Pikku pimppi – fantasia11\nApril 12, 2019 hermanni69\nNiin kauan kuin Liina muisti, oli Hermanni-setä ollut Liinan isän ystävä. Isä ei kuitenkaan kertonut tyttöselle, miksi Hermannista ei enää pidetty heidän talossaan. Nuori Liina oli herkkä ja lapsellinen, vaikka oli kasvanut jo isoksi naiseksi. Hän kaipasi niitä kodikkaita iltoja, jolloin Hermanni-setä istui ja tarinoi heidän tuvassaan isän ja muun aikuisväen kanssa. Yllättäen isä muuttuikin vihamieliseksi Hermannia kohtaan eikä suvainnut tätä enää vieraanaan. Johonkin paperiasioihin se kai liittyi, mutta ei Liina niistä sen enempää ymmärtänyt eikä hänen annettu niistä tarkemmin tietääkään.\n– Liina-tyttö! naurahti tanakka isäntämies ja levitti kätensä kutsuvasti. Hämillään katsoi piika vierestä, kuinka talon tytär lehahti vieraan syleilyyn ja painoi päänsä hyvillä mielin ukon leveää rintaa vasten. Liian likeiseltä toimitukselta se näytti. Piika oli uusi talossa eikä tuntenut Hermannia ollenkaan. Arasti ehdotti hän Liinalle, että he lähtisivät eväskoria pellolle viemään. Liina kuitenkin kehotti piikaa viemään korin yksin ja sanoi itse tulevansa perässä, kunhan olisi hetken vieraan kanssa seurustellut. Vielä keksi hän sanoa palvelijalle, ettei tämä kertoisi isäntäväelle mitään vieraasta. Hermanni naureskeli tytön nokkelalle juonelle tyytyväisenä. Kierona miehenä oli hän yrittänyt poiketa tyhjää taloa tarkastelemaan nähtyään väen kauempana heinällä, mutta nyt pälkähti hänen päähänsä toisenlainen häijy ajatus.\n– Tulepas ensin Hermanni-sedän syliin, pyysi mies hymyillen kessu huulillaan. Pitkään aikaan ei ollut Liina enää päässyt istumaan Hermanni-sedän polvella. Hiukan arkaillen asteli hän sedän leveän ruhon viereen ja jäi taas siihen ujona tyttönä hameensa helmoja heiluttelemaan. Hermanni-setä naurahti kovalla äänellä, kessun se heitti suustaan pöydälle ja kaappasi Liinan suureen syliinsä. Vaikka Hermanni-setä oli käynyt jo totisesti vanhaksi ukoksi, ei ollut hänen suonistaan iäinen miespuolen kiima mihinkään vuotanut. Siellä se kiersi ja pani mielen likaantumaan entisestään, kun sai nuorta, tuoksuvaa ja pehmeää lihaa pidellä irstaassa sylissään.\n– Muistanhan tuota. Setä keinutti minua jalkainsa kanssa, vastasi Liina kainosti ja entisestään punastui siinä kuumassa syleilyssä. Lipevästi nuolaisi Hermanni-setä ahavoituneita huuliaan ja ahnaasti vilkuili Liinan pystyyn kasvaneita nuoria rintoja. Pylly painui niin pehmeänä ja lämpimänä häntä vasten, että kalu alkoi heräillä pöksyissä. Törkeä kosto hykerrytti niljakkaan miehen mieltä, kun hän päätti näyttää Liinan isälle, ettei häntä niin vain talosta karkotettu ilman seuraamuksia. Yksi vekseli sinne taikka tänne, mutta sen takia ei Hermannia pois talosta ajettaisi kostotta. Ihan varmasti oli likan pikku pillu miehenkoskematon lintukoto. Mutta nytpä tekisi Hermanni tyttöparalle aikamiehen temput, kun ei isä ollut tätä suojelemassa eikä kukaan nuori renginrenttu ollut päässyt vielä nuoressa vitussa asioimaan.\n– Setä tietää mukavan leikin. Tässäkin hypitään ja keinutaan ja tuntuu hauskalta, Hermanni-setä ähelsi ja alkoi hieroa kieli pitkällä Liinan nuorta vartaloa sylissään. Aluksi yritti Liina hennosti siirtää sedän ihmeellisen ahneiksi muuttuneita suuria kämmeniä pois lanteiltaan ja rinnoiltaan. Hämmentävältä se hänestä tuntui, kuinka tuttu setä alkoi sillä tavalla kähmiä ja likistellä, kun ei ennenkään sellaista ollut tehnyt. Samalla ähkäili ukko tyytyväisenä partainen naama leveässä virnistyksessä ja silmät harmaiden haituvien alla viiruina. Tottuneet kourat kuumottivat nuoria nisiä ja tekivät ne herkiksi ja kutiaviksi. Alapäästäkin tyttöä kutitti. Kohta ei Liina osannutkaan enää vastustella, kun Hermanni-setä niin vääjäämättömästi häntä puristeli ja koetteli, että antoi sen vain jatkua. Tahtomattaan alkoi nuori neito hengittää yhä raskaammin ja kuuluvammin kuumassa sylissä.\n– Keinupas nyt, tyttöseni, keinu oikein mielesi kyllyydestä, huohotti setä puristellessaan ja hamuillessaan. Arkana alkoi Liina liikutella sorjaa lantiotaan sedän sylissä. Kovin syvällä sedän sylissä hän jo istuikin, pelien päällä. Yhä vain käheämmin ja rasvaisemmin alkoi Hermanni-setä ähkiä sen tähden. Ja äkkiä tunsi Liina jotakin painautuvan yhä voimallisemmin omia impyen kumpujaan vasten, joita tuntui niin hyvältä hangata setään. Mutta kuitenkin leijui tuvassa kielletty tunne ja isän käskyvalta. Liina tiesi tekevänsä jotakin vaarallista ja pahaa, mutta hän ei senkään tähden voinut lopettaa, koska setä oli häntä pyytänyt leikkimään.