksiä ja monia muita nautinnollisia kokemuksia.\nOsta seksileluja miehille\nVaikka et luultavasti malttaisi odottaa, että pääset jatkamaan lukemista, käymme ensin lääkärin vastaanotolla.\nJa nyt varmaan ajattelet, että ei hitto vie, ei varmasti!\nMutta olen pahoillani, kaveri – et pääse pakoon.\nSiinä oli huonot uutiset. Hyvä asia on, että lääkärisi on varmasti kuullut tai nähnyt jotain samankaltaista aiemminkin.\nLuota lääkärisi osaamiseen, olipa sinulla sitten erektio-ongelma tai vaikeuksia tulla, liian aikainen siemensyöksy tai et ole tyytyväinen peniksesi kokoon.\nJuuri sinun ongelmaasi voi olla monia eri syitä. Toiset fyysisiä, toiset henkisiä. Mikään seksilelu tai laite ei korvaa lääkärisi ammattimaista arviointia.\nJoten hoidapa asia alta pois ja varaa aika nyt.\nED – lyhenne, jota kukaan ei halua tietää\nED eli erectile dysfunction tarkoittaa erektiohäiriötä, mutta kenties termi impotenssi on sinulle tutumpi. Tämä tarkoittaa – lyhyesti sanottuna – että sinulla on vaikeuksia saavuttaa ja ylläpitää erektiota.\nSuurin osa miehistä on kokenut tai tulee kokemaan erektio-ongelmia elämänsä aikana. Ongelmat voivat olla lyhytaikaisia ja ohimeneviä tai pitkäkestoisia siinä määrin, että seksielämäsi ja elämänlaatusi heikkenevät.\nErektiovaikeuksiin voi olla fyysisiä syitä, kuten ikä, selkäytimen hermovaurio, diabetes tai korkea verenpaine. Se voi liittyä elämäntapoihin, jos ruokavaliosi koostuu pihveistä ja Barolosta ja liikunnan harrastaminen rajoittuu savukkeiden ostoreissuihin. Myös psyykkinen tilasi voi estää erektion.\nKuten aiemmin mainittiin, lääkärisi voi auttaa sinua ymmärtämään syyn.\nJa kun tiedät syyn, on olemassa seksileluja, jotka voivat auttaa sinua löytämään ratkaisun ongelmaasi.\nEnsimmäinen asia, jonka voit tehdä, on kokeilla penispumppua.\nMonet käyttävät penispumppuja saadakseen tilapäisesti suuremman peniksen itsetyydytyksen ja seksin aikana. Palaamme tähän ominaisuuteen hieman myöhemmin.\nVoit myös käyttää penispumppua tukemaan erektiota leikkien aikana. Pumppu luo tyhjiön sylinterinsä sisälle pakottaen veren penikseen ja tehden siitä kovemman.\nPenispumppuja on monta erilaista mallia. On manuaalisia pumppuja, joissa sinun on käytettävä käsivoimaa. On automaattisia pumppuja, joissa sinun tarvitsee vain painaa nappia. Osassa pumppuja on painemittari, ja osaa pumpuista voit käyttää kylvyssä.\nToiminta ja tekniikka ovat aika lailla samat, joten se, mistä pidät, on makuasia. Mikä tärkeintä, älä pumppaa liian kovaa alussa ja kuuntele kehoasi.\nLöydät runsaasti lisätietoja oppaastamme: ultimaattinen opas penispumppuihin .\nJos haluat varmistua optimaalisesta tehosta, ota oppia Beyoncélta ja “put a ring on it”. Vaikka penisrengas ei näytä ihmeelliseltä, se voi olla kullanarvoinen apu erektiovaikeuksien aikana.\nJos kokeilet penispumppua, laita penisrengas pumpun ympärille ennen aloittamista. Sitten se on helppo rullata alas peniksen yli, kun sinulla on erektio.\nNäin varmistat, että kaikki penikseen pakkautunut veri ei palaa välittömästi kehoon.\nVoit myös käyttää penisrengasta ilman pumppua, jos saat erektion ilman apua ja tarvitset “vain” vähän apua sen ylläpitämiseen.\nRenkaan tulee puristaa penistä tyvestä, mutta se ei saa sattua eikä penikseen saa tulla värimuutoksia. Sitä voi käyttää enintään 30 minuuttia kerrallaan.\nSe ei vain seiso\nOn tilanteita ja tapauksia, joissa ei voida tehdä mitään – ainakaan aputekniikan rintamalla. Muista ottaa yhteyttä lääkäriisi, jos olet kiinnostunut lääketieteellisestä tai kirurgisesta hoidosta.\nVoit myös tutustua tuotteisiin tai apuvälineisiin, jotka eivät varsinaisesti vaadi sinulta erektion saavuttamista.\nOn olemassa penisvibraattoreita, jotka voivat stimuloida ja saada sinut tulemaan, vaikka penis ei olisikaan kova. Etsi malleja, jotka keskittyvät peniksen ulko-osan stimulaatioon ja erityisesti terskan alla olevaan tuntoherkkään penisjänteeseen.\nMallit, kuten Hot Octopuss Pulse Solo Lux Penisvibraattori, on suunniteltu juuri tätä tarkoitusta varten, joten nautintoa voi olla runsain mitoin, vaikka et saisi erektiota.\nThe Onanist, 5. joulukuuta 2021\n”Jos sinulla on ongelmia erektion kanssa, tämä laite on korvaamaton. Se auttaa minua laukeamaan joka kerta, enkä pärjää ilman tätä laitetta enää ollenkaan. Sillä on niin uskomaton vaikutus, että siitä puhumisen ei pitäisi olla tabu. Tuote todella ylittää odotukseni.”\nVoit myös käyttää onttoa strap-onia, jos haluat harrastaa penetroivaa seksiä kumppanisi kanssa.\nOsta penisvibraattorit täältä\nEi se koko – vaan kuinka sitä käytät\nEnnen kuin aloitan, haluan tehdä yhden asian selväksi – peniksesi koko merkitsee kumppanillesi paljon vähemmän kuin luulet.\nJa jos vertaat itseäsi kookkaisiin pornotähtiin, voin ilokseni kertoa sinulle, että keskimääräinen erektiossa oleva penis ei ole niin suuri kuin ehkä luulet.\nEräs peniksen kokoa koskeva tutkimus vuodelta 2020 osoitti, että erektiossa olevan peniksen keskipituus on jossain 12,95 ja 13,97 cm:n välillä.\nMutta jos olet edelleen tyytymätön peniksesi kokoon, seuraavana saat muutamia vinkkejä.\nMutta ensin haluan rohkaista sinua muuttamaan ajattelutapaasi! Puhu kauniisti peniksestäsi – se ansaitsee sen.\nJa sitten sinulla on tietenkin erinomainen mahdollisuus tulla asiantuntijaksi monella muulla alalla. Esimerkiksi nautinnon tuottamisessa kumppanillesi käsin, ehkä kielesi on varsinainen voimistelija, tai osaat hyödyntää vibraattoria uskomattomilla tavoilla.\nMutta voit myös kokeilla joitain seuraavista.\nOtapa pumppu taas esille\nKuten aiemmin mainittiin, voit käyttää penispumppua peniksesi tilapäiseen suurentamiseen.\nSylinteri luo alipaineen tunkkisi ympärille pumpun pumpatessa verta penikseesi. Se tekee teistä molemmista kovempia, isompia ja erityisen tuntoherkkiä #winwinwin.\nLaita penisrengas varren tyveen nauttiaksesi tuloksesta mahdollisimman pitkään, mutta muista, että rengas saa olla paikallaan enintään 30 minuuttia kerrallaan.\nJos haluat tehdä siitä erittäin helppoa, penisholkki saattaa olla sinulle oikea ratkaisu.\nValikoimasta löytyy mustia holkkeja, läpinäkyviä holkkeja, paksuja holkkeja, holkkeja, joissa on remmit ja holkkeja, joissa on nystyröitä. Halutessasi voit valita holkin, joka antaa sinulle muutaman sentin lisää mittaa tai holkin, joka tekee sinusta kaksipäisen anakondan.\nAseta holkki peniksen päälle ennen yhdyntää, jotta voit tyydyttää kumppanisi täyteläisemmin, pitemmällä varrella tai jopa molemmilla.