"Sitoutumiskammo on itsekästä" | Anna.fi\nMonen kauniisti alkanut seurustelusuhde päättyy pettymykseen. Toinen ei haluakaan pysyvyyttä suhteelta, vaan jättää heti kun ensihuuma on haihtunut. Mikä siis avuksi, kun oma rakas ei osaa asettua aloilleen? Pari- ja seksuaaliterapeutti Pirkko Brusila tietää, että sitoutumiskammoisen täytyy ensin itse tiedostaa ongelmansa ja sen syyt.\nSitoutumiskammo on Brusilan mukaan tyypillisesti sitä, että kumppania vaihdetaan alvariinsa. ”Sitoutumiskammoinen elää rakastumisen hurmiossa, hakee rakastumisen tunnetta, mutta ei jaksa kohdata arkea.”\nKammoa esiintyy niin miehillä kuin naisillakin – yhä enenevässä määrin. ”Sitoutumiskammon taustalla voi olla pettymyksen tunteita aiemmasta parisuhteesta. Kukasta kukkaan lentely on kuitenkin yleistynyt. Monet pitävät useaa rinnakkaissuhdetta, eivätkä päästä ketään lähelleen”, Brusila pohtii.\nHyvä parisuhde edellyttää sitoutumista\nBrusila uskoo, että sitoutuminen on edellytys hyvälle parisuhteelle. Mitä toivoa on siis sitoutumiskammoisella?\n”Sellaisen henkilön täytyy myöntää, että hänellä on ongelma. Sitoutumiskammoinen näkee yleensä vikaa vain muissa, ja kieltää oman roolinsa asiassa.”\nSitoutumiskammoon kuuluu itsekkyys, minä ensin -ajattelu. Kaikilla on kuitenkin velvollisuus kertoa omat toiveensa parisuhteesta toiselle osapuolelle. Kun näin ei tehdä, syntyy ongelmia.\n”On äärimmäisen loukkaavaa pitää rinnakkaissuhteita. Vastuullinen ihminen käsittelee ongelmat kumppaninsa kanssa, eikä pakene niitä toiseen suhteeseen. Ja aina syy on toisessa, vaikka tällä ei aina ole mitään aavistusta siitä, että häntä petetään”, Brusila päivittelee.\nAinoana hoitokeinona Brusila näkee sitoutumisongelman rohkean kohtaamisen – joko asiantuntijan kanssa tai yksin. ”Silloin täytyy opiskella itseään, omat toiveen parisuhteelle ja elämälleen pitää käsitellä. Mitä oikein pelkään sitoutumisessa? Mitä pelkään läheisyydessä?”\nTerveen, vakaan parisuhteen alkuun auttaa sekin, että uskaltautuu olemaan oma epävarma ja herkkäkin itsensä. Silloin suhde tuottaa molemmille osapuolille turvallisuuden tunteen ja suhde voi olla varmalla pohjalla.\nBrusila suosittelee lukemiseksi Hardville Hendrixin kirjaa Kaikki se rakkaus mikä sinulle kuuluu. ”Siinä on hyviä ajatuksia sitoutumisesta, rakkaudesta ja parisuhteesta”, hän kertoo.\nJotkut pääsevät kammostaan toisia nopeammin. Toisilla se kestää vuosia. ”Jotkut oivaltavat omat klikkinsä ja ratkaisut niihin nopeastikin. Jotkut tarvitsevat siinä enemmän aikaa ja apua”, Brusila toteaa.\nSitoutumispelko johtaa yksinäisyyteen\nBrusila antaa apua vielä neuvoja muutamalle esimerkkitapaukselle.\nPari on seurustellut jo vuosia. Toinen osapuoli haluaisi perustaa perheen, mutta ei uskalla hankkia lapsia miehen kanssa, joka ei ole sitoutunut suhteeseen ja messuaa sitoutumiskammostaan.\n”Mies voi olla rehellinenkin kertoessaan sitoutumiskammostaan. Ensin pitäisi kuitenkin selvittää, onko kammo aitoa vai vain tekosyy. Naisen on tehtävä ratkaisu, että mitä hän elämältään haluaa. Usein mies joutuu tällaisessa tilanteessa etsimään seuraavan leikkikumppanin”, Brusila pohtii.\nToinen tilanne: Nainen on kiistämättömästi rakastunut mieheen. Kun mies kosii, nainen panikoituu. Hän haluaisi suostua, mutta ei pysty.\n”Tämä on miehen kannalta tuskallinen tilanne. Asiaa pitäisi yhdessä käydä läpi. Naisen pitäisi miettiä, mikä mekanismin hänessä laukaisee, mistä sitoutumisen pelko johtuu. Onko tämä suhde hänelle kuitenkin vain peliä, vai onko hänellä aitoja tunteita miestä kohtaan? Tarvitseeko hänen itse tehdä asialle jotain”, Brusila opastaa.\nInternetin keskustelupalstoilla vilahtelee toiveikkaita ajatuksia siitä, että säikäyttämällä kammoisen osapuolen lähtemällä nostelemaan, toinen voikin kokea herätyksen. Mitä Brusila ajattelee tästä?\n”Voi se joissain tapauksissa toimiakin. Usein sitoutumiskyvytön jää kuitenkin lopulta aika yksin.”\nKettu / 20.5.2015 klo 20:28\nMinun mielestä vähän typerää sanoa, että ’sitoutumis kammo on itsekästä’.\nOnko itsekästä, että on post-traumaattisia kokemuksia; koulu-kiusattu eikä juuri ikinä kavereita nytkään ole, seksuaalista hyväksi käyttöä nuorena, sairastuminen vakavaan sairauteen, isä joka haukkui aina äitiä huoraksi kävi aina itse vieraissa ja parisuhteet, joissa kumppani ei halua olla kanssani – vaan avoimen suhteen ja tai menee exän luokse takaisin sekä on käsiksi käyty …\nOnko mikään ihme, että tulee itse suhde kammoiseksi ja luottamus ihmisiin on aika lailla hukassa juuri siksi, vaikka haluaisi kovasti luottaa ja oppia pääsemään kovasti pois peloistaan irti?\nMutta peloistaankin täytyisi yrittää päästä irti. Et sinä etene mihinkään jos ajattelet että ”no, pelkään pelkään, ei tuo kuitenkaan minua halua”. Pitäisi vaan yrittää ajatella; ”joo, kyllä tässä on ihanaa ja kivaa, kyllä hän minut haluaa” – vaikka se on todella vaikeaa. Siinä vaiheessa kannattaa kyllä suhteesta häipyä, jos ihminen kenen kanssa olet, on esim. liian mustasukkainen, narsisti – tai vie muuten vain liikaa energiaa sinulta pois.\nOn todellakin ihme, etten ole joutunut minnekkään mielisairaalaan kaiken tämän takia, hahah.\nMutta tarvitseeko sitä parisuhdetta ollakseen iloinen? Ei. Kunhan ihminen itse iloinen ja tyytyväinen, mitä on, niin miksi pitäisi vielä näyttää sitä että olisi jonkun kanssa, jos tuntuu itsekseen olokin kauniilta, kun on ystäviäkin ympärillä sinua tukemassa?\nps. kannattaa lukea aiheesta parisuhteen eri vaiheet sekä tästä http://www.rakkaudeksi.fi/artikkelit/parisuhde/miksi-onnelliset-eroavat\npölöpölö / 20.10.2006 klo 17:42\nKARS JEDIMESTARI / 20.10.2006 klo 22:07\nMinústa sitoutumis kammonen on osin varjoissa kulkija jolla on monta seksikummpania yleensä hän nauttii vain intohimosta ja ei osaa nauttia todellisesta rakkaudesta hän ei osaa ,erottaa intohhimoa ja rakkautta toisistaan ollenkaan :Hän luuiee olevansa rakastunut mutta todellisuudessa hän on vain ihastunut intohimoisesti monesti usuampaa´n kumppaniin yhtäkaikaa. Hänen elämässä on tiettyä pimeyttä kylmää himoa ja vallanhimoa. Monesti hänellä ei ole omaa tuntoa lainkaan hänestä pettåmimnen on luonnollista , ja oikéutettua.\nMonesti hän etsii yhä rajumpia tapoja nauttia seksistä kivusta ja raaasta nautoinnosta , hän on monesti myös seksi riippuvainen.\nJa mitä ememmeän hän saa nautintoa sitä enemmän hän haluaa.\nHän ei oe koskaan tyytyväinen vaan haluaa aima lisää.\nRajumpaa ja reajumpaa aina aima. Häntä voi myös sanoa elämän tapa sinkuksi ” eli seksi riippuvaiseksi ” ”pano robotiksi” jolle ei mikään riitä.\ntai tälläistä voi myös sanoa eräänlaiseksi ”pimeyden Lähettilääksi.\nSiitä hyvin kertoo levottomat kolrme kun ei mikään riitä.\nSiitä paranee kääntymällä valoon niin saa omatunnon takaisin ja siitä\nalkaa toipuminen ja sen tajuamisesta että rakuus ja siitä nauttiminen on voiman pimeää puolta .\nAnni79 / 22.10.2006 klo 23:43\nMinusta taas mitään sitoutumiskammoa ei ole olemassakaan, on vain vääriä kumppaneita ja vääriä suhteita. Kun sen oikean kohtaa, ei mitään sitoutumiskammoa ole, koska tietää että haluaa jakaa elämänsä juuri tämän ihmisen kanssa.\nKyllä mäkin ennen luulin olevani sitoutumiskammoinen kun näin painajaisia, joissa mummo pakotti mua naimisiin. Sitten kohtasin nykyisen mieheni ja sitoutumiskammo olikin tiessään. Halusin sitoutua häneen, vaikka se kieltämättä vähän pelottikin, ei kuitenkaan kammoa aiheuttanut.\nZuzan / 23.10.2006 klo 11:12\nMinusta sitoutumiskammo johtuu siitä, että ei vuosienkaan jälkeen luoteta kunnolla siihen kumppaniin. Jolloin se on myös jokinlaista itsensä suojelua, ettei tulisi pettymyksiä tai sydänsuruja.\nUskaltakaa edes yrittää! / 27.11.2006 klo 15:44\nNimenomaan: sitoutumiskammo vaikuttaa olevan sitä, että ihminen pelkää tulevansa satutetuksi. Näin sen minulle eräs mies sanoi, joka on itse sitoutumiskammoinen. Pelkää tulevansa satutetuksi. Ei siihen auta sanoa mitään muuta kuin, että jos koko ikänsä pelkää, ei myöskään saa mitään. Voi sitten jäädä seinäruusuksi istumaan ja miettimään mistä jäi paitsi. Pitää uskalta yrittää, muuten ei saa mitään. Piste.\nTekosyy? / 27.11.2006 klo 15:53\nTai voisiko se olla myös hyvä tekosyy olla ryhtymättä ”vakavaan” suhteeseen? Ainakin sellaisilla tyypeillä, jotka odottavat koko ajan, että jotain parempaa tulee vielä vastaan. Siinäkin on toisaalta se, että aina sitä parempaa odotellessa voikin jokin oikein hyvä mennä ohi ja myöhemmät olla vain huonompia. On varmasti turha odottaa täydellistä kumppania.\nAnsassa / 17.12.2006 klo 19:44\nSitoutumiskammo on suojautumista, joka muuttuu huomaamatta pysyväksi tavaksi. Sille ei ole myöhemmin enää mitään perusteita, mutta tavan muuttaminen onkin jo vaikeaa. Mukavuudenhalu yhdistettynä alkuperäiseen pelkoon sattumisesta vie yksinäisyyteen. Oma ansa on viritetty.\nTotuus on tämä! / 15.1.2007 klo 15:47\nSitoutumiskammohan on se vanhin ”hyväksyttävin” tekosyy päästä eroon epämieluisasta kumppaniehdokkaasta. Itse ainakin villissä nuoruudessa tuli useammallekkin kumppanille selitettyä tätä soopaa..ei se vika sussa ole vaan mussa blaa blaa..\nNyt avoliitossa, kihloissa,häät suunnitteilla, omakotitalo rakenteilla ja lapsi toiveena..eikä tietoakaan sitoutumiskammosta!\nminä.. / 17.6.2010 klo 19:40\nOlen nuori nainen ja minulla itselläni on sitoutumiskammo..en tajunnut sitä ennen kun kaverini alkoiu puhua minulle asiasta.suhteeni olivat lyhyitä aloin aina ”pakenemaan” kun tajusin että seurustelen vakavasti.en ole päässyt siitä vielläkään eroon..kovasti yritän olla välittämättä kammostani,mutta se tulee aina vastaan..Nykysin koitan jatkaa siitä huolimatta,koska välittää toisesta ettei halua menettää sitä..siltikin tekisi mieli kun ahdistaa.se ei siis ole todellakaan mikään teko syy olla jatkamatta suhdetta.olen miettinyt mistä se on tullut.ja olen tullut siihen tulokseen että kun olin pieni vanhempani jättivät minut siitä seurasi tietysti kovasti ikivää,tuskaa ja surua..Se varmaan pohjautuu siitä etten tahdo tulla enää jätetyksi ja kokea samaa uudelleen.Mutta en voi olla koko elämääni yksin ja siksi olen päättänyt yrittää. :)!\nnti näpsä / 18.6.2010 klo 00:49\nMistähän lähtien alkukantainen itsesuojeluvietti on itsekästä. Rakastuminen muuttuu alkuhuuman jälkeen rakastamiseksi jos voittaa pelkonsa. Itselläni on takana kipeitä eroja joihin liittyi pettämistä. Minä rakastin kun toinen osapuoli oli jo lakannut rakastamasta. Kun tapasin nykyisen mieheni en uskaltanut enää antaa periksi rakkaudelle vaan pelkäsin paljon hylätyksi ja huijatuksi tulemista. Mutta mies oli sitkeä ja lopulta huomasin rakastavani ilman pekoa ja löysin onnen.\nsitoutumiskammoinen nainen / 23.10.2010 klo 19:22\nMiksi yksin eläminen ei ole hyväksyttävää? Täällä myös sitoutumiskammoinen nainen ja tiedostan kammon juuret pieleen menneissä väärissä parisuhteissa, joissa ei ollut tilaa hengittää. Nyt olen ollut ihan ypöyksin jo monta vuotta ja rakentanut elämäni juuri sellaiseksi millaista haluan elää. Miksi se on väärin? Miksi ihmisellä täytyy olla puoliso? Lapsetkin on jo tehty noissa nuoruuden suhteissa, joten mikäs tässä on ollessa? Seksiä saa lähes kuka tahansa joka haluaa, mutten ole itse huolinut sänkyynkään ketään vuosiin, joten en yhdy artikkelin väitteeseen, että sitoutumiskammoiset lentelisivät kukasta kukkaan.\nTanssitaan vaan! / 4.12.2011 klo 10:40\nMinulla on sitoutumiskammoinen miessuhde meneillään. Mies on 60, minä 52. Mies on asunut yksin 4 vuotta, hän on välillä yksinäinen, mutta perhe asuu lähellä. Hän on aktiivinen, toimelias, itsenäinen, omatoiminen, itsevarma.\nSaisin helpostikin nuoria miehiä, mutta en halua. Minullakin on jo omat rajoitteeni, iän tuomia. En halua olla esteenä miehen tekemisille.\nViihdyn miehen seurassa kaikin puolin, paljon paremmin kuin rasittavien poikasten kanssa. Seksiä on enemmän kuin entisessä avioliitossani koskaan, samoin läheisyyttä, hellyyttä, ymmärrystä.\nMies erosi, kun vaimo petti. Olen koittanut lujittaa hänen luottamustaan minuun, enkä suinkaan miehen ehdoilla, vaan siksi, että olen mielummin hänen kanssaan missä tahansa mielummin, kuin iskupaikoissa.\nToki pelkään, että saan siipeeni, mies kyllästyy ja tekee tapamisistamme lopun.\nTämä elämämme on kuitenkin rajallinen ja olen heittäytynyt tunteideni valtaan täysillä. Eikä täältä järjestyksessä lähdetä.\nMinulla on valtava läheisyyden ja hellyyden tarve, vaikka olen asunut yksinkin vuosia ja tiedän, että pärjään kyllä.\nKun iltaisin laitan nukkumaan yksin, kuvittelen, että mies on siinä vierellä, niin saan unen.\nnettitreffit / 8.5.2012 klo 07:34\nEi sitoutumiskammon pitäisi olla mikään ongelma, jos siitä on vaan alusta asti rehellinen toiselle osapuolelle. Eri asia on tietenkin, jos aluksi esittää aluksi ihan jotain muuta.\nMeneitseesiBrusila / 21.4.2018 klo 00:47\nHuhhuh miten ylimielisesti kirjoitettu artikkeli. Pitäisi tämän Brusilan ehkä itse kokeilla olla suhteessa jossa hyväksikäytetään, manipuloidaan ja pelataan ja nähdä, miten se vaikuttaa kykyyn luottaa toisiin ja haluun sitoutua enää jatkossa.


