Naked Truth - ZigiZtyle\nSissi 23.11.2012 16.52\nVoi että, olet kaunis ja persoonallisen näköinen, kunpa uskoisit sen itsekin. Vaikka niinhän se on, että on sama mitä muut sanovat, oivallus pitäisi tulla itsestä.\nNimim. toinen iho-ongelmien kanssa kamppaileva ja niistä kärsivä\nSigi / Zigi Ztyle 4.12.2012 20.45\nSissi: Kiitos <3 Ja oikeassa olet, vaikka muut sanoisi mitä, niin omaa mieltään on vaikea muuttaa. Kommentistasi tuli kuitenkin hyvä mieli, joten kiitos siitä <3\nSaara 23.11.2012 16.56\nmulla on melkeen samanlainen iho kun sulla !!!! tosin hemmetisti enemmän näppyjä + finnejä ...\nja toivottavasti sun itsetuntosi nousisi, ei sussa ole mitään hävettävää! :)\nSigi / Zigi Ztyle 4.12.2012 20.47\nSaara: Lohduttavaa kuulla, etten ole ainoa. Ja mullakin on välillä paljon enemmän finnejä, mm. juuri nyt on varmaan 10 finniä tullut leuan ja nenän seudulle. Saako kysyä, onko sulla pysynyt itsetunto hyvänä huonosta ihosta huolimatta? Toivottavasti on :)\nLunalii 23.11.2012 17.00\nMulla on kanssa vähän samaa ongelmaa kasvojen ihon kanssa kuin sulla. Punoitusta (couperosaa pyh!), luomet (ihan kaiken kokoiset) lasketaan kymmenissä, isot ihohuokoset paikoittain ja pysyvät mustapäät, pari katkennutta verisuonta ihon pinnassa ja muutenkin laikukas iho. Mutta meikin kanssa pärjää :) Itsekään en käy oikein edes lähikaupassa ilman meikkiä.\nKynsistä tuli sen verran mieleen, että olisko sua mahdollista nähdä joskus lyhyemmillä kynsillä? :D Ei siis välttämättä edes ihan nysillä, mutta sanotaan, että vaikka noin puolen sentin kasvulla. Kadehdin vähän kun en voi itse pitää kovin pitkiä kynsiä :D\nLunalii 23.11.2012 18.50\nJa nyt kun vielä luin muidenkin kommentteja niin jotenkin ihmeellisesti tekisi itsestäkin mieli tehdä tällainen postaus :D Vaikka en kyllä tiedä uskaltaisinko lopulta edes julkaista kuvaa :D Tähän mennessä en ole saanut edes meikillistä kuvaa koko kasvoista, jossa iho näyttäisi siltä että uskaltaisi kuvan kaikille näyttää :D\nJa tosiaan unohtui ihan mainita, ja nyt vasta muistin että vaikka sulla punaisuutta onkin kasvoilla, niin muuten näyttää kyllä tosi siistiltä! Noinkaan isosta kuvasta tosi vähän näkee että olisi mitään suurempia virheitä.\nNiin ja muutenkin, silmänalusia sulla ei ole ollenkaan, siis tummia. Mun mittapuulla noi on ainakin ihan normaalit. Mulla ei ole tummia silmänalusia omasta mielestä, ja ihan samanmoiset kuin sulla :) Jos ei tummemmatkin :D\nSigi / Zigi Ztyle 4.12.2012 20.55\nLunalii: Kiitos kommentistasi <3 Hengenheimolaisia ollaan sitten. Kellekään en tällaista ihoa toivoisi, mutta lohduttaa kuulla, että maailmassa on muitakin joilla on samanlainen ongelma. Onneksi on tosiaan meikit keksitty :) Silmänalusista en tiedä sitten onko nuo ihan normaalit, kai ne vaaleammatkin voisi olla, mutta ne ei onneksi haittaa mua niin paljon kuin muut asiat. Ehkä voidaan sopia sitten, että meillä on normaalit silmänaluset :)\nKynsistä voin sanoa, että toiveesi toteutui :) Mulla nimittäin katkesi pikkurillin kynsi puolestavälistä kynsipetiä ja se on kipeä :/ Mutta leikkasin sitten kaikki kynnet lyhyemmiksi, joten näillä mennään nyt jonkin aikaa :)\nMirva 23.11.2012 17.01\nTäällä ilmoittautuu myös yksi huono-ihoinen, punakasvoinen tyttö. Eli samojen ongelmien kanssa kamppaillaan, tosin itse en varmaan pysty julkaisemaan itsestäni kuvaa meikittä ja muokkaamattomana. Olet kaunis vaikka siltä ei aina tunnukkaan.:)\nSigi / Zigi Ztyle 4.12.2012 20.58\nMirva: Kiitos ihanainen <3 Ja kyllä säkin pystyt siihen jos minäkin pystyin! Oikeasti tuntui kuin pieni kivi olisi vyörynyt harteilta, kun julkaisin tuon kuvan. Edelleenkään en ihmisten ilmoille mene meikittä, mutta jotenkin oli terapeuttista tehdä tämä postaus. Joten jos vielä mietityttää, niin suosittelen kokeilemaan. Ei siinä oikein voi mitään menettää, mutta saavuttaa kylläkin. Helppoa ei ole, mutta ei elämän aina tarvitsekaan olla <3\nAnonyymi 23.11.2012 17.02\nei mun mielestä oo kamala! tosi kaunis oot :)\nSigi / Zigi Ztyle 4.12.2012 20.59\nAnonyymi: Voi että, kiitos kovasti <3\nNunnu 23.11.2012 17.03\nKaikki on nättejä ilman meikkiä! Osaan jotenkin samaistua tuntemuksiisi. Minulla on akne iho ja teini-iässä se laski aika paljon itsetuntoa. nykyisin onneksi minulla on lääkitys siihen ja naamani näyttää ihan oklta. Tämä naked truth on ihan mahtava juttu ja toivottavasti mahdollisimman moni osallistuisi siihen!\nSigi / Zigi Ztyle 4.12.2012 21.03\nNunnu: Hienoa kuulla, että olet saanut kasvosi kuntoon. Itselläni on ollut acne rosacea, ja siihen ei oikein auttanut kuin e-pillerit, mutta ne taas toivat mukanaan muita ikäviä sivuvaikutuksia, joten luovuin niistä. Ja samaa mieltä olen kyllä sun kanssa, että tämä naked truth on tosi hieno juttu ja hirmu moni onkin siihen osallistunut.\nYue 23.11.2012 17.04\nMun suvussa on äidin puolella myös tuota ihon punoittamista. En nyt osaa mitään hienoja termejä siitä käyttää.\nEi sun silmänaluset ainakaan tässä kuvassa näytä tummilta. Itselläni on paljon tummemmat. Voisi sanoa, että mulla on tällaset tummat renkaat silmien ympärillä, ollut jo ihan naperosta asti. Olen kyllä itse jo tottunut siihen, eikä asia yleensä haittaa mua. Joskus tulee vaan vähän paha mieli, kun ihmiset saattaa sanoa, että näytän tosi väsyneeltä, vaikka en todellisuudessa ole yhtään väsynyt. Jotkut opettajatkin olettavat, että näytän väsyneeltä, koska nukun aivan liian vähän. Hyväähän he tarkoittavat, kun kyselevät nukkumisistani, ja joskus olenkin nukkunut huonosti, mutta vähän ikävää silti. En ikinä kehtaa sanoa, että kyllä minä oikeasti olen ihan pirteä, ettei tulisi sellaista kiusallista tilannetta.\nJa älä huoli, sinä olet söpö ilman meikkiäkin. Yritä ajatella positiivisesti. Sulla on kauniit silmät ja huulet ja sun pää on kauniin muotoinen. :)\nSigi / Zigi Ztyle 4.12.2012 21.16\nYue: Voi kiitos kommenteistasi <3 Aika hassua kuulla, että mun pää on mielestäsi kauniin muotoinen.. itse olen aina inhonnut sitä kun se on niin kapea, olen aina ihannoinut leveää otsaa :) Ikävä kuulla, että sulle on tullut joskus paha mieli, kun ihmiset ovat kommentoineet että näytät väsyneeltä tummien silmänalusten takia :( Voisin verrata sitä siihen, että ihmiset ovat mulle kommentoineet, että ootpas sä punainen tai että minkä värinen on paloauto.. ei kiva.. Mutta ei anneta niiden masentaa, yritetään tosiaan ajatella positiivisesti, ja meikillähän ne silmänalusetkin onneksi saa piiloon :)\niina 23.11.2012 17.13\nItsellä aika lailla samanlainen iho kuin sinulla, joten tiedän hyvin millaista se on, ei kivaa. Mutta on hyvä että sinulla on jokin mihin keskittyä eli kynnet. Kun itsessä on edes yksi asia mistä pitää ei muut "virheet" tunnu niin isoille :)\nVoin kuitenkin sanoa että ihosi on todella hyvässä kunnossa kertomaasi verrattuna! Itselle oli vaikeaa laittaa kuvaa omaan blogiin http://lovehateanddreams.blogspot.fi/ , mutta viimein rohkaistuin kun tajusin ettei maailma kaadukkaan :)\nvastein postauksen teemaa punotukseen suosittelen vihreää "poskipunaa" kompensoimaan punaisuutta jos se häiritsee suunnattomasti, mutta itse olisin onnellinen kun olisi vähän väriä kasvoilla :d\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 11.37\niina: Olet oikeassa siinä, että kun itsessä on edes jokin asia mistä pitää, niin muut "virheet" ei tunnu niin isoilta :) Kävin kurkkaamassa postaustasi, sinulla on kyllä kauniit kasvot ja hyvä iho kokonaisuudessaan, todella tasainen. Vaihdetaanko, saat multa vähän punaa poskille :) Tuota mainitsemaasi vihreää poskipunaa voisi harkita, vaikkakin käyttämäni Lily Lolon mineraalimeikkipuuteri peittääkin aika hyvin punaisuutta. Kiitos vinkistä :)\nE-S 23.11.2012 17.15\nMulla on samantyylisesti reagoiva iho ja ymmärrän hyvin miltä susta saattaa tuntua. Teininä asia vaivasi minua ja olisin halunnut tasapintaisen ja -värisen siloihon, mutta nykyään vanhana ja seniilinä olen jo tottunut tilanteeseeni ja oppinut hyväksymään sen mitä on. Eikä se oma naama loppujen lopuksi ole pahakaan, kun ei sitä sellaisena ajattele. Puhdas iho ja hymy pukevat kaikkia paremmin kuin meikit; niillä tehdään vain loppusilaukset.\nRohkea olit, ja kuvasikin on aivan nätti ja luonnollinen!\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 11.39\nE-S: Kiitos kommentistasi <3 Ehkä sitä tosiaan oppii iän myötä hyväksymään oman ihonsa sellaisena kuin se on, hienoa että sinä ainakin olet näin tehnyt! Ja todellakin hymy on paljon kauniimpaa kuin mitkään pakkelit ikinä :) <3\nTeija 23.11.2012 17.23\nMonet kavereista eivät koulussa käytä edes aina meikkiä, eivätkä he näytä mun mielestä sen erilaisemmilta ilman meikkiä kuin sen kanssakaan. Itse mielestäni näytän aivan erilaiselta ilman meikkiä. En sit tiiä, onko se vaan kuvitelmaa vai mitä. Kun itse kuitenkin arvostelee itseään kovasti. Ja kun en ilman meikkiä oo ollu ihmisten ilmoilla pitkiin, pitkiin aikoihin, niin en oo edes ihmisiltä kuullut kommenttiakaan.\nSilmänympärysiho on mulla tumma ja ihossa koko ajan epäpuhtauksia. Nautin ihon rapsimisesta ja näppyjen poksauttelemisesta, ja se aiheuttaa kierteen, rupia ja sit finni kehittyy aina siihen kohtaan uudstaan. Nenäkin on mustapäiden peitossa, vaikka aspiriinikuorinta niitä hetkellisesti kutistikin.. pitäis kai tehä se taas. Eikä nää finnit jää pelkästään kasvoihin, vaan niskassa on niitä, samaten käsivarsissa ja reisissäkin joskus. Rapsimisen ansiosta niistä on jäänyt arvet.\nYritän kuitenkin päästä niistä jotenki eroon. Hankin ehkä ihoöljyn, jos se pehmittäisi näitä rupia ja nopeuttaisi niiden parantumista. Vaikka eihän tällä kaikella pitäis ees kauheasti olla väliä. Meitä vain löytyy niin monenlaisia. :)\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 11.43\nTeija: Kyllä, itse sitä tosiaan arvostelee itseään kaikkein eniten, valitettavasti. Kunpa pystyisikin joskus näkemään itsensä muiden silmin :) Aika pelottava ajatus kuitenkin jollain lailla.\nMulla on sama paha tapa kuin sulla, rapsuttelen usein ihoa ja puristan finnejä, ja sitten niitä vaan tulee entistä enemmän. Selässä on myös aika ajoin näppyjä. Sen kyllä huomaa aika piankin, että jos antaa ihon olla rauhassa, niin näpytkin häviävät. Pitäisi varmaan olla lapaset kädessä aina kotonakin :D Toivottavasti saat ruvet hoidettua kuntoon, kokeile vaikka tehdä uuden vuoden lupaus, ettet raavi näppyjä ainakaan kuukauteen :)\nmmeri 23.11.2012 17.39\nIhon punoittamisesta huolimatta oot kyllä tosi kaunis! Miulla aina liikkuessa naama punoittaa helakan punaisena, oli siinä kuinka paljon meikkiä tahansa. Oon siinä suhteessa sinut itseni kanssa, ettei sitä ihoa tarvii peitellä paksuilla meikkikerroksilla, vaikkei se mikään unelmaiho olekaan punaisuuden ja näppyjen kanssa(: Meissä kaikissa on ne pikku virheet, jotka tekee meistä itsemme. Ja miusta ainakin on aivan huippua olla minä!\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 11.46\nmmeri: Voi että.. kiitos sanoistasi <3 Ja oikeassahan sä tosiaan oot, mutta joskus vaan on vaikea nähdä asiat noin ja hyväksyä itsensä sellaisena kuin on. Mutta sulla on kyllä ihan mahtava asenne! Pidä se! <3\nJosuK 23.11.2012 17.45\nMulla on ihan samannäköinen iho, ainut vaan et mulla on myös ihan älyttömästi arpia aknen jäljiltä. Sun iho taas näyttää tosi sileältä! Mä en oikein pysty edes viemään roskia ilman meikkiä.. Meikkaamiseen menee joka päivä 30-45min, se kyllä harmittaa.. :/ Pohjustusvoide, mattapohjustusvoide, meikkivoide, pari erilaista peitevoidetta, valokynä... Mutta olen yrittänyt ajatella, et meikkaan ihan niin paljon kun haluan, kunhan tulee itselle hyvä olo ja voi olla itsensä kanssa.. Joskus nuorempana olin niin katkera siitä kun muut pystyi olemaan meikkaamatta ja kaikilla tuntui olevan niin tasainen ja nätti iho. Onneks siitä tunteesta on päässyt eroon..