\nOn olemassa myös holkkeja, joissa on stimuloiva sisärakenne, joka antaa pientä lisänautiota on myös sinulle.\nPysyvä ratkaisu (?)\nTähän asti olet kuullut vain tilapäisistä ratkaisuista, mutta on myös olemassa menetelmä, joka (pitkällä kärsivällisyydellä) voi antaa sinulle pysyvästi suuremman peniksen.\nOletko koskaan kuullut peniksen pidentimestä?\nLyhyesti sanottuna peniksen pidennin on apuväline, jonka laitat penikseen ja annat olla paikallaan useita tunteja päivässä – tai yössä – useiden kuukausien ajan.\nSe pidentää penistä pakottamalla kudoksen tuottamaan uusia soluja, ja vaikka se saattaa kuulostaa rajulta, se on melko turvallista, kunhan noudatat aina valmistajan ohjeita.\nOsta peniksen pidennin täältä\nPE – toinen tympäisevä lyhenne\nMonet ihmiset uskovat virheellisesti, että penetroivan seksin pitäisi kestää pitkään, mutta keskimääräinen yhdyntä kestää 8 minuuttia.\nSpektri on itse asiassa 1–15 minuuttia.\nPE on lyhenne sanoista premature ejaculation eli ennenaikainen siemensyöksy.\nEnnenaikaisesta siemensyöksystä kärsiminen tarkoittaa, että saat penetroivan seksin aikana siemensyöksyn aina, ennen kuin seksuaalisen stimulaation alkamisesta on kulunut 3 minuuttia.\nJos syynä on kohonnut tuntoherkkyys, voit kokeilla niin kutsuttua viivästysvoidetta nähdäksesi, toimiiko se sinulla. Löydät sen myös nimellä viivästyssuihke, ja se on pieni suihke, geeli tai voide, jota sivelet terskaan ennen seksin harrastamista.\nSillä on lievä turruttava vaikutus, joten tunnet hieman vähemmän ja näin ollen kestät hieman pidempään. Voit itse päättää ostatko sen meiltä täältä kaupasta vai pyydätkö lääkäriäsi määräämään paikallispuudutusvoidetta.\nVoit myös kokeilla kondomia vähentääksesi herkkyyttä.\nKun orgasmi ei tule\nAivan kuten ongelmana voi olla liian nopea tuleminen, voi ongelmana myös olla, ettet tule ollenkaan.\nTässäkin tilanteessa syyt voivat olla fyysisiä tai henkisiä. Lääkärisi voi kuitenkin auttaa sinua selvittämään syyn.\nKun syy on tiedossa, voit kokeilla erilaisia asioita.\nVoit kokeilla lisästimulaatiota nähdäksesi, saako se orgasmin vyörymään ylitsesi. Mitä jos käyttäisit stimuloivaa geeliä, joka lisää verenkiertoa, tai ehkä viilentävää tai lämmittävää liukuvoidetta.\nVoit myös kokeilla värinöitä nähdäksesi, ovatko ne sinua varten. Tutustu penisvibraattorivalikoimaamme ja katso, löydätkö jotain itsellesi ja makuusi sopivaa.\nSiirrä huomio muihin asioihin\nSe kuulostaa tylsältä, tiedän – mutta kokeile, voitko siirtää huomiosi pois ongelmasta joksikin aikaa.\nTee paljon asioita, jotka tuntuvat hyviltä. Sekä yksin että yhdessä kumppanisi kanssa. Yritä päästää irti ajatuksesta, että sinun on ehdottomasti saavutettava huipentuma. Sen ei tarvitse olla seksin tarkoitus. Kyse on hauskanpidosta ja nautinnosta – jolla on monia eri muotoja.\nTodella käyrä penis voi olla sekä ärsyttävä että tuskallinen seksin aikana. Ehkä peniksesi on käyrä luonnostaan tai sinulla on niin kutsuttu Peyronien tauti.\nPeyronien tauti on tulehduksen kaltainen tila peniksen sienimäisessä kudoksessa (corpus cavernosum). Tällöin paranemisen aikana voi muodostua arpikudosta ja kudoksestasi voi tulla vähemmän joustavaa, jolloin penis taipuu erektiossa.\nPieni käyryys ei ole suinkaan ongelma, mutta jos mutka on merkittävä, yhdyntä voi olla vaikeaa ja tuskallista.\nEikä näin tietenkään pitäisi olla.\nLääkärisi voi auttaa sinua tutkimaan erilaisia lääketieteellisiä ja kirurgisia hoitoja, joten suosittelen aloittamaan lääkärikäynnillä.\nMutta on myös miehiä, jotka ovat saaneet hyviä tuloksia hyödyntämällä peniksen pidennintä. Vaikka tavoitteenasi ei olisikaan kasvattaa peniksen kokoa, pidennin voi auttaa suoristamaan penistä.\nBjørn, 2. lokakuuta 2016,\n“Olen nyt käyttänyt male edge -pidennintä noin 8 kuukauden ajan, en kasvattaakseni penistä, vaan suoristaakseni käyryyttä. Peniksessäni oli 70 asteen käyryys, joka on nyt laskenut 25 asteeseen noin 750 tunnin jälkeen…”\nLainaus on Male Edge Pro–peniksen pidentimen arvostelusta.\nKun kerron, että eturauhanen on miehen G-piste ja että sen stimulaatio voi antaa huimaavia orgasmeja, niin useimpien miesten kiinnostus herää.\nKun mainitsen, että eturauhanen sijaitsee peräaukossa, useat miehet menettävät kiinnostuksensa melko nopeasti.\nOn nimittäin monia hyviä syitä tutkia erogeenisia alueita. Tässä niistä muutamia:\nVoit saada erityisen intensiivisiä orgasmeja\nVoit saada orgasmin koskematta penikseen\nSe vähentää riskiä sairastua eturauhassyöpään\nKeskitymme kohtaan kolme alla olevassa osiossa.\nMasturboi itsellesi paremmat tulevaisuudennäkymät\nVuonna 2003 tehdyssä australialaistutkimuksessa, joka perustui 2338 eri-ikäisen miehen vastauksiin, havaittiin, että keskimäärin vähintään viisi siemensyöksyä viikossa voi vähentää syövän mahdollisuutta ennen 70 ikävuotta jopa 36 prosentilla.\nVerrattuna siihen, jos saat keskimäärin kaksi siemensyöksyä viikossa.\nProfessori Graham Gilesin mukaan säännölliset siemensyöksyt vähentävät eturauhassyövän riskiä, koska siemensyöksy yksinkertaisesti tyhjentää eturauhasesta nesteen, joka auttaa kuljettamaan siemennestettä ulos kehosta.\nTämä estää nesteessä mahdollisesti olevien syöpää aiheuttavien aineiden kertymisen.\nSe on toki täysin ok, jos haluat mieluummin masturboida tai harrastaa seksiä ilman eturauhasen stimulaatiota. Siemensyöksy on siemensyöksy.\nMutta sen sanotaan olevan erityisen tehokasta, jos myös eturauhasta hierotaan. Hieronta auttaa lisäämään verenkiertoa eturauhasessa ja rauhanen tyhjenee entistä tehokkaammin. Voit käyttää joko sormiasi tai eturauhasvibraattoria.\nJa huomaa – et ehkä aina syö tarpeeksi kasviksia ja kuntosalikorttisikin lojuu käyttämättömänä, mutta jos saat siemensyöksyn viisi kertaa viikossa, pysyt ainakin jollain tavalla terveenä.\nOsta eturauhasvibraattori verkosta\nRiippumatta siitä, miten peniksesi käyttäytyy, olet jumissa sen kanssa lopun elämääsi – tai se on pikemminkin jumissa sinun kanssasi.\nSiksi on todella tärkeää, että otat asian vakavasti, jos huomaat tunnistavasi yhden tai useamman oireen yllä mainituista.\nYmmärrän, että se voi olla mukavuusalueesi ulkopuolella, mutta hei – avun hakeminen ei ole merkki heikkoudesta. Se vaatii voimaa!\nJoten tässä valtavat yläviitoset sinulle.\nEhkä apua löytyy osittain myös miesten seksileluvalikoimastamme. Jos tarvitset apua oikean nautintoa tuottavan lelun löytämisessä, asiakaspalvelumme on aina valmiina auttamaan.\nToivon, että otat ilon irti makuuhuoneessa yhä useammin.