Metallimalmikaivostoiminnan päästöjen vähentäminen – Opasnet Suomi\nMetallimalmikaivostoiminnan päästöjen vähentäminen\nPäästöjen ja ympäristövaikutusten vähentämistekniikat Päästöjen pienentäminen ja ennaltaehkäisy ovat päästöistä aiheutuvien ympäristövaikutusten vähentämiseksi tehokkaimmat keinot. Itse ympäristöön kohdistuvat toimet ovat yleensä ”vahinkojen korjaamista”, joilla ei välttämättä saavuteta pysyviä vaikutuksia. Tyypillinen esimerkki vahinkojen korjaamisesta on esim. sulfidimalmien käsittelystä aiheutuneen happamoituneen maaperän ja vesistöjen paikallinen kalkitseminen. Joissain tapauksissa ympäristöluvassa on velvoitettu myös vaikutusten kompensointiin, esim. kalaistutuksia on voitu edellyttää kalakantojen elpymisen ja säilymisen edistämiseksi.\nTärkeitä päästöjen ennaltaehkäisemiskeinoja ovat myös riskinarviointiin perustuvat varautumissuunnitelmat ja -järjestelmät. Esimerkiksi mahdollisten terveyttä uhkaavien kaasupäästöjen varalta on kaivoksilla oltava riskinarvioon perustuvat varautumissuunnitelmat sekä riittävän tehokkaat järjestelmät ympäristön asukkaiden varottamiseksi. Vastaavasti myös mahdollisten vesipäästöjen varalta on kaivoksilla oltava varautumisjärjestelmät, joilla turvataan ympäristövahinkojen minimointi. Tällä sivulla on kuvattu päästölähteittäin nykyisin kaivostoiminnassa käytössä olevia päästöjen vähentämistekniikoita.\n1 Kaivoksen rakentamisaikaisten päästöjen vähentäminen\n2 Kaivoksen toiminnan aikaisten päästöjen vähentäminen\n2.1 Ilmaan kohdistuvat päästöt\n2.1.1 Louhinta ja malmin kuljetus\n2.1.2 Murskaus ja seulonta\n2.1.4 Rikasteiden lastaus ja kuljetus\n2.2 Päästöt vesiin\n2.2.1 Jätevesien puhdistusmenetelmät\n2.2.2 Louhinnan vesipäästöt\n2.2.3 Rikastuksen vesipäästöt\n2.3 Kaivannaisjätealueiden päästöjen vähentämistekniikat\n2.3.1 Jätealueiden pölypäästöt\n2.3.2 Jätealueiden vesipäästöt\n2.3.3 Kaivospatojen vesi- ja pölypäästöt sekä patovaurioiden ennaltaehkäisy\n2.4 Melupäästöt ja tärinä\n3 Päästöjen vähentäminen toiminnan päättymisen jälkeen\n3.1 Kaivannaisjätealueiden päästöt\n3.2 Louhosten vesipäästöt\n4 Sosiaalisten vaikutusten vähentäminen kaivostoiminnan suunnittelun ja toteutuksen aikana\nKaivoksen rakentamisaikaisten päästöjen vähentäminen\nKaivoksilla tapahtuu rakentamistoimintaa usein samanaikaisesti tuotantotoiminnan kanssa. Uusilla kaivoksilla rakentamisvaiheen kesto on yleensä 1–2 vuotta. Rakentamisvaiheen louhinnan päästöt ovat vastaavia kuin tuotantotoiminnan aikana. Näin ollen päästöjen vähentämiseen soveltuvat samat tekniikat kuin seuraavissa kappaleissa on kuvattu toiminnan aikaisten päästöjen vähentämisestä. Olennaista päästöjen vähentämisessä on, että rakennusorganisaatio on tietoinen rakennusvaiheesta aiheutuvasta pilaantumisen vaarasta ja ottaa käyttöön ja ylläpitää päästöjen vähentämistekniikat toiminnassa koko rakennusvaiheen ajan. Taulukko 30. Pöly- ja kaasupäästöjen ehkäisytoimenpiteitä ja vähentämistekniikoita.\nKaivoksen toiminnan aikaisten päästöjen vähentäminen\nIlmaan kohdistuvat päästöt\nKaivostoiminnan pölypäästöjen hallitsemiksi on tarjolla erilaisia teknisiä ratkaisuja, kuten suodattimia ja pölynkeräyslaitteita (murskaus, seulonta). Niiden lisäksi pölyämistä torjutaan mm. pitämällä pölyävät materiaalit riittävän kosteina (tiestö, räjäytyskenttä), kattamalla toiminnot, joista muodostuu pölyä, tai peittämällä pölyn lähteet. Kaasumaisten päästöjen vähentäminen perustuu erityisesti laiteteknisiin valintoihin (mm. kaivoskoneet, voimalaitokset) ja erilaisten puhdistustekniikoiden käyttöön. Koneista ja laitteista aiheutuvia kaasumaisia päästöjä voidaan myös vähentää esimerkiksi vähärikkisen polttoaineen käytöllä, valitsemalla pienipäästöisiä koneita ja kuljetuskaluston säännöllisellä huollolla.\nPöly- ja kaasupäästöjen ehkäisytoimenpiteitä ja vähentämistekniikoita\nMenetelmä Toiminta Toimenpidekuvaus\nPölyminen Räjäytys, louhinta ja malmin/sivukiven kujletus Räjäytyksen panostuksen mitoitus ja vaiheustus (räjähdyskentän kastelu); panosreikien täkkäys; toiminnan siirtyminen avolouhoksessa syvemmällä/maanalaiseen kaivostilaan; pölynpoistojärjestelmät poravaunuissa ja maan-alausessa kaivoksessa; porauspölyn imeminen ja käsittely; lastattavan kiven kastelu; ajoteiden kastelu, pölynsidonta-aineiden käyttö; kuormien peitot, renkaiden pesu (pitkät kuljetukset)\nMurskaus ja seulonta Murskaus ja seulonta sijoitetaan suljettuun tilaan/maanalaiseen kaivososaan; pölynpoistojärjestelmä (imuri, sähköinen lasketus, kotelointi, pesu/kastelu, suodatus, pölynsidontakemikaalien käyttö); pölynpoistolaitteiden säännöllinen huolto\nMalmin rikastus (kuivatus) Kuivauksen lämpötilan säätö, suodatusjärjestelmä (kuivatuksen vaihtoehto), kotelointi\nMalmirikasteiden lastaus ja kuljetus Rikasteiden varastointi ja lastaus katetuissa tiloissa; ulkotiloissa; varsto-alueen pohjan asfaltointi/tiivis pohjarakenne; asfaltoidun lastausalueen ja koneiden renkaiden pesu (viemäröinti/pesuvesien keräys puhdistamolle); varastokasojen kastelu/peitto (valumisvesien keräys puhdistukseen); kuormien peittäminen/pölynsidonta-aineiden levitys kuorman päälle\nKaivannaisjätteet Peitto + kasvitus, kastelu (vesi, kalkkimaito)/vesipeitto jätealtaissa\nKaasupäästöt Räjäytys Räjäytyksen panostuksen mitoitus ja vaiheistus, räjähdyskemikaalien vailna; maanalaisen kaivostilan tuuletus ja poistoilman puhdistus\nKoneiden käyttö (louhinta, kuljetus) Pienipäästöisten koneiden valinta; vähärikkisen polttoaineen käyttö; kaluston säännöllinen huolto\nMalmin rikastus Kaasupäästöjen talteenotto- ja puhdistusjärjestelmä (pesu, neutralisointi); kemikaalien oikea annostus ja happojen riittävä laimentaminen; laitteiston säännöllinen huolto ja kunnostus\nEsimerkkejä köytössä olevista keinoista ilmaan kohdistuvien päästöjen ja niistä eiheutuvien ympäristövaikutusten vähentämiseksi toiminnassa olevilla kotimaisilla metallikaivoksilla\nKaivos/tuotantolaitos Ilmaan kohdistuvien päästöjen torjunta/ympäristövaikutusten vähentäminen\nKemin kaivos Kaivoksessa ja rikastamolla on käytössä pölynpoistojärjestelmät\nAjotiellä ja läjitysalueilla pölyämistä ehkäistään kastelulla ja pölynsidontaaineilla.\nRikasteet varastoidaan sisätiloissa. Lastausalueen on asfaltoitu ja ne pestään kesäaikaan säännöllisesti. Ulos varastoitua rikastetta kastellaan kesäaikaan sadetuslaitteilla.\nRikastushiekka-alueella on kokeiltu kalkkimaitoa pölyämisen estämiseksi.\nRikastushiekka-alueiden peittäminen ja meisemointi heti alueen tultua täyteen.\nVarautumisjärjestelmä ymppäristövahinkojen varalta olemassa.\nKittilän kaivos Pölyämistä ajotiellä ja läjitysalueissa ehkäistään kastelulla ja pölynsidonta-aineilla.\nMurskaus suoritetaan osittain suljetussa tilassa. Poistoilma suodatetaan kangassuotimella, josta kiintoaine menee murskehihnalle.\nPainehapetusprosessin poistokaasu pestään kaasunpesurilla\nPyhäsalmen kaivos Rikasteiden kuivausrummut on korvattu painesuottimilla\nTyppihapolle on laimennusjärjestelmä NO2-päästöjen ehkäisemiseksi.\nCu- ja Zn-rikasteet varastoidaan varastohallissa.\nAvoin varasto- ja lastausalue on asfaltoitu. Alue pestään säännöllisesti.\nJätealue käsitellään kalkkimaidolla tarvittaessa pölyämisen estämiseksi.\nVarautumisjärjestelmä ympäristövahinkojen varalta on olemassa.\nTalvivaaran kaivos Avolouhoksen poravaunut on varustettu pölynpoistolaitteilla.\nTilapäisen murskauksen pölypäästökä vähennetään koteloinnilla ja kastelulla.\nTeistön pölyämistä torjutaan söönnällisellä kastelulla.\nMurskaamolla ja seulonnassa on pölynpoistojärjestelmä.\nHönkäpesurit rikkivetypäästöjen torjumiseksi metallien talteenottoprosessista.\nRikasteet varastoidaan sisätiloissa ja kuljetetaan säiliöissä\nKipsisakka-altaiden pinta pidetään kosteana pölyämisen estämiseksi\nSastamalan rikastamo Murskaamolla käytetään kastelua tarvittaessa, mikäli jäätymisvaaraa ei ole.\nPölynpoiston tehostamista tutkitaan.\nRikasteet varastoidaan ja lastataan hallissa ja kuljetetaan petettynä.\nPölyämistä rikastushiekka-alueella torjutaan kastelemalla ja savipeitolla.\nSotkamon kaivos Pölyämistä ajoteillä hillitään kesäaikaan kastelemalla ja pölynsidonta-aineilla.\nMalmin välivarasto on siirretty sisätiloihin.\nAjoittain esiintyviä pölypäästöjä jätealueelta torjutaan pölynsidonta-aineilla, kastelulla ja meisemoinnilla.\nLastauksesta syntyvää pölyämistä voidaan vähentää kastelemalla lastattava kiviaines. Malmin ja sivukiven kuljetusreiteiltä leviäviä pölypäästöjä torjutaan yleisesti kastelemalla tiet ja/tai levittämällä teille pölynsidonta-aineita. Kalsiumkloridi on yleisimmin käytetty pölynsidonta-aine, mutta sen käyttö voi johtaa alueen pinta- ja pohjavesien kloridipitoisuuden kohoamiseen. Pölyn sidontaan on nykyisin tarjolla myös muita, ympäristöystävällisempiä kemikaaleja, kuten kaliumformiaatti.\nPitkillä kuljetusmatkoilla pölyn leviäminen malmikuljetusten kuormista estetään tehokkaimmin peittämällä kuormat. Pakokaasupäästöjä vähennetään sekä maan alla että maan päällä ajoneuvoissa olevilla puhdistustekniikoilla, kuten katalysaattoreilla. Pakokaasujen vähentämisessä keskeistä on valita vähäpäästöisiä kaivoskoneita.\nRäjäytysten pölypäästöjä voidaan vähentää panostuksen vaiheistuksella, räjähdyskemikaalin valinnalla ja optimoimalla annostus. Pölyn määrää vähentää myös porauspölyjen imeminen puhdistuskäsittelyyn. Räjäytyksissä muodostuva häkä kertyy ilmaa raskaampana räjäytysalueen pohjalle ja se poistetaan maanalaisesta kaivoksesta tuulettamalla.\nMurskauksesta ja seulonnasta aiheutuvien pölypäästöjen vähentämiskeinot riippuvat siitä, onko murskaus- ja seulontapiiri sisä- vai ulkotiloissa. Sisätiloissa olevan murskaus- ja seulontapiirin pölypäästöjä ehkäistään työsuojeluvaatimusten mukaisella pölynpoistojärjestelmällä, jossa laitteet on koteloitu. Lisäksi pölynpoistoon käytetään imurijärjestelmää. Pölypäästöjä voidaan vähentää myös kastelulla tai käyttämällä pölynsidontakemikaaleja. Kemikaalien käyttöä pölynsidonnassa voi rajoittaa niiden rikastusprosessia haittaava vaikutus. Murskaus- ja seulontapiirin pölyntorjunnassa voidaan käyttää myös sähköisiä pölyn laskeutusjärjestelmiä. Suodattimet tai pesurit estävät tehokkaasti pölyämistä järjestelmästä ulos ympäristöön. Pölynpoistojärjestelmien tehokas toiminta edellyttää myös laitteiden hyvää kuntoa ja huoltoa.\nKokonaan tai osittain ulkotiloissa sijaitsevan murskaus- ja seulontapiirin pölypäästöjä voidaan vähentää koteloimalla laitteita ja ohjaamalla pölyä hallitusti suodatuksen kautta ulos. Useimmiten pölyn sidonnassa käytetään kuitenkin kastelulaitteita, jotka sumuttavat hienojakoista sumua suuttimien kautta. Suomen ilmasto-olosuhteissa vesikastelun käyttäminen ei kuitenkaan ole aina mahdollista kovien pakkasten vuoksi. Pölynsidontakemikaalit (kloridit ja formiaatit) kestävät pakkasta vettä paremmin.\nRikastusprosessin kaasu- ja pölypäästöt muodostuvat pääasiassa rikasteiden kuivauksesta, rikastuskemikaalien käytöstä ja rikastuksen aikana tapahtuvista kemiallisista reaktioista.