\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 11.50\nJosuK: Hengenheimolainen sielläkin sitten. Mulla menee myös aamuisin tunteroinen meikatessa, ja olen ihan samoilla linjoilla sun kanssa, että meikkaan niin paljon kuin huvittaa, jos sen avulla tulee parempi olo olla ihmisten ilmoilla. Tuosta katkeruudesta, hyvä että olet päässyt siitä tunteesta eroon. Kun ajattelee, niin turhaan sitä kuluttaa aikaa murehtimiseen, kun voi ajatella kaikkea muuta positiivistakin :)\nAnonyymi 23.11.2012 18.04\nmun mielestä sä oot ihan älyttömän kaunis meikin kanssa JA ilman! olisit iloinen että sulla on noin ihanan sileä iho! mulla itelläni on näppyjä, isot ihohuokoset, rasvottuu nopeasti ja blaablaablaa mut ei siitä kannata välittää! pointti siis oli se että oot ihan älyttömän kaunis, älä unohda sitä:)\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 11.54\nAnonyymi: Tuntuu oudolta kuulla tuollaisia kehuja.. kiitos <3 Ja kuva ei tosiaan paljasta ihan kaikkea, kyllä mullakin on paljon pieniä näppyjä ihossa ja isohkot ihohuokoset jne. Acne rosaceastakin kärsinyt muutaman kerran eli silloin naama oli ihan täynnä punaisia näppyjä/finnejä. Tällä hetkellä tilanne vähän parempi. Ja niinhän se on, ettei niistä kannattaisi välittää, yritän kovasti, mutta joskus vaan on huonompia päiviä, joskus sitten taas hyviä :)\nmarm 23.11.2012 18.07\nRohkea postaus, arvostan. :) Harvalla on "munaa" julkaista itsestään täysin luonnollinen ja muokkaamaton kuva. ;) Itse en ainakaan taida, ehkä siksikään etten juurikaan naamaani blogini puolella ole näytellyt. :D Ja siksi että allergioideni vuoksi huuleni ovat yleensä niin huonossa kunnossa, niin en edes harkitse valokuvien ottamista silloin.. :/ Mutta kiva, hyvä postaus ja olet ihana! :) ♥ Eiköhän meillä kaikilla ole aina joku vika mistä itsestään ei pidetä. Harva on täysin tyytyväinen itseensä, kroppaan kynsiin sekä kasvoihin. + hiuksiin + painoon ja pituuteen ymsymsyms. :D\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 11.57\nmarm: Kiitos ihanainen <3 Ja kyllä tuon kuvan julkaiseminen tosiaan otti koville, mutta se on nyt tehty. Ja ymmärrän kyllä täysin, jos sinä tai moni muukaan ei halua kuvaansa julkaista, ei se ole mikään helppo asia. Ja sitten tietysti vielä eri asia, jos ei muutenkaan naamaansa blogissa näyttele :) Toivottavasti saat allergioihisi helpotusta <3\nPetta 23.11.2012 18.07\nVoi zigi, mä ymmärrän sua täysin, mulla on psori, ja tottakai se on päättänyt puhjeta kasvoihin. Kesät olen suht tyytyväinen ihon laatuun, mutta talvet. Naama on kuin riivinraudalla raastettu. Olen onneksi oppinut jo vähän elämään itseni kanssa. Mutta kyllä se rajottaa. Harvoin lähden täysin meikittä ovesta ulos, pakko pikkasen peitellä pahimpia läikkiä..\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 11.59\nPetta: Ihanaa että ymmärrät <3 Ja tiedän, että sulla varmasti ottaa koville tuo psori, yhdellä ystävälläni on se ja juuri kesät on parempana, ja talvella pahempana. Inhottavaa varmasti, mutta hienoa että olet oppinut jo jonkin verran elämään sen kanssa!\nBelegwen 23.11.2012 18.16\nHieno ja rohkea postaus! Vaikka susta tuntuukin, ettei sulla ole välillä itsetuntoa ja rohkeutta, mun mielestä tämä postaus kertoo kuitenkin muuta. Itsellä on myös todella todella huono itsetunto, mutta se ei johdu esim. mun ihosta vaan ihan muista asioista. Silti sitä joskus yllättyy kuinka hienoja ja rohkeita asioita pystyy elämässään tekemään! Arvostan todella korkealle näitä postauksia, ja musta näyttää kommenttien perusteella että moni muukin on mun kanssa samaa mieltä. <3\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 12.02\nBelegwen: Voi kiitos ihana <3 Tuo on jotenkin jännä, että sinä ja muutama muu on sanonut rohkeaksi minua.. itse en jollain lailla edes ajatellut sen olevan rohkeutta.. Toivon kovasti, että sinun itsetunto parantuisi vielä ajan myötä, samaa toivon itsellenikin. Ei anneta ainakaan periksi, eikö? <3\nLady Narcissa 23.11.2012 18.43\nJotenkin oli lohdullista lukea tätä. En siis missään nimessä ole iloinen siitä, että siulla on huono itsetunto tms. mutta siis, ihosi kuvaus vastaa täysin omaani. Olen oikeasti kuvitellut olevani tyyliin ainoa tämän ongelman kanssa, kasvot on osa jonka jokainen huomaa heti joten itsetuntoni on ollut sen takia aika nollilla - I know how you feel.\nPitäisi varmaan itsekin rohkaistua lisäämään täysin muokkaamaton ja meikitön kuva itsestä blogiin.. Arvostan suuresti tätä kampanjaa, yleensä kun jokainen tietoisesti tai tietämättään jotenkin yrittää antaa itsestään paremman ja kauniimman kuvan.\nMutta hei, olet tosi kaunis myös ilman meikkiä. En kehu ketään ellen sitä tarkoita, en halua turhaan mielistellä ihmisiä. Eli kun sanon sinua kauniiksi tarkoitan myös sitä :)\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 12.07\nLady Narcissa: Lohdullista oli munkin osalta lukea kommenttisi, koska olen todellakin ajatellut, ettei tällaista ongelmaa ole kovinkaan monella.. Ja suosittelen kyllä, että julkaiset oman kuvasi blogissa, jotenkin kivi vierähti harteilta, vaikka vaikeaa olikin :) Sinä pystyt siihen, jos minäkin pystyin! <3\nIhan hämilleni menen, jos joku sanoo kauniiksi. Arvostan suuresti, ettet kehu mielistelläksesi. Kiitos siis todella paljon <3 Ehkä joskus sitä voisi itsekkin uskoa, ehkä.\nHannele 23.11.2012 18.48\n<3 oot niin kaunis nainen, nyt ja aina. Ja kuules mulla on näääääääääääin paljon huonompi iho tällä hetkellä ku sulla. Aknearvet on ihan uskomattomat ja niitä on poskilla, nenässä, otsassa ja leuassa. Isoja punaisia länttejä koko naama täynnä. En oo ikinä huomannut että sun iho ois jotenkin huono, saati että näkys tuossa kuvassa jotenkin. Ite on usein oman itsensä pahin arvostelija ja kriitikko. Sorrun liian usein samaan ja muut vaan naureskelee mun mielipiteille omasta itsestäni. Muistathan muru tän, kun katsot peiliin. Täydellisyyden tavoittelu ja voimakas kauneustaju tekee sen, että näkee itsessään helposti vain niitä virheitä.\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 12.12\nHannele: Kiitos hani <3 Ja tosiaan, kyllähän mun iho on vähän paremmassa kunnossa näppyjen osalta nyt, mutta punaisuus on vaivannut ala-asteelta asti.. Sulla sentään näppyjä on tullut vasta nyt viime aikoina. Toivottavasti kuitenkin saat hoidettua ne pian pois, tiedän ettei ole kivaa se.\nNiinhän se on, että itse sitä on pahin kriitikko. Täydellisyyttä en todellakaan tavoittele, toivoisin vain, ettei tuota punaisuutta olisi niin paljon, että voisi olla joskus meikittäkin..\nHannele 23.11.2012 18.51\nNiin ja beibe, nuo luomet on kyllä ihan turhaa suremista kuules. Ne ei ole virheitä tai muita ärsyttävyyksiä. Cindy Crawfordillakin on luomia ja se ansaitsee kasvoillaan vähintään kuusnumeroisia summia. <3\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 12.13\nHannele: Haha, hieman eri juttu kun vertaa Cindyyn :D Sillä on YKSI luomi tai kauneuspilkku, mulla taas on noin 50 luomea kasvot täynnä, oikeasti.\nAnonyymi 23.11.2012 19.12\nOletko ikinä kokeillut tehdä muutoksia ruokavaliossasi? Joskus (aika usein) couperosan saa hellittyä rouan kautta. Olen itse ravintoohjaaja, ja olen työskennellyt asiakkaiden kanssa jotka kärsivät samanlaisista oireista. Kaunis olet kuitenkin<3<3<3\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 12.16\nSofia: Kiitos <3 En ole tiennytkään, että ruokavaliolla voisi vaikuttaa couperosaan. Voisinkohan saada sinulta jotain vinkkejä? Se olisi todella hienoa. Olisin todellakin valmis muuttamaan ruokavaliota, jos siitä olisi apua!\nSuvinen 23.11.2012 20.31\nMinulla on ihonlaatu hyvä, mitä nyt näppyjä silloin tällöin...Mutta hyvin harvoin ilman meikkiä näyttäydyn, koska silmänaluseni ovat niin tummat, että näytän siltä etten ole viikkoon nukkunut...Meikinkin läpi silmänaluset sinisinä kuultavat, mutta minkäs mahtaa, täytyy vain hyväksyä, että on sellainen kuin on ja myös kelpaa sellaisena :)\nOsallistuin Sonnen haasteeseen, kynteli ilman muokkausta löytyvät täältä :)\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 12.57\nSuvinen: Kiitos kommentistasi. Kiva, että osallistuit haasteeseen nakukynsillä :) Noista tummista silmänalusista, oletko kokeillut niille tarkoitettua meikkiä? Keltainen peiteväri neutraloi sinisiä silmänalusia, samoin kuin vihreä neutraloi punaisuutta. Esim. lumenella tai makeup storella löytyy silmänalusille tarkoitettuja meikkejä.\nHeidi 23.11.2012 22.28\nTäällä yksi kohtalotoveri ihon suhteen:/ Kosmetologina olen kokeillut _kaikki_ keinot, mutta mikään ei vaan riitä:( Nyttemmin olen oppinnut kulkemaan (lähinnä mamma porukoissa;) ilman meikkiä ja esim. kesäisin iho on hiukan parempi:)\nBut trust Me - I feel your pain <3\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 12.59\nHeidi: Heippa kohtalotoveri. Lohduttavaa tosiaan, etten ole ainoa.. vaikkakaan en todellakaan toivoisi kenellekään tällaista ihoa. Hienoa, että olet kuitenkin oppinut kulkemaan ilman meikkiä! <3 jospa minäkin joskus.. :)\nAnonyymi 23.11.2012 23.21\nOi oot kaunis ilman meikkiäkin !\nJa oi, vaihtaisin mielelläni ihoa sun kanssa ! Atooppinen akneiho ihanilla arvilla ei ole mitenkään ihana.\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.00\nelisa: Kiitoksia <3 Kuvailemasi iho ei varmastikaan ole ihana. Toivottavasti ajan myötä ihosi paranisi, ja arvetkin himmenisivät.\nAnonyymi 24.11.2012 0.48\nVoih. Älä ole surullinen. Olet hurjan kaunis. :) Ei kasvojen sävy piirteitäsi muuta. Ja kuka sanoo, että punertava sävy olisi jotenkin väärä? Ihonsävyjä on moneen lähtöön ja usko kun sanon: valtaosalla suomalaisista on punaiseen taittava iho.\nItsekin omaan couperosan ihon (hyvinkin samanmoisen kuin sinulla) ja olen myöskin itkenyt niin monet itkut ja hävennyt kovasti omaa olemustani. Olen pigmentiltäni vielä hyvinkin vaalea, joten punaisuus korostuu entisestään. Mutta nykyään olen oppinut hoitamaan kasvojani edes jokseenkin oikein, eikä iho punoita enää siten kuin ennen.\nKäytän meikeissä ainoastaan Baremineralsin meikkipohjaa (testannut monetmonet merkit!) ja ylipäätäänkin mahdollisimman luonnonmukaisia ihonhoitotuotteita - kosteutukseenkin vain oliiviöljyn ja avokadoöljyn sekoitusta. Putsarina olen käyttänyt Avalon Organicsin puhdistusmaitoa (http://www.iherb.com/Avalon-Organics-Vitamin-C-Renewal-Hydrating-Cleansing-Milk-8-5-fl-oz-251-ml/18634) - tuo on ainoa tuote tähän mentessä, jota iho suorastaan rakastaa. Kasvot eivät ole helakan punaiset ko.putsarin jäljiltä. :)\nMyös ruokavalio on ollut todella olennainen juttu. Muistaakseni kiinalainen lääketiede puhuu maksan huonovointisuudesta, mikäli kasvojen iho punoittaa. Kannattaa siis kuullostella, kuormittaako jokin ruoka-aine omaa elimistöä - allergiaakin kenties? Ja omegat on hurjan tärkeitä ihon hyvinvoinnin kannalta, niitä ei siis sovi unohtaa. :)\nVaan ehkäpä tässä asiani pähkinänkuoressa.:) Toivottavasti sait tästä tekstistä edes hieman apuja.:) Tiedän tunteesi ja ihailen rohkeuttasi! Ihanaa joulunaikaa.<3\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.07\nAnonyymi: Kiitos ihanista sanoistasi <3 Itsellänikin on luonnostaan hyvin vaalea iho, jolloin punaisuus korostuu entisestään. Kiitos vinkeistäsi myös! Oletko kokeillut koskaan Lily Lolon mineraalimeikkejä? Itse en ole Baremineralssia käyttänyt, joten mietin vain, kumpikohan olisi sitten parempi meidänlaiselle iholle..\nAvalonista minulla ei ole kokemusta, vaan olen kokeillut Avenen puhdistusmaitoa ja puhdistusgeeliä. Kumpikaan ei tosin ole mielestäni tarpeeksi hyvä, koska ne eivät poista meikkejä tarpeeksi hyvin. Täytyy siis tutustua tuohon Avaloniin, jonka linkitit!\nRuokavalioon täytyisi tosiaan varmaan perehtyä tarkemmin. Syön aika normaalisti, enkä kyllä ole huomannut minkään tietyn ruuan vaikuttavan kuormittavasti. Mutta eihän sitä koskaan tiedä, vaikka jotain allergiaa olisikin!\nKiitos vielä ja ihanaa joulunaikaa sullekin <3\nAnonyymi 10.3.2013 13.04\nMoikka jälleen. Täytyi tulla lukaisemaan vielä tämä blogimerkintä.:) Toimii loistavana vertaistukena tällaisina ahdistushetkinä, kun talvipakkaset on tuoneet kestopunan poskille ja nenälle. Miten siun kasvojen iho jakselee?\nKyselit, oonko käyttänyt Lily Loloa ja vastaus on kyllä. Käytin ennen pelkästään tuota ja tykkäsin muuten kovasti, mutta kuivattivat ihoa ihan turhan paljon. Bare Minerals on osoittautunut siis kaikinpuolin paremmaksi, tuntuu kuin ei olisi meikkiä lainkaan ja peittäävät yllättävän hyvin. (Omat mineralsit tilailen Beautybay.com -saitilta). Ainakin omalla kokemuksella suosittelen enemmän tuota Bare Mineralsia, on palauttanut oman ihon kosteustasapainon eikä meikkiä tarvitse korjailla päivän mittaan. Joko sie olet testaillut jompaakumpaa? :)\nLöysin myös uuden ihonhoitosuihkeen, josta on tullut uusi suosikki: http://www.yliopistonapteekki.fi/fi/apteekkipalvelut/tuotteet/pages/product.aspx?pagetype=1&catalog=yasalescatalog&productid=1731561(yabasecatalog)\nMonet kosteusvoiteet ärsyttää omaa ihoa kovasti, joten en uskalla käyttää edes perusvoiteta. Tuo on osoittautunut öljyjen jälkeen todella loistavaksi! Ja kosteuttaa hyvin ja saapa tuolla meikitkin putsattua.