\n– Nostetaanpas helmat ylös, näin, täältä nostetaan, ettei mene ihan metiseksi, kuiskaili setä ääni kummallisena ja kouri kärsimättömin liikkein Liinan hameen helmat ylös. Silloinpa pelmahti hienoinen häpeän tunne tytön sisuksissa ja suuret silmät hätääntyneinä tuijotti hän setää eikä muistanut enää keinua sedän tukalassa syleilyssä. Alapäätä painoi jokin merkillinen kohouma Hermanni-sedän housuissa. Ja nyt näki setäkin, ettei Liinalla ollut ollenkaan alushousuja. Ei tyttö niitä heinähelteillä pitänyt, kun helpompi oli kyykistyä pikkutarpeilleenkin ilman niitä.\n– Onpa tämä marja kypsä poimittavaksi, sanoi Hermanni voitonvarmana itsekseen eikä kummastunut ja viaton Liina tiennyt, mitä tämä sillä tarkoitti. Hätäisin liikkein ja käheästi äheltäen taivutti setä nuorta neitsyttä hieman taaksepäin ja avasi sitten housunnappinsa. Ripeästi kaivoi hän esiin vanhan, kiimaisen mulkkunsa, joka jähmettyi oitis tanaan likaisista mielihaluista. Liina-tyttö oli niin pelästynyt, ettei tiennyt, mihin katsoa ja mitä ajatella. Nyt näki neito ensi kertaa miehen seisovan sukuelimen ja se näytti rujolta ja kammottavalta. Siksi olisikin nuoren naisen täytynyt nähdä uljas, nuori lerssi eikä vanhan äijän rohtunutta vehjettä. Vanhalla Hermanni-sedällä sattui vasitenkin olemaan hurjannäköinen kyrpä, joka jo monta pilluvakoa oli miehuusvuosinaan kyntänyt. Mutta tällaisista seikoista oli nuori Liina autuaan valistumaton. Siksi ei hän osannut omaa impeyttään suojata eikä tuttua setää varoa.\n– Istu tähän päälle, likka! komensi Hermanni-setä niin jyrkästi, että tyttö säikkyi, ja veti samalla tummanruskeaa nahkaansa rullalle paljastaen nuoren naisen silmille jotakin äärimmäisen hämmentävää. Kun ei Liina itse osannut heti totella, tarttui setä häntä lujasti vyötäisiltä ja veti taas likemmäs itseään sovitellen pikkuista haarukkaa sen vehkeen päälle, joka kasvoi jurosti pystyyn sarkahousujen sepaluksesta. Sillä oli vahva niska ja impeä pelottava muoto. Tämän oudon tatin myötä muuttui leikki pelottavammaksi, mutta setä tuntui olevan varma siitä, mitä oli tekemässä. Suurilla kourillaan istutti hän kauniin, vaalean neidon ryhmyisenä ja vitunnälkäisenä jöröttävän kyrpänsä päälle.\n– Minuun sattuu, sattuu jalkojen väliin, inisi Liina hätääntyneenä, kun ei lapsellisuuttaan käsittänyt leikin luonnetta. Kovin kärsimättömäksi muuttui setä, koska hän halusi selvästi leikkiä nyt eikä kuunnella valitusta. Isot, karheat kourat tarrautuivat lujasti tyttösen valkeisiin pyllylihoihin ja alkoivat keinuttaa hentoa olentoa edestakaisin. Joka liikkeellä viilsi kipu pitkin Liinan puhki pantuja nuoria lihoja ja reväistyjä poimuja. Verta vuosi ulos miehen aukaisemasta mesireiästä, mutta se ei elämää nähneen sedän leikittelyä häirinnyt. Nautinto ja hekuma myllersivät vanhan äijän sisuksissa, kun kyrpä sai nuorta herkkua. Nuoren tytön miehenkoskematon pikku pillu maistui totisesti paremmalta kuin kenenkään käytetyn akan vittu milloinkaan. Tiukkaa teki työntää sisään vaan sitäkin maukkaammalta likan immenkolo tuntui.\n– Älä välitä! Äh! Ähä välitä! Setä tykkää! Tykkää sinäkin! Hermanni mutisi ja otti pientä pimpsaa armotta isolla munallaan. Kauan ei hän kestäisi tällaista tavaraa, sen tiesi Hermanni-setä alusta alkaen mielessään, kun oli leikkiin ryhtynyt. Karvaisissa palleissa pakotti viiden päivän tyhjentämätön siemenlasti, joka pyrki ulkomaailmaan. Likan vittu oli pieni ja tiukka kuin avaimenreikä. Tällaisesta immestä valuisi paljon neitsytverta, ajatteli Hermanni pökkiessään altapäin kirkuvaa talon tytärtä. Entisen tytön oli hän nyt tehnyt kostoksi tästä pahalta maailmalta varjellusta neitokaisesta, kun ei isä ollut hänen kanssaan hyvällä asioita sopinut. Kostonhalu antoi lisää väkevää voimaa ja kovetti kyrvän äärilleen, niin että pillu pingottui valittaen sen varren ympärille ja imi terskan vastahakoisesti syvälle suloiseen soppeensa.