\nKuivausrummuissa ja muissa polttoöljyllä toimivissa rikasteen kuivauslaitteissa on yleensä ilmapäästöjen vähentämiseksi savukaasupesuri, jonka suorituskyky riippuu kuivausprosessin tasaisesta toiminnasta sekä pesurin teknisestä kunnosta. Äkillisiä vaihteluita prosessin toiminnassa tai lämpötilan liiallista nousemista pyritään välttämään kuivausprosessin säätämisellä. Usein kuivausprosessi kuitenkin korvataan tehostamalla rikasteen suodatusjärjestelmää siten, että rikasteessa on riittävä loppukosteus ilman kuivatusta. Suodatusjärjestelmän säätäminen voi toisinaan olla taloudellisesti mahdotonta tai rikasteen loppukosteusvaatimukset voivat edellyttää kuivurin käyttämistä.\nKemikaalien käytöstä ja kemiallisista reaktioista johtuvia rikastusprosessin kaasupäästöjä pyritään vähentämään prosessin säätämisellä ja epätoivottujen reaktioiden estämisellä teknisillä järjestelyillä. Esimerkiksi väkevän hapon ja sulfidien tai orgaanisten aineiden keskinäisten reaktioiden tuloksena syntyvän rikkivedyn (H2S) tai typpidioksidin (NO2), syntymistä voidaan parhaiten estää kemikaalien tarkalla annostelulla ja happojen riittävällä laimentamisella ennen käyttöä. Rikkivetyä voi päästä ympäristöön myös sulfidisaostuksen yhteydessä. Rikkivetypäästöjä voidaan tällöin vähentää hapettamalla rikkivety esimerkiksi vetyperoksidilla. Rikkivetyä voidaan poistaa myös kaasupesureilla käyttämällä poistokaasussa laimeaa lipeäliuosta.\nRikasteiden lastaus ja kuljetus\nRikasteen varastoinnin ja lastauksen pölypäästöjä voidaan tehokkaimmin vähentää varastoimalla ja lastaamalla rikasteet katetussa varastohallissa. Ulkona varastoitavien rikastekasojen pölypäästöjä voidaan vähentää peittämällä kasat osittain tai kastelemalla niitä. Osittainen peittäminen kuitenkin vaikeuttaa lastauksia, ja rikastekasojen kastelusta voi puolestaan aiheutua vesipäästöjä. Avoimella alueella varastoitavien rikastekasojen pölypäästöjä vähennetään myös asfaltoimalla ja viemäröimällä alue siten, että se voidaan puhdistaa harjauksen ohella myös vesipesulla.\nRikasteen kuljetuksissa tehokkain tapa estää kuorman pölyäminen on kuormien peittäminen. Junakuljetuksissa pölyämistä estetään käyttämällä kannellisia vaunuja tai peittämällä kuormat pressuilla. Autokuljetuksissa kuormien peittäminen on vakiintunut käytäntö. Junakuljetusten aikana pölyämistä voidaan estää myös sumuttamalla pölynsidonta-aineita, esimerkiksi lignosulfaattia (esim. Lignobondia) tai kaliumformiaattia (esim. Kemdustia), vesiliuoksena vaunukuorman pintaan. Pölynsidonta-aineiden käyttäminen ei ole kuitenkaan yhtä tehokasta kuin kuormien peittäminen.\nKaivosalueen jätevesienhallinnan suunnittelun lähtökohtana ovat perustilaselvitysten ja/tai erillisselvitysten hydrologiset ja hydrogeologiset tiedot kaivosalueelta sekä arviot kaivostoiminnan tarvitsemasta veden määrästä ja syntyvistä jätevesimääristä. Suunnittelussa tarvitaan mm. seuraavia tietoja (ks. myös EC 2009):\nvaluma-alueen/valuma-alueiden vuotuinen sadantavaihtelu, sadantapiikkien esiintyminen\nalueen pintatopografian vaihtelu, luontaiset pintavesien kulkeutumisreitit, järvivesien luontainen kerrosvaihtelu (mm. lämpötila, happipitoisuus, pH, Eh / Redox, ravinteisuus)\npohjavesiesiintymät; irtomaan pohjaveden antoisuus, purkautumiskohteet (lähteisyys)\nkallion ruhjeisuus; kalliopohjaveden antoisuus avolouhosalueella/maanalaisessa kaivoksessa; arvio kuivanapitovesien määristä\nmalmin rikastuksessa tarvittava prosessiveden määrä; prosessiveden otto luonnon pintavesistä - sisäisen kierrätyksen mahdollisuus\njätealueiden laajuus ja arvio niiden valumavesien laadusta ja määrästä\nrakennetun alueen ja tuotteiden varasto- ja lastausalueiden (teollisuusalueen) laajuus ja arvio pintaveden laadusta ja määrästä\ntiestön tiheys; malmin / kaivannaisjäteainesten kuljetusreitistön laajuus\nVesien hallintajärjestelmän toimivuuden perusteena on kartoittaa kaikki kohteet, joissa muodostuu ympäristöä potentiaalisesti pilaavia vesiä, ja ohjata nämä vedet hallitusti puhdistettavaksi ennen vesien kierrätystä takaisin malmin rikastukseen ja/tai ennen juoksutusta luonnon vesistöön (Heikkinen et al. 2009). Eri toimintakohteissa muodostuvat vedet voidaan keskitetysti koota samaan allaskäsittelyyn tai jakaa vesijakeiden puhtausasteen mukaisesti erillisiin allaskäsittelyihin (Räisänen & Juntunen 2004). Jakoperusteena on yleensä puhtaiden pintavesien tai lähes puhtaiden vesien erottaminen ympäristöä pilaavista vesistä. Näin vähennetään käsiteltävien vesien määrää ja voidaan säästää vesien käsittelykustannuksissa.\nVesipäästöjä voidaan yleisesti vähentää lisäämällä veden sisäistä kierrätystä ja tehostamalla (minimoimalla) veden käyttöä malmin prosessoinnissa. Vesipäästöjen ympäristövaikutusten vähentämisessä ja ennaltaehkäisyssä lähtökohtana on toimiva vesien keräysjärjestelmä ja puhdistusmenetelmä.\nKaivostoiminnan vesipäästöjen yleisiä vähentämistekniikoita\nSisäinen kierrätys Kuivanapitovesiä ja/tai puhdistettuja prosessivesiä kierrätetään uudelleen malmin rikastuksen käyttöön\nPuhdistettavien vesien määrän vähentäminen Kaivostoiminta-alueen vesipäästöjen kartoitus: vesien käsitteyyn ohjataan vai likaisia vesiä\nProsessin käyttövesimäärän minimointi Tehostetaan/vähennetään malmin prosessiveden käyttötarvetta (menetelmäkehitys)\nHajakuormituksen vähentäminen Vesien puhdistusaltaille rakennetaan vesitiiviit pohja- ja patorakenteet/ reaktiiviset pohjarakenteet (haitta-aineiden pidättyminen)\nJätealueille rakennetaan tiiviit pohja- ja patorakenteen estämään valumavesien kulkeutuminen pohjaveteen.\nJätteisen läjitysalueilla syntyvien potentiaalisesti ympäristöä pilaavien vesien keräämine puhdistukseen\nMalmin varastoalueelle rakennetaan tiivis pohjarakenne, asfaltoidaan lastausalue; pintavesien keräys puhdistukseen.\nMalmin ja sivukivi jätten kujletusteiden ojitus ja ojavesien ohjaus puhdistukseen.\nEsimerkkejä suomalaisilla metallikaivoksilla käytettävistä menetelmistä vesi- ja jätevesikuormituksen ja niistä aiheutuvien ympäristövaikutuksien vähentämiseksi\nKaivos/tuotantolaitos Päästöjen torjunta/ympäristövaikutusten vähentäminen\nKamin kaivos Lähes kaikki rikastusprosessissa tarvittava vesi otetaan kiertovetenä jätealueen selkeytysaltaasta.\nKaikki kaivosalueen pintavedet ohjataan selkeytysaltaalle\nVarautumissuunnitelma ympäristövahinkojen osalta on olemassa\nKittilän kaivos Kaivosten kuivanapitokedet ohjataan ennen ulosjuoksutusta pinta-valutuskentälle, johon kuuntoaine, arseeni ja metallit pidättyvät\nSivukivet lajitellaan kemiallisen luonteensa perusteenna ympäristökelpoisiin ja potentiaalisesti happoatuottaviin. Potentiaalisesti happoatuottava kiviainet kapseloidaan karbonaattipitoisella kivellä, mikä neutraloi mahdollisia happamia vajovesiä. Suotoveden laatua seurataan kasan sisään asennettujen lysimetrien vesistä. Läjitysalieen suotovedet ohjataan prosessivesien käsittelyyn.\nMalmin välivaraston pohja on vesitiivis. Suoto- ja valumavedet kerätään ja johdetaan prosessivesikiertoon.\nProsessivesien kierrätys pyritään maksimoimaan.\nJätealtaan pohja on tiivis kumibitumikeramirakenne\nSyanidi hajotetaan prosessivedestä tehtaalla ennen juoksutusta jätealtaille\nSuoritetaan kalojen istutuksia\nPyhäsalmen kaivos Kaivoksen kuivanapitovedestä saostetaan metallit kaikilla jätealtaalla\nJäteveden takaisinkierrätystä toteutetaan siinä määrin kuin se on mahdollista ilman kipsin saostumisongelmia.\nKaikki kaivosalueen pintavedet kerätään ojituksiin talteen ja ohjataan jätealueelle neutraloitaviksi.\nJätealtaat on rakennettu tiiviille maaperälle ja suotovedet kerätään ympärysojiin, joista ne pumpataan takaisin altaaseen.\nLopullinen jätevesi ilmastetaan talviaikaan ennen vesistöön laskemista hapenkulutuksen pienentämiseksi.\nKalojen istutuksia tuetaan rahallisesti\nVarautumissuunnitelma ympäristövahinkojen varalta on olemassa.\nTalvivaaran kaivos Kaikki kaivoksesta pumpattava vesi käyteään bioliuotuksen kiertovetenä.\nSivukivikasoje ja jätesakka-altaiden pohjat ovat tiiviitä HDPE-kalvo + betoonirakenteita. Kipsisakka-altaista ei johdeta vesiä ympäristöön, vaan ne palautetaan prosessikiertoon.\nPutkilinjat on sijoitettu muovikanaaleihin päästöjen estämiseski onnettomuustapauksissa. Vuodot kerätään varoaltaaseen.\nJokisivun kaivos Sivukiven läjitysalueen pohja on rakennetti moreenista.\nPumpatuille kuivanapitovesille on rakennettu kiintoaineen laskeutusaltaat, joiden sisäpuoli on tiivistetty savella.\nSastamalan rikastamo Kaikki rikastamon käyttövesi otetaan vanhan nikkelikaivoksen pumppausvedestä.\nSotkamon kaivos Rikastushiekasta on vouti ottaa hyöntykäyttään noin 10%\nKaivoksen pumppausvesi käytetään prosessivetenä nikkelin saostuksen jälkeen.\nJätevesi ierrätetään takaisin prosessiin\nProsessivesistä saostetaan arseeni ferrisulfaatilla ja nikkeli lipeällä\nJätealtaan suotovedet pumpataan takaisin altaaseen tai kosteikkokäsitteyn (passiivinen puhdistus) jälkeen ympäristön.\nKaivostoiminnan vesien puhdistuksessa on nykyisin käytössä sekä aktiivisia että passiivisia menetelmiä. Jätevesien aktiivinen puhdistaminen edellyttää jatkuvaa vesien puhdistusta edistävän kemikaalin lisäystä, mikä kuluttaa energiaa. Sen sijaan passiivinen veden puhdistus perustuu luontaisiin biogeokemiallisiin reaktioihin ja luonnon energian käyttöön (painovoima, mikrobiologinen metabolinen energia, fotosynteesi) (Tremblay & Hogan 2000, Walton-Day 2003). Mikrobiologiset puhdistusmenetelmät voivat olla joko aktiivisia tai passiivisia. Aktiivinen käsittely vaatii bakteerien energialähteen, hiilen lisäystä (orgaaninen aines /CO2) ja mahdollisesti myös bakteeriympin lisäystä). Sen sijaan esimerkiksi passiivisessa sulfaatin pelkistykseen perustuvassa puhdistuksessa kosteikkoaltaan kasvijäänteiden hajoamistuotteet toimivat bakteerien energian lähteenä.\nSuomen kaivoksilla yleisin käytetty aktiivinen puhdistusmenetelmä on veden pH:n säätö kalkilla veden happamuuden neutraloimiseksi ja metallien ja metalloidien saostamiseksi hydroksideina ja/tai karbonaatteina. Kalkki voi olla joko sammutettua (kalsiumhydroksidi) tai sammuttamatonta (kalsiumoksidi). Vaihtoehtoisesti pH-säädössä ja metallien saostamisessa käytetään lipeää (NaOH) tai hienojakoista karbonaattimineraalijauhetta (kalsiittia/dolomiittia). Metallien ja/tai metalloidien saostamiseksi voidaan käyttää myös muita kemikaaleja. Esimerkiksi liukoisen arseenin poistoon soveltuu arseenin hapettumista edistävä ferro- tai ferrisulfaatti.\nJätevesien kiintoaineksen poisto perustuu yleensä hienojakoisen aineksen laskeuttamiseen altaissa (kierrättämällä vettä heikolla virtauksella kahden tai kolmen altaan läpi) tai laskeutumista edistävien flokkuloivien tai koaguloivien yhdisteiden käyttöön. Jälkimmäiset edistävät saostumapartikkelien koon kasvua, mikä nopeuttaa niiden laskeutumista altaisiin. Puhdistuksessa syntyvät sakkalietteet jäävät altaiden pohjalle loppusijoitukseen.\nPassiiviset puhdistusmenetelmät eivät edellytä säännöllistä puhdistusta edistävien kemikaalien lisäystä tai energian käyttöä (PIRAMID Consortium 2003). Sen sijaan puhdistuksen toimivuuden varmistaminen eri vuodenaikoina voi edellyttää jatkuvaa veden laadun seurantaa. Vesien puhdistus perustuu joko aerobisiin tai anaerobisiin kemiallisiin ja biokemiallisiin reaktioihin tai molempien yhdistelmään (Walton-Day 2003). Aerobiset reaktiot perustuvat raudan tai mangaanin hapettumiseen ja sitä seuraavaan saostumiseen ja muiden metallien pidättymiseen saostumien pintaan (adsorptio) tai itse saostumaan (fiksaatio). Anaerobinen puhdistuminen perustuu sulfaatin pelkistymiseen bakteeritoiminnan kautta ja sen myötä metallien saostumiseen sulfideina altaan pohjakerroksiin. Passiiviset puhdistamot koostuvat vesien keräysojista, vesialtaista ja/tai imeytyskentistä sekä jälkiselkeytysaltaista. Passiivinen puhdistamo voi toimia myös aktiivisen puhdistamon jälkipuhdistamona.