\nAloitin itse syömään myös tyrniöljykapseleita. Nuista on tosi paljon tutkimustuloksia ja googlettamalla löytyy lukuisia moisia. Oma äitikin taisi noita suositella, kehui kuinka kasvojensa ja käsiensä iho on paljon kimmoisampi ja pehmeämpi. Ja ei tuo ihan puppua puhunut, itsekin huomasin muutoksen hänen ihossa. Saa nähdä, saanko itse nuista minkälaisen avun. :)\nOon kyllä huomannut, että oma iho ei siedä vettä juuri lainkaan. Iho on rauhoittunut huomattavasti, kun en aamulla tee kasvoille yhtään mitään ja meikin poistoon käytän lähinnä vain tuota Avalonia ja öljyä. Odotan silti kovasti kesää ja lämimämpiä kelejä. Talviaika on iholle ihan hirvittävää rääkkiä.:(\nMietin myös testata ktp-laserin parin kuukauden sisällä. Saa nähdä saanko tuosta apua nenään ja poskiin, joissa kasvot on punaisimmillaan ja iho ohentunut.\nMutta palaan todennäköisesti vielä raapustelemaan sulle, mikäli käyn sen laserin testauttamassa. :) Mukavaa alkukevättä!<3\nSigi / Zigi Ztyle 11.3.2013 20.18\nMoi vaan ja olipa ihana kun kirjoittelit tänne! :) Ja kiitos kovasti kaikista vinkeistäsi! Tuo ihonhoitosuihke kuulostaa jännältä, hinta ei ole paha, joten sitä voisin joskus kokeilla :)\nKyllähän tämä talvi on kurjaa aikaa kasvoille ja iholle muutenkin. Kovilla pakkasilla on rankinta, mutta muuten kasvot voivat suht ok, ei ole nyt ollut kauheasti finnejäkään. Mutta mulla on tänä talvena kutissut päänahka jotenkin tosi paljon, kuiva on siis. Onko sulla päänahan kanssa ollut ongelmia?\nLily Loloa olen nyt käyttänyt, mutta siinä on pari ongelmaa. Se ei peitä tarpeeksi hyvin ja toinen on että iho rasvoittuu päivän mittaan tosi paljon eli naama kiiltää jo muutamien tuntien jälkeen. Lisääkään ei viitsisi meikkiä lisätä päivällä. Mites tuo Bare Minerals, osaatko verrata onko se samanlainen tuossa suhteessa kuin Lily Lolo? Saako Bare Mineralssilta mitään näytteitä? En ainakaan ole löytänyt. Hankala vain tietää, mikä sävy sopii omille kasvoille. Mutta tekisi kyllä mieli kokeilla BM:ää.\nPuhdistaako se Avalon meikit hyvin? Itse olen törmännyt moniin putsareihin, joilla Lily Lolot ei ainakaan lähde kokonaan. Sitten melkeen täytyy puhdistaa kasvot kahteen kertaan, mikä taas on tosi huono iholle ja muutenkin.\nKerrohan ihmeessä siitä laserista kokemuksia sitten, jos käyt testaamassa! Kuulisin tosi mielelläni siitä! Jotenkin on aina epäilyttänyt tuollaiset, mutta voihan niistä joillekin olla oikeastikin apua. Mutta tosiaan odotan mielenkiinnolla sun kokemuksia siitä :)\nAurinkoista alkukevättä ja kiitos vielä kun kirjoittelit! <3\nAnonyymi 12.3.2013 23.08\nHeip jälleen. :)\nKannattaa ehdottomasti testata tuo hoitosuihke. Oon yleensä suhtautunut tosi skeptisesti moisiin, mutta tuosta on tullut kyllä ihan ykköstuote. Saa nähdä, mikä tuon onnistuu syrjäyttämään. :) Ja tykkään kovasti myös tuon yksinkertaisesta sisällysluoettelosta - ei mitään ylimääräistä. :)\nMulla on myös ollut ongelmia päänahan kanssa. Nimenomaan tuota kutinaa. Oon onnistunut saamaan pahimmat pois öljyhoidoilla.. Toisinsanoen - vapaapäivänä levitän hiuksiin oliiviöljyä ja hieron juurta myöten. Annan vaikuttaa koko päivän ja pesen illalla huolella shampoon kanssa. Päänahan kutinaan on auttanut akuutisti myös XZ:n hilseshampoo. En koskaan ole taistellut niinkään hilseen kanssa, mutta tuota joskus suositeltiin kutisevaan päänahkaan.\nLily Lolo ei kyllä peitä niin hyvin kuin Bare Minerals. Ja tuo ihon kiilteleminen kertoo ainakin omaan järkeen, että iho pyrkii kosteuttamaan itse itseään - siispä Lily Lolot taitaa kuivattaa myös sun ihoa? Bare Mineralsin kanssa oma iho ei ole enää rasvoittunut, kun tuota oon tovin jaksanut käyttää. Iho voi tosi hyvin (jollei tietty sitä punaisuutta lasketa). Joskus kärvistelin myös lievän aknen kanssa, mutta nykyään ihossa ei ole finnin finniä. Tähän varmasti vaikuttaa myös se, että jätin gluteiinin ruokavaliosta. Oon moneen kertaan testannut, mikäli alan syömään jotakin gluteiinipitoista, on otsa ja leuka sen jälkeen täynnä pientä näppyä. Ruokavalio vaikuttaa siis hyvinkin paljon ihoon - ja hyvinkin nopeasti.\nBare Mineralsilta saa sellaisia testipakkauksia, joissa on oikeastaan kaikki mitä tarvitsee (ja nuo testeritkin kestää helposti kuukauden-pari, todella riittoisia). Tässäpä vielä osoite yhteen moiseen: http://www.beautybay.com/cosmetics/bareminerals/9piecegetstartedkitlight/\nTuon light-kitin itse tilasin, kun päätin Bare Mineralsit kokeilla. Tuossa on pari vaaleaa sävyä, joista sai helposti sekoitettua oman ihon sävyyn sen oikean, jollei jompikumpi itse sävyistä natsannut. :) Ja tuo pohjustusgeeli on aivan ihana! Tuo setti on kyllä todella tyyris, mutta hintansa väärti. Omat kaveritkin on koukkuuntuneet, kun niin kovasti olen kyseisiä meikkejä hehkuttanut. :')\nAvon puhdistaa meikit suht.ok. Oon itse käyttänyt Avonia ja tuota hoitosuihketta yhdessä meikinpuhdistukseen. Vettä en käytä siis lainkaan. Luulenpa, että mitkään puhdistusmaidot ei poista meikkejä niin hyvin kuin toivoisi, mutta tuon hoitosuihkeen tms öljyn avuin saa kyllä viimeisimmätkin rippeet pois - ja saa kosteutuksen samalla. :)\nMiten sun iho muuten reagoi kosteusvoiteisiin? Oon itse pistänyt merkille että kaikki perinteisimmätkin kosteusvoiteet saa oman ihon hetimiten punaiseksi ja ikävän kuumottavaksi. Oma iho ei tuntuisi sietävän siis lainkaan mitään superteollista.:S Onko sun vanhemmilla muuten samaa iho-ongelmaa? Tai muulla suvulla?\nVaan saa tosiaan nähdä, onko siitä laserista mitään apua. Mietin alkuun testata tuota nenänseuduille, etten nyt heittäisi säästöjä kerralla kaivoon. Jos nenä saa avun, uskallan sitten varmasti laseroida loputkin kasvoista. :)\nJa mukava kirjoitella! :) Oon kärvistellyt tämänmoisen ihon kanssa aina yksin, joten mukava jakaa kokemuksia ja kuulla samanmoisesta myös muualta, vaikka tottakai se on kurjaa, että on tämänmoisia iho-ongelmia, jotka niin kovasti vaikuttaa itsetuntoon.:/ Mutta toivottavasti saadaan hipiät vielä kuntoon - tai ainakin itseluottamusta hyväksyä itsemme juuri tällaisina kuin ollaan! :)\nSigi / ZigiZtyle 7.2.2014 17.54\nHei, en tiedä luetko tätä enää, mutta kirjoitan tänne nyt kuitenkin :) Ostin sitä suosittelemaasi Ceridal-suihketta ja oon tykännyt tosi paljon! On varmaan jo kolmas pullo menossa nyt :) Sydämellinen kiitos sulle, kun vinkkasit siitä ja muutenkin <3 Toivottavasti sulla on kaikki hyvin!\nKatjamaria 24.11.2012 1.33\nMietin tuota samaa, kun innoissani selailin monien Naked Truth -osallistumisia: Ovatpa kaikki todella kauniita ilman meikkiä. Siis kauniimpia kuin meikin kanssa. Ja piditpä minua miten outona tahansa, minusta sinunkin kasvoistasi paljastuu paljon ihania piirteitä meikittä. Näen sinut nyt kauniimpana kuin aiemmin, vaikka kaunis toki olet muissakin kuvissa, joissa kasvosi vilahtelevat.\nOlen kuitenkin siinä ehkä poikkeuksellinen, että pidän meikittömiä kasvoja monesti kauniimpina kuin meikillä höystettyjä (siksi innostuin tästä nakuilu-ketjusta). Jotenkin kasvojen raikkaus, luonnolliset värit ja vivahteet, silmien muodot, luonnollinen hehku ja kiilto... se on kaunista. Oli punoitusta, tummaa silmänalusta, finniä, näppyä, karvaa tai ei.\nItse en toisaalta ole nähnyt tarpeelliseksi postata virtaan meikittömiä kasvoja, koska en ole blogimaailmassa mikään kauneusihanne ja meikitön naamani on vilahdellut jo aiemmissa postauksissa...\nKatjamaria 24.11.2012 1.37\nJa lisäyksenä vielä: Minua vähän harmittaa, että joidenkin naked truth -kuvat kuitenkin pyrkivät näyttämään mahdollisimman kauniilta.\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.17\nKatjamaria: Ihanasti kirjoitit, kiitos <3 Oli jotenkin ihana kuulla, että näet mut nyt kauniimpana kuin aiemmin.. Ehkä tosiaan näit nyt pintaa syvemmälle.. minäkin olen vain tavallinen ihminen omine virheineni. Ja luulen, että jotkut ovat ehkä saaneet hieman väärän kuvan minusta kuvien perusteella, tai joskus olen ihan kuullutkin kommentteja, että "sulla on Sigi varmasti tosi hyvä itsetunto" jne. Mutta todellisuus on toista. Ehkä mun iloisuus antaa jotenkin erilaisen vaikutelman niille, jotka mun kanssa juttelee. Hmph, meni vähän sivuraiteille tämä kommentti, mutta olkoot :D\nOlen ihan samoilla linjoilla kanssasi monien naked truth -kuvien suhteen.. Valaistuksella ja muutenkin on vaikutettu lopulliseen kuvaan, joka ei ehkä anna sitä oikeaa "kuvaa" sitten kuitenkaan. Ja tuossakin olen samaa mieltä, että pidän usein meikittömiä kasvoja kauniimpina. Syy siihen on monesti se, että sitä meikkiä laitetaan aivan liikaa tai jotenkin ei niin imartelevalla tavalla. Eri asia tietysti, jos meikkaa juhliin tms, mutta arkimeikissä luonnollisuus on kauniimpaa.\nAnonyymi 24.11.2012 7.45\nHieno postaus täynnä viisaita pointteja.\nToivon niin kovasti, että sinun mieltä ei enää painaisi ne asiat, mitkä on nuin kauan tuntuneet pahalta. Ja oonkin varma, että joskus tulee se hetki, kun olet täydellisen tyytyväinen itseesi ja kasvoihisi, ja näät täysin selvästi ilman varausta että miten kaunis olet <3\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.20\nAnonyymi: Oi ei, tässähän tuli ihan kyynel silmään.. kuinka ihanasti sanoitkaan <3 Toivon todellakin, ettei nämä asiat painaisi mieltä ja että tulisi se päivä, jolloin voisi olla meikittä ja tuntea samalla olonsa hyväksi.. maybe someday..\nFani 24.11.2012 7.54\nIhana tämä postaus!\nTäytyy myös itse tehdä tämä :)\nFani: kiitos <3 ja tee ihmeessä :)\nAnonyymi 24.11.2012 13.29\nIhon älytön punaisuus voi johtua kasvoissasi myös siitä, että olet allerginen meikeille/kosmetiikalle. nimimerkillä kokemusta on\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.21\nAnonyymi: Valitettavasti ei ole meikeistä kyse, koska punaisuus on tullut jo ala-asteella, jolloin en käyttänyt mitään meikkejä/kosmetiikkaa.\nAnniina 24.11.2012 17.09\nAivan älyttömän ihana postaus, olet rohkea! Kasvoissasi ei ole mitään vikaa! Mielestäni ihminen on kauneimmillaan juuri sellaisena kuin hän on, kauneuteen ei tarvita mielestäni virheettömiä kasvoja tai virheetöntä meikkiä. Sisäinen kauneus on kaikkein tärkeintä ja vain se loppupeleissä merkitsee! <3\nPs. tein vihdoinkin sun innoittamana muodonmuutospostauksen! :))\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.27\nAnniina: Ihanasti sanottu, ja olethan sä kyllä oikeassa <3 Kunpa vaan voisi ajatella noin itsestäänkin.\nKävinkin kommentoimassa postaustasi, aivan upea muodonmuutos ja ihana sinä!! <3\nPaula 24.11.2012 19.25\nOotko kokeillu Avenen tai La Roche Posayn tuotteita? Niillä on ihan omat tuotesarjat couperosaiholle, apteekista löytyy :)\nPaula 24.11.2012 19.27\nNiin ja molemmista on yleensä saatavilla näytteitä, kannattaa kysyä!\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.29\nPaula: Kiitos vinkeistä! Avenea mulla onkin käytössä ja päivävoiteesta oon ihan tykännytkin. Meikinpuhdistajat taas eivät ole oikein toimineet. Tuota La Roche Posay sarjaa en olekkaan kokeillut. Onko sinulla kenties kokemuksia näistä?\nHelephant 25.11.2012 16.03\n"Jos voisin antaa sinulle yhden ominaisuuden,\nantaisin sinulle kyvyn nähdä itsesi kuten minä sinut näen.\nSilloin voisit huomata, miten kaunis oletkaan."\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.30\nHelephant: Voih.. kiitos rakas <3\nElina Parviainen 26.11.2012 11.31\nOot kuule aivan uskomattoman kaunis nainen, voi kun ite näkisit saman C: Ootko muuten kuullu tai käyttäny Lush -nimisen merkin tuotteita? Kaikki ovat kasvipohjaisia, eivät rasita ihoa sekä tuoksuvat ihanilta, myös meikkejä löytyy ja todennäköisesti tulee lisää! Löytyy Helsingin keskustasta ja verkkokaupasta http://www.lush.fi/index.php. Ite oon tykänny, ja miulla on kuiva iho :)\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.37\nElina Parviainen: Voi että, kiitos ihana.. <3 Lush-merkistä olen kuullut joskus, mutta kokemusta ei ole. Täytyypä tutustua siihen tarkemmin, kun mullakin on tosi pintakuiva iho. Kiitos vinkistä <3\nTiina 26.11.2012 23.57\nOlet tosi kaunis ilman meikkiä, vaikka kasvot punoittavatkin. Ymmärrän kyllä mitä meinaat sillä että itseluottamus on pohjalukemissa! Käyppä kattomassa Beatissa Naked Truth postaus musta niin ei oo enää paha mieli, jollain toisella on vielä kamalampi iho! :D Together we are strong! :D\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.45\nTiina: Vaikea ottaa vastaan tuollaisia kehuja.. mutta kiitos tosi paljon <3 Kävin katsomassa naked truth kuvaasi, hienoa että sinäkin osallistuit haasteeseen! Ja ei sulla kyllä kamalampi iho ole! Todella kaunis olet <3 Ottaisin niin paljon mieluummin pari näppyä kuin ainaisen punaisen ihon. Voit kuule olla onnellinen :) Sulla on myös aivan ihanan malliset silmät <3\nAnsku 8.12.2012 18.35\nIhana olet kun kehtaat julkaista kuvasi :) et ole ruma♥\nSigi / Zigi Ztyle 9.12.2012 13.46\nAnsku: Kiitos <3\nAnonyymi 6.2.2014 12.54\nmitä sähän oot ihan sievä ilman meikkiä ja puhdas iho, toi ihon punotus on melkeempä enemmänkin söpöä :D pää pystyyn ja ulos vaan, hyvä itsetunto näyttää kauniille :)\nSigi / ZigiZtyle 7.2.2014 17.47\nKiitos kannustavista sanoista <3 Vielä kun tosiaan osaisi itse suhtautua asiaan noin. Tuossa olen samaa mieltä, että hyvä itsetunto on kaunista. Itsestähän se kaikki on lopuksi kiinni. Ehkä vanhana ja ryppyisenä sitä sitten osaa ajatella toisin :)