\n– Niin pitääkin, äh, noin kilttiä tyttöä! Äh! Pitää koskeakin, äh, kun miestä ensi kerran saa! Äh! murahteli Hermanni ja lykki seipäällään syvälle puhkomaansa pimpsaan. Silloin sykki pikku vittu liian lujasti mulkku sisällään ja vaati Hermannilta ensimmäisen nykäyksen irtoamaan. Kyrmyterska muljahti hurjasti lihoissa ja ukko karjahti pelottavasti. Naiseksi pantu Liina tunsi kipeästi lypsävällä alapäällään miehen toistuvat, raavaat nykäisyt ja kauhistui ulisemaan. Kyrmyterska muljahteli ja antoi siemenen suihkuta tuheroon. Vanhan äijän isoista palleista vuosi nuoreen naiseen viiden päivän sakeutunut lapsentekovelli. Koriseva Hermanni tunsi rinnassa asti pakottavan, kun otti niin kovin voimille siementää tämä pikkupimpsainen likkalapsi isänsä talossa.\n– Tulipas sotkettua, naurahti setä hyväntuulisena noustessaan seisomaan ja venyttelemään ja nappasi samalla kessunsa pöydältä suuhunsa. Siinä housujaan kiinni napittaessaan ja kyrpä vielä niiden sisässä tyytyväisenä nytkähdellen silmäili setä aikaansaannostaan. Liina istui häpeillen penkillä kumartuneena pikkulintunsa puoleen. Tulipahan rumaa jälkeä, ajatteli Hermanni mielessään katsellessaan tyttöparan puhkinaitua mesikukkaa. Se oli muuttunut irvokkaaksi, tummanpunaiseksi lortoksi, josta valui ulos immenverta ja hänen omaa siemennestettään. Nyt oli jälleen kerran miehen oikea hetki suoria tiehensä, päätteli Hermanni leppoisasti.\nLiina ei käsittänyt vieläkään, mitä leikissä oli tapahtunut. Ison haarahäntänsä oli setä hänen lintuseensa pannut niin, että se oli koskenut hirvittävästi. Ihan tuli verta ja häntä heikotti. Mutta mitä oli se harmaa lima, jota myöskin valui hänen sisältään, ihmetteli nuori nainen. Kauhuissaan ajatteli Liina, että setä oli työntänyt hännän liian syvälle hänen sisäänsä ja puhkaissut hänen vatsansa. Nyt valuivat sieltä varmasti ulos hänen sisuskalunsa. Kuitenkin osasi hän sellaistakin aavistella, että lima sittenkin oli purskahdellut ulos sedän hännän päästä. Mutta kenellekään hän ei voisi tästä mitään puhua tai neuvoa kysyä, koska hän piti yhä Hermanni-sedästä. He olivat vain leikkineet ja jostakin kumman syystä, mesireikä revittynä ja kipu alapäässään, toivoi Liina saavansa jälleen leikkiä Hermanni-sedän kanssa tätä samaa leikkiä. Tai sitten jonkun toisen miehen kanssa, jolla olisi samanlainen häntä kuin sedällä.\nPrevious Post Kiiman tepposet – Nuutti – fantasia10\nNext Post Madeiran loma – äiti yllättää


Valtion tulevat säästökohteet — ILgron11\nHallitus leikkaa vanhuksilta rahat. On jo leikannut eläkkeitä. Leikkaa jatkossa omaishoidosta tukia, kotihoitoa, tavallista ja tehostettua palveluasumista, vanhainkodeista sekä pitkäaikaishoidosta terveyskeskusten vuodeosastolla. Minkälainen yhteiskunta sellaisesta tulee? Sipilän lestadiolai-kepulainen Suomiko? Onnellisiksi ette meitä muita tee, vaan kasvatatte vihaa ja kiukkua.\nOvatko vanhukset, vammaiset ja psyykkisesti sairaat nuoret oikeita kohderyhmiä? Näin leikataan rankasti tasa-arvosta? Maailma saakoon tietoon tällaisen hallituksen toimet.\nNyt suunnitelmissa, joista ei ole puhuttu aiotaan leikata vanhuspalveluista ensi vuosikymmenellä joka vuosi lähes miljardi euroa. Kymmenessä vuodessa vanhusten palveluista aiotaan mahdollisesti säästää lähes 10 miljardia euroa. Tässä ei oteta huomioon sitä, että vanhusten määrä kasvaa. Kurjuus kasvaa sen myötä merkittävästi. Suokaa meille edes eutanasia pelastukseksi siltä, mihin meidät johdatatte.\nVammaisten palveluista ja nuorten psykiatrisista palveluista tehdään avopalveluita. Tämä maa on pian pahempi kuin Amerikka tai vaikkapa Pohjois-Korea.\nKansanedustajat olkaa viisaita ja äänestäkää sotea ja maakuntauudistusta vastaan. Nyt tämä maa tarvitsee viisaamman hallituksen ja päättäjät. Ei maakuntia ei maakuntarahoitusta. Kyllä tämä maa selviää ilman kaikkea tuota suunniteltu järkyttävää kaiken inhimillisyyden nielevää himmeliäkin.\nHallitus ei ole uskaltanut kertoa julkisesti mitä tulossa on. Salailua, kohta ehkä valehteluakin. Naapuristako taas on käyty ottamassa oppia?\nIrja Laamanen 18.3.2018 10:02\n”valehdella ei saa, mutta totuuden kanssa pitää olla taloudellinen”. Tämän Virtasen periaatteen tuntuvat hyvin sisäistäneen myös valtiovarainministeriön virkamiehet perustellessaan sote-uudistuksen välttämättömyyttä.