Casino Bonus X25 Raportti - Kasinot Ilman Rekisteröitymistä 2021\nCasino Bonus X25 Raportti\nProgressiivisia kolikkopelejä, kuten Mega Moolah, Mega Fortune tai Age of the Gods, Casino Bonus X25 tarjotaan useilla nettikasinoilla, mutta niihin liittyy vain yksi jättipotti. Kohokohta: Jättipotti kasvaa lähes joka sekunti kaikkien tällä hetkellä osallistuvien pelaajien vedoilla. Ainoa haittapuoli: Korjataanko lisävoittojen suuren todennäköisyyden maksuprosenttia hieman alaspäin.\nOikean rahan syöttökrediityksiä nettikasinoilla? Kyllä, ilmaista rahaa lahjaksi! Ja juuri nyt löydät pitkän rivin nettikasinoita ilman talletusbonusta. Miksi tämä bonus on kuitenkin edes saatavilla? Todellisuudessa, toivottaakseen uudet asiakkaat Casino Bonus X25 tervetulleiksi, nettikasinot ovat keksineet tervetuliaisbonuksen. Itse asiassa bonus tarjoaa usein paljon ilmaista rahaa lahjaksi. Niin sanottu kasinon aloitusluotto. Ensinnäkin löydät täydellisen listan, jossa on rekisteröitymisbonus ja siihen liittyviä tietoja bonustarjouksen tyypistä ja bonussummasta.\nOlemme katsoneet kaikki viimeisimmät kasinobonukset ja pakanneet ne yhdelle sivulle – antaen sinulle mahdollisuuden esikatsella hyvää kasinobonusta. Tutustu parhaisiimme tarjouksiin tällä hetkellä Ilmaiskasinobonus-osiossamme. Tai tutustu nettikasinoarvosteluiimme selvittääksesi, mitkä nettikasinot kannattaa liittyä ja mitä välttää. Lue lisää täältä: nettikasinot ilman rekiteröitymistä.\n← No Deposit Bonus 5 € Finnish Raportti → Kasino Ilman Rekisteröintiä 2021 Raportti


Follow my blog with Bloglovin Tietoinen läsnäolo: Syys\nEilen Tampereelle ajaessa silmä lepäsi syksyä ihastellessa. Monessa paikassa metsä hohkasi keltaisen ja punaisen eri väreissä. Ruska on parhaimmillaan.\nSain nauttia syksyn väreistä tänään ratsastamassakin. Olimme reippaana aamulla tallilla jo yhdeksän pintaan. Sateen uhka sai meidät vetämään kunnon varusteet niskaan. Poneja ei koskaan haittaa lähteä lenkille, oli sää mikä hyvänsä.\nPellot on puitu. Saisi sataa vähän vähemmän, niin pääsisi niille ratsastamaan ilman uppoamisen pelkoa. Kaikki mahdolliset keltaisen sävyt ovat esillä. Se on nyt vallitseva väri. Paikoitellen puissa on jo enemmän paljaita oksia, kuin lehdellisiä.\nKotiin ajaessani aurinko tuli esiin. Kotikylän raitilla on rivissä vaahteroita. Niistä yksi on vielä ihan vihreä, yksi ihan kirkkaan keltainen ja kolmas täysin punainen. Aurinko osui tähän rivistöön. Taivas oli vielä tummien pilvien peitossa niiden takana. Värit olivat täydelliset!\nOlen tänään kiitollinen raittiin ilman annoksestani ihanien islanninhevosten selässä.\nAutumn is all Enkando by sunnywinds, on Flickr\n~ Risto Rasa\nLähettänyt Annina klo 16.04


Isku varmisti runkosarjan voiton – Rantaperkiön Isku 1-sarja\nOttelu oli Iskulle toinen samaan viikonloppuun, kun lauantaina kaatui kotona Pyynikillä Vammalan Lentopallo, niin ikään erälukemin 3-0 (25–15, 25–15, 28–26).\n─ Meiltä oli ehjä esitys. Simo (Puttonen) ja Tim (Lourich) jatkoivat kuusikossa, mutta muuten kuusikko meni uusiksi eiliseen peliin verrattuna. Syöttöpeli oli hyvä, ja muutenkin olimme niin sanotusti pelin ohjaksissa, eikä AitRilla ollut missään vaiheessa mahdollisuuksia. He olivat ottaneet kolme miestä Akaasta mukaan, mutta se ei riittänyt, eikä varmaan olisi riittänyt useampikaan vahvistus, sen verran vahvoja olimme tänään pelissä. Olimme hyvin AitRin pelissä kiinni ja ennen kaikkea painostamalla syötöllä saimme heidän pelaamisensa vaikeaksi. Tämä oli oikein hyvä ja tasapainoinen päätös viikonlopulle. Kuusi erää ja kaksi 3-0 voittoa viikonloppuun, joten täytyy olla tyytyväinen, ja nostaa hattua pojille siitä, että he pelasivat hyvällä asenteella, vaikkei ennakkoon ollut niitä ihan hehkeimpiä pelejä luvassa, Iskun valmentaja Oskar Muurinen kuvasi AitRi-voiton jälkeen.\nRunkosarjan voitto varmistui Iskulle myöhemmin sunnuntai-iltana, kun sarjakakkonen Karelian Hurmos hävisi Karhulan Veikoille erin 2-3.\n─ Me olemme sarjan kärjessä, kun runkosarja loppuu, ja sanotaanko niin, että sen tuloksen saa, minkä ansaitsee. Kevät on ollut meiltä tasapainoista pelaamista, ja meidän selkeä teema on ollut, että haluamme voittaa jokaisen pelin, joka eteen tulee. Myös runkosarjan viimeisessä pelissä ensi viikonloppuna lähdemme kaatamaan JyLeä ja sen jälkeen sitten alamme teroitella sapeleita playoffeja varten. Meille on ihan sama matkustammeko Rovaniemelle vai Hervantaan, siltä väliltä ketä tahansa tulee vastaan, meille käy kaikki. Jokainen peli pitää voittaa, jos haluaa olla viimeisenä korkeimmalla korokkeella, Muurinen kommentoi.\nIsku pelaa runkosarjan viimeisen ottelun JyväsLentistä vastaan ensi sunnuntaina 10.3. klo 17 Pyynikillä. Pudotuspelit alkavat 15.–17.3., ja Iskun puolivälierävastustaja selviää ensi viikonloppuna.


Vuosi on pian kulunut ja kirkkovuosi on päättymässä.\nMatteuksen evankeliumiteksti saa minut mietteliääksi ja tunnen piston sydämessäni. Jeesus tuo esille arkisilta ja vaatimattomilta vaikuttavat teot, kun hän sanoo:\n”Minun oli nälkä, ja te annoitte minulle ruokaa. Minun oli jano ja te annoitte minulle juotavaa. Minä olin koditon ja te otitte minut luoksenne. Minä olin alasti ja te vaatetitte minut. Minä olin sairas ja te kävitte minua katsomassa. Minä olin vankilassa, ja te tulitte minun luokseni.”\nOlenko toiminut lähimmäiseni hyväksi? Olenko jättänyt huomiotta ne lähimmäiseni, jotka erityisesti tarvitsevat huolenpitoa ja rakkautta? Mikä on hyvä tapa toimia ja auttaa tässä tilanteessa, juuri tätä ihmistä?\nJeesus kertoo meille millä tavalla tekojamme ja rikkomuksiamme viimeisellä tuomiolla punnitaan. Menestys, rikkeetön usko ja loistava työura eivät ole ansiollisia suorituksia, joihin voisimme viimeisellä tuomiolla vedota.\nKukaan meistä ei selviydy yksin tässä maailmassa, tarvitsemme toisiamme. Kristus itse on antanut meille esimerkin palvelemisesta. Kristus itse on läsnä jokaisessa kärsivässä: ”Kaiken minkä te olette jättäneet tekemättä yhdelle näistä vähäisimmistä, sen te olette tehneet minulle.”\nvarjele meitä sokeudelta, että emme torjuisi sinua lähimmäisissämme.\nkiitos, että kannoit syntimme ja sovitit rikoksemme.\non tie taivaan kotiin.