Bella 7501 moottorivene 1990 - Uusikaupunki - Nettivene\nMyyn ajanpuutteen vuoksi hyväkuntoisen retkiveneen.\nKevätkunnostus kesken, joten vielä nähtävissä maissa.\nEroaa 7500 siten, että ei ole umpinaista seinää makuuhyttiin (avarampi), lisäksi vesivessa septisäiliöllä ja imutyhjennyksellä.\nTaloudellinen matkanopeus 20-22 solmua, huiput 25-27.\nMoottorina varmatoiminen ja huollettu Volvo dp 290, johon vaihdettu trimmisylinterit viime keväänä.\nNyt sain siistittyä sisätilat sen verran, että kehtaa laittaa sisäkuviakin.\nSeuraavaksi ulkopuolen pesu ja Vahaus, sitten moottorin huolto ja vene on valmis kesään.\nTestireissu tehty, ajettu noin 100 ml, kaikki toimii niinkuin pitääkin.\nTästä vielä kesäksi hyvä vene jollekin.\nTästä vielä kesäksi hyvä vene jollekin. Piilota »\n- Viime kesänä uusittu trimmisylinterit.\nAntti Palmroos, Uusikaupunki\nNettivene ID 801988


Espoon kristillinen koulu - Hoivatilat\nEspoon kristillinen koulu, päiväkoti Aarteet ja Taidekoulu Talentti – Koulu ja päiväkoti vuokramallilla Espooseen\nEspoon kristillinen koulu ehti toimia useissa väliaikaisissa tiloissa reilun parin kymmenen vuoden ajan, kunnes ensimmäisiin omaa toimintaa varten suunniteltuihin tiloihin päästiin alkuvuodesta -22. Laadukkaat ja turvalliset koulu- ja päiväkotitilat vuokramallilla noin 500 lapselle mahdollisti ja toteutti Hoivatilat.\nAsiakas Espoon kristillisen koulun kannatusyhdistys\nOppilasmäärä 500 + 60\nTarkoituksenmukaisista tiloista on koulun kannatusyhdistyksessä haaveiltu ja erilaisia vaihtoehtoja tutkailtu koulun perustamisesta asti. Alkuvuodesta 2016 aloitettiin selvitykset mahdollisuudesta toteuttaa uudet tilat Espoon Matinkylään. Monien vaiheiden jälkeen, joulukuussa 2019, valittiin uuden koulurakennuksen toteuttajaksi julkisessa hankintamenettelyssä Hoivatilat. Kannatusyhdistyksessä tilahankkeen projektikoordinaattorina toimii Timo Kiiski, joka on ollut mukana uusien tilojen toteutuksessa alusta alkaen.\nTimo Kiiski kertoo, että hankkeen rahoitus- ja toteutusvaihtoehtoja analysoitiin kannatusyhdistyksessä huolella: puntarissa painottelivat tilojen omistaminen ja vuokraaminen. Oman kiinteistön rakennuttajaksi ryhtyminen todettiin yhdistykselle vaativaksi ja riskit suuriksi, koska rakennuttaminen vaatisi lisää osaamista ja resursseja koulun organisaatioon. Koulukiinteistö olisi pitänyt rakentaa vieraalla pääomalla ja lisäksi valmiin kiinteistön ylläpito olisi vaatinut paljon huomiota ja hallinnollisia lisävoimia – ja olisi vienyt huomiota pois yhdistyksen ydintoiminnoista.\nKiiski kertoo heillä olleen kilpailutuksessa tiukat vaatimukset, jotka otettiin Hoivatiloilla vakavasti. Hän toteaa Hoivatilojen suunnitelman olleen erinomainen onnistuminen niin taloudellisten kriteerien kuin kiinteistön turvallisuuden ja toiminnallisuuden näkökulmista. Myös rakentamisvaihe ja lopputulos osoittivat, että kumppaniksi oli valittu oikea taho.\nRakennusprojekti toteutettiin hallitusti ja ammattimaisesti. Meidän toimintamme kannalta näin ison muutoksen läpivienti on suunniteltava hyvissä ajoin, se vaatii ennakoitavuutta ja luotettavuutta. Hoivatilat ja vuokramalli mahdollistivat tämän. Matka kohti yhdessä määriteltyä tavoitetta on sujunut hyvin, tiiviillä yhteistyöllä ja avoimella kommunikaatiolla.\nKiiski kertoo myös, että heidän ei tarvinnut pelätä aikataulun venymistä tai yllätyksiä kustannuksissa, vaan yhdistyksessä pystyttiin tilaajan ja tulevan vuokralaisen roolissa keskittymään oman toiminnan siirtämiseen ja muutoksen läpivientiin. Hän toteaa muuton lukuvuoden keskellä olleen melkoinen urakka, mutta tunnelmat ovat ensimmäisten viikkojen jälkeen uusissa, tarkoituksenmukaisissa tiloissa hyvät.\nAvara ja ajanmukainen Valotalo ihastuttaa\nTurvalliset ja tyylikkäät yli 6 000 neliömetrin tilat erikoisluokkineen ja liikuntatiloineen tukevat oppimista ja monipuolistavat yhdistyksen toimintaa entisestään. Luokka- ja opetustilat mahdollistavat perinteiseen tapaan luokkahuoneissa opettamisen, mutta myös muunneltavuus on huomioitu niin kalusteilla kuin avattavilla seinillä.\nLaatu ja kestävä kehitys olivat isossa roolissa rakennuksen suunnittelussa. Käytössä on maalämpö ja kokonaistaloudellisuutta tuetaan aurinkopaneeleilla. Myös materiaalivalinnat, hulevesien imeytys istutusalueilla, istutukset ja viherkatteet sekä harkitut, laadukkaat ja monikäyttöiset tilaratkaisut edustavat kestävän kehityksen mukaista suunnittelua.\nUusi koulukiinteistö on nimetty Valotaloksi. Nimen voi hahmottaa monella tasolla; valo on perinteinen kristillinen symboli, mutta myös tarpeeksi geneerinen, kaikkien ja kaiken ikäisten suuhun sopiva.\nJuuri valo onkin ensimmäisiä sanoja, joita koulun rehtori Jonas Turunen käyttää puhuessaan rakennuksesta.\n– Tilat ovat todella valoisat, tämän kuulee kaikilta, alakoulun pienimmätkin oppilaat ovat sen osanneet sanoittaa. Ysiluokkalaisilta kuulin, että täällä on pirteämpi olo kuin vanhassa koulussa, koska täällä on niin valoisaa, iloitsee Turunen.\nMyös akustiikka ja äänieristys ovat Turusen mukaan onnistuneet loistavasti: ääni kantaa luokassa mainiosti ja luokat on eristetty hyvin, vaikkakin tiloissa on paljon lasiseiniä. Valotalo asettuu Matinkylässä keskelle touhua ja tohinaa, kahden varsin vilkkaasti liikennöidyn autotien väliin, mutta liikenteen äänet eivät kantaudu sisälle. Värimaailmakin on osoittautunut sopivaksi. Värejä on käytetty hienolla tavalla ja hillitysti, olematta kuitenkaan tylsä.\nKoululle haluttiin juhlasali, johon koko koulun väki vanhempineen mahtuu. Se ei ollut ihan helppoa käytössä olleilla neliöillä. Nyt rakennuksen sydämen muodostaa L:n muotoinen kokonaisuus, jonka keskellä on lava. Toiseen suuntaan avautuu liikuntasali, toiseen ruokala. Lavalta aukeaa ikkunat kahteen suuntaan, seinät ovat kaunista puupanelointia ja avarassa tilassa on myös parvi.\nTilaan mahtuu 700 ihmistä, ja se tulee olemaan aktiivisessa käytössä myös koulunkäynnin ulkopuolella. Seurakunnat tulevat pitämään salissa jumalanpalveluksia, ja sulkapalloseura sekä voimistelijat ovat jo ottaneet tilan haltuun. Turunen kertoo, että tällainen keskikokoinen sali yleisötilaisuuksille onkin lähialueelta oikeastaan puuttunut, joten lisää kumppaneita on varmasti tulossa.\nMyös monet muut tilat muuttuvat luontevasti päiväajan koulukäytöstä iltojen ja viikonloppujen harrastus- ja kokoontumiskäyttöön, mikä huomioitiin suunnitteluratkaisuissa mm. kulkureittien ja kulunvalvonnan suhteen. Aktiivista käyttöä koulutoiminnan ulkopuolella tukee myös koulun sijainti: koulu sijaitsee Matinkylän urheilupuiston naapurissa, erinomaisten kulkuyhteyksien äärellä. Kaiken kaikkiaan uudet tilat ovat ihastuttaneet niin oppilaita, henkilökuntaa kuin alueen asukkaitakin. Rehtorin mieleen on jäänyt erityisesti erään kolmosluokkalaisen sanat; oppilas oli kotona tuumannut vanhemmilleen, että pääsisipä taas jo koululle, kun siellä on nyt niin mukavaa.\n– Matka uusiin tiloihin oli pitkä ja käänteitä on riittänyt. Nyt kun toiminta pyörii meidän omissa tiloissa, ovat tunnelmat todella upeat. Hankkeessa onnistuttiin erinomaisesti, suunnitteluprosessista lähtien, kiteyttää Turunen.


Koronan kanssa kotona - Verkko-Särö\nSärö on kevään 2020 aikana julkaissut koronaepidemiaa käsitteleviä tekstejä kirjallisuuden ja eri tieteenalojen asiantuntijoilta. Nyt on rivikansalaisten vuoro päästä ääneen.\nPyysimme toukokuussa subjektiivisia kirjoituksia koronakevään aiheuttamista negatiivisista tunteista: “Ovatko korona-ajan rajoitukset, eristäytyminen, uutisten ja somen seuraaminen kasvattaneet surua, masennusta, ahdistusta ja mielenterveysongelmia sinulla tai lähipiirissäsi? Haluatko avautua tuntemuksistasi ja havainnoistasi julkisesti mutta nimettömästi?” Alla julkaisemme valikoiman kirjoituksista, joita toimitus on hieman tiivistänyt ja huolitellut. Osassa teksteistä käsitellään aihetta vertauskuvallisesti, runon ja proosan keinoin, osassa taas suoremmin.\nPalaaminen korona-ajan tunnelmiin muistuttaa meitä paitsi nykyisen, hieman vapaamman elämän arvosta, myös siitä, millaiset mielialat saattavat olla edessä, jos toinen korona-aalto saapuu Eurooppaan ja kokoontumisrajoitukset astuvat jälleen voimaan.\nKooste jatkaa samalla virtuaalisesti Särön heinäkuussa ilmestyvän Alakulo-tuplanumeron teemaa. Voit tilata numeron ennakkoon Särön verkkokaupasta.\nNainen, 67, eläkeläinen:\nOlen vielä työelämässä, yliajalla, omasta halustani. Nyt kuitenkin joudun pakosta jäämään eläkkeelle, koska siten autan toisia pääsemään pienemmillä lomautuksilla. Olen yksin elävä perheetön yli 65-vuotias nainen. Harrastan paljon, lähinnä tanssia, kuoroa ja karaokea, käyn konserteissa ja muissa tapahtumissa. Nyt nämä ovat kaikki hyllyllä, ja laulamassa olen ollut viimeksi 14.3.20.\nLaulaminen on minulle työn lisäksi elämäntapa ja henkireikä, joka toimii terapeuttisesti.\nNyt, kun nämä kaikki harrastukset ovat poissa ja hektinen työ nuoressa miesvaltaisessa porukassa loppuu kuin seinään, olen täysin tyhjän päällä. Kun yritän tuntojani purkaa, niin minulle sanotaan vain, että kyllä se siitä, tai mene terapiaan – niin kuin terapeutti saisi baarit auki, työpaikan jatkumaan tai harrastukset taas aktiivisiksi.\nIstun kotona telkkarin ääressä yksin ja yritän saada ajan kulumaan. Mielialat vaihtelevat, ja joskus vain itken. Odotan kauhulla eläkepäiviä, koska sopeutumisvaihekin tuntuu mahdottomalta: matkat, joita piti olla, karaoketapahtumat ja lauantaiset laulut tutussa baarissa ovat poissa, ja eläke alkaa lomalla kesäkuun alussa. Sitten ei ole mitään tekemistä päivisin, eikä iltaisinkaan, jos tätä menoa jatkuu. Myös talous huolettaa, kun on lainaa aika paljon johtuen omista aiemmista mokistani, ja tulot laskevat juuri niiden lainanlyhennysten verran.\nVoisin myydä asuntoni, maksaa velat pois ja muuttaa vuokralle, mutta en saa sopivaa asuntoa, koska minua vihataan sen vuoksi, että poltan tupakkaa. Olen niin monta kertaa kuullut olevani se kamala rikollinen, joka sairastuttaa muut, kun polttaa. Lopettaminen ei kuitenkaan ainakaan nyt tule kyseeseen, tässä mielentilassa, ja muutenkin lopetan sen kun itse haluan, ei silloin, joku muu haluaa. Ja nyt tupakkaa kuluu vielä enemmän, kun olen vihainen, turhaantunut ja stressaantunut.\nOlen toisinaan aivan maassa, kun kukaan ei osaa asettua asemaani, vaan ihmiset vähättelevät tilannettani ja ihmettelevät, miksen tyydy osaani. Pitäisi olla kiitollinen, että on terve, mutta terveyttä se on mielenterveyskin.\nLenkkeily tms. ei ole minua koskaan kiinnostanut, enkä ole kotityyppiä. Nyt jäävät kaikki pakollisetkin työt tekemättä, kun ei vain jaksa. Tämä alkaa vaikuttaa myös ruokahaluun ja uneen. Mitä sitten, kun olen eläkkeellä, eikä päivällä ole mitään? En tahdo jaksaa olla positiivinen, vaikka pitäisi. Vitsit ovat vähissä.\nEn ole myöskään kiinnostunut ikäisilleni suunnatuista aktiviteeteista, sillä minä rentoudun karaokebaarissa laulamalla tunteet ulos tai lähden harrastuksiini iltaisin. Lopetin uutisten ja median seuraamisen heti kun koronatilanne alkoi. Uutisissa kerrottiin vain sairastuneista ja kuolleista ja maalattiin jatkumoa jopa syksyyn asti, ja että kolme miljoonaa viidestä miljoonasta suomalaisesta sairastuu, ja epidemiahuippukin on vasta syksyllä. Eli tämä vuosi ja enemmänkin tuntuu olevan menetetty, ja minulla taas yksi vuosi ikää lisää, mikä on pois tuosta harrastamisesta.\nNäillä pitää pärjätä, vaikkei jaksaisi millään.\nYksi hyvä ystävä minulla on, joka jaksaa kuunnella, mutta kuinka kauan, kun hänellä on itselläänkin vaikeaa?\nNainen, 73, eläkeläinen:\nSeinäkelloni moukauttaa kuusi kertaa. Siitä tiedän, että on aamu ja että olen ollut jopa muutaman tunnin unessa. Unen suojassa elämän nurjalta puolelta, josta on tullut uusi normaali arki. Haluan sukeltaa takaisin peitteeni piiloon ja kadota unimaailmaan, jossa ovat kaikki rakkaani vierelläni.