\nkaija kelhu 18.3.2018 11:42\nIrja, aprillipäiväkö on jo tänään? - Luulin ensin, että tämä on pelkkä pilakirjoitus, jos se ei olisi juuri sinun kirjoittamasi.\nLuvatut säästöt sote- seikkailuun otetaankin kaikkein haavottumimmilta ryhmiltä? Onpa reilua toimintaa, mutta hyvä jos asiasta nyt puhutaan sen oikeilla nimillä. Tarkoittaako tämä siis oikeasti myöskin sitä, että nykyisinkin jo huonoksi havaitut sairaiden vanhusten kotouttamiset lisääntyvät ja heille tarkoitetut laitospaikat entisestään vähenevät? Eikö kaikkien kansalaisten pitänyt voittaa??\nNyt ymmärrän myöskin Hiilamon takinkäännön, se on tuo raha kun ratkaisee kaiken. Kuinkahan monen muun sote-kannattajan omat intressit liittyvät vain omaan hyvään? Taidan lukaista kaikki linkit uudestaan ajatuksella, jotta edes pystyn ne sisäistämään... epäuskoisena vieläkin.\nIrja Laamanen 18.3.2018 14:49\nEi ole aprilliä, mutta en mistään löytänyt sitä raporttia johon artikkeli perustuu. Etsin, joten sitä ei meille paljasteta. Nyt valjastetaan uusia sotetukijoita. Olen pettynyt. En voi enää uskoa mihinkään. Hattaroita tarjoillaan.\nHelsinki ja Espoo ja muut isot kaupungit jakavat rahat ja vallan muualle maahan. Siitä ei selvitä ilman veronkorotuksia. Näin tasataan ihmisten eloa ympäri maata. Otetaanko huomioon kaupunkielämän kalleus, tuskin. Sote ja maakunnat vaikuttavat jo melkoisen kommunistiselle systeemille. Olemme sillä saralla etenemässä.\nPekka Roponen 18.3.2018 11:39\nMistä säästää? Lopetetaan kaikki uskontojen ja kilpaurheilun tukeminen - jääkiekkokin tuottaa vain aivovammoja, jotka tulevat kalliiksi. Jokainen uskonto kouluttakoon pappinsa tms. omilla rahoillaa.\nVarmasti olisi paljonkin säätökohteita, muta eiväthän asiantuntijat aikaansa sellaiseen tuhlaa.\nLauri-Pekka Alanko 18.3.2018 15:01\nSipilän Kristus pelastaa hädänalaiset, siksi hallitus voi rauhassa leikata heikommassa asemassa olevilta.\nPekka Roponen 18.3.2018 15:19\nKalvinistien mukaan köyhyys on merkki Jumalan epäsuosiosta.


Balti Jaam torin italialaisia herkkuja paikalla syötäväksi tai kotiin\nKävelyt, Ravintolat, Tallinna\nKävin täällä muutamia kertoja ennen kuin tori sai uuden ilmeensä. Se oli melkoisen eksoottinen paikka! F-Hoone-postauksen lopussa olevasta kuvasta saa vähän käsitystä siitä miltä koko paikka ennen näytti. Kojuissa myytiin kirjaimellisesti aivan kaikkea hääpuvuista hautakiviin. Lihahallit haisivat… no, lihalle. Ja kalahallit sitäkin tymäkämmin. Myyjät olivat enimmäkseen venäläisiä ja todennäköisesti ostajatkin. Yhtään fiinimpänä itseään pitävä tallinnalainen vanhalle Balti Jaamin torille tuskin jalkaansa laski.\nVaan toista on tämä uusi versio! Paikka on tori, food court, supermarket, antiikkitori ja vaikka mitä muuta. Tällä kerralla olin siellä niin kylmänä päivänä, että en edes yrittänyt ottaa kunnon kuvia alueelta. Kattavampi kirjoitus alueelta on siis varmasti tulossa. Markkasin paikan sijainnin tähän Google-karttaan.\nBalti jaam’in sisuksista löytyy pieni pala Italiaa\nTällä kerralla kiertelin lähinnä sisähallin myymälöissä. Sieltä löytyy tosi laadukkaan näköisiä myyntitiskejä, joista löytää niin lähi-idän kuin Etelä-Euroopankin herkkuja.\nOma suosikkini on ihana italialainen myymälä, jonka nimeä en nyt miettiessäni taida edes tietää! Tunnistat sen kuitenkin myymäläalueen kulmassa olevasta pikku-Fiatista ja ihanan maukkaan näköisistä esillä olevista italialaisista herkuista. Upean näköisten hedelmien, juustojen ja leikkeleiden lisäksi myynnissä on myös mm. käsintehtyä jäätelöä. Hinnat eivät päätä huimaa, mutta makuvaihtoehdot huimaavat sitäkin enemmän. Nyt ei maistunut jäätelö kun ulkona oli hyytävän kylmä, mutta keväällä on tultava oikein kunnon testiajoille!\nTiskeillä on muutamia herkkuja, joita Turun kokoisessa kaupungissa ei tahdo löytyä – Helsingistä en osaa sanoa. Siellä on esim. tuoreita Gnoggeja, upeaa buffala mozzarellaa ja huikean hyvää gorgonzolaa. Tämä on myymälä, josta on kiva hakea vaikka piknik-eväät mukaan ja mennä herkuttelemaan vaikka vanhan kaupungin ympäristön puistoon.