Anemonen tekeleet: syyskuuta 2017\nTässä enkeli on laminoitu servetistä ja leikattu ääriviivoja pitkin. Sitten vaan liimattu pohjapaperin päälle kohottaen 3d tarroilla. Vielä teksti niin nopeasti tuli valmista :)\nMinä totuttelen rillittömään elämään :) Leikkaus onnistui hyvin ja nyt vaan tiputellaan tippoja silmiin kuukauden ajan.\nVielä vähän aikaa täytyy hissutella ja vältellä ponnistuksia ym raskasta tekemistä.\nEtsin aurinkolaseja tänään kaupoista ja löysinkin yhdet minun päähän sopivat. En ole aurinkolaseja voinut koskaan pitää, kun niistä tuli huono olo ja pää kipeäksi. Kummalliset taitot ja muut oli silmissä :)\nKesä taisi tulla nyt :) Onneksi aurinko näyttäytyy nyt syyskuussa. Saa vähän D-vitamiinia elimistöön.\nMukavaa syksyistä ja aurinkoista sunnuntaita kaikille !\nPosted by Anemone at 20.55 1 kommentti:\nSilpputehtaan laajennusosan TJK-haaste 37 ja 38, itämaisista kuvista Atc- kortteja.\nEnhän tietystikään löytänyt omasta varastosta kuvia ja niinpä tulostin netistä :)\nLiimailin itse tehtyihin pohjiin kuvan ja osia niistä.\nKai nämä itämaisia tyttöjä lienee .\nNäillä osallistun haasteeseen.\nRempat kropassa jatkuu. Minulta hajosi silmälasit ja menin optikolle ja kysyin kerkiääkö linssit tulla ennen matkaamme. Optikko kysyi tartteeko mennä silmälääkärille. Sanoin että yleensä optikot laittaa mut... Onnekseni oli samana päivänä iltapäivän siellä silmälääkäri ja hänelle yksi vapaa aika. Niinpä menin. Hän tutki ja sanoi että minulla on kaihi molemmissa silmissä, lasia ei kannata ottaa, kun en niillä näe.. Leikkaukseen.... Kävin tänään Medilaserilla kuvauksissa Jyväskylässä ja torstaina sitten leikataan. Minua huvittaa kun luulin että laseissa on vika :) Ei pieneen mieleenikään tullut että voisi tuollaista olla...\nNo rahat menee, mutta pääsenhän eroon laseista :)\nIhmettelin aina kun tarvitsen joka hommaan niin paljon valoa, mutta sekin kuuluu tähän kaihiin.\nTällaista sairaskertomusta nyt :)\nMutta kyllä se siitä !\nMukavaa viikonloppua ! ♥\nPosted by Anemone at 21.02 7 kommenttia:\nMinulla on vino pino vanhoja cd-levyjä. Nyt täytyy vähän sitäkin pinoa pienentää :)\nPohjapaperi, ja cd-levy keskelle, ääriviivatarraa levyn reunalle ja kulmiin. Sitten teksti ympyrät ja 3D kuvat ja hiutaleita levyyn ja lopuksi timantit hiutaleitten keskelle.\nKiva on olla välillä kotona rauhassa. Koko kesä meni mökin ja kodin väliä kulkiessa.\nTuntuu että saa niin paljon aikaiseksi :)\nIhme ettei nyt sada :) Kyllä sitä vettä on viime päivinä tullutkin.\nMinä kun en tykkää yhtään tuollaisesta kylmän kosteasta säästä. Joka paikkaa kolottaakin...\nIhanaa päivää siitä huolimatta ♥\nPosted by Anemone at 14.19 2 kommenttia:\nNyt kyllä tuli sellaiset kortit, joista itse tykkään 😊\nLaitoin pohjapaperin ja stanssasin Snovlake Frame stanssilla lumihiutale pohjan.\nSiihen laitoin vanhasta joulupaperista leikatut tontut posket vastakkain :)\nPunapohjaisessa kortissa on kiiltävä pohjapaperi ja sinisessä kimaltava hiutalepaperi.\nLeimattu teksti sitten alas. Näin helposti tuli valmista :)\nVaihdoimme Enkulin kanssa kaksi Atc-korttia.\nTällaiset ihanuudet sain häneltä. Oikeaa värienergiaa :) Kyllä Enkuli osaa.\nTämä normaalikokoinen kortti on hänen tyttärensä tekemä. Ei ole omena kauas puusta pudonnut :)\nTuijotin tätäkin korttia kauan...Kuinka joku on taitava.\nKiitän ja kumarran tuhannesti !!! Nämä on niin ihania...\nKiitos Enkuli näistä ja muista extroista ♥\nPosted by Anemone at 20.34 2 kommenttia:\nPitkästä aikaa vaihdettiin Kristallihelmen Susannan kanssa kaksi Atc- korttia.\nHän tekee niin ihanan persoonallisia kortteja.\nTässä teillekin nähtäväksi nämä upeudet, jotka sain.\nHän piti sanansa\nSusannalta ei ideat lopu. Hän oli tehnyt vanhasta kirjan kannesta kortin, jonka minä onnellinen sain ♥\nSitten hän oli tehnyt tällaisen koristeen vai onkohan tämä maskotti.\nOli vaan tosi vaikea kuvattava.\nKekseliästä taidetta !\nKiitos Sussu tuhannesti näistä ja muistakin extroista.\nTosi upeudet sain taas kokoelmiini ♥\nKyllä se syksy on auttamattomasti tullut vaikka lämmintä kesää odottelin monta kuukautta sen tulematta.\nSataa,sataa... Sytyttelin valoja ja kynttilöitä palamaan. Niistä kyllä tykkään :)\nIhanaa olla kivuitta ♥ Voimat rupeaa pikku hiljaa palautumaan.\nNopeaa tämä leikkauksesta toipuminen tuntuu olevan.\nPosted by Anemone at 16.04 2 kommenttia:\nLabels: ATC-vaihto Susannan kanssa\nPosted by Anemone at 16.44 2 kommenttia:\nEilen olin sappileikkauksessa. Kaikki meni hyvin. Nyt täytyy vaan hissutella ja parannella itseni kuntoon. Tänään istuin askartelu pöydän ääressä moneen otteeseen. Välillä kävin lepäämässä.\nTein monta joulukorttia. Tässä muutama samalla tekniikalla tehty kortti.\nEnsin stanssasin pohjat tähti ja lumihiutale taskuilla. Sitten kieputin vähän kultalankaa ja muita lankoja pohjan ympärille ja liimasin korttipohjiin. Minun tulee aika harvoin tehtyä yksinkertaisia korttia. Melkein tulee tehtyä taitettuja neliökortteja.\nLaitoin tähtiä ja hiutaleita , stanssattuja kuvioita, joulupukkeja, timantteja ja tekstit.\nTykkään että tuli ihan kivan erilaisia kortteja :)\nAurinkoista viikonloppua kaikille ! Toivottavasti :)\nPosted by Anemone at 21.59 5 kommenttia:


Finalistiesittelyt 2016: Conexbirdin IoT-ratkaisu vähentää rahtihävikkiä / Blogi / Kasvu Open\nVille Vainio ja ensi vuoden suunnitelma.\nTyöllistää: noin 10\nLiiketoiminta-analyytikko Ville Vainio kertoo:\n– Conexbird on tarjoamassa ensimmäisenä maailmassa nykyaikaista palvelua rahtihävikin vähentämiseen. Hävikkiä syntyy valtavasti, sillä kaikesta maailmassa tuotetusta tavarasta noin 90 prosenttia kulkee jonkin matkaa merikontissa. Hävikkiä syntyy, kun rahti pakataan vääränlaiseen merikonttiin, rahtia käsitellään väärin tai se sidotaan liian heikosti. Rahtihävikin vähentämisen lisäksi palvelu tarjoaa valtavasti täysin uutta tietoa kuljetusketjusta. Tämän avulla asiakas saa uuden, tehokkaan tavan ymmärtää omaa toimintaa paremmin ja voi tehdä viisaampia päätöksiä. Conexbird antaa jokaiselle vientiyritykselle mahdollisuuden luopua peräpeiliin katsomisesta liiketoiminnan ohjaamisessa. Luvassa on tarkempaa tietoa, nopeammin ja luotettavasti.\n– Kyky vastata kokonaisvaltaisesti haasteisiin. Koko rahtiteollisuus satamatoimintoja myöten on valtavassa murroksessa, sillä IoT ja erilaiset automatisoidut järjestelmät valtaavat alaa. Erotumme kilpailijoista tarjoamalla koko kuljetusketjua koskevan ratkaisun, emme vain osaratkaisua, joka ei pyri laajempaan yhteistyöhön. Palvelumme hyödyttää rahdinomistajia, vakuutusyhtiöitä, varastoyhtiöitä sekä kuljetusyhtiöitä. Kaikkien etu on se, että kuljetusketju muuttuu läpinäkyvämmäksi. Me olemme mukana tuossa muutoksessa.\n– Ehdottomasti tärkein kasvutavoitteemme on päästä vakiinnuttamaan edelläkävijäasema ensin Suomessa ja luoda täällä vakaa pohja, josta ponnistaa maailmalle. Yhtenä tärkeänä osana kasvusuunnitelmaamme on myös kestävien arvojen vieminen eteenpäin. Tulevaisuudessa läpinäkyvä kuljetusketju on itsestäänselvyys niin tuottajalle kuin kuluttajalle. Tänä päivänä se ei vielä sitä ole.\n– Vaikea erotella, mitä on tarttunut mukaan sparrauksista ja mikä muusta työstä. Olen saanut oppia valtavasti siitä, miten yksilö ja ryhmä toimii yrityksen edun mukaisesti.\nHalu oppia on kaiken lähtökohta. Se on piste, josta eteenpäin on mahdollista lähteä mihin suuntaan tahansa. Yksilö, jolla on halu oppia ja jolle annetaan sopivassa suhteessa itsenäisyyttä ja yhteisön tukea, kykenee uskomattomiin asioihin. Syntyy ilmapiiri, jonka perimmäisinä arvoina ovat vapaus, vastuu, avoimuus ja luottamus. Näiden asioiden avulla ryhmä, tiimi, yritys tai vaikka työpari luo omat kehykset eli raamit, joiden mukaan tehdään töitä ilman jatkuvaa tarvetta kysyä ja viestiä jokaisesta asiasta. Tällaisessa tilassa yksilöt uskaltavat kyseenalaistaa omia ja muiden ajatuksia ja toimintatapoja. Näin toimivalle ryhmälle tavoitteet merkitsevät rynnistystä samaan suuntaan yhdessä. Syntyy sitoutumista, jota ei voi luoda alemman tason tarpeilla, ei rahalla eikä autoedulla. Tekemiselle syntyy merkitys ja siitä tulee jotain muuta kuin vain "työtä".