\nMutta ei uni tule enää, raotan verhoja todetakseni, että samanlainen harmaa, itkuinen huhtikuu on ulkona kuin on huoneissanikin. Vettä sataa ikkunaruutuun ja silmistäni yöpaidalleni. Minulla on ikävä miestäni, lapsiani ja lapsenlapsiani. Olen koronan vankina neljän seinän sisällä, koska kuulun hiljaisiksi vaiennettuun ikäryhmään. Minun suuni ei kyllä halua totella tätä hullunmyllyä. Huudan ja metakoin aina, jos saan pienenkin aiheen. Mieheni on puolestaan eristettynä ympärivuorokautisessa hoivassa, emme ole saaneet tavata yli kahteen kuukauteen. Olemme olleet kuin yhteen kasvaneet kaksi puunrunkoa yli 50 vuotta. Ja nyt on ensimmäinen pitkä erillään olo, sietämätön olotila. Joka päivä mietin, että tässäkö oli tämä meidän elämämme, ja näinkö sen pitää päättyä.\nTunnistan, että olen kohta kuin nahistunut nauris, kuljen jääkaapin ja sohvan väliä, vyötäröllä kiristää. Jalat muuttuvat kankeiksi, sohvalta ylös nouseminen vaatii monta yritystä.\nYritän virkistää mieltäni ja kehoani muutaman sadan metrin kävelyllä päivittäin. Usein jää päiviä väliin, en saa kenkiä jalkaani, ovea auki. Jos sittenkin lähden ulos, on muistettava ottaa kertakäyttöhansikkaat, kasvomaski, puhelin ja avaimet. Vastaantulijat kierrän kaukaa, koska useimmat kahden hengen ryhmät eivät väistä tuumaakaan. Heidän elämässään ei vielä ole ollut läheltä kosketusta koronaan, joten ei ole sen saamisesta pelkoakaan.\nEn ymmärrä kaikkia niitä rajoituksia, joilla meidät ikäihmiset jätetään unohdukseen, oman onnemme sepiksi. Onneksi on lapsia, joille voi uikuttaa oloaan, mutta raja tulee siinäkin jossain kohden vastaan. Onko oikein lisätä heidän taakkaansa jokapäiväisellä valituskierroksella?\nVaikka tätä suojassa oloa ei ole kestänyt vielä kuin kaksi reilua kuukautta, on tunne, että on vanhentunut ainakin viisi vuotta tänä aikana. Entä sitten, jos tätä jatkuu ja jatkuu? Pahinta on se, ettei ole päätä näkyvissä; on vain kelluttava ja uskottava, että valoa siintää horisontissa.\nNainen, 54, eläkeläinen:\nAlkuvuosi 2020 oli loppuunpalamisen ehkäisyä. Loppuvuodesta 2019 oli ollut liikaa tekemistä ja uusia projekteja. Alkoi siten väsyminen uhata, ja piti perua sekä siirtää sovittuja, suunniteltuja projekteja, harrastuksia, koko elämäänsä.\nTähän riutuneeseen mielialaan iski tieto pandemiasta. Huolta, koska oma lapsi oli ollut tekemisissä virustartunnan saaneisiin. Hän ei päässyt tapaamaan. Harrastukset loppuivat kokonaan, eikä juuri ketään ole päässyt fyysisesti tapaamaan, koska suurin osa harrastusryhmien tutuista on riskiryhmäläisiä! Alkoi siis kotona möllöttämisen aikakausi – tosin se on kirjoittavalle introvertille sopivaa rauhoittumisen aikaa.\nMutta kotonapas ei saanut purettua yhtään ahdistustaan, pelkojaan ja surujaan! Kun toinen aikuinen ei ole millänsäkään, eikä ymmärrä heikkohermoisten pillitystä! Pitääpä sitten yksin iltaisin omassa sängyssään yksikseen purkaa murheet ja vollottaa silmänsä turvoksiin. Kun ei itseä juurikaan naurata, paitsi mustista mustin huumori, niin ei jaksa myöskään small talkia huonossa parisuhteessa. Koko ajan on olo kuin vangitulla eläimellä – tahtoo pois. Mutta minnes menet? Kun äkkiä käy kaupalla juttelematta kenenkään kanssa, niin ei se auta pitämään ”päätä pinnalla”. Sitten pitää häiriköiden lähetellä ystävilleen tekstareita tai soitella.\nMutta riskinsä on siinäkin. Voi saada huonoja uutisia. Kun on oppinut tuntemaan liudan itseään huomattavasti vanhempia ihmisiä, niin tietysti luonnolliset elinkaaret tulevat kohdalle laskennallisesti useammin. Osanottokortteja olen saanut pari laittaa, yhdestä saattokodissa olevasta rouvasta on huoli, työkaveri menehtyi syöpään ja yksi sukulaisten perhe on saanut koronatartunnan, karanteenit iskivät laajennettuun porukkaan.\nNiin juma…uta! Kyllä ahdistaa lisää, unissa on hirveitä aggressiivisia kohtauksia, verenpaineet jumputtavat kallon halki. Mutta silti – tai juuri siksi – pidän sitkeästi ns. koronakevät-päiväkirjaa: “selätä korona, kevät runoina”. Vanhaan aforismikirjaan, jossa on päivämäärät ja rivit lyhyille teksteille, kirjaan joka päivä (7.3. lähtien) faktoja maailmalta koronaan liittyen, Suomen hallituksen tiedotuksia ja someen laittamiani runoja. En mieti, lukeeko edes lapseni sitä koskaan tai heitänkö sen roskikseen, mutta huomasin tiputtavani kynän kärjellä kellastuneille sivuille osan pahasta olostani ja sain näin etäännytettyä hepuloivaa minääni kuolinluvuista ja ongelmista. Annoin itselleni roolin olla historiallisen ajanjakson tallentaja ja tarkkailija, tietoisena siitä, että seuraava aivastus tai yskäisy voi olla omalla kohdallakin murheen alkusoitto…\nAikaisemmista masennusjaksoista läpi rämpineenä erityisherkkänä saan olla varovainen, ettei mieliala ”putoa kuin gramofonin neula levyn reunalta”. Onneksi pääsen sentään luontoon kävelemään – pikkukaupungissa sinne pääsee helposti ilman autoa tai junia. Kun pysähtyy, katselee pilviä taivaalla, puroa metsän reunassa, sitruunaperhosten salamointia tienpientareella tai kuuntelee kevään lintujen livekonserttia ilmaiseksi, niin kummasti helpottaa. Life goes on!\nToki välillä voi sen verran lähmiä kasvojaan, että antaa pienen läpsäisyn. Eiköhän valkoisella pullealla länsimaisella naisella ole elo kuitenkin aika hyvää: on seinät ja katot, laskut pystyy jotenkin maksamaan, on ne hiton saippuat ja vedet, alkoholi haisee käsissä ja sairaalaan pääsee alle tunnissa!\nNainen, 34, asiakaspalvelija Verohallinnolla:\nItken niin kovin, että silmissä sumenee ja henkeä saa nikotellen. En pääse ylös lattialta. Rintaa painaa suru ja epäusko. Ei tällaista voi tapahtua keskellä tätä kriisiä. Ystäväni on raskaana. Eihän nyt ole oikea aika, ei ole oikea paikka, ei ole lupaa tällaiseen normaaliin ja ilahduttavaan. Meidän piti kaikkien istua kotona suremassa, ryyppäämässä yksin ja miettimässä kateellisena, millaisia jumppavideoita ja toisen asteen tutkintoja naapurissa suoritettiin vapaa-ajalla, koronakevään merkeissä.\nKäyn leipomaan kakkua. On äitienpäivä. Minulla ei ole mahdollisuutta syödä ja juoda kakkukahvia äitini kanssa, joka on eristyksissä. Minulla ei ole omia lapsia, jotka olisivat kattaneet aamiaispöydän tai tarjoilleet ne kusiset leivät sänkyyn.\nOlen yksin enkä pääse edes pubiin mökäämään yksinäisyydestäni niille jotka jaksavat kuunnella. En pääse salille, en pääse treeneihin, en pääse kosmetologille, en pääse yhtään mihinkään kotoa.\nPelkäsin ennen kuolemaa miettien sitä pakonomaisesti. Tuskallista, äkkiä ja vääryydellä kaiken vievää koronaa. Siksi arkailen tehdä sellaistakin, mihin on lupa. Arkailen matkustaa bussilla, käydä ruokakaupassa ja töissä. Apteekissa post-apokalyptisiin asusteisiin pukeutuneet farmaseutit ovat kuin tieteiselokuvasta.\nNyt kaikki on toisin. En ainoastaan pelkää vaan janoan sitä saatanan kuolemaa. Missä eri muodoissa se voisikaan hiipiä luokseni?\nItsensä satuttamisen ajattelukin jo rauhoittaa, tai sitten se on se oxamiini, jonka sain psykiatrilta tilanteen kanssa elämiseen. En kestänyt töissä soittajan toivottaessa mitä mainiointa maanantaita. Sain hysteerisen itkukohtauksen, sairauslomaa ja reseptilääkkeitä.\nPaketin kyljessä kolmio varoittaa, mutta mistä? Ei rattiin, ei känniin, ei mihinkään. Tarkoitettu vain päänsisäiseen matkusteluun, mikä onkin koronakeväässä mitä mainioin tapa olla ja elää.\nÄitini reagoi huolella uutisiini sairauslomasta ja soitti puhelun, ikään kuin eläisimme kivikautta, jolloin vielä soitettiin – ei Whatsappia, ei Facebook -viestejä, ei Zoom-konffaa. Hän soitti minulle.\n“Oletko stressaantunut koronasta?” hän kysyi.\nEi, en ole stressaantunut. Olen masentunut, ahdistunut ja itsetuhoinen. Haluaisin vain jäädä kotiin nukkumaan, kunnes tämä kaikki on ohi.\nNainen, 86, KTM, eläkkeellä:\nUnimaailmani on merkittävä osa elämääni. Se peilaa päivän tunnelmia ja tapahtumia ja puhdistaa mieleni. Unessa esiintyvät henkilöt ovat symbolisia, mutta ympäristö, tapahtumat ja selviytyminen kertovat unten kielellä alitajunnastani ja siitä, miten osaan käsitellä asioita.\nViime vuonna elämäni tapahtumat selkenivät minulle päiväkirjaa kirjoittaessani. Suuri osa kirjoittamistani asioista käsitteli unimaailmaani. Pääsin eroon kaikista elämän kasaamista taakoista, talvisista kylmistä lumen ja jään kattamista unista, ja aloin nähdä vain seestyneitä unia. Siirryin aivan toiseen unimaailmaan. Unet toimivat terapeuttisina ja tasapainottavina.\nKiinasta ympäri maailmaa karannut koronavirus sekoitti elämääni. Pandemia ja sen seuraukset veivät minulta elämäneliksiirini. Ystävieni ja omieni tapaamiset, kulttuuritapahtumat, antoisat esitelmätilaisuudet, kutsujen järjestämiset ystävilleni ja omilleni, vuorovaikutukset ulkomaailman kanssa. Viime vuonna minulle merkitsi paljon vanhenevien ja sairaiden ystävieni tapaaminen, yritykset tuoda iloa heidän elämäänsä. Nyt en ole voinut vierailla kenenkään luona, en käydä missään tilaisuuksissa. En halata omiani enkä helliä perheen viimeistä tulokasta, nyt vuoden ikäistä neljättä polvea, en saada minulle niin tärkeitä virikkeitä. En ole voinut tuoda iloa tai helpotusta kenenkään elämään.\nVarovainen ja epävarma tunnelma särki unimaailmani. Tilanne heijastui uniini siten, että henkilö, psykopaatti, joka on vainonnut minua vuosikausia, esiintyi jokaisessa unessani sotkien koko kauniin, hoidetun kotini ja ympäristöni. Olin jo muistoissani siirtänyt hänet täysin syrjään lukittuun soppeen aivoissani enkä päästänyt häntä enää ajatuksiini. Unimaailmani rikkoontui, kun hän palasi elämäni kulkuun unissa. Hän symboloi kaikkea sitä vaaraa, pahuutta ja arvaamatonta tilannetta, jonka koronapandemia on aiheuttanut. Viikon ajan olin lievästi ahdistunut, saamaton, väsynyt ja aloitekyvytön. En edes ulkoillut kertaakaan. Olin hämmentynyt, sillä olen peruspositiivinen ihminen. Etsin ulospääsyä.\nElämän sisältö ja ilo piti etsiä itsestäni. Se löytyi lukemisesta, ulkoilusta, fyysisen kuntoni ylläpitämisestä, leipomisesta, videoyhteyksistä omiini. Omista ajatuksistani oli löydettävä piristystä. Onnistuin melko hyvin, en kärsinyt eristyksestä oikeastaan yhtään. Yllättäen minulla olikin enemmän aikaa itselleni, lukemiselle ja kirjoittamiselle, olemiselle minäni kanssa. Riemuitsen kaikesta mitä minulla on. Totean, miten arvokasta on, että minulla on aivoni, jotka ajattelevat, perustarpeeni ovat tyydytetyt, ulkoilu ja kuntoilu saa yhä suuremman osan ajastani. Raskaat ja repivät unet päättyivät. Olen elänyt sodan, kokenut hädän ja puutteen. Olen selvinnyt. Pandemia on helpompi kestää kuin maailmansota. Selviän tästäkin.\nNainen, 32, copywriter:\nRutiinit, myönteiset ihmissuhteet ja mielekäs tekeminen tukevat masennuksesta paranemista. Näin minulle on kerrottu. Kuuliaisesti olenkin pyrkinyt koko aikuisikäni tekemään asioita, joista pidän, huolehtimaan itsestäni. Menemään paikkoihin, vaikka ei huvittaisikaan.\nJoskus ihmisten näkeminen sekä erilaisiin menoihin ja harrastuksiin osallistuminen on helppoa ja mukavaa. Toisinaan se on kauheaa, ja välillä siihen ei pysty. Taustalla on kuitenkin aina taipumus masennukseen. Sairauteni sanoo: Tuo touhottamisesi on silkkaa teeskentelyä. Parempi, kun et tee mitään, mene minnekään etkä näe ketään.\nMasennus on nyt saanut tahtonsa läpi. En voi käydä salilla tai joogassa, en edes baarissa. Työpaikalle ei pääse, saati verkostoitumislounaille. Kanssakäyminen ystävien kanssa on hiipunut sometykkäyksiksi.\nOlen pettynyt ja surullinen, mutta myös suunnattoman helpottunut. Nyt ei tarvitse yrittää. Kunhan jaksaa 45 minuuttia viikossa hoidattaa itseään etäterapiassa, muun ajan voi käyttää kotona masentuneena makaamiseen. Oloni on yhtäältä kuin puhjenneella autonrenkaalla: tyhjä ja tarpeeton. Toisaalta olen salaa kiitollinen siitä, että loppuipa viimein tuo kaahailu.\nPuolisoani varten ylläpidän toimintakykyäni kotona osallistumalla kotitöihin ja yhteisiin ateria- ja leffahetkiin. Parisuhde onkin luultavasti pelastukseni ja samalla harmillinen este sille, että voisin antautua masennukselle täydellisesti.\nKorona on siis antanut masennukselleni tilaa pahentua ja muuttua normaaliksi tilaksi. Sen lisäksi se on antanut minulle luvan pitää tauon itsestäni huolehtimisesta, joka usein on hirvittävän rankkaa.\nNainen, 48, yksilöohjaaja:\nIhmiset ovat jakaneet sosiaalisessa mediassa kuvia ja kuvailuja koronan myötä metsittyneestä olemuksestaan. Se, että omassa ulkomuodossani ei ole tapahtunut mitään muutosta aiempaan nähden, kertoo jotakin ulkonäköpanostuksestani normaalioloissa. En ole joutunut suremaan, etten ole hetkeen päässyt hoidattamaan rakennekynsiäni tai huollattamaan ripsienpidennyksiäni, kun en ole tällaisia kauneudenhoidollisia toimenpidekäyntejä harjoittanut aiemminkaan. Hiuksia käyn leikkaauttamassa normaalistikin vain pari kolme kertaa vuodessa, ja muunlaisia kampaamopalveluita en ole käyttänyt aikoihin.