\nMinulla oli tällä reissulla muitakin asioita hoidettavana. Piti teettää uusia avaimia ja korjauttaa nahkahanskat. Kumpaankin hommaan löytyi palvelua. Kontin näköisistä pienistä myyntitiloista eksoottisen näköisistä liikkeistä löytyy suutaria, avainseppää ja vaikka mitä. Hanskan korjaaminen maksoi 3 euroa, joten hinnat ei taida olla ihan Suomen tasoa. Tosin turisti voi saada ihan omat hintansa ja kaupankäyntikieli on venäjä (jota en osaa, joten puhuimme jotain kansainvälistä viittoma/sölkötyskieltä), eli ostaminen ei aina ole välttämättä ihan mutkatonta. Mutta hauskaa se oli, ainakin tällä kerralla! Ja autenttista. Tämä on sellaista Tallinnaa, jonka toivoisi säilyvän pitkään.\nYksi myymälä näytti muuten todella kiinnostavalta, jos salami, makkara ja muut lihatuotteet yhtään kiinnostaa. Tällä pienellä paikalla oli ihan älyttömän herkullisen näköinen kattaus erilaisia virolaisia lihavalmisteita. Myyntitiski oli kutsuvan näköinen, joten vaikka tällä kerralla ei tullut ostettua mitään olen ihan varma että tulevilla kerroilla tulee kasattua tämän tiskin tarjonnasta joku kiinnostava maistelupaketti. Ehkä naapurin italialaiselta joku ihana levaine-leipä salamien kanssa… nami nam, Balti Jaam!\n06.10.2019 at 8:57 am Vastaa\nPari kertaa on käyty Baltijaam torilla.


Tony Bio — Trihard OY Valmennus\nTrihard OY Valmennus\nSynnyin vuonna 1982. Jos olisin ollut vanhempieni esikoinen, olisi perheemme lapsiluku jäänyt kuulemma yhteen. Olin neljäs. Tämä onkin ainut kohta jossa tyydyn pistesijoihin. Olin aktiivinen lapsi. Jos sisariltani kysytään niin rasittava. Omasta mielestäni vain aktiivinen.\nMotocrossin aloitin kolmen vanhana. Jääkiekon muutamaa vuotta myöhemmin. Seitsemän vuotta vanhempi isoveli takasi vahvan kilpailuasetelman perheeseemme. Jääkiekkoa pelasin SM/Nuorisomaajoukkuetasolle, kunnes liekki lajiin sammui. Sittemmin olen löytänyt kummankin lajin hienouden uudelleen valmentamisen muodossa. Olen valmentanut motocrossia vuodesta 2001 ja jääkiekkoa vuodesta 2008.\nKiinnostus triathloniin syntyi omasta kunnianhimosta sekä kunniotuksesta täyttä matkaa kohtaan. Sittemmin lajin jokaisen osamatkan omalaatuinen haastavuus on vienyt mennessään. Olen kilpailut triathlonissa vuodesta 2012. Kokeilumielessä olen tehnyt jokaisen osamatkan aina sprintistä Ironmaniin. Oman lajihistorianikin vuoksi päämatkaksi on valikoitunut sprintti, jolla paras saavutukseni on SM-pronssi vuodelta 2014 yleisessä sarjassa.\nValmentajana vaadin itseltäni paljon. Tutkin, opiskelen, luen ja perehdyn. Olen melko puhelias ja utelias. Joku saattaisi sanoa etten ole koskaan hiljaa. Olen tarvittaessa, mutta valmennettavalleni haluan antaa kaiken tiedon mitä minulla on. Treenaamisen pitää olla myös hauskaa. Joskus itsestäni tuntuu siltä, että se unohtuu kovien tavoitteiden edessä. Tehdään tosissaan mutta ei vakavasti.\nMatkamäenkuja 4 A 01260 Vantaa


NECROSLURG – Haudantaka [C-kasetti] | Miasma\nNauha sisältää kymmenen kappaletta, joissa käydään melko suoraan asiaan vellovasti jyräävän raskauden tai kipakan kaahauksen voimin. Vokalisointi on ärjyntää, jossa sanoista saa melko hyvin selvän. Puoliörinää, voisi joku sanoa. Soundit potkivat jykevästi, mutta mukana on sopivasti ilmaa ja elämänmakuista rosoa. Musiikki toimii, etenee, paikoitellen huvittaa, joissain kohdin hieman tylsistyttää. Sanoituksissa liikutaan lopunajan näkyjen ja sarjakuvamaisen väkivallan sekä yhteiskuntakritiikin välimaastossa. Biisi nimeltä Päästäkää paskamaha pahasta on hieman liiankin alleviivaavaa populismin morkkausta, mutta no, ihan hauska rytistys.\nKokonaisuuden kannalta on miellytävää, että tasapaino doomahtavan heavyn ja rokkaavan hc:n keskensyntyy kappaleiden vaihdellessa sujuvasti näiden lokeroiden välillä. Toisaalta riffipuolella kuulostaa välillä siltä, että ollaan tyydytty ihan toimivaan perusratkaisuun, samoin kappalerakenteissa. Joissain kohdin, kun bändi on kesyimmillään, tulee mielikuva vain hieman punkimmasta ”suomimetallista”. Ehkä siis olisin kaivannut syvempää sukellusta äärimmäisyyksiin – kireään hakkaukseen ja eeppiseen tunnelmointiin. Näistä rutinoista huolimatta kelpoa kesämusaa! Vuohien kuningas -biisistä sain muuten hauskoja mielleyhtymiä CMX:n Pyörivät sähkökoneet -kappaleeseen. Ja Acceptin Balls to the Walliin.