Arvottomien elämää ja kuolemaa South Centralissa | Docventures | yle.fi\nJulkaistu 12.10.2015 - 10:36 . Päivitetty 26.10.2015 - 11:54\nTales of the Grim Sleeper kertoo sarjamurhaajasta, jonka kiinni saaminen vei poliisilta 25 vuotta. Tapaus on yhä kesken: epäillyn Franklinin oikeudenkäynti jatkuu joulukuussa 2015.\nLonnie David Franklin on roskakuski, automekaanikko ja epäilty sarjamurhaaja. Uhreja on kymmenen, mahdollisesti moninkertaisesti enemmän. Franklinin kellarista Los Angelesissa löytyi satojen tunnistamattomien naisten suttuiset polaroid-kuvat. Monet heistä ovat kuvissa ilmeisesti tajuttomia.\nFranklinin tapaukseen ei tarttunut amerikkalainen dokumentaristi, vaan britti Nick Broomfield. Kuka Broomfield? Hän ei ole vähempää kuin Michael Mooren ja Morgan Spurlockin tutuksi tekemän, humoristisen elokuvajournalismin tärkein edelläkävijä.\nBroomfield ei tutki itse rikosta. Hän rakentaa äärimmäisen vakavasta murha-aiheesta yhteiskunnan kuvaa, jonka rumuudesta ei puutu huumoria. Tales of the Grim Sleeper on usein luvattoman hauska, koska maailma on absurdi. Surullinen ja koominen kulkevat käsi kädessä.\nTales of The Grim Sleeper Kuva: Rajoitettu käyttöoikeus, Yle Kuvapalvelu, kuvapalvelu@yle.fi docventures\nElokuvan varsinaisia aiheita ovat eriarvoisuus, rasismi ja Yhdysvaltojen mustan vähemmistön epäluottamus virkavaltaan. Ilmeinen syy siihen, miksi lehdistön ”Grim Sleeperiksi” nimeämä rikollinen sai jatkaa tappamista niin pitkään, on yhteiskuntaluokka - ja ihonväri. Los Angeles saattaa olla yksi maailman vauraimpia kaupunkeja, mutta tämä mies tappoi köyhiä mustia naisia, lähinnä prostituoituja South Centralin pahamaineisella alueella. Heitä ei jäänyt kaipaamaan kukaan tärkeä tai vaikutusvaltainen. Ikään kuin heitä ei olisi koskaan ollut olemassakaan.\nEnsimmäisestä surmasta 1985 kesti vuoteen 2007, ennen kuin näistä murhista edes puhuttiin sarjamurhina. Paljastuksen teki LA Weekly -lehti. Poliisi oli jo hieman jyvällä, mutta halusi pitää asiat salassa.\n"Ketä vittua kiinnostaisi"?\nDokumentti voi alussa jopa suututtaa katsojaa. Broomfield ajelee autolla pitkin South Centralia ja murhaajaksi uskotun Franklinin entisiä kotikulmia haastatellen aivan satunnaisia vastaantulijoita. Ensivaikutelma saattaa olla, että tässäpä poikkeuksellisen avuton journalisti - tai yksityisetsivä, jolla on enemmän aikaa kuin älliä.\nMutta rakenne on ovela. Broomfield haluaa kuulla, mitä naapurit ja lähimmäiset todella ajattelevat. South Central tunnetaan rikollisuudesta, jengeistä, mellakoista ja länsirannikon gangstarap-musiikin kehtona. (Dokumentin alkuperäinen kuvaaja jätti työnsä kesken kokiessaan olonsa turvattomaksi; loput kuvasi ohjaajan poika Barney Broomfield.) Kurjuus ja väkivalta eivät tietenkään ole koko kuva. Suurin osa asukkaista on nimenomaan aivan tavallisia ihmisiä.\nHän löytää todistajia, joita poliisi ei ole kuullut, ja saa selville yksityiskohtia, jotka saavat viranomaistoiminnan näyttämään kammottavan leväperäiseltä.\nBroomfield itse taas on auliisti ihan hölmöjäkin kysymyksiä esittävä, keskimääräistä lyhyempi ja aksentiltaan aristokraattisen kuuloinen britti. South Centralissa hän näyttää koomisen ulkopuoliselta, mutta hänellä on valttikortti: hän tosiaan haluaa kuunnella. Salapoliisintyö tuottaa hedelmää. Hän tapaa ihmisiä, jotka tunsivat uhreja tai murhaajaksi epäillyn. Hän löytää todistajia, joita poliisi ei ole kuullut, ja saa selville yksityiskohtia, jotka saavat viranomaistoiminnan näyttämään kammottavan leväperäiseltä.\nPaikallisten asennemaailma osoittaa, ettei heillä ole vähäisintäkään luottamusta rikosten ratkaisemiseen. He eivät soita hätänumeroon, jos jotain tapahtuu kotikulmilla. Miksi soittaisivat?\n”Ketä vittua kiinnostaisi?”, toteaa eräs haastatelluista, eikä kovin vihaisesti, ainoastaan kummastellen. Hän on täysin tottunut siihen, ettei kukaan tietenkään välitä.\nDokumentin aikana Broomfield haastattelee pariakymmentä paikallista, joiden motiivit eivät ehkä aina ole vain vilpittömät, mutta katsojalle elokuvan suuri kuvio paljastuu selkeästi. South Centralista on kirjaimellisesti vain kivenheitto Los Angelesin liikekeskustaan, mutta siellä eletään kuin toisessa maailmassa. Jos pilvenpiirtäjäalueella tapahtuu murha, todistajia etsitään ja heitä kuunnellaan. South Centralissa jokainen nainen on - erään paikallisen sanoin - poliisien silmissä ”epäluotettava huora”.\nFranklin jäi kiinni täysin vahingossa toiseen tapaukseen liittyvän tutkinnan sivussa - sen jälkeen, kun hänen poikansa dna-näyte oli rekisteröity toisessa jutussa. Vaikka saman murhaajan uhreja oli varmasti 10 tai 11, mahdollisesti paljon enemmän, edes dna-tutkimusten kehityttyä tutkintaa ei Los Angelesin poliisissa päämäärätietoisesti jatkettu.\nMiksi elokuva sitten on hauska?\nBroomfield on alati hyväntuulinen hahmo, jonka lakoniset havainnot eivät pilkkaa, vaikka ne naurattavat. Hänellä on kyky nähdä epätavallisessa käytöksessä, kauhuissa ja konnissa aina jotain inhimillistä. Hän ei moralisoi. Aiemmissa elokuvissaan Broomfield on tutustunut muun muassa eteläafrikkalaiseen äärirasistiin ja sadomasoklubin toimintaan sekä selvitellyt Biggien, Tupacin ja Kurt Cobainin kuolemia.\nDocventures: Tales of The Grim Sleeper docventures\nNyt dokumentaristin tärkeimmäksi avuksi nousee entinen prostituoitu Pam Brooks, jolla on letkeä puheenparsi ja pitelemätön tyyli. Elokuvan aikana katsoja on värikkäiden ja todellisten ihmisten matkassa, mutta parivaljakon jutustelut kieltämättä muistuttavat jopa jotain nasevaa Hollywoodin komediaa.\nLoppua kohti tarina alkaa muuttua taas ahdistavammaksi. Franklinin ystävät ja naapurit kertovat kohtaamisista, joiden perusteella on suuri ihme, ettei häntä epäilty. Eräs siivosi Franklinin matosta outoja tahroja. Toiset tiesivät, mutta murhatutkinnan aikanakin vaikenivat naapurin harvinaisen perversseistä alistusharrastuksista crack-kokaiinista riippuvaisten prostituoitujen kanssa.\nMahdolliset todisteet paljon tiedettyä suuremmasta uhrimäärästä ovat kuin hullusta sarjamurhaajaleffasta. Franklinilla oli kellarissaan kuvia ja videoita vähintään 180 eri naisesta. Murhien aikavälillä Los Angelesissa katosi 200 naista.\nNarkkarien ja prostituoitujen ruumiiden löytyessä poliisit tekivät radiokeskukseen selväksi, ettei täällä ihmistä ole.\nOnko Franklin syyllinen? Sen ratkaisee, toivottavasti, oikeuslaitos.\nOn mieletöntä, että teollisessa, kehittyneessä sivistysvaltiossa sarjamurhaaja voi riehua näin kauan. Siihen Broomfieldin gonzohtavaan tyyliin, jonka Michael Moore ja Morgan Spurlock ovat taitavasti omineet, kuuluu myös näyttää ne haastatteluyritykset, jotka eivät tuottaneet tulosta. Tällä kertaa Broomfield ei saanut ketään Los Angelesin poliisista kommentoimaan tapausta.\nTales of the Grim Sleeperin nimi viittaa elokuvan tyyliin. Kuulemme tarinoita, emme yhtä tarinaa.\nAvainhetki on lopussa, kun Broomfield kertoo Los Angelesin poliisin radiokoodista NHI, no human involved, ja sen käyttötavoista. Narkkarien ja prostituoitujen ruumiiden löytyessä poliisit tekivät radiokeskukseen selväksi, ettei täällä ihmistä ole. Ei ole tapahtunut sellaista rikosta, jota pitäisi alkaa tutkia. Oikeuslääketieteellistä ruumiinavausta ei tarvita, jos vainaja on roskaväkeä. Ihmiset eivät liity asiaan.\nElokuvan alleviivaamaton tyyli, näennäinen kaoottisuus ja lähdekritiikin siirtäminen osin katsojalle voi alussa hämmentää, mutta juuri siitä syntyy piinaavin välittömyyden ja toden tuntu. Tales of the Grim Sleeper on outo mestariteos. Se jää kummittelemaan mieleen.