\nJätevesien aktiivisia (a) ja pasiivisia (b) puhdistusmenetelmiä. (Trembläy & Hogan 2000, EC 2009, PIRAMID Consortium 2003, Lottermoser 2007)\nAktiivinen vesien puhdistuskäsittely Vaikuttava kemikaali/ luonnon yhdiste Puhdistukden periaate\nAlkalikäsittely (allas-/säiliökäsittely, aimotaamiotankkikäsittely, lisäykset lietesyötöön, lisäykset lietesyöttöön ennen allaskäsittelyä) Kalkki [Ca(OH)2 tai CaO], lipeä (NaOH) tai karbonaattijauhe (kalsiitti/dolomitti) pH:n nosto, mikä edesauttaa veden neutralisoitumista ja metallien saostumista hydroksideina tai sulfaattisuoloina\nIlmastus (ilman pumppaus altaaseen tai säiliöihin/veden keräysjärjestelmään) Ei Edistää raudan (Fe2+) hapettumista ja saostumista, mikä edesauttaa metallien tai metalloidien (As) pidättymistä rauta (Fe3+) saostumiin\nHapetinkemikaalin lisäys Ferrosulfaatti/Ferrisulfaatti Edistää luikoisen arseenin (As2+) hapettumista ja pidättymistä miukkaliukoisena (As5+) rautahydroksideihin\nTypen poisto Bakteerilisäys + CO2 Nitrifikaatio (hapettuminen: ammonium -> nitriitti -> nitraatti) denitrifikaatio (pelkistyminen: nitraatti -> typpikaasu)\nSulfaatin poisto Kalkki- ja Al(Oh)3-lisäys tai Ba-suolan lisäys Sulfaatti saostetaan ettringiittina [Ca6Al2(SO4)3(OH)12 * 26H2O] tai Ba-sulfaattina\nSulfaatin ja metallien poisto (Bakteerilisäys säiliöön / luohosveteen) Bakteeriympätty memraanikalvo / Sianlantalietelisäys tai muun bakteereja sisältävän orgaanisen aineksen lisäys Edistää sulfaatin pelkistymistä sulfidiksi ja siihen liittyen liukoisten metallien saostumista metallisulfideina\nLasketus altailla Ei Vettä kierrätetään useamman altaan kautta hitaalla virtaamalla\nFlokkuloivien /koaguloivien aineiden lisäys Orgaaniset polymeeris / Fe tai Al suolat Edistää hienorakeisen kiintoaineksen laskeutumista / saostumapartikkelien koon kasvua ja sitä kautta laskeutumista\nPassiivinen vesien puhdistus Reaktiivinen rakenne Puhdistuksen periaate\nRakennetut kosteikkoaltaat Pohjarakenteena orgaaninen aines-karbonaattikivimurske (tai emäksinen kuona)-orgaaninen aines Sulfaatin pelkistyminen bakteerien avulla edistää metallien /metalloidien saostumista metalli- /metalloidisuflideina; metallien pidättyminen orgaaniseen ainekseen (kompleksisidos); veden neutraloiminen\nImeytyskentät/kaivannon täyte Orgaaninen aines (turve, kompostimulta, kompostoitu lanta) ja/tai metalleja sitoma emäksinen kuona Edistää liukoisten metallien/metalloidien sitoutumista kiintoaineksen pintaan (fysikaalinen tai kemiallinen adsorptio); veden neutraloituminen\nReaktiiviset ojat Karbonaattipitoinen kivilouhe/ emäksinen, karkearakeinen kuona Edistää happaman veden neutraloitumista; virtauksen säätelyllä katteella voidaan edistää raudan saostumista/ pysymistä liukoisena/ estää saostumien kertymistä rakenteeseen ja tukkeutumista\nReaktiivinen pati/ penkere /maanalainen seinämä Orgaaninen aines (turve, kompostimulta, kompostoitu lanta) / metalleja sitova emäksinen, karkearakeinen kuona Edistää liukoisten metallien /metalloidien sitoutumista kiintoaineksen pintaan (fysikaalinen tai kemiallinen adsorptio); veden neutraloituminen\nKaivoksesta pumpattavan veden johtamista vesistöön voidaan vähentää hyödyntämällä vesi mahdollisuuksien mukaan prosessissa tuorevetenä tai muissa soveltuvissa tarkoituksissa. Kuivanapitovedestä poistetaan hienojakoinen liete sakka-altaassa laskeuttamalla joko maan alla tai maan päällä ennen veden kierrätystä prosessiin – tai johtamista vesistöön. Laskeuttamisen tehostamiseksi voidaan käyttää flokkulantteja. Monilla kaivoksilla louhoksen tai maanalaisen kaivoksen kuivanapitovedet ohjataan laskeutusaltaiden jälkeen yhdessä rikastamon prosessivesien ja rikastushiekan kanssa rikastushiekka-altaisiin, joista vesi pumpataan edelleen selkeytysaltaille jatkokäsittelyyn ennen vesien sisäistä kierrätystä ja/tai juoksutusta vesistöön.\nYmpäristölle haitalliset metallit tai metalloidit poistetaan kemiallisella käsittelyllä kuivanapitovesistä ennen niiden johtamista vesistöön. Edellä olevassa kappaleessa on kuvattu vaihtoehtoja metallien poistamiseen vedestä. Myös räjähdysainejäämien poistaminen edellyttää erillistä käsittelyä. Hydrauliikkajärjestelmien vuodoista peräisin olevat mineraaliöljyt erotetaan vedestä öljynerottimilla.\nRäjähdysainejäämät voivat olla kemiallisessa vesienkäsittelyssä ongelmallisia, jos metallien poisto vedestä edellyttää korkeaa pH:ta. Tällöin räjähdysaineista peräisin olevasta ammoniumnitraatista vapautuu ammoniakkia, joka on jo melko pienissä pitoisuuksissa vaarallista vesieliöille.\nTypen poistaminen vedestä vaatii erillistä biologista käsittelyä. Suomessa on aihetta tutkittu mm. METLA:n vetämässä KAIRA hankkeessa (Mattila et al. 2007). Tutkimuksen perusteella typenpoisto vesistä on mahdollista, mutta se edellyttää kiintoaineen poistoa ennen typen poistoa. Typenpoistomenetelmä on monimutkainen ja kallis prosessi, minkä vuoksi se ei ole kaivosteollisuudessa vielä yleisessä käytössä. Typenpoisto kuivanapitovesistä perustuukin nykyisin pääasiallisesti vesien kierrättämiseen rikastushiekka-alueiden kautta, jolloin typpi poistuu vedestä pitkän viipymän aikana etenkin, jos veden pH on jätealueella riittävän korkea. Normaalisti typen pidättyminen jätealtaalla on 50–60 %.\nRikastusprosessin kokonaispäästöt vesiin koostuvat ulos juoksutetusta vesimäärästä ja veden sisältämistä alkuainepitoisuuksista. Päästöjä voidaan pienentää vähentämällä juoksutettavan veden määrää ja/tai tehostamalla veden puhdistusta. Paras ympäristökäytäntö on lisätä veden sisäistä kierrätystä ja vähentää tuoreveden ottoa. Puhdistettavien vesien määrää vähentää myös kaivosalueen puhtaiden valumavesien (tai kaivosalueelle tulevien luonnon vesien) erottaminen likaisista vesistä.\nVeden kierrätykseen voidaan käyttää sekä puhdistettua prosessivettä että myös louhoksen kuivanapitovettä. Esimerkiksi rikastushiekka-altailla selkeytettyjä jätevesiä kierrätetään takaisin malmin prosessointiin. Vettä voidaan kierrättää prosessissa myös ”sisäisenä” kierrätyksenä sellaisista prosessivaiheista, joiden vesi soveltuu laadultaan rikastusprosessissa käytettäväksi. Näitä vesiä voivat olla esimerkiksi sakeuttimien ylitevesi, suodattimien suodosvesi ja jäähdytysvedet. Vaihtoehtoisesti tai rinnan prosessivesien kierrätyksen kanssa osa tuorevedestä voidaan korvata louhoksesta pumpattavalla kuivanapitovedellä joko suoraan laskeutuksen jälkeen, tai laskeutuksen ja yksinkertaisen kemiallisen käsittelyn jälkeen (esim. metallien saostus).\nKierrätyksen lisäksi jätevesipäästöjen vähentäminen voi edellyttää prosessivesien kemiallisen puhdistuksen tehostamista. Puhdistukseen liittyy useimmiten esimerkiksi pH:n säätöä ja metallien saostamista, jotta lupamääräysten tai muiden asetettujen tavoitteiden mukaiset päästö- ja pitoisuusrajat täyttyvät ennen vesien johtamista vesistöön.\nSulfidimalmeja käsiteltäessä jätevesi sisältää usein raskasmetallien ohella myös sulfaattia. Sulfaattipitoisuutta voidaan jossain määrin vähentää kalkkisaostuksella (muodostuu kipsiä, Ca-sulfaattia). Tätä tehokkaampia sulfaatin poistomenetelmiä ovat sulfaatin saostaminen bariumsuolalla tai nostamalla jäteveden pH:ta ja saostamalla sulfaatti alumiinioksidilla (ettringiittisaostaminen). Uudempaa tekniikkaa edustaa kalvosuodatukseen perustuvat puhdistusmenetelmät (käänteisosmoosio / nanosuodatus). Sulfaatin poistoon voivat soveltua myös biologiset menetelmät kuten sulfaatin saostaminen metallisulfideiksi sulfaattia pelkistävillä bakteereilla (tai pelkistämällä rikkivedyksi).\nJätevedet voivat sisältää myös hapenkulutusta lisääviä, talviaikaan hitaasti hapettuvia yhdisteitä (esim. rikkiyhdisteitä, kuten tioyhdisteet ja rikkivety). Niiden hapettumista tehostetaan erityisesti talvisin joko mekaanisilla ilmastuslaitteilla (vastaavilla kuin asumajätevesien käsittelyssä) tai hapettavilla kemikaaleilla (esim. vetyperoksidilla, H2O2). Hapettavien kemikaalien käyttö on kuitenkin huomattavasti ilmastusta haasteellisempaa sekä prosessin säädön että turvallisuuden kannalta. Kesäaikaan lämpimät vedet ja pitkä viipymäaika altaalla ovat yleensä riittäviä yhdisteiden hapettamiseksi (esim. raudan saostaminen). Hapettumista voi seurata pH:n lasku ja sen myötä kalkituksen tehostaminen (tai lipeän lisäys).\nMikäli prosessissa käytetään kemikaaleja, jotka voivat aiheuttaa erityistä vaaraa ympäristölle tai terveydelle, poistetaan ne kemiallisesti ennen vesien johtamista ympäristöön. Esimerkiksi kullan rikastuksessa käytettävästä natriumsyanidista peräisin olevan syanidi voidaan poistaa kemiallisesti mm. alkalisella kloorauksella, otsonihapetuksella, vetyperoksidihapetuksella tai rikkidioksidi-ilma hapetuksella (Inco-prosessi, lisätietoja EC 2009 ja INAP 2009).\nKaivannaisjätealueiden päästöjen vähentämistekniikat\nEri jätejakeiden, sivukivien, rikastushiekan ja sakkalietteiden kemiallisten ja fysikaalisten ominaisuuksien tunteminen on lähtökohtana kaivannaisjätteiden päästöjen vähentämiseen ja niiden ympäristövaikutusten ennaltaehkäisyyn. Tämä ohjaa keskeisesti läjitysalueiden suunnittelua. Jätealueiden päästöjä vähentävät merkittävästi läjitysalueiden pohjarakenteiden tiiveys sekä läjityksen veden ja siihen satavan veden keräys ja riittävän tehokas puhdistaminen. Toiminnan aikana ympäristövaikutusten vähentämistekniikat kohdentuvat erityisesti läjitysalueiden pölyämisen estämiseen sekä valumavesien keräämiseen, kiintoaineksen poistoon vesistä sekä vesien kemialliseen puhdistukseen. Läjitysalueiden valumavesien laadun parantamisessa on tärkeää jätteen kemiallisen muutunnan (mineraalirapautuminen) estäminen tai hidastaminen sekä haitallisten prosessikemikaalien hallittu käyttö ja tarvittaessa hajotus (esim. syanidi) ennen vesien johtamista jätealtaisiin tai jätealtaista eteenpäin.\nToiminnan aikana kemiallista muutuntaa vähentää jätealueiden peiton rakentaminen alueilla, joissa läjitys on jo päättynyt. Tällä on merkitystä myös suotovesien määrän vähentämiseen ja laadun parantamiseen. Jätteen pitäminen veden alla tai vesikyllästeisenä hidastaa myös kemiallista muutuntaa. Tiiviillä peitolla tai vesipeitolla voidaan estää / hidastaa jäteaineksen sisältämien rautasulfidien hapettumista ja sen myötä happamuuden kasvua ja haitallisten alkuaineiden liukenemista. Sulfidihapettumiseen liittyvien happamien valumavesien muodostumista voidaan estää myös läjitystekniikan ja läjitysalueen pohja- ja patorakenteiden valinnalla. Alla olevassa taulukossa esitetyt hapon muodostuksen ennaltaehkäisytekniikat perustuvat hapen kulkeutumisen estämiseen läjitykseen tai jätekivien sulfidimineraalipinnoille. Vaihtoehtoisesti hapon muodostusta voidaan vähentää lisäämällä jätteen neutralointikapasiteettia tai vähentämällä jätteen rautasulfidipitoisuutta.\nJätteen läjityksen suunnittelussa ja toiminnan aikana sovellettasia hapon muodostuksen ehkäisymenetelmiä\nHapon muodostumisen ehkäisymenetelmät Menetelmän periaate ja soveltuvuut eri jätetyypeille\nVesipeitto Jäte läjitetään vesikyllästeisenä ja läjitetään vesiataaseen; jätettä peittävä vesikerros estää hapen diffuusion jätteeseen (hapen diffuusio vedessä on 10^4 kertaa pienempi kuin ilmassa), soveltuu rikastushiekalle ja sakkalietteelle.\nPastapeitto Peitto vedenpitävällä (10^-7 - 10^-8 m/s), hienorakeisella kivijauheessa tai hienoainespitoisella rikastushiekka-aineksella (pastalla) hidastaa /estää hapen kulkeutumisen jätteeseen. Soveltuu rikastushiekalle ja sivukivelle. Esim. Luikonlahden rikastushiekka-altaan magnesiittijätehiekkapeitto (>= 2 m)\nSijoitus maanalaisiin kaivosonkaloihin Jäte sijoitetaan maanalaisia onkaloita tukevana töyttönä. Soveltuu karkearakeiselle rikastushiekalle (kovettuva pastatäyttö)/ sivukivelle; esin Pyhäsalmen kaivos\nSijoitus louhokseen (vesitäyttö) Jäte sijoitetaan avolouhoksen osaan, jossa louhinta on päättynyt tai sijoitetaan vedellä täyttyneeseen suljettuun louhokseen. Louhostäyttö jää veden peittämäksi tai peitetään moreenilla ja vedellä (märkäpeitto). Soveltuu sivukiville (happoatuottaville, ei-happoatuottaville) ja niiden sekaan läjitettävälle, neutraloivalle rikastushiekalle (Blending/Layering)\nRautasulfidien poisto (depyritisaatio) Jätteestä poistetaan kokonaan tai osittain rautasulfidit ennen sijoitusta läjitysalueelle. Sulfidien poisto vähentää jätteen hapontuottopotentiaalia. Soveltuu rikastushiekalle.