Alisa Vainio on 10000 metrillä ikäluokkansa maailman kärkeä. Kuva: Ari Nakari\nVasta 17-vuotiaassa Alisa Vainiossa Suomella on todella timanttinen kestävyysjuoksulahjakkuus.\nLappeenrannasta kotoisin oleva Vainio on ikäisissään aivan maailman terävintä kärkeä!\nMaratonilla Vainio on jopa maailman tilastokärki. Alle 18-vuotiaat juoksevat tosin harvakseltaan maratoneja. Tämän kauden maailmantilasto tuntee vain kaksi vuonna 1997 syntynyttä naismaratoonaria, näistä Vainio päihitti eteläkorealaisen kilpasiskonsa liki 14 minuutilla.\nVainion sijoitus vuonna 1997 syntyneiden maailmanlistalla ei juuri putoa ratamatkoilla. 10 000 metrillä hän on maailman tilastokakkonen ajallaan 32.58,17. Edellä on vain Kenian Lucy Cheruiyot reilut 35 sekuntia nopeammalla ajalla.\n3 000 metrin esteissä Vainio on ajallaan 10.02,45 viidentenä. Edellä on kolme kenialaista ja etiopialaissyntyinen, nykyisin Bahrainia edustava Tigist Mekonen.\n5 000 metrin matkaa voi pitää Vainiolle jopa alimatkana, siinä aika 16.11,87 riittää maailmantilaston 14. tilaan.\nAlisa Vainio voitti Kalevan kisoissa 10000 metrin Suomen mestaruuden. Kuva: Heidi Koivunen\nEurooppalaisjuoksijoista Vainio on jopa kovin lupaus. Vain 5 000 metrillä Saksan Alina Reh ja Tanskan Anna Emilie Möller ovat juosseet nopeammin kuin Vainio, kaikilla muilla matkoilla Vainio on paras eurooppalainen.\nJos verrataan Suomen parhaita naiskestävyysjuoksijoita, niin Vainio on 17-vuotiaana reilusti edellä esimerkiksi esteiden SE-naista Sandra Erikssonia. Eriksson juoksi 17-vuotiaana 3 000 metrin sileän aikaan 10.22,71 ja esteet 10.54,82. Vainion tämän kesän tulokset ovat 9.28,48 ja 10.02,45 eli hän on samanikäisenä noin 50 sekuntia Erikssonin tuloksia edellä.\nVainio sen sijaan jää jälkeen Suomen ehkä kaikkien aikojen lupaavimmasta naiskestävyysjuoksijasta Annemari Sandell-Hyvärisestä, joka jo 16-vuotiaana juoksi 3 000 metriä aikaan 8.51,22 ja vitosen 15.26,33 eli yli puoli minuuttia Vainiota nopeammin.\nPisimmällä ratamatkalla Vainio ja Sandell-Hyvärinen ovat 17-vuotiaina kokolailla tasoissa. Sandell-Hyvärinen juoksi kesällä 1994 kympin 32.55,24, Vainio tänä kesänä 32.58,17.\nVUONNA 1997 SYNTYNEIDEN JA NUOREMPIEN MAAILMANTILASTO 2015:\n1) Bezunesh Getachew, Etiopia 15.25,20\n2) Margaret Chelimo, Kenia 15.28,6\n3) Letesenbet Gidey, Etiopia 15.39,83\n4) Lucy Cheruiyot, Kenia 15.48,0\n5) Roselida Chepkemel, Kenia 15.49,68\n6) Alina Reh, Saksa 15.51,48\n7) Kotoe Chaya, Japani 15.57,01\n8) Mary Wangui, Kenia 15.58,05\n9) Sandra Feli Tuei, Kenia 15.58,3\n10) Lilian Rengeruk, Kenia 16.04,61\n11) Anna Emilie Möller, Tanska 16.07,43\n14) Alisa Vainio 16.11,87\n1) Lucy Cheruiyot, Kenia 32.21,40\n2) Alisa Vainio 32.58,17\n3) Anna Emilie Möller, Tanska 34.29,41\n4) Sandra Felis Tuei, Kenia 34.51,7\n5) Emily Kipchumba, Kenia 34.54,0\n6) Ciren Cuomu, Kiina 34.56,97\n1) Alisa Vainio 2.33.24\n2) Kim Ji Min, Etelä-Korea 2.47.16\n3 000 m ej:\n1) Tigist Mekonen, Bahrain 9.20,65\n2) Rosefline Chepngetich, Kenia 9.25,91\n3) Ann Gathoni, Kenia 9.41,40\n4) Jackline Cherono, Kenia 9.54,60\n5) Alisa Vainio 10.02,45\n6) Moeno Shimizu, Japani 10.06,37\n7) Anna Emilie Möller, Tanska 10.09,58\n8) Dorcas Nzembi, Kenia 10.11,1\n9) Charlotte Prouse, Kanada 10.12,44\n10) Zewdinesh Mamo, Etiopia 10.13,77\nYleisurheilu 18.7.2015 19:16\nYleisurheilu 21.9.2015 6:28