Vekku-perron elämää: 2012\nHännän kanssa ollaan edelleen toipilaana. Tätä kirjoitattessa haavalla on vielä viikko aikaa parantua tai sitten mietitään toista typistystä :( Subjektiivinen arvioni on että haava on parenemaan päin ja on viikon kuluttua varmaan lähes terve. Jouduin miettimään tuota suojausta uudelleen ja tällainen tuntuu toimivan paremmin kuin tämä vanha. Kysesessä on siis 10 ml mittaruiskusta tehty viritys josta toinen pää on avattu jotta ilma pääsee kiertämään. Patukan sisällä haavan päälle ei ole muuta suojaa kuin Vetramil-haavavoidetta. Hännänpäässä on itsekiinnittyvää joustosidettä suojaamassa haavaa tärähdyksiltä.\nKuvan paketin Vekku irrotti n. 30 sekunnissa yksin jäätyään vaikka sillä oli kauluri kaulassa. Tämä johtui siitä että teippaus ei ulottunut karvoihin asti vaan jäi siteen päälle, joten tarkkana saa olla.\nPäivitys haavan putsauksen jälkeen.\nHaava on viimeisen vuorokauden aikana alkanut kuroutua umpeen. Keskellä häntää on vielä n. 4 mm pyöreähkö alue, mutta sekin oli jo alkanut kuivua.Myös tikkien repeämät ovat kaikki kiinni.\nLähettänyt Vahtis klo 9.27 3 kommenttia\nTunnisteet: haava, hännänpää, suojaaminen, Terveys\nMakaukset 36 h vanhoja\n5 makausta, joilla yhteensä 2 dl verta\nNäillä lähtökohdilla en kovin kummoista odottanut, mutta ihan hyvin tuo meni. Tarkoituksena oli tosiaan selvä ilmaisu jälkihirmulle. Osittain sen takia annoin tuon jäljen vanhentua "liikaa". Vekkuhan jäljestää vanhaakin ihmisen jälkeä. Samasta syystä toin Vekun paikalle kulkemattomalta alueelta. Osittain jäljestysintoa meni varmaan siihen että käytiin ensin metsälenkillä, jossa Vekku jäljesti jotain koiran jälkeä pitkän pätkän.\nVideosta bongasin että tuolla viimeisellä makauksella Vekku taitaa käydä kertomassa mulle tuon makauksen ilmavainun perusteella :) Onneksi ei tullut tuosta palkattua.\nTäytynee tehdä vielä ainakin yksi tällainen treeni ennen kuin teen seuraavan verijäljen.\nLähettänyt Vahtis klo 13.49 0 kommenttia\nTunnisteet: koulutus, mejä, Naksutin\nLähettänyt Vahtis klo 12.54 7 kommenttia\nTunnisteet: jälki, koulutus, mejä, Naksutin\nLähettänyt Vahtis klo 13.05 3 kommenttia


”Ei voi olla näin harmaata” oli ainoa ajatus joka kulki kehää mielessäni kun saavuimme parin päivän matkanteon jälkeen kotikaupunkiini Tampereelle. Junamatkaan Lillehammerin kupeesta Oslon kautta Tukholmaan, sieltä laivalla Helsinkiin ja vielä eteenpäin junalla kotiin asti oli mahtunut aika monet pienen pojan laatat ja niin isojen kuin pienten matkaajien kiukkukohtauksia, mutta silti hidasta matkantekoa Suomeen asti oli tahdittanut mukava koko perheen yhdessäolo kiireisen syksyn jälkeen. Mutta sitten tuli Tampere. Ei lunta, ei aurinkoa, vaan tehdasrakennuksia, rumia kerrostaloja, harmautta ja yleistä ankeutta. ”Onneksi ei asuta täällä” taisi käydä mielessäni myös vaikka olen joskus aikaisemmin kaupunkia hehkuttanutkin. Lillehammerissa oli sentään lunta ja hiihtokeskukset auki kun lähdimme reissuun.\nJa sitten oli Tampereen Torni.\nSolo Sokos Hotel Torni näkyy Tampereella kauas. En ole oikein tiennyt mitä Tornista ajatella, siellähän se hallinnoi näkymää, katsoi kohti keskustaa sitten suunnasta kuin suunnasta. Rantapallon bloggaajien etuihin kuuluu yhden yön yhteistyö Sokos Hotellien kanssa, ja utelias kun olin, kysyin onnistuisiko yöpyminen hotellissa juuri ennen joulun pyhiä. Ja olihan viime hetkestä kaksin miehen kanssa kaksin kulunut jo tovi, me kun olemme vuorotelleet työreissujen kanssa tiiviiseen tahtiin koko syksyn.\nJoten harmaata tai ei, me suuntasimme kohti keskustaa laukussa kamera ja matkalta mukaan haettu kuoharipullo, ja jätimme muksut isovanhempien huomaan ja livistimme hetkeksi pienelle irtiotolle arjesta, ihan vaan kotikaupungissa. Ja äkkiähän se harmaus katosi väriloistoon kun illalla ihailimme Tampereen (joulu)valoja Tornin Moro-baarista, ja myöhemmin lämpöisen peiton alta oman huoneen ikkunasta.\nVarsinkin kiireen keskellä tärkein hotellikriteeri meikäläiselle on ”kodikkuus”; ilmeisesti norjassa vietetyt vuodet ovat jättäneet jälkensä ja kaiken pitää aina olla kovinkin ”koselig”. Kodikkuudessa Torni ei aivan vedä vertoja Original Sokos Hotelsin Villalle missä on aikaisemmin tullut otettua pieniä arjen irtiottoja, mutta kaikkialle kohoavaksi Torniksi tämä Torni oli vallan kodikas. Hotelli ja hotellin sisustus ovat mukava sekoitus Tampereen teollista historiaa, taidetta ja manserokkia, ja ne maisemathan ovat ihan omaa luokkaansa, varsinkin harmauden kadotessa yön väriloistoon. Ja mikä parasta, seuraavana aamuna aurinkokin pilkisti pilvien takaa kömpiessämme viime tingassa aamupalalle. Tykkäsin!\nJa mikä sen parempi aloitus urheilulliselle joululomalle kuin hetken hiljentyminen ilman perheen pienimpiä, joulun pyhät nimittäin vietimme vauhdikkaissa merkeissä Vierumäen Urheiluopistolla. Niin vauhdikkaissa että kameran olemassaolo unohtui muutamaksi päiväksi ihan täysin, vaikka kännykkäkameralla tulikin ikuistettua monia hauskoja hetkiä aktiviteettien lomassa. Ei voi muuta sanoa kuin että tämä joulu oli kyllä ihan paras, taidanpa tietää missä haluaisin viettää ensi joulunkin!\nEi siis muuta kuin myöhäiset joulun toivotukset taas täältä kotikulmilta Norjasta, vaikka nyt mennään jo lujaa vauhtia uutta vuotta kohti!! <3\n29.12.2015 by satuvw\nSuomi – paikka mistä ei voi pysyä poissa\nHelsinki, Tampere, Helsinki, Rovaniemi, Pello, Ylläs, Kittilä, Helsinki, Tampere. Aika paljon sitä saa mahtumaan viikkoon kun oikein yrittää. Matkamessuillakin tuli mentyä ja lujaa ammattilaispäivien ajan, mutta sen jälkeen Tampere ja isovanhempien hoidossa olleet lapset jo kutsuivat joten rento Matkamessumeininki saa odottaa ensi vuotta.\nPohjoisen reissulla tuli todettua ainakin se, että iPhonea ei ole tehty -30C lämpötiloihin ja järkkärinikin jähmettyy pakkasessa, mutta muutaman kuvan sain napattua siinä samalla kun juoksin matkatoimistojen edustajista kootun ryhmämme kanssa. Nämä kuvat Ranuan eläinpuistosta talvisena iltapäivänä muistuttavat kuinka hävyttömän kaunis talvinen Lappi onkaan, ja onneksi pääsen jatkamaan arktisia kuvausharjoituksia jo ensi viikolla kun työ vie taas Suomen Lapin kautta Pohjois-Norjaan.