\nValikoiva lajittelu Jäte lajitellaan ennen sijoitusta neutralointikykyisiksi ja happoa muodostaviksi jätejakeiksi, jotka sijoitetaan erillisille läjitysalueille, mikä vähentää potentiaalista ympäristövaikutusten pinta-alaa. Soveltuu rikastushiekalle.\nSekaläjitys Jätteiden lajittelun ympäristökelpoisuuden mukaan. Happoa muodostava jätejae kapseloidaan neutralointikykyisen (karbonaattimineraalipitoisen) jätejakeen sisälle. Soveltuu sivukiville maan päälliseen läjitykseen tai louhostäyttöön\nPatorakenteiden/ pohjtarakenteiden tiiveys Läjitysalueen pohja- ja patorakenteiden riittävä tiiveys estää hapellisen pohjaveden kulkeutumisen läjityksen alta/ sivuilta. Patorakenteiden tiiveys (märkäpuoli) hidastaa hapen kulkeutumisen tuunivirtausten mukana läpi jätteeseen. Tiivisrakenteet soveltuvat potentiaalisesti happuoatuottaville ja/tai haitallisia aineita sisältäville sivukiville, rikastushiekalle ja sakkalietteelle.\nReaktiivinen pohjarakenne Reaktiisisten pohjarakenteiden käyttö perustuu niiden kykyyn neutraloida (emäksinen pohjameteriaali) happamia tai heikosti happamia valumavesiä tai niiden kykyyn sitoa haitta-aineita (tiivistyvä turve, paksuus vähintään 0,3 m)\nKemikaalilisäys, neutralointikyvyn lisääminen Jätejakeeseen lisätään kalkkia ennen läjitystä. Soveltuu rikastushiekalle ja sakkalietteelle\nRikastushiekka-altaalta tuulen mukana leviävien pölypäästöjen torjumiseksi rikastushiekka pidetään toiminnan aikana kosteana tai sen pinnalle suihkutetaan kalkkimaitoa tasaiselle alueelle. Kalkkimaitoa käytetään erityisesti kuivuneilla alueilla, joissa se muodostaa rikastushiekan pintaan kovan kerroksen estäen siten jätteen pölyämisen. Kalkkimaitokuori ei kuitenkaan kestä mekaanista rasitusta eikä myöskään säily talvikauden yli, joten käsittely on uudistettava keväisin. Rikastushiekan kosteutta säädellään läjitysteknisin keinoin tai pitämällä altaan vesitila mahdollisimman laajana, patoturvallisuuden vaatimukset huomioiden.\nJätealtaiden patopenkkojen pölyämistä voidaan vähentää louhevuorauksella tai kasvittamisella, esimerkiksi heinäsiementen kylvöllä. Louhevuorausta tehdään sitä mukaa, kun penkan korkeus kasvaa. Penkkojen peittäminen kasvillisuudella voidaan aloittaa jo toiminnan aikana.\nSivukivikasojen pölypäästöjä vähennetään peittämällä ja kasvittamalla kasoja jo toiminnan aikana niiltä alueilta, joissa läjitys on jo päättynyt. Sivukivikasoista aiheutuvia pölypäästöjä voidaan myös vähentää pienentämällä loppusijoitettavien sivukivien määrää käyttämällä ympäristökelpoisia sivukiviä kaivosalueella tai sen ulkopuolella maanrakentamisessa tai louhostiloissa kaivostäytteenä.\nJätealueiden vesipäästöjen vähentäminen kytkeytyy prosessivesien käyttömäärien vähentämiseen, allasvesien kierrättämiseen takaisin prosessiin ja jätealueiden ympäristövesien hallintaan. Jätealueelta ympäristöön hajakuormituksena leviäviä päästövesiä voidaan vähentää rakentamalla läjitysalueen pohjarakenteet tiiviiksi ja keräämällä hallitusti läjitysalueen suoto- ja valumavedet puhdistusaltaille. Tiivispohjaisella jätealtaalla patojen tiivisrakenne vähentää merkittävästi altaasta suotautuvien vesien määrää (altaan vesien hallinta esim. dekanterikaivon kautta).\nJätealueen sijoituksella voidaan vaikuttaa päästöjen leviämiseen. Jätealueet voidaan esimerkiksi sijoittaa kohteisiin, joissa läjityksen valumavedet voidaan ohjata hallitusti puhdistettavaksi (topografinen sijainti; maaperäolot). Puhdistettavia valumavesimääriä voidaan vähentää myös ohjaamalla ympäristön puhtaat luonnonvedet jätealueiden ohi. Ennalta-arvaamattomien vesipäästöjen haittojen vähentämiseksi on hyvä suunnitella varoaltaita tai patorakenteita päästöjen leviämisen estämiseksi. Ennalta-arvaamattomia päästöjä voi syntyä esimerkiksi tulvatilanteessa tai pato- tai keräysojavallien sortumien yhteydessä.\nMahdollinen pohjavesien pilaantuminen voidaan parhaiten estää sijoittamalla jätealueet (rikastushiekka, sakkaliete) tiivistyvälle maaperälle tai rakentamalla tiivis pohja- ja patorakenne. Kaivannaisjätteiden sijoittaminen maanalaisiin kaivosonkaloihin ja/tai käytöstä poistettuun avolouhokseen (tai avolouhososaan) vähentää maanpäällisten jätealueiden maa-alatarvetta ja siten myös vesipäästöjä. Sivukivikasojen osittainen maisemointi ja peitto jo toiminnan aikana vähentävät myös vesipäästöjen määriä ja osaltaan voivat parantaa valumavesien laatua, varsinkin, jos peittorakenne tehdään heikosti vettä läpäisevästä materiaalista\nKaivospatojen vesi- ja pölypäästöt sekä patovaurioiden ennaltaehkäisy\nJätealueelta padon läpi tai ali pintavesiin suotautuvat vedet kerätään hallitsemattomien päästöjen estämiseksi talteen ympärysojilla ja ohjataan käsittelyyn tai pumpataan takaisin altaaseen. Potentiaalisesti happoa tuottavien ja/tai haitta-aineita sisältävien jätteiden padot rakennetaan tiiviiksi, mikä estää jätevesiä suotautumasta maaperään ja pohjaveteen patoalueelta (ks. luku 5.4.4.1). Patoalueiden pölyämistä estetään peittämällä (louhe, moreeni) ja kasvittamalla patoluiskat toiminnan aikana alueilla, joissa se on jo mahdollista. Tärkeää on myös laatia varotoimenpidesuunnitelmat sään ääriolojen varalta.\nAlla olevassa taulukossa on esitetty patojen vauriotyyppejä ja vaurioiden muodostumisen ehkäisykeinoja. Patovauriot voidaan jakaa kolmeen päätyyppiin: ulkoinen eroosio, sisäinen eroosio ja liukusortuma. Padon vaurio ei useinkaan johdu vain yhdestä syystä, vaan se voi olla useiden eri tekijöiden seuraus.\nPatojen vauriotyypit ja ehkäisykeinot\nVauriotyyppi Vaurion laatu ja syy Vaurion ilmenemistapa Vaurion ehkäisy\nSisäinen eroosio Hallitsematon suoto-virtaus padon läpi Painaumat harjalla Toimivat suodatin- ja kuivatusrakenteet\nPuutteellinen suodatinrakenne Kraaterit Läpivientien oikeanlainen ympärysttäyttä/ tiiviit laipparakenteet\nLäpiviennin vääränlainen rakenne Riittävä routamitoitus\nUloinen eroosio Altaan ylitäyttö Ylivuoto Suurempi kuivavara\nRikastushiekkaputken rikkoutuminen Eroosio luiskissa Luisraverhous paksumpi ja karkeammasta meteriaalista\nAallokko Uudet veden kulkeutumisreitit Pinnan sitominen esim. Kasvillisuudella, päällystämisellä tai kastelemalla\nSateiden ja sulamisvesien aiheuttamat tulvat\nKuivatusjärjestelmien tukkeutuminen esim. Tuulieroosion vuoksi\nLiukusortuma Liian jyrkät liuskat Alapuolinen maanpinta alkaa kohota Loivemmat luiskat\nLiian korkea suotovesi- tai pohjavesipinta Liukupintasortuma Vastapenger\nLiian nopea rakentaminen ja riittämätön tiivistäminen Tehokkaat kuivatusjärjestelyt\nMelupäästöt ja tärinä\nMeluntorjuntatoimet voidaan jakaa melupäästöjen vähentämiseen ja äänen etenemisen estämiseen sekä yksityiskohtaiseen ja ennakoivaan suunnitteluun. Melun torjunnan suunnittelua on tärkeää jatkaa koko kaivoksen elinkaaren aikana. Melupäästöjä voidaan vähentää\nhuoltamalla laitteistoja säännöllisesti, koteloimalla ja suojaamalla melua tuottavia laitteita.\nrakentamalla meluvalleja. Rakentamisessa tulee hyödyntää pintamaita tai varastokasoja, jotka eivät aiheuta ympäristöhaittaa.\nymmärtämällä melupäästöjen leviämisen luonne ja suunnittelemalla toiminta melua vähentäväksi esim. sijoittamalla murskaus- ja seulontatoiminnot maanalaiseen kaivokseen tai osittain maan alle, sijoittamalla melua tuottavat laitteet lähelle toisiaan ja matalalle tasolle muuhun maanpintaan nähden (vähentää myös vaikutusalueen laajuutta), pitämällä rikastamon ja murskaamojen ovet kiinni.\nvalitsemalla louhintasuunta niin, että toiminta jää asutukseen nähden louhintarintauksen taakse.\njättämällä louhimattomia seinäkkeitä meluesteiksi asutuksen suuntaan.\njättämällä puustoa ja kasvillisuutta kaivosalueen reunoille tai melupäästökohteiden ympäristöön.\nrajoittamalla räjäytysten panoskokoja ja vaiheistamalla panostus sekä optimoimalla räjähdekemikaalien määrä.\nilmoittamalla räjäytyksestä ennakkoon ja painottamalla räjäytykset tiettyihin ja mahdollisimman samoihin ajankohtiin päivistä. Räjäyttäminen aiheuttaa voimakkaan, mutta lyhytkestoisen melun ja siten ennakkotieto vaikuttaa positiivisesti haitankärsijöiden asenteisiin.\nkuljetusreittien suunnittelulla ja ajoittamalla kuljetukset sellaisiin vuorokauden aikoihin, jolloin häiriöt ovat mahdollisimman vähäiset.\nUudenmaan ELY-keskus ylläpitää meluntorjunnan tietojärjestelmää, johon on mahdollista tallentaa eri toiminnoista tehtyjä melutilanneselvityksiä, esimerkiksi maankäytön suunnitteluun, ympäristölupamenettelyyn ja YVA-hankkeisiin liittyviä selvityksiä. Tietojärjestelmään voidaan tallentaa laskennallisesti ja mittauksin tehtyjä meluselvityksiä sekä merkitä järjestelmään melua aiheuttavien toimintojen sekä meluesteiden sijainteja. Tietojärjestelmän tavoitteena on tehostaa meluselvitysten hyödyntämistä palvellen eri käyttäjäryhmiä (Laurila & Hakala 2010). Lisätietoja tietojärjestelmästä on saatavilla Valtion ympäristöhallinnon internetsivuilta (Uudenmaan ELY & Ympäristöministeriö 2011).\nLouhinnasta aiheutuvaa tärinää ei pystytä täysin poistamaan, mutta oikeilla toimintatavoilla sen haitat voidaan minimoida. Räjäytyksistä ympäristöön leviävää tärinää voidaan pienentää oikealla työn suorituksella ja räjäytysten suunnittelulla. Tärinää voidaan vähentää\nhuomioimalla kallioperän ominaisuudet,\nsuunnittelemalla panosten ajoitukset kallion jännitys- ja värähtelytilan mukaisesti (lyhythidastenallit), • pienentämällä reikäpanoksia ja keventämällä panostusastetta tai pienentämällä räjäytettävän kentän kokoa (sytytysjärjestys, pieni momentaaninen räjähdysainemäärä),\nhyvällä porauksen hallinnalla.\nEsimerkkejä melun ja tärinän vähentömintoimenpiteistä Suomessa toimivilla metallikaivoksilla\nKaivos/tuotantolaitos Toimenpiteitä melun ja tärinän vähentämiseksi\nKittilän kaivos Tilapäinen murskaustyö tehdään läjitysalueiden takana\nMurskauksen meluntorjunta rakenteellisin ratkaisuin\nTutkitaan mahdollisuuksia vähentää jauhatuksen melua rakenteellisin ratkaisuin\nMeluvalli avolouhokselta malmivarastolle sekä malmivaraston asutuksen puolella kuljetus- ja lastausmelun vähentämiseksi\nMeluvalli ilmanaakutehtaan ja toimistorakennuksen välissä prosessimelun vähentämiseksi.\nKaivospiirin puuston mahdollisimman maksimaalinen säilyttäminen\nJokisivun kaivos Maanpoistomassoista ja sivukivestä on rakennettu louhoksen ympärille meluvalli.\nKaivostoiminnassa energiankulutus edustaa niin merkittävää kustannuserää, että energian säästämiseen tähtäävät kehityshankkeet kuuluvat kaivoksilla normaaliin rutiiniin. Energiankulutus on voimakkaasti riippuvainen malmin laadusta ja sen vaatimasta prosessitekniikasta. Jos malmi on kovaa, malmin irrottaminen, murskaaminen ja jauhaminen kuluttavat selvästi runsaammin energiaa kuin pehmeämmän malmin käsittely. Malmin hienonnukseen tarvittavasta energiasta voidaan saada suuntaa-antava käsitys määrittämällä sille ns. Bondin Work-Index, joka kertoo teoreettisen energian tarpeen malmitonnia kohti. Tämä malmikohtainen teoreettinen arvo asettaa jossain määrin rajoituksia sille, miten pitkälle energian säästämisessä voidaan päästä.\nHienonnuksessa energiankulutusta voidaan kuitenkin pyrkiä optimoimaan mm. seuraavilla toimenpiteillä:\nMurskaus- ja jauhatusprosessin optimointi. Murskaus kuluttaa energiaa malmitonnia kohden huomattavasti jauhatusta vähemmän tiettyyn rajaan asti (n. 10 mm). Erityyppisillä murskaimilla on optimitoiminnan kannalta tietty murskaussuhde (esim. leukamurskain 3–7, kartiomurskain n. 6), jonka ylittäminen voi johtaa huomattaviin kunnossapitokustannuksiin. Tämän vuoksi on murskausvaiheita lisättävä, jos tuotteen hienoutta lisätään. Myös seulontavaiheita on tällöin lisättävä. Laitteiden lisääntyessä myös energian tarve lisääntyy. Hienonnuksen suunnittelu onkin haastava optimointitehtävä, jossa energiankulutus on tärkeä, mutta ei suinkaan ainoa kriteeri.\nMurskauspiiriin valitaan mahdollisimman hyvällä hyötysuhteella toimivat laitteet, joiden kapasiteetti ja murskaussuhde ovat oikealla alueella eikä ”tyhjäkäyntiä” esiinny.