Uusimmat tiedot kertovat, että kuluttajien ja yritysten odotukset ovat heikentyneet huolestuttavalla tavalla, kirjoittaa IL:n politiikan toimittaja Mika Koskinen.\nSamaan aikaan, kun talouden näkymät synkistyvät, Suomessa käydään työehtosopimusneuvotteluja palkoista ja muista työehdoista. ILTALEHTI\n31.10.2019 klo 16:41\nSuomen talouden kasvuvauhdin hidastuminen ei toistaiseksi ole näkynyt juurikaan kansalaisten arjessa.\nTilastokeskuksen mukaan työllisten määrä on vuoden aikana noussut joitain tuhansia, samoin työttömien määrä. Työllisyysaste on parantunut niin, että syyskuussa kausitasoitettu työllisyysaste nousi 72,8 prosenttiin.\nSuomen taloudella menee tällä hetkellä jopa paremmin kuin keväällä ja kesällä ennustettiin. Maailmantalouden ongelmista kumpuavat laineet eivät ole ehtineet vielä rantautua koko voimallaan Pohjan perukoille, mutta sekin päivä voi kohta koittaa.\nTilastokeskus kertoi maanantaina, että kuluttajien luottamusindikaattorin kaikki neljä osatekijää heikkenivät lokakuussa sekä syyskuuhun että vuoden takaiseen verrattuna. Odotus Suomen talouskehityksestä romahti viime vuodesta ja oli lokakuussa Tilastokeskuksen luonnehdinnan mukaan ”synkkä”.\nHuolestuttavinta asiassa on se, että kuluttajien tunnoilla on ollut ikävä toteutua. Kyselyn ennusteaika on 12 kuukautta, mutta usein odotukset toteutuvat jo lähikuukausien aikana.\nKuluttajien luottamuksen nopea rapautuminen on huono uutinen senkin takia, että kotimaisen kysyntä on se, jonka varaan lähiaikojen vaatimattomat kasvuodotukset on pitkälti rakennettu, koska viennin kasvu on hiipunut ja investoinnit polkevat paikallaan.\nElinkeinoelämän keskusliitto EK julkisti keskiviikkona lokakuun suhdannebarometrin. Suomalaisyritykset arvioivat suhdannetilanteen hiipuneen syksyn aikana kaikilla päätoimialoilla. Maailmantalouden hidastumisen myötä tilanne on heikentynyt erityisesti teollisuudessa.\n– Enää ei kannata odottaa, milloin huono suhdanne tulee Suomeen. Suhdannenousu hiipui syksyllä ja yritysten odotukset ovat synkentyneet selvästi kesästä. Kysyntä hiipuu, tilauskirjat ohenevat ja rekrytointiongelmat alkavat pikkuhiljaa helpottaa. Heikko talouskehitys tulee konkretisoitumaan entisestään loppuvuonna, EK:n johtava ekonomisti Sami Pakarinen kuvasi yritysten tuntoja.\nTässä kohtaa joku saattaa nostaa sormen ylös ja sanoa, että pirun maalaaminen seinälle on vain työnantajien painostuskeino. Teknologiateollisuuden ja työntekijöiden työehtosopimusneuvottelut ovat sujuneet takkuisesti. Ongelmia aiheuttaa muun muassa vääntö 24 vastikkeettomasta kiky-tunnista. Sopimukseton tila alkaa teknologiateollisuudessa perjantaina.\nTeknologiateollisuus on Suomen suurin vientiala ja merkittävin elinkeino. Alan yritysten palveluksessa työskentelee kotimaassa noin 320 000 ihmistä. Toivottavasti järki voittaa. Sillä, minkälaiseen sopimukseen alan työnantajat ja työntekijät päätyvät, on nimittäin paljon suurempi merkitys Suomen työllisyyden kannalta kuin hallituksen toimilla.\nEK:n johtavalta ekonomistilta pysäyttävä arvio: ”Yritysten odotukset synkentyneet - kysyntä hiipuu, tilauskirjat ohenevat”


Onko kaunosieluista kyborgeiksi?: - CARPE DIEM - Tartu hetkeen - 615 - Tajunnanvirtaa elämän tarkoituksesta. Osa 2. Piippuseremonia\n- CARPE DIEM - Tartu hetkeen - 615 - Tajunnanvirtaa elämän tarkoituksesta. Osa 2. Piippuseremonia\n2000 -luvun (post)modernille ihmiselle piipun polttelu ei herätä mitään kovin myönteisiä ajatuksia, jos nyt ei esim. satu kuulumaan Suomen piippuseuraan. Kaupoissa tupakkatuotteet ovat tiskin alla ja laeilla ja muilla säännöillä kaikenlaista polttelua on pyritty suitsimaan, tosin ei kovin hyvällä menestyksellä.\nTasankointiaanien piippuseremoniassa ei ainakaan perinteisesti ole käytetty tupakkaa vaan muita luonnonyrttejä. Suomessa Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) on lain tulkinnassa myös tällaisten tuotteiden suhteen hyvin tiukka. Mitään ei saisi poltella, koska tällainen on portti pahoihin aineisiin. Ja siinähän ei ole tietysti mitään mieltä. Kaiken lisäksi esim. astmaatikot joutuvat vetämään kortisonipitoisia sumutteita keuhkoihinsa, mikä sekin on yhdenlaista polttelua. Jotkin yrteistä lisäksi lievittävät astmaa.