\nEi huonompi saavutus se, että vuoden ensimmäisen kuukauden saldona on kolme reissua Suomeen. Sauna, täältä tullaan taas!\n20.01.2015 by satuvw\nJoulu alkoi jo!\nVesisateen säestämä joulu alkoi meillä jo viikko sitten kun kaarsin auton öljypohjan kansi (??) kolistellen, muistona talven ensimmäisestä ja toivottavasti viimeisestä ojaanajosta Lillehammerin liukkailla pikkuteillä, Dalen parkkipaikan pihaan Oslon Gardermoenin lentokentän läheisyydessä. Englannista Osloon aikaisin aamulla lentänyt mieheni meitä jo siellä odottelikin, mikä tarkoitti sitä että viiden viikon YH-elämä oli ohitse ja suuntana oli Suomi, Tampere ja joulu.\nViikko on kulunut lomaillessa, isolla ällällä. Konetta olen raottanut laiskasti kurkatakseni ystävien Facebook kuulumiset, sähköposti on saanut rauhassa pursua yli äyräidensä ja kännykät, toisessa Norjan ja toisessa Suomen sim-kortti, ovat saaneet huoletta pimetä akkujen vetäessä viimeisiä.\nMeillä joulu tarkoittaa perheen kanssa yhdessäoloa, lahjoja ostetaan lähinnä lapsille ja joulupöytäänkin katetaan valikoidusti ruokailijoiden herkut. Norjassa joulukoristeet jäivät tänä vuonna laittamatta kokonaan, mutta täällä Suomessa kuusi jo odottaa autotallissa aattoaamua. Vaikka en pahemmin jaksa joulusta hössöttää, on uusi addiktioni, Pinterest, täyttynyt tänä vuonna joulukuvista. Jos tulevien lomapäivien suunnitelmissa on jotain epäselvää, tuolta joukosta löytyy muutama asiaa selventävä “kirja ja kuppi teetä sängyssä” kuva. Siinähän se. Loma.\nFollow Satu VW (todestinationunknown.com)’s board – so it is christmas – on Pinterest.\nSuurimman osan ajasta, joulutunnelmoinnin lisäksi, olen kuitenkin ollut ihan pihalla, virtuaalisesti ainakin. Jos mieli ei muuten ole tehnyt metsään, nyt tekee. Heti kun olen tuhonnut vielä yhden pellillisen joulutorttuja…\nFollow Satu VW (todestinationunknown.com)’s board – outdoor lifestyle – on Pinterest.\nPinterestistä ei voi muuta sanoa kuin että huh mikä ajankäytön musta-aukko! Vaikka tili on minulta sieltä on löytynyt jo jokusen vuoden, en ole koskaan oikein ymmärtänyt kuvien katselun koukuttavuutta ennen kuin nyt. Ja jos sinulta löytyy Pinterest tili, vinkkaa ihmeessä kommenteissa, kauniita kuvia (tai herkullisia reseptejä) ei koskaan voi löytyä liikaa!\nMutta, se varsinainen syy siihen miksi nyt istahdin hetkeksi koneen ääreen oli se, että halusin pikaisesti tulla toivottavamaan sinulle rauhallisen ulkoilullista joulua, missä sitten oletkin! Toivottavasti täällä Tampereellakin maa vielä muuttuu valkoiseksi, mutta jos ei, kyllähän ne joulutortut maistuvat sisätiloissakin… :)\nItse jatkan nyt lomailua, ruutuun palailen varmaankin heti uudenvuodenpäivänä Instagram Travel Thursday:n merkeissä!\nJa hei, ollaan me muuten seikkailtukin, uuden vuoden puolella tulossa juttua välineistä tai niiden puutteesta, ja on tuo meidän mini ehtinyt valloittamaan vuoriakin niin murtsikoilla kuin mäkiä alas viilettäenkin. Onnea vielä myös PIECE OF kisan voittajille: Mahimi, Anita ja Miu!\n23.12.2014 by satuvw\n9:00 “Tämä oli sitten sinun ideasi” puuskahti mieheni pumpatessaan pyörien renkaita vanhempieni pihalla. Minä naureskelin hyväntuulisesti vaikka sormet kipristelivätkin kylmästä kuvatessani pihamaan huurteisia lehtiä ja auton kuuraisia ikkunoita. Mittari näytti -4C ja tämän parempaa ideaa ei voinut olla. Polkupyöräseikkailu kotikaupungissani Tampereella oli alkamassa ja tälle reissulle muksut eivät lähteneet mukaan.\n10:40 Kotiseutuvisiitit seuraavat yleensä jotakuinkin samaa vanhaa kaavaa. Saavun paikalle sen suurempia ilmoittamatta tarkoituksena pitää kalenteri mahdollisimman tyhjänä, mutta kohta juoksenkin minuuttiaikataululla ympäri kaupunkia. Ympäri niitä samoja vanhoja tuttuja paikkoja jotka ovat uskollisesti pysyneet paikoillaan vuosikausia.\nMelkein salakavalaan Tampere on kuitenkin vuosien kuluessa muuttunut, ja tällä reissulla tarkoituksena oli nähdä mitä uutta kaupunkiviidakosta löytyisikään. Aivan liian myöhäiseksi jäänyt aamupala, vai olisiko tämä paremminkin jo brunssi nautittiin Keskustorin kulmilta löytyvässä Kaffilassa, joka oli juuri mukavan pieni ja kotoisa tämän kaupunkipäivän aloitukseen. Aamupalaa luomukahvin tai -teen kera Kaffilassa tarjoillaan arkisin klo 11:00 asti, ja aamupalakombot maksavat 3.50€-7.50€ riippuen sisällöstä. Viikonloppuisin tarjolla on myös buffa.\n11:15 Keskustorin ja Kauppahallin kulmilla notkumisessa ei nyt ole mitään uutta, mutta eihän näitä voi Tampereella ohittaa vaikka haluaisikin. Sitten viime visiitin monet Keskustoria reunustavista liiketiloista ovat jääneet tyhjilleen, joten keskityin vapaapäivän kunniaksi katselemaan yläilmoihin. Kotiseutumatkailuun kuului luonnollisesti visiitti myös kaupungin matkailuneuvontaan, joka sekin löytyy keskustorin laidalta. Ja on muuten auki vain arkisin…\n11:57 En tiedä miksi mielsin Tampereen yliopistoaikoinani kun asuin Irlannissa ”ei nyt niin kovin teolliseksi kaupungiksi”, vaikka teollisuus ja vanhat tehdasrakennukset antavat Tampereelle sen omatakeisen leiman. Vanhat rakennukset ovat saaneet uuden elämän asuinrakennuksina, museoina ja taiteilijoiden työtiloina ja putiikkeina, mutta löytyy aivan keskustastakin, siitä Laukontorin rannasta vielä toimivaa teollisuutta. Mutta löytyyhän sieltä Laukontorilta muutakin.\n12:09 Romantiikka räiskyy tai ainakin lyödään lukkoon, kirjaimellisesti, pienellä Kehräsaaresta Koskikeskuksen kupeelle vievällä sillalla. Minä ihailin lukkoja ja kuvailin niitä näitä. Mieheni katseli haaveilleen kalastajia ja suunnitteli eläkepäiviään (!!) kalastuksen parissa. Kehräsaaressa kannattaa käydä kurkkaamassa käsityöläisten pikkuputiikit, ja löytyypä sieltä muutama syöttölä ja juottolakin jotka jäivät tällä reissulla testaamatta.