\nJauhatuspiirin suunnittelulla ja menetelmän valinnalla pyritään saavuttamaan mahdollisimman hyvä läpimeno-kapasiteetti energiankulutukseen nähden. On kuitenkin huomattava, ettei energiankulutus ole ainoa suunnittelukriteeri. Myös kunnossapitokustannukset ja tarveaineiden kulutus (esim. jauhintangot ja -kuulat) voivat olla kaivoksen kannalta merkittäviä kustannustekijöitä. Myös jauhatuspiiriin yleisesti liittyvien muiden laitteiden (esim. luokittimien) toiminnan suunnittelussa pyritään piirin tehokkaaseen toimintaan.\nRikastusprosessissa monivaiheinen ja useampia rikasteita tuottava prosessi vaatii luonnollisesti yksinkertaista prosessia enemmän energiaa. Tässäkin on rikastusprosessin ja siihen liittyvien laitteiden suunnittelulla oleellinen merkitys energiankulutusta ajatellen. Suunnittelussa pitäisi huomioida mm. seuraavia seikkoja:\nValitaan energiatehokkaita laitteita (moottorit, pumput, taajuusmuuttujaohjaus).\nOptimoidaan laitteiden koko/määrä. Kun yksiköiden koko kasvaa ja lukumäärä vähenee, alenee energiankulutus käsiteltävää tonnimäärää kohti. Kokoa ei kuitenkaan voi kasvattaa rajattomasti prosessin toiminnan häiriintymättä, vaan kysymys on optimoinnista energiankulutuksen ja prosessin toiminnan välillä.\nSuunnitellaan malmin prosessointi mahdollisimman yksinkertaiseksi.\nValitaan energiatehokkaita rikasteiden kuivauslaitteita. Yleensä esim. painesuodatus kuluttaa vähemmän energia kuin perinteinen kiekkosuodatus ja kuivausrumpu. Keraaminen suodatin kuluttaa edelleen energiaa vähemmän kuin kiekkosuodatin tai painesuodatin. Valintaa ei voida kuitenkaan aina tehdä energiankulutuksen perusteella, koska eri laitteilla on esim. käsiteltävän rikasteen hienouden suhteen erilainen optimitoiminta-alue. Rikasteen loppukosteudelle asetetut vaatimukset vaikuttavat myös menetelmän ja laitteiden valintaan.\nVanhoilla kaivoksilla, joissa prosessit on suunniteltu ja rakennettu usein vanhemmalla ja vähemmän energiatehokkaalla tekniikalla, energianäkökulma tulee huomioitavaksi laitteistoja uusittaessa. On myös suositeltavaa tehdä perusteellinen energiaselvitys, jossa\nkartoitetaan tarkasti nykyinen energiankulutus,\nselvitetään mahdolliset ”energiahukat” (esim. paineilmaverkoston vuodot ym.) ja\nkartoitetaan kohteet, joissa energian säästöä voidaan saavuttaa tarvittaessa prosessin tai laitteistojen muutoksilla.\nKaivos/tuotantolaitos Toimia energiatehokkuuden parantamiseksi\nKemin kaivos Malmin kuljetus minimoidaan tasoväleillä\nOminaispanostusta pyritään pienentämään räjäytyskaasujen vähentämiseksi\nMaanalaisen kaivoksen ominaisenergian kulutus on pienentynyt, koska jauhautuminen kaatonousuissa on lisääntynyt suuremman pudotuskorkeuden takia\nRikastamon sähkön ominaiskulutus on pienentynyt lähinnä parantuneen erotustehokkuuden takia, mikä on nostanut kapasiteettia\nPyhäsamen kaivos Energiaselvitys/kartoitus tehty\nKuivausrummun korvaaminen painesuottimella\nKaivoksen pumppausveden lämmön hyväksikäyttö kaivoksen tuuletusilman lämmityksessä\nKevitsan kaivos Taajuusmuuntimet, nesteresistanssikäynnistimet jne. Käytössä suurten pumppujen nopeuden säätämisessä, kuljettimien käynnistämisessä ja jauhinmyllyjen köyttöolosuhteisen optimoinnissa\nValitut pienjännitemoottorit täyttävät kaikilta osin hyötysuhde-luokan IE2 ja suurimmaksi osaksi myös hyötysuhdeluokan IE3\nPäästöjen vähentäminen toiminnan päättymisen jälkeen\nToiminnan päätyttyä kaivosalueelle jäävistä rakenteista (jätealueet, louhostilat) aiheutuvia päästöjä ilmaan ja vesiin vähennetään jälkihoitotoimilla, esimerkiksi jätealueiden peittämisellä ja vesien käsittelyllä. Jälkihoitotoimenpiteiden ensisijaisena tavoitteena tulee olla päästöjen muodostumisen estäminen, ja toissijaisena päästöistä aiheutuvan kuormituksen vähentäminen. Tehokkain keino toiminnan jälkeisten päästöjen vähentämiseksi on huomioida sulkemistoimenpiteet jo kaivoksen suunnittelu- ja rakentamisvaiheessa, esimerkiksi jätealueiden ja louhinnan suunnittelussa.\nToiminnan päätyttyä jätealueiden päästöt muodostuvat läjitysalueen valumavesistä ja kuivuneiden, hienojakoista materiaalia sisältävien pintojen pölyämisestä. Jätealueilta muodostuvien päästöjen määrää vähennetään erilaisilla peittoratkaisuilla ja jo kaivoksen rakentamisvaiheessa tehtävillä jätealueiden rakenteellisilla ja/tai läjitysteknisillä ratkaisuilla. Päästöjä voidaan tehokkaimmin vähentää valitsemalla sellainen peittorakenne, joka sekä hidastaa jätteen kemiallista ja fysikaalista rapautumista (muutuntaa) että estää jätealueen pölyämistä ja myös vähentää valumavesien määrää.\nJätteen kemiallisella tilalla (rapautumisella) on merkittävä vaikutus jätealueelta suotavien vesien laatuun, joten peitoilla voidaan vaikuttaa myös vesipäästöjen laatuun. Peittojen lisäksi jätealueiden vesipäästöjen vähentäminen edellyttää usein erillistä suoto- ja valumavesien puhdistamista. Vesien puhdistamiseen soveltuvat aktiiviset tai passiiviset menetelmät, tai niiden yhdistelmät. Toiminnan jälkeen vesien käsittelyssä on hyvä käyttää mahdollisuuksien mukaan passiivisia menetelmiä, koska ne vaativat vähemmän jatkuvaa ylläpitoa ja kuluttavat vähemmän energiaa kuin aktiiviset menetelmät.\nLaajoilla jätealueilla pölypäästöjen vähentäminen alkaa usein jo toiminnan aikana suljettujen läjitysalueiden peittämisellä ja kasvittamisella, joita jatketaan läjityksen päätyttyä koko jätealueen kattavaksi. Tiheä kasvillisuus vähentää tehokkaasti pölyämistä (sivukivikasat, rikastushiekka-altaat) samoin kuin hienojakoisen aineksen peittäminen kokonaan vedellä (rikastushiekka-allas, jätesakka-altaat). Tiiviillä peittorakenteilla voidaan vähentää suotovesien määrää ja vaikuttaa mahdollisesti myös suotovesien laatuun. Jätteiden hapontuottoa voidaan parhaiten vähentää vesipeitolla, joka voidaan toteuttaa tiivispohjaisissa ja padoiltaan vakaissa jätealtaissa tai louhostiloihin tai avolouhokseen sijoitetulle jäteainekselle. Laajojen, moniosaisten läjitysalueiden peittäminen (jälkihoito) alkaa jo toiminnan aikana ja siten peittorakenteen toimivuudesta saatuja seurantatietoja voidaan käyttää lopullisessa sulkemisvaiheessa peittorakenteiden parantamiseen ja mahdollisesti vesipäästöjen puhdistuksen tehostamiseen.\nKuivapeittorakenne voi koostua yhdestä maa-aineskerroksesta tai useamman maa-aineksen ja/tai synteettisen materiaalin kerrosrakenteesta. Kuivapeittorakenteen ominaisuuksien ja paksuuksien valinnalla voidaan vaikuttaa läjitykseen imeytyvän veden määrään ja siten suotovesien määrään. Monikerrosrakenteella, jossa on yhtenä osana tiivis kerros, vähennetään parhaiten suotovesien ja mahdollisesti myös puhdistettavien vesien määrää. Rakenteiden valinnassa ja suunnittelussa on huomioitava jätteen kemiallisessa muutunnassa mahdollisesti syntyvät kaasut ja/tai lämpöreaktiot (lämpölaajeneminen). Tiivis peittorakenne voi aiheuttaa myrkyllisten kaasujen muodostumista (H2S, CO2) jätealueella ja niiden kulkeutumista esimerkiksi näytteenottokohteisiin, jotka on sijoitettu penkkojen läheisyyteen (KT ry 2006). Tämä seikka on huomioitava jo suunnitteluvaiheessa työturvallisuusriskinä.\nVesipeitto soveltuu sellaisten rikastushiekka-altaiden jälkihoitoon, joissa on tiiviit pato- ja pohjarakenteet. Rautasulfidien hapettumista ja sitä seuraavaa haitallisten aineiden liukenemista sivukivistä estetään tai hidastetaan tehokkaimmin sijoittamalla sivukivet louhokseen ja peittämällä täyttö riittävän paksulla vesikerroksella (lisätietoja Tremblay & Hogan 2001, EC 2009, INAP 2009, Eriksson 2001). Vesipeiton tehokkuus perustuu hapen hitaaseen liukenemiseen ja kulkeutumiseen (diffuusioon) vedessä verrattuna ilmaan.\nToiminnan päätyttyä kuivanapitopumppauksen lopettamisen ja siitä aiheutuvan louhoksen täyttymisen seurauksena louhoksesta voi aiheutua vesipäästöjä kalliorakoja tai vettä johtavia maaperäkerroksia pitkin ympäröiviin pohjavesiin tai ylivuotona alueen pintavesiin. Päästöjä pohjavesiin voidaan estää tukkimalla hyvin vettä johtavat ruhjeet ja raot, tai rakentamalla maanalaiseen louhokseen hydraulisia sulkuja (esim. kaivosperiin tai ajotunneleihin) ennen kaivoksen täyttymistä vedellä. Suluilla voidaan ohjata veden virtauksia siten, että sulfidirikkailta alueilta tulevat happamat metallipitoiset vedet erotetaan puhtaammista vesistä – ja samalla kontrolloidaan vesien purkautumista ympäristöön. Maanalaisessa louhoksessa vesien purkautumiskanavia voidaan ohjata myös tukkimalla sellaiset kaivokseen johtavat kulkuväylät tai aukot, joista ylivuotovesien ei haluta purkautuvan. Sulut voidaan rakentaa esimerkiksi betonista. Suluilla edistetään ja nopeutetaan myös louhoksen täyttymistä vedellä (INAP 2009). Veden luonnollisten virtausreittien tukkiminen voi johtaa seinämien sortumiin veden paineen nousun myötä tai veden hakiessa uusia virtauskanavia. Sortumien estäminen edellyttää louhoksen seinämien lujittamista toiminnan päätyttyä.\nSulfidimineraalien hapettumisesta aiheutuvien vesipäästöjen muodostuminen toiminnan päätyttyä estetään antamalla louhoksen täyttyä vedellä. Tällöin louhokseen muodostuu vesipeitto, joka estää sulfidimineraalien rapautumisen jatkumisen (ks. luvut 6.3.2 ja 8.4). Vedellä täyttymistä voidaan nopeuttaa esimerkiksi pumppaamalla louhokseen vettä tai tukkimalla hydrauliset johteet edellä mainituilla suluilla (INAP 2009). Toiminnan aikana ja ennen louhoksen täyttymistä louhoksen seinämiin on ehtinyt kertyä sulfidimineraalien hapettumistuotteita, jotka liukenevat veden pinnan nousun myötä heikentäen louhosvesien laatua. Louhoksen teiden ja käytävien pohjalla on myös hienoksi jauhautunutta malmia, josta voi myös liueta vesiympäristölle haitallisia aineita.\nVesikuormituksen vähentämiseksi heikkolaatuisten louhosvesien käsittely tehdään joko in situ -menetelmällä tai puhdistamalla louhoksen ylivuotovedet. In situ -menetelmällä tarkoitetaan vesien käsittelyä itse louhoksessa. Tavallisimmat in situ -menetelmät ovat kemiallinen tai biologinen käsittely. Yleisin kemiallinen menetelmä on alkalinen käsittely, jossa louhosveden happamuutta vähennetään lisäämällä emäksistä ainetta (esim. kalkkia, lipeää), jotta kaivosveden sisältämät liuenneet metallit saostuisivat hydroksideina (INAP 2009). Biologisista menetelmistä tunnetuin on sulfaatinpelkistyksen hyödyntäminen. Menetelmässä luodaan louhokseen bakteereita, orgaanista hiiltä ja ravinteita lisäämällä aktiivinen sulfaatinpelkistäjäbakteerikanta, jonka toiminnan vaikutuksesta sulfaatti pelkistyy sulfidiksi ja liuenneet metallit saostuvat sulfideina. Reaktio nostaa samalla veden alkaliniteettia (esim. Vestola & Mroueh 2008). Muita mahdollisia biologisia menetelmiä on käytetty mm. typen poistoon vähäisiä määriä metalleja sisältäville louhosvesille.\nLouhosten ylivuotovesien käsittelyyn soveltuvat vastaavat aktiiviset ja passiiviset menetelmät, joita käytetään toiminnan aikana ja jälkeen myös muiden kaivosalueen valuma- ja suotovesien puhdistukseen (ks. luvut 6.2.2.1 ja 8.4.2). Yhtenä vaihtoehtona louhosvesien käsittelylle on myös ”pumppaa-ja-käsittele” -menetelmä, jossa louhoksen vesi pumpataan puhdistettavaksi erilliseen käsittelylaitokseen. Tällöin vedestä voidaan käsittelyn ohella pyrkiä ottamaan talteen hyödylliset metallit (esim. Lottermoser 2007).\nJos louhos täyttyy vain osittain vedellä, vesipäästöjä voi aiheutua vesipinnan yläpuolelle jäävissä seinämissä tapahtuvasta sulfidimineraalien hapettumisesta. Tällaisessa tapauksessa louhoksen täyttymistä tulisi pyrkiä edesauttamaan tulppaamalla raot, jotka estävät louhoksen täyttymisen ja pumppaamalla sitten vettä louhokseen (INAP 2009).\nSulfidimineraalien hapettumisen estäminen louhoksen seinämissä jo toiminnan aikana vähentää louhoksen vesipäästöjen puhdistamistarvetta toiminnan päättymisen jälkeen. Viime vuosina on kehitetty mm. seinämien passivointimenetelmiä, joissa reaktiivinen kivipinta peitetään kemiallisesti pysyvällä ja suojaavalla pinnoitteella, esimerkiksi permanganaatilla. Menetelmä toimii tehokkaimmin, jos kivipinta on tuore, kun se peitetään. Menetelmä on kuitenkin vasta uusi, eikä sen toimivuudesta ole vielä pitkäaikaista kokemusta (INAP 2009).