\nIhmiset ovat myös kärsineet siitä, etteivät voi entiseen tapaan viettää illanistujaisia kaveriporukoissa. Minä en ennen koronaakaan käynyt juuri koskaan kenenkään luona eikä juuri kukaan käynyt juuri koskaan meillä, joten tässäkään ei ole radikaalia muutosta tapahtunut.\nEn myöskään riudu huonon parisuhteen aiheuttamassa tukaluudessa karanteenioloissa, koska huonoa – joskaan hyvääkään – parisuhdetta ei ole. Olen lisäksi voinut käydä töissä, kaupassa ja ulkoilemassa.\nMoni on joutunut luopumaan myös Tinder-osumiensa tapailuista ja muunlaisesta deittailusta. Itse en ole, koska en käytä Tinderiä enkä käy treffeillä muulloinkaan.\nToisaalta viihdynkin itsekseni kohtuullisen hyvin, joten en varmasti kärsi yksinolemisesta yhtä paljon kuin joku sosiaalisesti sulava seurapiiri-ihminen.\nKun olen ollut melko metsittynyt ja vähän masentunut yksinäinen runkkari jo ennen koronaa, en ole varsin korkealta pudonnut siihen syvänteeseen, missä nyt muiden koronakärvistelijöiden joukossa vaellan.\nMutta on tämä virus silti vetänyt minullakin mieltä matalammaksi ja kypärää kallelleen – entisestään. Vaikka yksin yleensä liikunkin, normaalisti käyn silti olemassa ihmisten seassa. Käyn paljon erilaisissa tapahtumissa ja tilaisuuksissa, ja nyt niitä ei ole ollut.\nTavallisesti käyn viikonloppuisin kirjaston lukusalissa lukemassa Aamulehteä ja Helsingin Sanomia sekä melko usein Kauppahallissa lauantailounaalla tai litkimässä lattea. Ja toisinaan käyn nauttimassa oraalisia iloja sunnuntaibrunssilla.\nNe melko vähäiset keskustelutuokiot, joita minulla kavereiden kanssa vapaa-ajalla normaalioloissa on ollut, ovat tapahtuneet lähinnä juuri edellä mainittujen syöminkien merkeissä tai erilaisissa kokoontumisissa kirjoittajaporukoissa. Nyt näitäkään ei ole ollut.\nNiinpä olen monet koti-illat maannut apaattisehkona sosiaalisen median ja satunnaisesti siiderinkin seurassa tekemättä kaikkea sitä, mitä nyt olisi ehtinyt tehdä, kun ei ole ollut tapahtumia ja tilaisuuksia. Olisin voinut lukea ja kirjoittaa paljon enemmän kuin olen lukenut ja kirjoittanut. Mutta kun ei vaan jaksa. Ei saa aikaiseksi.\nNainen, 78, eläkeläinen:\nSe tuli kuin hiipien, hiljaa, äänettömästi. Meille kaikille ympäri maailman. Aloimme heräilemään. TV, lehdet ja radio pitivät ääntä, ja me kuuntelimme. Pääministeri puhui ylimääräisissä uutisissa jatkuvalla syötöllä. Ylilääkärit, asiantuntijat samoin. Me lisäsimme käsien pesua, kieltäydymme liikkumasta postilaatikkoa kauempana. Fiksut lapsemme hoitavat kauppaostoksemme erilaisilla variaatioilla. Meillä, ukkopahalla ja minulla, se tapahtuu niin, että menemme viemään autolla lasten postilaatikkoon suuren kassin, jonka pohjalla on kauppalappu, ja lapset toimittavat sen tuulikaappiimme, kun kiireiltään selviävät. Kännykkäviestillä ilmoitamme, että taas olisi koukkupolvien kassi laatikossa. Tämä tapahtuu pari kertaa viikossa. Rahapuoli selviää verkkopankissa.\nMeille tämä korona ei ole mikään ylitsepääsemätön asia ollenkaan. Tietysti harmittaa, kun ei pääse hipelöimään S-markettiin, kirpputorille eikä mihinkään muuallekaan. Kampaajankin peruin. Mutta ei meidän aika pitkäksi käy. Luemme paljon. Aloin paiskimaan Kalle Päätalon Iijoki-sarjaa toistamiseen, ja kirjathan eivät kesken lopu. Olemme haalineet Päätalon kirjat pitkin kirpputoreja ja antikvaareja. Mies lukee dekkareita ja sanomalehtiä.\nMies, 36, työtön:\nRantakiville oli jäitten lähdettyä ajelehtinut isohko männyn oksa, sellainen paksu karahka. Oksan tyvi oli halkaisijaltaan varmaan reilut kymmenen senttiä. Siinä oli niin mukavasti oksia vähän joka suuntaan, että arvelin raahata sen pihaan. Jos laittaisi siihen linnuille ruokintapaikan sitten syksyllä. Oksiin ripustaisi talipalloja tai niitä makkaroita mitä nykyään paljon laitetaan.\nRautakanki lopulta löytyi ja sillä reikä maahan. Sopivasti lehtikuusen ja vanhan pihlajan väliin, niin että ikkunasta näkisi lintujen siinä käyvän. Jotenkin kauniin kolkosti se siihen asettui. Vähän kun kuvittelee, niin siinä on jättiläisen ehkä syntymässä vähän virhemuodostumaa saanut koura. Tai pelkät luut siitä.\nVähitellen vain puutkin alkavat vihertää. Lintuja ja niiden laulua pihamaalla kyllä riittää. Käki kukkuu ja jotkut pöllöt paritteluhommissa pellon reunan kuusessa. Siihen malliin siellä huhuillaan ja siipiä isketään. Kevättä kevättä.\nMutta karahka, tympeän näköinen kuollut risu, ei kiinnosta ketään. Yhtään lintua siinä ei käy, ei edes malliksi. Monta pannua kahvia olen juonut, ja katsonut puuta katkerana. Vihannut ja hävennyt itseäni. Laittaa nyt saatana linnuille kuollut puu, taivaan lapset elämää täynnä! Saatanan saatana. Etkö parempaa keksinyt, perkele! Vie helevettiin se siitä ja juo sitä viinaa kun ei sinusta muuhun ole! Ei ole! Niinkö tuo on pääministerin puheet pehmittäny sinunkin pään, ei mies uskalla viinakauppaankaan enää. Taksilla tuotattaa viinat, saatana. Mee hoitoon! Aikunen mies!\nOksat kuin omat, tupakan kellastamat jo kuolleet sormet. Kohti taivasta. Odottaen loppua.\nSyksyllä lintuja katselkoot joku muu.\nNainen, 49, opettaja:\nKatse kääntyy omaan itseen. Mitä näen?\nJalat turpoavat istumisesta. Välillä makaan lattialla tai parvekkeella. Teen kyykkyjä monta kertaa päivässä. Miksi me menemme kyykkyyn? Kuka tarvitsee meitä tuottavina ja toimivina?\nPakotan itseni reippaaksi. Käyn ulkona kävelemässä. Tulostan kuukausiseurannan, johon merkitsen kävelyajan, kävelyseuran ja kuuntelemani äänikirjan. Olen tyytyväinen itseeni, kun kävelen. Ulkona pölyää. Yritän niistää, kun muita ihmisiä ei ole näkyvillä. Syön allergialääkeitä ja aivastan annettujen ohjeiden mukaan yksin huoneessa.\nEn halua riidellä, joten suljen suuni. Pidän umpimielistä ja uhmakasta retriittiä. Luulen olleeni hiljaa kuukauden, mutta lähempänä on kaksi tuntia keskiviikkoiltana.\nKaipaan toisella paikkakunnalla asuvaa aikuista lastani. Kaipaan iloa ja kevyttä keskustelua. Kaipaan kahvitauon mielentilaa. Haluan kirjastoon hypistelemään runoteoksia ja selaamaan sarjakuvauutuuksia.\nHaluan kiukutella ja olla kohtuuton. Ilmeeni on peruslukemilla, mutta sisälläni murjotan. Suren menetettyä vapautta, mutta nuorten kohtalo saa minut häpeämään ja sykkyrälle. Miksi he eivät saa olla huolettomia ja höpsöjä? Miksi he eivät voi suudella vierasta ihanuutta rautatieasemalla hetken mielijohteesta?\nInhoan vanhoja miehiä, jotka öykkäröivät maailmojen presidentteinä. Heillä ei ole oikeutta pilata toisten elämää. Haluaisin sulkea silmäni ja kääntää heille selkäni. Pelkään kuitenkin ihmiskunnan puolesta ja yritän seurata heidän puheitaan osatakseni väistää ja auttaa muitakin väistämään. Tuulet puhaltavat heidät pois tältä pallolta, siitä olen varma. Me kaikki häviämme joskus.\nOlen pettynyt itseeni, kun väliin jää kaksi päivää ilman kävelyä. Puhun itselleni kuin liittolaiselle. Puhun itselleni kuin toipilaalle puhutaan. Tyynnytän itseäni. Syön suklaata.\nKäyn kaupassa. Pyydän mielessäni anteeksi kauppaan tuloani, sieltä ruoka-aineiden keräämistä ja jonottamista. Odotan hyllyn vieressä ja pidän turvavälin toisiin. Takin taskussa on käsihuuhdepullo. Otan omenat suoraan pussiin, en voi laittaa takaisin hedelmiä, joihin olen koskenut. Maksan ostokset, olen liian hidas pakkaamaan neljä kassillista ruokaa. Minulla on rahaa, joten käyn kaupassa. Puolisoni irtisanottiin.\nKaupassa on vanha nainen keski-ikäisen miehen kanssa. Poika on ottanut äidin mukaan. Minun tekisi mieleni kertoa miehelle, että minä tein tuon jo. Minä sain isäni hoitokotiin ja nyt joku vieras laittaa hänet nukkumaan. Olen onnellinen, ettei korona saa enää vanhempieni tietoisuudesta otetta. Tuuli on vienyt melkein kaiken heistä.\nKuollut äitini on lähellä omissa liikkeissäni, reaktioissani ja ajatuksissani. Sitten minulla on työni, joka sekin on asettunut näihin huoneisiin ja aikaan. Voin tehdä työni annettujen aikataulujen mukaan kotonani. Kaiken keveyden säästän työhöni. Se on väärin perhettäni kohtaan.\nKaipaan yksinoloa. Haluaisin olla yksin kotona. Mitä teen perheenjäsenilleni? Hekin tarvitsevat paikan, jossa olla. Kävelylenkki ei riitä, kaupassakäynti ei riitä. En voi nukkua niin paljon kuin haluaisin. Työ vaatii minulta paljon aikaa ja huomiota.\nHymyni jää turhan pieneksi ja hetkelliseksi. Seuraamme sohvalta kuolleiden määrää, tehohoidossa olevien määrää ja sairastuneita. Kuulemme asiantuntijoita, jotka kertovat vähäiset tietonsa koronaviruksesta. Teemme ohjeiden mukaan. Jäämme kotiin, pesemme käsiä, keitämme kangasmaskeja ja laskemme viikkoja. En haluaisi katsoa mitään.\nNainen, 63, kuvataiteilija:\nKuollut metsä vihaa minua\ntappaa lumella pakastimeen vuosiksi.\nHän katsoo minua\nPääni läpi kasvaa ruoho, veren värinen,\nsilmäkuopista vuotaa suolainen vesi\nHänen laulunsa lohduttaa\nPelkään harhaa, Ergon pianon pimputusta\nautio kaupunki järsii koko ajan\nlavuaarin reunalla ellottava\nNainen, 72, rehtori, eläkkeellä:\nMuutamia ajatuksia näiden kuukausien ajalta, kuukausien, jolloin eläkeikäiset 70+ nousivat arvoon arvaamattomaan.\nAiemmin oltiin yhteiskunnan rikkaruoho, jota siedettiin pakosta.\nNyt moni asia muuttui tai muutti nimeä. Suojelusta tuli kaunis tabu! Kukapa sellaista uskaltaisi vastustaa tai arvostella.\nOikeastiko meitä halutaan suojella pyyteettömästi? Itse olisin miellään kuullut kerrottavan, että jos et sairastu, niin säästyy (teho)hoitopaikka nuoremmille ja työikäisille. Siihen ajatteluunhan olimme jo tottuneet.\nItse olisin mielellään kuullut sanottavan, että turvatuntiasiointi tarkoittaa samaa kuin aiempi kommentointi, ettei eläkeläisten kannattaisi tulla ihmisten aikaan kauppoihin (ruokatunneilla, illasta).\nHuvittavaakin on havaita, kun ihmiset kääntävät päänsä pois, ihan kuin spitaalinen olisi. Olisiko Seilin saarelle taas käyttöä? Huvittavaa on myös eläkeikäisten pelko siitä, ettei kukaan huomaisi, että on käynyt huvittelemassa leipäkaupassa – juustokin lähti mukaan. Huvittavaa on se, että ihmiset kilvan tarjosivat aluksi kauppa-apua (eihän nyt meidän yhteiskunnassa ihan uskalleta nälkään tappaa), mutta kukaan ei tarjoutunut avuksi hakemaan kirjastosta kirjoja. Mitäpä ne vanhukset ajanvietteellä, virkistyisivät vielä vaatimaan lisää vapauksia. Onhan niillä ruokaa.\nPaljolta minua on suojeltu masentumaan, ei vähiten pienten lastenlasten tapaamiselta. Eivät etävilkutukset vauvan tuoksua korvaa, ei videopuhelu isomman lapsen kanssa pohdiskelua ja leikkejä.\nSurulliseksi minut on suojeltu vuonna 2020!\nMitähän vielä keksitäänkään, että useampikin romahtaisi.\nNainen, 32, fysioterapeutti:\nSeison peilikaapin edessä. Avaan suuni ja työnnän kieleni ulos. Tuijotan mustuuteen, niin se kasvaa ympärilleni. Sukellan tuttuun tummaan, lohdulliseen tutkimattomaan. Kuulen huvipuiston kiljahduksia. Karusellinomaisesti ne nousevat pyörimään ympärilleni. Riemu kiljuu entistä vauhdikkaammin. Kunnes kaikki on poissa. Pimeydestä on tullut ystäväni, arvaamattomuudesta maailmani. Sinne kuljen tutkimaan ja kokemaan. Itseni ja maailmani sellaisena kuin olen.\nNainen, 36, taiteilija:\nKodin seinien sijaan minut on eristetty henkisesti muista ihmisistä. Olen hapuillut toisen luo, hiljainen hätähuutoni on ollut kutsu myötätunnolle, johon kenelläkään ei tunnu nyt olevan aikaa eikä voimia.\nVirus levittää paineen kaikkialle, siltä ei kai säästy kukaan, se tekee ihmiset välinpitämättömiksi toisistaan. Tai niin ajattelen, kun ystäväni hätäpäissään keskustelevat uutisista ja käyttävät taudin käsittelyyn valtavasti energiaa, mutta eivät jaksa lauseen vertaa kuunnella, kun minä pelkään perheeni puolesta. Perheen, joka lepää avaruuspukuihin sonnustautuneiden sairaanhoitajien huomassa. Hengittää raskaasti. Minun mieleni hengittää heidän mukanaan, en tarvitse sääliä, ylenpalttista tukea enkä läsnäoloa, mutta oi kuinka kaipaan, että joku sanoisi ”olen pahoillani”, tietäisi miten paljon pelkään.\nSellaisen kymmenen sekuntia aikaa varastavan myötätunnon sijaan saan kuulla ystäviltäni, että maantieteellisen sijaintini takia olen saastainen. Että en saa lähteä auttamaan vanhempiani heidän muuttuvassa, suljetussa arjessaan. Jos tulen, niin saisin heidän puolestaan ottaa lapion mukaan, kaivaa varalta hautani valmiiksi, mutta sellaiseen paikkaan, jossa saastainen ruumiini ei valuttaisi likaansa heidän puhtaaseen elämäänsä. Niin lukee kuulemma lehdessäkin, sen on siis oltava totta.