\n12:29 Tampere ja design. Kaksi käsitettä joiden en arvannut kulkevan näin vahvasti käsikädessä. Tampereelta löytyy iso kasa pieniä design-liikkeitä jotka Tampereen Muotoilijoiden yhdistys on koonnut käteväksi kartaksi. Kartalta löytyvät vaatteisiin, sisustukseen ja käsitöihin erikoistuneita liikkeet, kahvilasuositukset ja galleriat. Me kiersimme hetken Verkatehtaan- ja Aleksanterikatujen putiikkeja, ennen kuin hyppäsimme takaisin pyörien selkään ja lähdimme pyöräilemään Tammerkosken vartta yläjuoksua kohden.\n13:27 Tampere ja tehdasmaisemat sopivat yhteen kuin nenä päähän, ja näitä maisemia tuli ikuistettua useammastakin suunnasta pitkin ja poikin Tammerkosken rantoja. Finlaysonin tehtaiden ansiota on muuten se, että Tampereella syttyi Suomen ja Pohjoismaiden ensimmäinen sähkövalo vuonna 1882. Tiesittekös tuota? Kehtaanko tunnustaa että minulla ei ollut asiasta aavistustakaan…\n13:45 Tallipiha. Synonyymi sanalle ”kodikas”. Tallipihan kahvila ja sen uunista tulleet leipomukset ihastuttivat, vaikka salaattiannokset (8,50€) olivatkin hienoinen pettymys. Eikö vähitellen voisi unohtaa jäävuorisalaatin ravintola-annoksista, neonkeltaisesta salaattikastikeesta puhumattakaan!?\n16:02 Maisemien ihastelua Pyynikin näkötornista ja päälle munkki. Kaksi erittäin erinomaisesti tuhlattua kahden euron kolikkoa. Suosittelen! Mieheni ei ollut näkötornin kahvilan munkkeja aikaisemmin maistanutkaan, minä taas käyn täällä aina silloin tällöin… Munkkeja saa nyt myös Keskustorin munkkikahvilasta, mutta Pyynikillä on oma taikansa. Näkötornin munkkikahvila on muuten auki vuoden jokaisena päivänä!\n18:30 Uskaltaisinko väittää että löysimme Tampereen parhaan ravintolan? Tai ainakin yllättävimmän? Keskeltä Pispalalaista asuntoaluetta löytyy heinäkuussa avattu pieni kodikas ravintola, missä maut ovat kohdallaan, ruokalista vaihtuu viikoittain, hinta ei vie konkurssiin ja fiilis on kuin kotona (missä joku on käynyt siivoamassa ja siivoaa nytkin tiskit pois pöydiltä). Me juutuimme Cafe Pispalaan useammaksikin tunniksi syömään, nauttimaan lasillisen tai kaksi punaviiniä (minä) ja pikkupanimojen olutta (mieheni), ja jutustelemaan omistaja pariskunnan Yvonnen kanssa.\nCafe Pispala on mukavan erilainen, mutta samalla jotenkin tuttu. Sinne voi mennä yksin tai ryhmässä, ja muksutkin voisi ottaa mukaan ruokailemaan. Kahvila-ravintola on auki keskiviikosta sunnuntaihin, ja viikonloppuisin tarjolla on paljon kiitelty brunssi. Tuonne menen kyllä vielä uudestaan, monen monta kertaa! Jos meikäläisen sana ei riitä, kurkkaa vielä Joonaksen Indiemode-blogi, Kohokohdat.fi – sivusto tai Katjan Optimismia ja energiaa – blogi. En ole nimittäin ainoa joka tätä paikkaa hehkuttaa!\n11:05 – seuraava päivä… Ja siinä se sitten olikin. Tampere by Night jäi tällä kertaa kokematta vaikka suunnitelmat (ja ehkä uhokin) olivat kovat, ja kameran jalusta oli mukana yökuvia varten. Nämä kaksi vanhempaa kun väsähtivät päivällisen jälkeen ja kömpivät hotellille sänkyyn katsomaan televisiosta elokuvaa… Sellaista se, pienten ei-öisin-niin-kovin-hyvin-nukkuvien lasten vanhempien elo on! Hotelliaamiaisen jälkeen mieheni kaipasi vielä ”kunnon kahvia”, mihin Hämeenkadun Espresso Bar oli mitä oivin paikka.\nTämä miniretki ei olisi voinut tulla parempaan saumaan, suosittelen suuresti kaikille turistipäivää omassa kaupungissa, tai miksipä ei Tampereella!\nJa ainakin näitä testaamme seuraavalla vierailulla:\nPikkubistro Kattila – fillaroimme ohitse ja näytti olevan kovinkin vilkas paikka lounasaikaan\nCafe Pispalan brunssi (lounas tai uusintaotos päivällisestä käy myös)\nDrinksut Moro Sky Barissa Sokos Hotel Tornin ylimmässä kerroksessa\nVierailu Museokeskus Vapriikkiin\nJa muksut voisivat viedä minut mukanaan Lasten Kulttuurikeskus Rullaan…\nMatkailulehti Mondossakin vietettiin muuten juuri (nro 9/2014) hauska miniloma Tampereen Tammelassa, mutta meiltä Tammelan tutkiminen jäi sekin ensi kertaan!\n23.10.2014 by satuvw


Koulu uudistuu kaikilla asteilla - Päivän lehti 8.8.2017 | HS.fi\nKoulu uudistuu kaikilla asteilla\nUusissa opetussuunnitelmissa on huomioitu myös oppimisen ilo. Se on hyvä, koska monen ekaluokkalaisen kouluinto hiipuu valitettavan nopeasti.\nEkaluokkalainen harjoitteli koulumatkaansa Helsingissä. (KUVA: Irene Stachon)\nKoululaiset palaavat kesälomiltaan kouluun tästä viikosta alkaen. Aloituspäivät vaihtelevat kunnittain, ja esimerkiksi Helsingissä koulut alkavat torstaina. Peruskouluihin lähtee tänä syksynä yli 550 000 oppilasta, joista lähes 63 000 on ekaluokkalaisia.


Kyung-sook Shin:Pidä huolta äidistä\nKoreankielinen alkuteos: Ommarul putakhae\nSivumäärä: 209 s.\nLuettuasi tämän kirjan et enää ajattele äidistäsi niin kuin ennen...\nark So-nyo, 69-vuotias neljän lapsen äiti, katoaa Soulin metroasemalla. Perheenjäsenet ryhtyvät etsimään häntä. Samalla he joutuvat kysymään itseltään, kuinka hyvin he oikeastaan tunsivat äidin. Kätketyt salaisuudet paljastuvat yksi kerrallaan.\nOma arvioni: Aasialaista kirjallisuutta tulee nykyään luettua suhteellisen harvoin, vaikka erilaiset kulttuurit kiehtovatkin. Kyung-sook Shin kuvaa taitavasti kotimaansa Etelä-Korean perinteitä vaalivaa kulttuuria vuosittaisine juhlineen ja rituaaleineen. Kirjassa sivutaan myös Korean sotaa ja sitä seuranneita suuria muutoksia.\nRomaani vaikutti voimakkaasti tunteisiin. Oli järkyttävää lukea siitä, kuinka mies ja lapset ovat vuosikausia kohdelleet perheen äitiä huonekalun kaltaisena näkymättömänä kotiin itsestään selvänä kuuluvana asiana.\nNäkökulmien vaihtelu oli oikeastaan ärsyttävää, vaikka se loppujen lopuksi tehokkaaksi tyylikeinoksi osoittautuikin. Pidä huolta äidistä on moni-ääninen ja monikerroksinen tarina muistoista ja kaipuusta sekä syyllisyydestä ja syyllistämisestä. Jos etsit pysähdyttävää lukuelämystä, lue tämä kaunis tarina.\nTunnisteet: E-kirjat Into Kurjen siivellä -haaste Kyung-sook Shin Käännetyt kaunokirjat Lainatut kirjat\nMai Laakso 25. maaliskuuta 2016 klo 12.30\nTämä oli minulle viime vuoden parhaimpia kirjoja. Todella koskettava kirja. Kun ei ole enää omaa äitiä niin se on todella surullista. Minulla ei ole, joten samaistuminen oli todella tunteisiin vetoavaa.