\nJos louhokseen loppusijoitetaan kaivannaisjätteitä, tulee varmistaa, ettei niistä aiheudu lisäkuormitusta vesiin. Kuormituksen estämiseksi kaivannaisjätteet voidaan esimerkiksi vuorata jätemateriaalia paremmin vettä johtavalla maa-aineksella, jolloin veden virtaus ohjautuu jätemateriaalin sijasta puhtaaseen maa-ainekseen eikä vesi huuhtele jätemateriaalista haitta-aineita (esim. Lottermoser 2007). Louhokseen sijoitettuja kaivannaisjätteitä peittävän vesikerroksen tulee olla riittävän paksu, ettei happea pääse kulkeutumaan kaivannaisjätteisiin tai ettei louhosvesien sekoittuminen tuulen tai täyskierron vaikutuksesta johda jätemateriaalin sekoittumiseen tai liettymiseen vesipatjaan. Hapen kulkeutumista louhostäyttöön voidaan vähentää peittämällä jäte esim. moreenilla, jonka päälle tulee vesipeitto. Tämä on suositeltavaa varsinkin silloin, kun vesipeitto jää matalaksi (MEND 1995).\nVesipäästöjen vähentämiseksi louhoksesta tyhjennetään kaikki mahdolliset vesien pilaantumista aiheuttavat koneet, laitteet, rakennelmat ja jätemateriaalit (muut kuin loppusijoitetut kaivannaisjätteet), kun toiminta päättyy.\nSosiaalisten vaikutusten vähentäminen kaivostoiminnan suunnittelun ja toteutuksen aikana\nErityisesti suurten kaivoshankkeiden suunnittelussa törmätään usein vastakkaisiin ja ristiriitaisiin käsityksiin kaivostoiminnasta ja sen vaikutuksista toivottavan alueellisen kehittämisen näkökulmasta. Yhtäältä kaivostoimintaa pidetään järkevänä luonnonvaroja hyödyntävänä teollisena toimintana, joka työllistää ja mahdollistaa alueen elinkelpoisuuden myös tulevaisuudessa. Vastakkainen näkemys pitää parempana luonnon säilyttämistä nykymuodossa ja etenkin itä- ja pohjoisosissa maata erämaisuuden, sekä siihen perustuvien luontaiselinkeinojen ja matkailun kehittämistä. Nämä erilaiset mielipiteet tuottavat samasta kaivoshankkeesta varsin erityyppisinä koettuja sosiaalisia vaikutuksia, joihin ei edes asiantuntijatiedolla voida juurikaan vaikuttaa.\nKaivoshankkeiden sosiaaliset vaikutukset muotoutuvat osallisten yksilökohtaisten ja kollektiivisten, usein ristiriitaisten, asenteiden kautta, joiden taustalla vaikuttavat mm. paikalliset kokemukset esimerkiksi malminetsinnän ajalta, tai muut ennakkokäsitykset ja uskomukset. Tiedottamisella ja avoimella vuoropuhelulla voidaan paikallisesti vaikuttaa asenteisiin tai niiden kärjistymiseen, sekä parantaa asenteellista ilmapiiriä ja parhaimmillaan jopa helpottaa hankkeen etenemistä. On olennaista täyttää tietovaje asiantuntijatiedolla ennen kuin se täyttyy muualta saatavalla tiedolla. Julkinen keskustelu mediassa on usein asenteita kärjistävää ja lisää turhia pelkoja.\nKaivosyhtiöiden velvollisuutena voidaan pitää työntekijöiden ja heidän perheittensä elinoloista ja viihtyvyydestä huolehtimista myös työajan ulkopuolella. Sosiaalisesti kestävän kehityksen mukaisesti myös laajempia kohderyhmiä hyödyttävä yhteiskuntavastuu voidaan nähdä yhtiön luonnollisena tehtävänä. Yhteiskunnallisten palveluiden kehittämisen tarve on useilla potentiaalisilla kaivosalueilla suuri, jolloin kompensoinnin muodot on perusteltua kohdentaa yleisen palvelurakenteen vahvistamiseen.\nKeskeisin lähtökohta haittojen lieventämiselle ja kompensoinnille on kokonaisvaltaisen näkökulman hahmottaminen ja erilaisten intressien yhdistäminen (Taulukko 39). Tulee yhtä aikaa hyväksyä ja ottaa huomioon eri intressiryhmien erilaiset ja usein myös ristiriitaiset tavoitteet. Ratkaisuihin tulee päästä niin, ettei mikään intressitaho kokisi jääneensä kokonaan vaille vaikutusmahdollisuuksia. On haettava muualla toimivia esimerkkejä, kuten mahdollisuuksia haittojen kompensointiin erilaisilla sosiaali- ja terveyssektorin ohjelmilla, koulusektorin tai vapaa-ajan toiminnan tukemista julkisten tai yksityisten palveluidentuottajien kautta. Kompensaatioissa on usein kysymys halusta lähteä avoimeen keskusteluun; paikallisesti toimivia keinoja kompensaatioiden toteuttamiseen voidaan vuorovaikutteisen suunnittelun keinoin kyllä löytää.\nHaittojen kompensoinnin ja saavutettavien hyötyjen tulee olla luonteeltaan pitkävaikutteisia, muutoin hyödyn saisivat vain juuri tämän hetken osalliset ja pahimmassa tapauksessa haitat jäisivät myöhemmille sukupolville rasitteiksi ilman korvauksia. Neuvottelut haitallisista vaikutuksista ja niiden kompensoinnista tulee aloittaa mahdollisimman varhain, koska myöhemmin hankkeen eteneminen helposti huomioi vain konkreettiset korvaukset, eikä enää tunnista esimerkiksi YVA:ssa havaittuja negatiivisia sosiaalisia vaikutuksia. Esimerkiksi jo kaivoshankkeen suunnitteluvaiheessa on olennaista huomioida, erityisesti kaivoksen lähialueen asukkaiden näkökulmasta, alueen elinkelpoisuus ja toimintamahdollisuudet kaivoksen toiminnan päättymisen jälkeen. Erityisesti on varmistettava mahdollisen pysyvän asutuksen muuntuminen ja käyttökelpoisuus uusiin käyttötarkoituksiin. Asukkaiden toiveina on usein esitetty kaivosalueen jälkikäyttö muuhun elinkeinotoimintaan, esim. Matkailuun.\nKaiken kompensaation tulee lähteä vapaaehtoisuudesta ja yhtiön omasta halusta. Hyötyä on hyvin todennäköisesti enemmän kuin aiheutuvia lisäkuluja ja siten toimintamalli kannattaa. Kaivosyhtiö voi esim. määrittää budjettiin prosenttiosuuden, tms. määrärahan sosiaalisten vaikutusten kompensointiin. Alueelle tarvitaan myös toimija, jolla on riittävät oikeudet tehdä yhtiön puolesta ratkaisuja paikallisten asukkaiden kanssa.\nSosiaalisesti kestävän kehityksen mukaisesti YVA:n yhteydessä toteutettu sosiaalisten vaikutusten arviointi tuottaa tietoa kaivoshankkeen eri vaiheissa syntyvistä vaikutuksista kaivoksen vaikutusalueen ihmisten terveyteen, elinoloihin ja viihtyvyyteen. Toisaalta arvioinnin keskeinen tehtävä on vakiinnuttaa kaivoksen toiminta-alueella toimiva vuorovaikutteinen tiedonkulun ja keskusten prosessi. Sen mukaisesti kaivostoiminnan osapuolet, kaivosyhtiö ja sidosryhmät, ovat motivoituja ja sitoutuneita etsimään yhdessä uusia keinoja kaivostoiminnan myönteisten vaikutusten vahvistamisessa, sekä toimintaan liittyvien kielteisten vaikutusten lieventämisessä ja kompensoinnissa.\nSäännöllistä vuoropuhelua kaivosyhtiön ja paikallisten asukkaiden välillä tulee jatkaa koko kaivoksen toiminnan ajan. Näin ylläpidetään luottamuksellisia välejä, saadaan tietoa esiin nousseista tarpeista ja toiveista, sekä voidaan olennaisesti välttää puutteelliseen tietoon perustuvien pelkojen ja väärinkäsitysten syntyä.\nSoklin kaivoshankkeessa esitettyjä keinoja haitallisten vaikutusten kompensoinniksi.\nEkologinen kompensaatio Kemijoen fosforipitoisuus nousee, joten istutuksia Kemijoen ylöosaan pitää lisätä\nKaikkiin voimalaitoksiin ja patoihin kalatiet ja ohitusuomat\nNuorttijoki on törkeä söilyttää malhdollisimman nykytilaisena\nMaisemallinen kompensaatio Erämatkailuun tielinjan valinnoilla saattaa olla merkitystä, kun mennään Nuorttijoelle\nMaisemointi ja nykyisen aseman huomioiminen\nLinjaamalla kaivosinfra samalle aukolle kylien takamaille, joissa asumisen äänet ja maisemavaikutus helpommin sulattavat haitat alueen ominaisuudeksi\nTaloudellinen kompensaatio Paliskunnille vuotuinen rahallinen täyskorvaus\nPorotalouden korveukset rakentetita rakentamalla\nTukemalla matkailun kehittämistä Savukosken muissa osissa esim. Kairijoki ja Kemijoki\nHanke tuo merkittäviä hyötyjä ja ne ovat osa kompensaatiota\nPanostukset erämatkailun uudelleensuunnitteluun ja markkinointiin\nPorotalouden kompensaatio, lisäruokintaan ja helikopterilentoihin avustuksia\nSosiaalinen kompensaatio Yhdessä elinkeinoharjoittajien kanssa käydään suunnitelmat läpi ja pyritään löytämään toteutusratkaisutm jotka vähiten haittaavat ko. elinkeinon harjoitusta\nLieventäviä teknisiä toimenpiteitä niille alueille, joissa porojen reitit häiriintyvät\nPorotalouden kompensaatio lisääntyvän aitaamistarpeen osalle, putkilinjan ylitykseen riittävästi toimivia luiskasiltaratkaisuja\nAvoin keskustelu radioaktiiviste aiveiden käsittelystä kaivostoiminnassa\nPoliittinen kompensaatio Jakamalla asiallista tietoa kaivostoiminnasta\nNoudettu kohteesta http://fi.opasnet.org/fi-opwiki/index.php?title=Metallimalmikaivostoiminnan_päästöjen_vähentäminen&oldid=18526\nSivua on viimeksi muutettu 25. maaliskuuta 2013 kello 13.31.


Luettelo ei-hormonaalista dermatiittia voiteista - Allergeenit September\nIhotulehdus - ihon punoitus, joka aiheutuu allergeenien kosketuksesta. Tämä tauti ei ole ominaista vain aikuisille, vaan myös lapsille, vaikkakin lapsenkengissä - se voidaan käynnistää joukolla oireita.\nVoide Bepantin voidaan käyttää myös lapsille\nDermatiitin oireet ovat ilmiö, jota henkilö ei saa kiinnittää välittömästi huomiota. He voivat tavata, molemmat kerralla, ja useat niistä:\nfotodermatiitti - tämä tapahtuu silloin, kun ihottuma ilmenee, kun aurinko altistuu iholle;\natooppinen dermatoosi, joka johtuu elintarvikkeiden allergeenista tai ulkoisesta ympäristöstä;\nIhottuma esiintyy missä tahansa iässä. Paikallisten aineiden valinta dermatiitin hoitoon perustuu siirtymiseen heikommasta, hormonitonta, vahvemmista lääkkeistä. Riippuen taudin vaiheesta ja kulusta valitaan dermatiitin hormonaaliset voiteet tai päinvastoin. Jos tauti ilmenee akuutissa muodossa, voimakkaat lääkkeet (hormonaaliset) määrätään hoidon alussa. Muissa tapauksissa voit tehdä ei-hormonaalisia voiteita ja voiteita.\nSalvoja käytetään pääasiassa hilseileviin vaurioihin, niissä on selkeä väri ja rasvainen rakenne, hitaasti imeytyy. Kerma on vaalea, imeytyy nopeasti, mutta kuivauksen jälkeen voi kuoriutua. Vaikutuksen kesto varmistetaan vain käyttämällä paikallisia terapeuttisia lääkkeitä. Tulos riippuu antihistamiineista ja rauhoittavista aineista, joilla on antipruritisia ja anti-inflammatorisia vaikutuksia.\nMeidän ei kuitenkaan pidä unohtaa, että taudin ulkoisen ilmenemisen hoito ei ole ihmelääke. Ihottuma voi ilmetä uudelleen, jos todellista syytä ei tunnisteta ja asianmukaiset hoitotoimenpiteet toteutetaan. Mitä tehdä:\nyhteyksien poistaminen taudinaiheuttajista on pakollinen;\nEi-hormonaalinen ihottuma. Hakemuksen tärkein etu on, että sitä voidaan käyttää pitkään, sekä aikuisille että lapsille, terveydelle vahingoittamatta. Älä vaikuta kehon hormonitasapainoon. Haittapuolena on, että hyvin pitkään käytettynä ne voivat aiheuttaa allergioita, ja vaikutus on kokonaan poissa.\nHormonaalinen voide. Sitä määrätään akuutin dermatiitin ilmenemiseen, kun ei-hormonaalisen aineen hoito ei toimi. Toimintatyyppi on jaettu neljään tyyppiin: heikosta erittäin vahvaan. Kahden ensimmäisen tyypin hoidossa prosessi on melko hidas, mutta haittavaikutusten riski on hyvin pieni. Vaikutus on lyhytaikainen, vaikkakin nopea, kun elin on tottunut lääkkeeseen. Ne vaikuttavat kielteisesti kaikkiin elinjärjestelmiin. Ja siellä on ns. Vieroitusoireyhtymä. Älä peruuta lääkettä äkillisesti.\nYleiset suositukset ei-hormonaalisten voiteiden käytöstä\nEi-hormonaalinen kerma dermatiittia varten sekä tablettiformulaatiot, on lääke, joka lääkärin hyväksymänä ei voi vain epäonnistua, vaan myös vaikeuttaa tilannetta.\nAloita hoitaminen heikoin keinoin, jos tarpeen, sujuvasti siirtymällä aggressiivisiin lääkkeisiin.\nVoide levitetään kevyesti puhtaaseen, kuivaan ihon pintaan kaksi tai kolme kertaa päivässä.\nJos vauriot ovat päänahassa, on suositeltavaa käyttää voiteita tai linimenttia, jolla on samanlainen koostumus.\nLasten ihotulehduksen syyt ovat seuraavat:\nsynteettiset vaatekankaat, vuodevaatteet, sopimaton lasten kosmetiikka;\nEpideliä tulisi käyttää erittäin varovaisesti. Käytön aikana vältetään altistuminen ultraviolettisäteilylle. Yksi lääkkeen komponenteista voi aiheuttaa syövän kehittymisen.\nExoderil auttaa sekundaarisen infektion yhteydessä.\nHormonaalisia voiteita käytetään harvoin, kun dermatiitti on kehittyneessä muodossa. Erityisesti harvoin määrättyjä lääkkeitä kortikosteroidien kanssa lapsille ja aikuisille ihon iholle, koska ihon harvennuksen riski on suuri. Sekä ei-hormonaalinen dermatiitti-kerma voidaan valmistaa itsenäisesti. Joskus, kun lääkkeiden käyttö ei voi olla jostain syystä, voit käyttää kansanhoitoa etukäteen neuvoteltuaan ihotautilääkäriin.