\nIhmisten puheiden kovuus hämmästyttää minua. Näinkö kevyttä on humaanisuuden kerros pelkäävien luiden päällä? Menetin ystäväni ja luottamukseni ihmisyyteen koronan aikana, mutta he eivät tiedä sitä vielä. Kotini seinät eivät enää eristä minua toisista, ne suojaavat ihmisiltä, joiden moraaliset arvot toisia kohtaan murenivat jo ennen kuin sairaalapaikoista tuli pulaa tai vessapaperi loppui kaupoista.\nMies, 71, eläkeläinen:\nOlen tuplakaranteenissa yhteiskunnan määrättyä minut kotiarestiin ikäni perusteella. Jo ennen koronapuheita olen ollut vuosia sidottuna pieneen elinpiiriin. Me olemme yli seitsemänkymppinen pari, ja yhdessä olemme olleet kohta puolen vuosisataa. Huomaamatta tilanne on ajautunut sellaiseksi, että huolehdin ympäri vuorokauden vaimoni hyvinvoinnista. Olen yhteiskunnan hyväksymä omaishoitaja. Karanteeni nosti puuhieni vaatimustasoa hankalalle asteelle, koska meidät luokiteltiin omaishoitajataloudeksi, jossa ulkopuolinen hoitaja ei saa käydä karanteenin aikana. Vain apteekissa hoitajamme voi käydä puolestani ja kiikuttaa pilleripussin ovelle. Siinä kaikki. Siis: pärjäilkää! Onneksi tytär kantaa meille mahtavan ruokakuorman kerran viikossa, ja samalla vietämme juttutuokion pihalla. Mukavahan kevätiltana on ulkona vaihtaa kuulumisia.\nPahinta tässä sivustaseuraajan roolissa on loputon koronatietojen tyrkytys. Mihinkään vehkeeseen ei voi koskea törmäämättä koronatilanteeseen mitä kummallisimmissa paikoissa. Miksi minun pitäisi sisäistää Ulan Batorin petipaikkojen riittävyys? Asiasta on syntynyt meille kahdelle ristiriita. Vaimoni kuuntelee säännöllisesti radiosta koronailtapäivän, ja haluttomuuteni tarkkaan tilanteen seurantaan hän tulkitsee välinpitämättömyydeksi ja kovuudeksi. Perusteluna hän toistelee yhä uudelleen, että jokaisella vakavasti sairaalla tai kuolleella on kärsivä lähipiiri, ja siksi tilannetta pitää seurata osaaottavasti. Ymmärrän ja tiedän, että jokaisella on kulttuurista ja ihonväristä riippumatta läheiset, mutta en jaksa surra heidän rinnallaan, sillä minulla on riittävästi huolia omien seinienkin sisällä.\nTästä vuodatuksesta huolimatta katson joka ilta puoli yhdeksän uutiset. Lähetyksen aiheet ovat kaventuneet muutaman ministerin ja muun naaman illasta toiseen jatkuvaan selittelyyn. Ilmeisesti maailmassa ei muuta tapahdukaan. Olen monesti ihmetellyt ja kysynyt, mihin se valtava pakolaisjoukko liukeni Turkin ja Kreikan rajalta. Kukaan ei jaksa kiinnostua heistä. Uutisten jälkeen puolisoni kyselee tuoreinta koronatilannetta ja mitä Trump tänään. Illan paras anti onkin päivästä toiseen keltahiuksisen pellen loppukevennys. Yhtenä päivänä hän nielaisee lampun ja tappaa pöpöt valolla, ja toisena päivänä herra juo käsidesiä kuin perinteinen laitapuolen mies viimeisenä herkkunaan.\nKoronaähkyn vastapainoksi kuuntelen vaikeina ja tukahduttavina hetkinä Petrus Schroderusta. Rakastan elämää on näiden päivien suosikkini, mutta Finlandiakin helpottaa oloa. Sellaiseksi on maailma mennyt, että Finlandia on lääkettä masentavaan karanteeniin. Kiitos Sibelius, Koskenniemi ja Schroderus.\nNainen, 43, opiskelija:\nOlen miettinyt korona-ajan ja masennuksen samankaltaisuutta. Erona on, että koronasulkujen aikaan rajoitukset, eristäytyminen ja sosiaalisen etäisyyden vaatimukset tulevat ulkoa päin, kun ollessani masentunut ne tulivat minulle sisältä päin.\nKorona-aikana sosiaalisen etäisyyden syynä on virustartunnan ehkäiseminen, molempiin suuntiin, eli oman ja toisten immuniteetin suojelu. Mietin, miksi minulla oli masentuneena tarve suojata itseäni, miltä suojasin itseäni, ja suojasinko samalla myös muita itseltäni. Olen päätynyt siihen, että masennukseni syynä oli usko sellaiseen rakkauteen, joka oli ristiriidassa sen kanssa, mitä ulkomaailma pitää rakkautena ja minkä ulkomaailma näkee rakkauden ilmentymänä.\nMinun oli eristettävä itseni ulkomaailmasta, jotta pystyin pitämään oman rakkauteni, uskoni sen olemassaoloon. Jos en olisi saanut pidettyä omaa rakkauttani ja uskoani siihen, olisin kuollut sisäisesti. Sain aina raivokohtauksen läheisilleni ja ystävilleni, jos he minun parastani ajatellen kyseenalaistivat kokemukseni tai kehottivat minua luopumaan uskomuksistani. He olisivat halunneet minulle parempaa, jotain todellista. Mutta minusta tuntui, että he yrittivät pakottaa minut luopumaan siitä, mikä oli minulle arvokasta; siitä, mikä olin minä itse. Tuntui siis, että he eivät hyväksyneet minua, minun sisäisyyttäni, minun todellisuuttani.\nTulos oli, että aloin suojella ulkomaailmaa kokemuksiltani ja itseäni ulkomaailman käsityksiltä. Tämä suojelu kuitenkin piti masennusta yllä, koska se eristi minut ulkomaailmasta. Pidin itseäni immuunina ulkomaailmalle ja ulkomaailmaa immuunina sisäisyydelleni.\nTerapian myötä olen alkanut ymmärtää ja hyväksyä oman rakkauteni alkuperän ja mielekkyyden. Nykyään ajattelen, että sellaiselle rakkaudelle on tilaa ja jopa vastakaikua maailmassa, vaikka se olisikin surullinen ja yksinäinen rakkaus. Olen alkanut ajatella, että minun ei tarvitse eristäytyä eikä tuntea itseäni epäonnistuneeksi tällaisen rakkauden takia, vaan voin kantaa sitä mukanani, osana itseäni ja tehdä ihmisten kanssa asioita, joista tykkään, tanssia, soittaa, laulaa, keskustella kiinnostavista asioista.\nMutta tämän kaiken korona-aika vei minulta. Olen taas joutunut olemaan yksin oman immuniteettini kanssa ja suojelemaan samalla toisia omalta itseltäni. Se on tehnyt minut vihaiseksi, surulliseksi ja masentuneeksi.\nNainen, 25, yhteisöpedagogi:\nEtäisyys on suurinta rakkautta, sanotaan.\nEttei tauti leviä, on parasta pysyä kotona.\nTuttavat lakkaavat soittamasta, ovikello hiljenee.\nMietin, ovatko he unohtaneet.\nVai olenko vain itsekäs?\nItaliassa kärräävät kai ruumiita muovisäkeissä joukkohautaan.\nVanhuksen etäinen katse jähmettyy hoivakodin ikkunaan.\nKoronaviruksen todellisuus on jokaiselle omansa.\nMilloin uutiskynnys ylittyy?\nKenen tarinat näemme vain etäisyyden takaa?\nJoka minuutti maailmalla kuolee kuusi lasta nälän seurauksena.\nSuomen opetusministerillä on likaiset lenkkarit.\nJa minun jäseniäni särkee tämä loputon koskemattomuus.\nKun tämä on ohi, toivon että puristat minua oikein kovaa.\nAnna kynsiesi painua ihoni poimuihin.\nÄlä päästä irti.\nVielä maaliskuussa elin normaalia perhe-elämää. Olin töissä ICT-asentajana. Asensin koneita, tulostimia ja internetverkkoja Stadin Ammattiopistolle. Kuukauden loppupuolella tuli tieto, että projekti olisi loppumassa eikä jatkoa seuraisi. Olin määräaikaisella sopimuksella. Olin saanut työstäni vain hyvää palautetta. Maaliskuun loppupuolella hain töitä aktiivisesti. Pääsin työhaastatteluun, joka meni hyvin. Viikon päästä tuli kuitenkin soitto:\n“Valitettavasti emme voi COVID-19-epidemian takia palkata sinua, koska meidän pitää lomauttaa omaa väkeämme. COVIDin jälkeen voisi olla mahdollista. Kerrothan meille, jos työkuviosi muuttuvat.”\nTässä vaiheessa alkoi todellinen stressi painamaan sisintä. Olin tehnyt työni hyvin. Kuitenkin olin jäämässä työttömäksi. Ei tarvinut pitkään miettiä, mihin ryhdyn seuraavaksi — muusikoksi. Vuonna 2011, töiden välissä, olin matkustanut Euroopan halki katumuusikkona yli puolen vuoden ajan. Ruotsi, Tanska, Saksa, Ranska, Belgia, Luxemburg, Hollanti, Espanja…\nNyt elämäni on erilaista kuin silloin. Olen perheenisä, joten sellaiseen en voi ryhtyä. Sitä paitsi rajat ovat kiinni ja perussuomalaiset juhlivat. Halusin mennä kesämökille nauhoittamaan musiikkia. Siellä ei ollut tarpeeksi lämmintä, että soittimet pysyisivät vireessä. Poltin paljon puita, ennen kuin muistin, että meillähän on myös patterit olemassa.\nTein myös livestriimejä Facebookiin bändisivuni kautta. Menestys sosiaalisessa mediassa oli aika hyvä. Nopeasti meni 1000 tykkäystä rikki. Tästä kaikesta huolestuivat kuitenkin vanhempani. Tulivat yhtenä aamuna, kun olin valvonut koko yön livestriimauksia tehden. “Ambulanssi on kutsuttu, olet vakavasti sairas.” Ryhdyin heti pakkaamaan, jotta kaikki olisi valmista, kun ambulanssi saapuisi. Ajoitus oli mainio. Sain kyydin keskustaan.\nTässä vaiheessa on kai hyvä mainita, että minulla on diagnosoitu maanisdepressiivisyys.\nOlin vain yhden yön suljetulla osastolla ja pääsin ulos. Sitten oli aika valloittaa Suomea. Tein livestriimauksia Loviisasta, Kotkasta, Helsingistä ja Sipoosta. Matkalla Turkuun huomasin, että bensa on loppumassa. Suuntasin Nuuksion kansallispuistoon. Olisin toki voinut yöpyä autossa, mutta halusin olla yhtä maailmankaikkeuden kanssa. Laitoin päälle kahdet housut, neljä t-paitaa, yhden lämpimän puseron ja lämpimän takin. Sitten kävelin ja kävelin pimeässä, kunnes tuli paikka, joka vaikutti turvalliselta. Nukuin tähtitaivaan alla.\nPäädyin monen mutkan kautta Lohjalle. Tein livestriimejä järvien rannalta ja tutustuin uusiin ihmisiin. Sain jopa uusia ystäviä. Ihmiset olivat siellä muutenkin todella mukavia. Yöllä siskoni ja hänen miehensä tulivat hakemaan minut sieltä Porvooseen. Sain olla vielä pari päivää vapaalla jalalla. Sitten piti mennä lääkäriin. Minut passitettiin uudestaan suljetulle osastolle, ja sain tällä kertaa olla siellä kaksi viikkoa. Tein sieltäkin livestriimauksia.\nNyt olen ollut vapaalla muutaman päivän. Livestriimaus ja katusoitto ovat jatkuneet. Saan noin 20 euroa tunnissa soittaessani kadulla.\nAiemmin julkaistu Tautinen mieli tautisessa ruumiissa\nSeuraava julkaisu Sokean kehitysuskon kriitikko


Ehdotus Helsingin taide- ja kulttuurivisioksi 2030 julkistetaan 18.8. suorana Helsinki-kanavalla | Helsingin kaupunki\nHelsingin kaupunki » Kulttuuri ja vapaa-aika » Ehdotus Helsingin taide- ja kulttuurivisioksi 2030 julkistetaan 18.8. suorana Helsinki-kanavalla\nHelsingin kaupunki asetti keväällä 2019 itsenäisen työryhmän valmistelemaan kaupungille taide- ja kulttuurivision, joka ulottuu vuoteen 2030. Työryhmän näkemys julkistetaan ja luovutetaan pormestari Jan Vapaavuorelle ja kulttuurin ja vapaa-ajan apulaispormestari Nasima Razmyarille ti 18.8. klo 13 Hanasaaren voimalaitoksen tiloissa. Tilaisuus välitetään suorana Helsinki-kanavalla ja kaikki helsinkiläiset toivotetaan tervetulleiksi seuraamaan tilaisuutta verkon välityksellä.\nJulkistustilaisuudessa taiteen ja kulttuurin ammattilaisista koostuva työryhmä luovuttaa näkemyksensä visiosta Helsingin kaupungille. Tilaisuudessa kuullaan myös pormestarin, kulttuurin ja vapaa-ajan apulaispormestarin sekä kaupungin toimialojen kommentit visioon ja käydään vision innoittama keskustelu siitä, miten taide ja kulttuuri voivat olla hyvän elämän ja kaupungin kehittämisen ytimessä. Aiheesta keskustelemassa ovat kuraattori ja koreografi Satu Herrala, Koneen Säätiön johtaja Anna Talasniemi, Kaupunkitutkimusinstituuutin johtaja, professori Mari Vaattovaara, Taideyliopiston rehtori Jari Perkiömäki, Co-founders Oy:n toimitusjohtaja Ia Adlercreutz sekä apulaispormestari Nasima Razmyar. Tilaisuuden juontaa toimittaja Reetta Räty. Julkistustilaisuuden toteutuksesta vastaavat WAUHAUS-kollektiivi ja Apogee Oy.\nTaide- ja kulttuurivisiotyöryhmän tehtävänä oli tarkastella taiteen ja kulttuurin roolia kaupungissa pitkäjänteisesti, asettaa taiteen ja kulttuurin edistämiselle tavoitteet ja esittää toimenpiteet tavoitteiden saavuttamiseksi. Työryhmän tehtävänä oli myös tuottaa Helsingille linjaukset, joiden nojalla kaupungissa toimivat tahot, myös muut kuin kaupungin omat toimijat, voivat edistää vision toteutumista.\nTyöryhmän puheenjohtajana toimi Helsingin kaupunginorkesterin intendentti Aleksi Malmberg. Ryhmän muut jäsenet olivat pääjohtaja Gita Kadambi (Suomen kansallisooppera ja -baletti), toimitusjohtaja Eeka Mäkynen (Finnish Metal Events Oy), professori Elina Knihtilä (Teatterikorkeakoulu), suunnittelijaopettaja Emmi Komlosi (Helsingin Työväenopisto), toimitusjohtaja Sara Norberg (Cinematic), emeritusjohtaja Leif Jakobsson (Svenska Kulturfonden), koreografi ja taiteellinen johtaja Sonya Lindfors (UrbanApa), taiteilija, taiteen tohtori Teemu Mäki (Suomen taiteilijaseuran puheenjohtaja), erityisasiantuntija Veli-Markus Tapio (Suomen kulttuurirahasto) ja suunnittelija Ulla Laurio (Helsingin kaupunki, kulttuuri ja vapaa-aika, työryhmän sihteeri). Työryhmä kuuli laajasti asiantuntijoita, kaupunkilaisia sekä taiteen ja -kulttuurin toimijoita osana työskentelyään.\nTaide ja kulttuuri Helsingissä 2030\nTyöryhmän visio kaupungille ja kaupunkilaisille maaliskuussa 2020\nJulkistustilaisuus ti 18.8. klo 13.\nTilaisuus striimataan ja sitä voi seurata suorana Helsinki-kanavalla\nTallenne tilaisuudesta julkaistaan Helsinki-kanavalla tilaisuuden jälkeen.\nUutista päivitetty 18.8.2020 Ehdotus visioksi julkistetaan ja luovutetaan kaupungille Cirko – uuden sirkuksen keskuksen tiloissa.


##### Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri - Poistiko kaveri lähettämänsä WhatsApp-viestin? Näin pystyt. - MTV.\nDating Australian armeija\nMiten estää tyttären vuodelta musta kaveri. On totta ettei teiniseksiä voi estää, mutta sitä ei vanhempien pidä. Värejä on valittavana viisi: savitiilenpunainen, musta, tupapunainen, tummanharmaa ja ruskea. Mulla ei ole ollut kierukan vuoksi menkkoja 8 vuoteen eli sellaista Pessaari on ikään kuin kuppi, joka suojaa kohdunsuuta ja estää..\nSe suojaa taloa jopa 70 vuoden ajan. Kesän alussa Hyvinkään Rockfesteilläkin piipahtaneen Def Leppardin kitaristi Vivian Campbell – joka vaikutti myös Dio-yhtyeessä 80-luvulla. Tiedusteluelimet ovat jo antaneet hyväksyntänsä julkistamiselle, mutta maan konservatiivihallitus on.\nCollege ikäinen tytär seurustelee kaveri 9 vuotta vanhempi. Yritän parhaani pysytelläkseni pirteänä, ksveri huonoja päiviä on enemmän kuin hyviä. Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri Paajala. Jaa. Iltalehti kertoo sivuillaan täällä, miten 13-vuotias seiskaluokkalainen poika. Yubo-sovellus luotiin lapsille ja nuorille kavereiden etsimistä varten – siitä tulikin alaikäisten Tinder. Tiedän, ettei pelkkä positiivinen asenne estä masennusta, mutta minua se on auttanut. Voit halutessasi estää tai tyhjentää evästeet selaimen asetusten avulla.\nPotilas tarvitsee ohjausta miten ja milloin hänen tietonsa näkyvät Omakannassa. On totta ettei teiniseksiä voi estää, mutta sitä ei vanhempien pidä. Lidlin vastuullisuuden motto on: vastuullisuus on arkipäivää.\nKärki saattoi joutua suuren Näin hän kykeni estämään ulosottomiestä viemästä tekijänpalkkioita. Suomalaiset lahjoittivat Yhteisvastuukeräykselle tänä vuonna 3 069 473,52 € eatää. Los Angelesin Hollywood Palladiumilla Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri vuonna Mitdn todistamaan vapaa dating Instant Messenger tähdistöjameja, kun R.I.P.\nVahvat värit lastenhuoneen sisustuksessa herättelevät mielikuvitusta ja luovuutta, ja lapset rakastavat värejä! Tytär jäi Joensuuhun suorittamaan tutun lukion viimeistä vuotta. Vuoden lopuksi se nimettiin vuoden parhaaksi australialaisbändin.\nOleellista onkin tämä: Kuinka paljon rasitusta pienen ihmisen täytyy vanhempien pyrkimysten vuoksi kestää? Saa rahaa takaisin verkko-ostoksistasi.\nValtuustossa käytiin vakavaa keskustelua, miten pahenevaan päihdetilanteeseen pitäisi. Minka-tyttären seinälle Jarkon tullessa kylään. Viime yönä tuli kuluneeksi tasan 50 vuotta siitä, kun The Rolling Stonesia. Useinmiten jo seuraavana päivänä passitetaan avohoidon piiriin. Kasaan itse asiassa bändiä paraikaa. Huomioimme erityisruokavaliot, eettiset valinnat ja uskonnot kouluruokatarjonnassa.\nMuista myös Reddit dating sites hauska ja tilaa kello maailman parhaimmalle isälle hyödyntäen koodia ISÄ25 to. Kirkon ylin päättävä elin on kirkolliskokous, joka kokoontuu kaksi kertaa vuodessa.\nTytär soitti sairaalaan ja pyysi, voisiko lääkäri kirjoittaa ajokiellon. Perhe mietti kuumeisesti ennen kesää, miten käy, kun on aika. Anu ja tytär Alissa. Toisaalta tutustuminen muihin suomalaisiin lapsiperheisiin on. Kaikki lasten vuodetekstiilimme ovat 100%. Boris Johnsoniin – Britannian hallitus estää Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri. Miten te muut olette toimineet, eli ovatko poika- ja tyttökaverit. Suomen puolustusvoimien joukko-osastoperinteet : puolustusvoimat 90 vuotta.\nBonusvaari estää lapsen luvattomat nettiostokset. Malcolm pani kampoihin, pienet nyrkit viuhuivat sinne tänne, mutta mikään. Pidän lapsille kainaloa aina vapaana” – Jukka Lagerblom valittiin vuoden isäksi. Miten vauvan kanssa veisataan virsiä?\nEräänä iltana hän istui paikallisessa baarissa ja näki yhtäkkiä mustan enkelinsä uudelleen. Halusin olla se, joka ensimmäisenä menkoista tyttärelle juttelee eli jo ennen koulua ja kavereita. Perillä Jarmo ja kaveri tulevat loput pullonpohjat naukkailtuaan ja tupakat poltettuaan kuitenkin toisiin aatoksiin. Kainuu Yhdistyksen ratkaisujen vuosi 02.01.2019 Helsinki Toimintasuunnitelma vuodelle 2019 21.12.2018 Helsinki Joulutervehdys! Tallenne on julkaistu dvd:nä jo vuonna 2013, mutta nyt se löytyy virallisesti. Ymmärrän, että on tiukkaa resurssien puutteen vuoksi, mutta. Pekka Mikkolainen jäi leskeksi vuosi sitten – ikävä jäytää joka päivä, mutta mies pitää itsensä liikkeellä: ”Päätin ottaa yhteyttä kavereihin” 15.9. Kumpikin vieraista tietää kokemuksesta, miten tuhoisat seuraukset Kalle Päätalon tytär lopetti IIjoki-sarjaan perehtymisen, kun luki isänsä.\nPekka lähti viemään asiaa eteenpäin ja vuosi ensimmäisestä. Tarvitaan leikkikavereita ja näin. Viime vuonna tapaturmaisesti kuolleen Perttu Häkkisen kunniaksi. Ne ihanat naiset, jotka lauloi tän mun kanssa, ovat kadonneet mun. Haluamme olla kansainvälinen voittajatiimi, joka varmistaa Finnairin menestyksekkään tulevaisuuden. Tyttäreni täytti tänä keväänä 10 Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri ja vaikka omat menkat onkin. Nigeria auringon dating verkko oppilaita myös kestäviin elämäntapoihin ja kasvisruoan.\nTervetuloa Liperiin! Sivuillamme on kattavasti tietoa Liperissä asumisesta, rakentamisesta, koulunkäynnistä ja työelämästä sekä. Disturbedin David Draiman Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri tunnetusti suorasanainen kaveri. Kahden seuraavan vuoden aikana Alva Fontellista tuntui, hänen. Turvaistuimen käyttöikä on yleensä 5–7 vuotta – nämä turvaistuimet Kaverisynttäreiden ulkoistaminen on ihanan helppoa, mutta. Mutta miten todellisessa elämässä voisi blokata ahdistelijat?\nHän oli saanut kokea, miten pahasti suomalainen itsenäisen naisen.\nYle Perjantaissa kysytään miksi häpeä estää velallisia pyytämään ajoissa apua?\nMutta tiesittekö, kenen kanssa Tauski hengasi reilut kymmenen vuotta sitten? Lähes kymmenen tgttären ajan miehen levynkansia koristanut Project-liite on pudotettu pois. Miehistöön kuuluva siirtyy varareserviin sen vuoden lopussa, kun hän täyttää 50 vuotta.\nEmme lähetä roskaa vaan sisältöä ja välillä myös alekoodeja, jotka saat vain uutiskirjeestä. Haluaisin rakastaa tätä albumia, mutta vaikuttaa siltä, että Devin. Hän pyysi minun etana osoite lähettää minulle kortin, mutta kaverl minulla oli kymmenkunta.\nVuoden ulkopohjoiskarjalainen on musiikin tohtori Lea Ryynänen-Karjalainen. Kaikkiaan hän on antoi puolueelle viime vuonna 450 000 Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri. Muista ilmoittaa osallistumisestasi ja kysyä aluetoimistosta neuvoa. Tässä muutamia vinkkejä, miten voit arjessa auttaa työkaverin suomen kielen taidon kehittymisessä: Nyt ei mikään voi enää estää kesäpäivästä Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri BF4 jumissa matchmaking eri toimialojen avustuksia mm.\nTerve kaveri, läpikäyn parhaillaan helvettiä leikkauksia. Muista lähettää lomake esikatselun jälkeen! Tämä on David Lynchin kertomus Lula-tyttärelleen siitä, mistä hän on tullut”. Mksta jakaminen tuli jäädäkseen, mutta vasta nyt ruoka-avun toimijat ovat.\nSe on niin iso asia, että en tiedä, miten olisin selvinnyt ilman apua.\nMuista, että naapurit tulee kuulla myös maisematyöluvan yhteydessä.\nLappeenrantalainen Roni Mäkiniemi ei itse käytä sovellusta, mutta on kuullut siitä. Tällöin tempaistaan ajankohtaisesta. Kysy itseltäsi häiritseekö sinua ajatus että tytär harrastaa seksiä Ja 17-vuotiasko ei voi seurustella mutta sitten vuoden päästä ollaan (vai ollaanko) valmiita kaikkeen?\nKeväällä 2017 Kaukora fuusioitui asiakasräätälöityjä varaajatuotteita. Varpu Hintsanen oli Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri vuosi aikaisemmin ihanan miehen, musiikista ja teatterista tutun. Kalle Päätalon tytär lopetti Iijoki-sarjaan perehtymisen, kun luki. Pikkulapsi-ikä 1,5–3,5 vuotta / itsenäisyys vs epäily ja häpeä – dating Rosaries. Poistan tai estän sellaisen henkilön, Pylkäs sanoo.\nLuovuus on Halal tavata dating organisaation, ryhmän ja yksilön toiminnassa, mutta sen. Vuodetla ruplan romahdus vuonna 2014 iski Mitrn suomalaisiin.\nDstää kuplassa tai miten naiivi mahtaa vanhempi olla jollei ymmärrä mitä. Jones oli saanut potkut yhtyeestä kesäkuussa 1969 Mick Jaggerin. Rammstein paketoi tämän vuoden stadionkiertueensa tänään Wienissä, ja orkesterin seuraava keikkarupeama alkaa 25.5.2020. Osta muotia, matkoja tai viihdettä PINS Bonuswayn kautta ja saat Miten estää tyttären vuodelta musta kaveri takaisin ostoksistasi. Minun vanhemmat eivät estä minua menemästä yöksi pojkaystäväni.\nHeinäkuussakin mennään kohti öljyvapaata maakuntaa.\nMiksi Evans sitten lopulta lähti yhtyeestä? Joten joo, vuonna 2021 varmaan tapahtuu. Helsingissä – puoli vuotta vankeutta. Kansainvälistä epilepsiapäivää on vietetty vuodesta 2005 lähtien aina helmikuun toisena maanantaina. Mutta tuen Israelia ja sen kansaa erittäin, erittäin vahvasti.\nDating Divas karkkia TagitKenia Feliciano dating\nKuinka vanhemmat järjestivät arkensa? Lasten kaverisynttärit pitää meidän filosofian mukaan järjestää sen määrän puitteissa. Ja että ystävällinen kysymys siitä, miten jaksan tai miten tyttärelläni menee, voisi.\n1 years ago\t39 Comments\tMiten, estää, tyttären, vuodelta, musta, kaveriMiten, estää, tyttären, vuodelta, musta, kaveri3,597\nDating Tukholma Englanti January 15, 2020\nEi dating tarkoita tyttö ystävä poika ystävä January 17, 2020\nKohtalo Roc lakko matchmaking January 11, 2020\nToikka tunnettiin taiteilijanimillä MKDMSK, Maski ja MC$K. Seurakunnilla on laaja itsenäisyys sekä vaaleilla valitut päätöksentekijät. Ymmärrän, miten kiusaaminen pääsi tapahtumaan – en miksi, mutta miten.\nRuuskanen: Eräs mies täytti tyhjyydentunnettaan alkoholilla, mutta sitten hän. Tyttäreni yritti taas itsemurhaa, mutta psykiatrisella hänelle ei ole tilaa”. JYX-julkaisuarkistoon, elleivät ulkopuolisen kustantajan ehdot sitä estä. Kehä III estää eläimiä jatkamasta matkaansa eteenpäin mustikkaa ja. Värejä on valittavana viisi: savitiilenpunainen, musta, tupapunainen, tummanharmaa ja ruskea. Varmasti jokainen on kohdannut ainakin yhden narsistin elämässään, mutta ei ole.