\nDermatiitti - tulehtunut ihottuma, johon liittyy kutinaa ja kuorinta. Sijaintipaikat kehossa ovat erilaisia. Mutta hänen opintonsa epämiellyttävin paikka on kasvot. Ensimmäinen asia, tietenkin, haluan nopeasti päästä eroon hänestä. Ei-hormonaalinen voide ihon dermatiitista kasvoilla soveltuu, muuten se on mahdotonta. Niitä käytetään järjestelmässä muiden lääkkeiden kanssa, joilla pyritään parantamaan kehoa. Edustaa tällaisia voiteita:\nHormoneita sisältämättömien voiteiden ja voiteiden luettelo on yksinkertaisesti valtava - alla voit tutustua suosituimpiin ja valita jotain, joka sopii sinulle.\nIhon korkki. Suunniteltu poistamaan ihosairauksien, myös ihottuman, epämiellyttävät oireet. Lääke on laaja-alainen. Vapautusmuoto ei ole vain kerma, vaan myös aerosoli, shampoo. Tuotettu Espanjassa.\nActovegin - valkoinen, hajuton kerma. Edistää regenerointiprosessin kiihtymistä, aktivoi metabolisia prosesseja epiteelis kudoksissa, lisää verenkiertoa.\nSinkki - tulehdusta ehkäisevä, antibakteerinen lääke paikallisesti.\nBepanten on tarkoitettu imeväisten ihottuman hoitoon sekä nännihaavojen parantamiseen imettävillä äideillä.\nGistan - antihistamiini paikallisesti. Luo iholle kalvon, joka päästää ilmaan ja estää bakteerien ja allergeenien tunkeutumisen.\nIsis, uuden sukupolven kosmetiikka, joka vaikuttaa immuunijärjestelmään, on myös antiseptinen.\nPhenystyle on tarkoitettu erilaisten luonteeltaan kutisevien ihottumien, palovammojen varalta.\nSolcoseryl on ravitseva stimulantti. Lääke perustuu nuorten vasikoiden veren uutteeseen. Sillä ei ole desinfiointiainetta, joten sitä levitetään antiseptisellä esikäsittelyllä.\nVidestim sisältää retinolia, joka nopeuttaa paranemista ja regeneroitumista. Sen on osoitettu kiihtyvän ja parantavan ihottumaa, johon liittyy kuivuus, kuorinta, tulehdus.\nPimafukort. Se on tarkoitettu dermatoosille, joka on sekundaarisen tai sieni-infektion aiheuttama, Vipsogal on tarkoitettu psoriaasin hoitoon, sillä on yleinen terapeuttinen vaikutus ihoon.\nAurobin. Se on tarkoitettu anorektaalisen vyöhykkeen limakalvojen ja koko kehon ihon loukkauksiin - antipruritic, anestesia, anti-inflammatorinen aine, lorindel on määrätty allergisille dermatoosille, joissa on keratinoidut kuoret.\nTselestoderm. Määritä kortikosteroideille herkän dermatiitin oireiden poistamiseksi, fusidiinihapolle alttiiden bakteerien aiheuttaman tulehduksellisen ihotulehduksen perusteella.\nLokoid, lipokr. Pitkään aikaan se säilyttää positiivisen tuloksen hoidon lopettamisen jälkeen, fluorokortti, anti-inflammatorinen, antihistamiininen vasokonstriktori, ei potilaiden mukaan ole täysin siedetty.\nBetametasonivaleraatti. Anlitemaattisella, antipruritic-lääkkeellä on alhainen imeytyminen ihoon, mikä vähentää sivuvaikutusten riskiä, pulcortolone vähentää kapillaariläpäisevyyttä, lievittää turvotusta, kutinaa, tulehdusta.\nJos voide, jossa on hormonaalista koostumusta, valitaan oikein, ja oikea annos valitaan, hoito on onnistunut ja ilman komplikaatioita, nopeasti tavoitteen saavuttamiseksi. On kuitenkin olemassa useita sairauksia, joissa tällaisia lääkkeitä on kategorisesti mahdotonta käyttää:\nMitä voide ja kerma auttaa parantamaan ihotulehdusta?\nVoide dermatiitista auttaa lievittämään epämukavuutta ja parantamaan ihon tilaa, mutta se on valittava ottaen huomioon ihottuman ominaisuudet.\nEri ihottumaa varten käytetään erilaisia voiteita. On tärkeää ymmärtää, miksi ihottuma on oikea lääke. Ihotautilääkäri voi auttaa tekemään oikean diagnoosin, jolle on aina parempaa kysyä neuvoa kuin itsehoitoa.\nIlmeinen punaisina täplinä, joita seuraa kuivuus ja asteikot. Potilasta häiritsee kutina ja epämukavuus kärsivällä alueella. Syy on opportunististen sienien liiallinen kasvu.\nTulehduksen perusta on kehon immuunivaste allergeenille yliherkkyyden seurauksena. Samalla vapautuu tulehduksellisia välittäjiä, jotka aiheuttavat ilmentymiä iholle.\nAntihistamiini - Phenystyle, Psilo-balm.\nAntiseptiset aineet - puristavat boorihapon tai kaliumpermanganaatin liuoksella. Käytetään liotusvaiheen päätyttyä.\nIhosairauksia aiheuttavat mikro-organismit aiheuttavat tulehdusprosessia. Se alkaa hävitä vasta syyn poistamisen jälkeen. Dermatologisten sairauksien kohdalla yleisesti käytetään laaja-alaisia antibiootteja.\nYhdistetty työkalu - Levomekol, Triderm, Pimafukort. Sisältää lisäkomponenttien koostumusta - anestesia- tai steroidihormonia. Se auttaa paitsi pääsemään eroon infektiosta myös helpottamaan oireiden alkamista.\nJalkoihin, kehoon, voidaan käyttää käsin allergioita:\nAikuisilla tällaisten lääkkeiden käyttö sallitaan enintään 2 kertaa päivässä. Lapset - 1 kerta, tässä tapauksessa on kiinnitettävä huomiota, mistä iästä lähtien tuote on sallittu.\nBepanten. Hyväksytty käytettäväksi imettävillä ja lapsilla jo nuoresta iästä lähtien. Käytetään parantamaan ihoa missä tahansa kehon osassa.\nRadevit on parantava voide. Se sisältää vitamiineja, jotka lievittävät tulehdusta, pehmentävät ihoa ja poistavat kutinaa.\nDermatiitti on allerginen luontotauti. Jokainen ihminen ainakin kerran elämänsä aikana törmänsi häneen. Tämä tauti voi esiintyä sekä akuutisti että kroonisesti. Ihmisillä, joilla on taipumus allergioihin, pitkittynyt kurssi kehittyy useammin. Koska uusi paheneminen voi tapahtua milloin tahansa, tällaisten potilaiden on suositeltavaa, että sillä on kotona dermatiitti-voide pysäyttääkseen uusiutumisen sen kehityksen alussa.\nDermatiitti ilmenee vesikkeleiden, kuorien ja vaahtojen kutisevina ihottumina erytemaattisella taustalla. Kurssilla on useita vaiheita:\nsubakuutti (kortikaalinen) - muutama päivä sen jälkeen, kun se oli kosketuksissa ärsyttävien kuplien kanssa, ja niiden sisältö vuotaa ja kuivuu kuorien ja astioiden muodostamiseksi;\nkrooninen - kehittyy usein kosketuksissa ärsyttävien aineiden kanssa, mikä ilmenee hyperkeratoosin, lichenifioinnin jne. ulkoasulla iholla.\nKaikille ihotulehdustyypeille ihottumille on ominaista kutina ja polttaminen, turvotus, paikallisen lämpötilan nousu leesiossa, kuplien ja kuorien ulkonäkö. Prosessin erottamisen jälkeen iho säilyy muuttumattomana tai hypo- tai hyperpigmentaatiopisteinä.\nIhon ihotulehduksesta peräisin olevat voiteet voivat sisältää pääasiallisena aineosana erilaisia komponentteja - glukokortikosteroideja, antibiootteja, sienilääkkeitä, kuivausaineita, kosteuttavia aineita ja muita aineita. Tämän perusteella ne luokitellaan eri ryhmiin.\nHormonaaliset ihotulehdukset ovat tehokkaimpia ja nopeasti vaikuttavia lääkkeitä. Ne lähes lieventävät välittömästi tulehdusta ja kutinaa, edistävät ihottuman ja ihon paranemisen nopeaa ratkaisua. Niiden ainoa haitta on sivuvaikutukset, joiden vuoksi niitä ei voi käyttää pitkään. Samasta syystä tästä ryhmästä peräisin olevia lääkkeitä ei voida määrätä itselleen ilman lääkärin kuulemista. Tietyn lääkkeen valinta ja sen annostus jätetään parhaiten asiantuntijalle.\nKuivaille ihottumille on parempi käyttää steroidivoiteita ihottumaa varten. Jos prosessi itkii, voiteet, emulsiot ja emulsiot ovat sopivampia. Määritä ne 3-5 päivän ajan 1-3 kertaa päivässä. Pidempi käyttö on mahdollista vain lääkärin luvalla.\nKaikki ei-hormonaaliset voiteet dermatiittia varten voidaan jakaa antipruritisiin, kuivaus-, anti-inflammatorisiin, pehmittäviin aineisiin jne. Mutta tämä jako on hyvin ehdollinen, koska ne kaikki eivät sisällä yhtä komponenttia niiden koostumuksessa, vaan niiden yhdistelmä. Siksi niiden toiminta on aina monipuolista: ne vähentävät kutinaa, kuivaavat ja pehmentävät ihoa, osoittavat tulehdusta ja haavan paranemista.\nIhottumaa seuraa aina kutina. Se voi olla eri asteista. Voimakkaalla kutinaa sairastavat potilaat hermostuvat, menettävät lepoa ja unta. Stressi vain pahentaa dermatiitin kulkua. Siksi tällaisissa tilanteissa on tärkeää lievittää potilaita, joilla on antipruritisia lääkkeitä.\nTätä tarkoitusta varten käytetään ulkoisia antihistamiineja (dermatiitin Fenistil-geeli), kalsineuriinin inhibiittoreita (Protopik, Elidel). Nämä lääkkeet pysäyttävät tulehdusilmiöt, niillä on anestesiavaikutus, mikä vähentää ihon kutinaa. Voimalla ihon dermatiitista, joka perustuu mentoliin (Boromentol, Menovazan), on samanlainen vaikutus. Se jäähtyy ja rauhoittaa tulehtunutta ihoa, vähentää reseptorien herkkyyttä, minkä seurauksena vaikutusalueen pinta lakkaa jonkin aikaa.\nKuten edellä mainittiin, hormonaalisella antiprursiivisella voidella dermatiitille on nopeampi ja tehokkaampi toiminta. Mutta silti on parempi aloittaa hoito ei-hormonaalisilla voiteilla sivuvaikutusten pienen riskin ja pienen luettelon vasta-aiheista johtuen.\nKostean prosessin vaiheessa käytetään voiteita ja voiteita, joilla on kuivausvaikutus. Tällaisia vaikutuksia ovat aineet, jotka sisältävät sinkkiä, rikkiä, tervaa, ichtyolia, asetyylisalisyylihappoa ja muita aineita. Näitä ovat:\nNäillä lääkkeillä on myös antiseptinen, sienilääkkeiden vaikutus, kutinaa vähentävä, normalisoiva ihon keratinointimenetelmä.\nKalsineuriinin estäjät (Elidel, Protopic) eivät ainoastaan tehoa kutinaa, vaan myös lievittävät ihon tulehdusprosesseja. Näitä lääkkeitä ei voida verrata hormonaalisten lääkkeiden tulosten saavuttamisen nopeuteen nähden, mutta niitä voidaan käyttää pitkään, toisin kuin glukokortikosteroidit, ilman pelkoa vakavien haittavaikutusten kehittymisestä.\nRauhoittava ihon ihotulehdus ei ainoastaan vähennä kutinaa vaan myös parantaa ihon paranemista, lievittää tulehdusta ja poistaa kuivuuden ja halkeamat. Näitä ovat:\nNäiden lääkkeiden koostumus on eri aineita, mutta niiden käytön vaikutukset ovat samanlaisia. Jos tarvitset voidetta lasten ihottumasta, on parempi valita työkalu tästä ryhmästä.\nAntibakteerisia ja sienilääkkeitä käyttäviä voideita käytetään vain silloin, kun niihin liitetään bakteeri- tai sieni-infektio. Tällainen ihon ihotulehduksen komplikaatio voidaan määrittää vain lääkäri analyysien kliinisen kuvan perusteella. Hän valitsee halutun lääkkeen hoitoon.\nAntibakteerisista lääkkeistä etusija annetaan usein salviinille, jotka perustuvat sintomysiiniin, erytromysiiniin, tetrasykliiniin. Suositut sienilääkkeet - Exoderil, Lamisil, Terbinafin ja muut.\nSalvat yleisimmille ihotulehdusmuodoille\nYksinkertainen kosketusihottuma ja allerginen ihotulehdus ovat yleisimpiä. Ne eroavat pääasiassa reaktioiden kehittymisnopeudesta - ensimmäisessä tapauksessa tauti esiintyy kosketuksessa ärsyttävän aineen kanssa, toisessa - jonkin ajan kuluttua (useista minuuteista useisiin tunteihin ja päiviin).\nYksinkertainen kosketusihottuma esiintyy kosketusalueella, joka altistuu selvästi ärsyttävälle aineelle. Korkea tai matala lämpötila, ultraviolettisäteet, hapot, emäkset, kitka ja muut ehdoton vahingolliset tekijät (toisin sanoen reaktio absoluuttisesti kaikissa ihmisissä riippumatta niiden yksilöllisistä ominaisuuksista) voivat tulla vahingolliseksi tekijäksi. Tällaisesta altistumisesta johtuva reaktio ilmenee usein palovammojen ja jäätymisen seurauksena.\nYksinkertaisen kosketusihottuman hoitoon käytetään antihistamiinisia voiteita (Fenistil), antiseptisiä aineita infektion ehkäisemiseksi, pehmittäviä aineita ja haavan parantavia voiteita ja voiteita (Bepanten, Panthenol).\nAtooppisella ihotulehduksella on monimutkainen mekanismi taudin kehittymiselle. Ei ole aina mahdollista luoda erityisiä allergeeneja aiheuttavia ihottumia. Ihottumaa edustavat erilaiset elementit - papuleja, vesikkeleitä, täpliä, vaakoja, halkeamia, kuoria jne.\nAtopian ja urtikarian hoidolla on samanlaisia periaatteita. Aloita paikallisella hoidolla. Allergisen ihottuman voide aikuisilla ja lapsilla valitaan antihistamiinien ja hormonaalisten valmisteiden joukosta. Niiden avulla lievittää akuuttia tulehdusta. Lisäksi ennen kuin ihottuma on kokonaan erottunut, käytetään ei-hormonaalisia voiteita ja voiteita. Pehmittäviä aineita käytetään parhaiten jatkuvasti suojaamaan ihon suojaominaisuuksia ja suojelemaan sitä kuivuudesta ja kuivumiselta.