\nPiippuseremonia ei luonnollisesti ole pelkästään piipunpolttelua vaan siihen liittyy monenlaisia merkityksiä. Se on tietysti sosiaalinen tapahtuma niin kuin mikä tahansa nautintoaineiden käyttö parhaimmillaan. Tämä piippu, josta nyt on kysymys eli siouxien / lakotoiden piippu, on piippu, jota voidaan polttaa aina, kun kaksi ihmistä tai ryhmää kohtaavat toisensa. Ja voi sitä poltella yksikseenkin...\nUskonnolliset - ja tarkoitan nyt uskontoihin ja kirkkoihin sitoutuneita ihmisiä - näkevät tässä helposti jotain uskonnollista. Kysymys on kuitenkin ennemmin maailmankatsomuksesta ja asioiden pohtimisesta. Polttelemalla ihminen kokee ja kuvittelee olevansa yhteydessä johonkin itseään suurempaan ja merkityksellisempään kuin mitä on fyysinen keho, joka on polttelemassa piippua.\nIhminen on tietoinen omasta kuolevaisuudestaan ja aineellisen tai fyysisen ja psyykkisen elämän lopullisuudesta - ja samalla siitä, että henki ehkä jatkaa olemassaoloaan jossain Linnunradalla tai sen tuolla puolen niin kuin lakotat ajattelevat.\nKun toinen ottaa esiin piippunsa, on se merkki siitä, että peli, leikki, draama, sota, näytelmä on puhallettu poikki. Nyt on aika keskustella ja neuvotella kaikessa rauhassa. Sellaista tilannetta ei alkuperäiskansojen keskuudessa periaatteessa olekaan, missä ei piippua voi käyttää, jos se helpottaa asioiden sopimista. On tietysti asioita, joista ei voi sopia tai neuvotella, mutta aina voi yrittää ja piippu antaa siihen tilaisuuden.\nOn henkilöitä joiden kanssa mielelläni polttaisin piipullisen, ja on ainakin yksi henkilö joka jostain syystä ei halua keskustella kanssani. Jos yleisessä käytössä olisi tällainen rituaali, josta ei voi kieltäytyä, kumpienkin täytyisi kaikessa sovussa istua juttelemaan toistensa kanssa, halusivat he sitä sitten yksilöinä tai eivät.\nPolttelu on siihen tottuneelle itsessään nautinnollista ja kaikki siihen, rituaaliin liittyvä rauhoittaa mieltä. Rituaali on kuin draama, joka alkaa ja lopulta päättyy ja väliin mahtuu asioiden ja tunteiden ym. käsittelyä.\nEn tiedä onko tällä mitään tekemistä elämän tarkoituksen kanssa, sillä elämällähän ei sinänsä ole tarkoitusta. Ihmislajin elämähän on vain huikea sattuma evoluution pitkässä ketjussa, mutta on silti hienoa elää loppujen lopuksi täysin ainutkertainen ja jopa turha elämä!!\nSomeroja, Sirja. Musta Hirvi ja pyhän piipun perintö. Lakota-kansan seitsemän suurta rituaalia. Kajo-lehti 2 / 2017\nLähettänyt librarian-or-cybrarian.blogspot.com klo 10.51


Kirjoittaja Aihe: Molempikätisyys (Luettu 37434 kertaa)\n« : 18.03.16 - klo:18:25 »\nVuosi väärällä kädellä? Miltä kuulostaisi?\nOon tässä ihan vakavasti harkinnut jos ens kauden ottaisi sellaisen projektin että heittäisi pääsääntöisesti vasurilla. (Olen oikeakätinen)\nTarkottaisi sitä, että radalla kesken kierroksen en vaihtaisi heittokättä vaikka tilanne sitä suosisi. Joskus olen yhden kierroksen kokeillut ja tulos oli ylöjärven radalla +20 jotakin.\nMiksi? No tavoitteena olisi molempikätisyys, etuja pelin kannalta ei tarvitse välttämättä edes luetella mutta hyötyjä voisi olla ihan oman fysiiikan kannaltakin.\nPs. Itse en kisaile joten se helpottaisi hommaa.\nOnko joku opetellut ?\n« Viimeksi muokattu: 18.03.16 - klo:18:27 kirjoittanut Vesa »\n« Vastaus #1 : 18.03.16 - klo:18:39 »\nOlen aloittanut harjoittelun kentällä, vaikeaa on. Hyvää aivojumppaa myös! Tavoite saada midarit lentämään suoraan toistettavasti semmoiset 50-60m tämän vuoden aikana.\n« Vastaus #2 : 19.03.16 - klo:00:23 »\nVarmasti hyvä treenata molempia käsiä, mutta vuosi pelkästään heikommalla kädellä kuulostaa aika rajulta. Itse jo jotenkuten saan neppailut tehtyy heikommallakin kädellä, mutta pituutta ei vielä mitenkään. Säännöllistä harjoittelua en tosin tee.\n« Vastaus #3 : 19.03.16 - klo:08:34 »\nVuosi väärällä kädellä kuulostaa rajulta jos oikea käsi toimii eikä ole muutenkaan kyllästynyt lajiin. Pitää olla todella vahva motivaatio harjoiteluun, ettei vaihda parempaan käteen.\nKerran viime kesänä (olen koko heittämisen aloittanut 05/2015) vedin puolikkaan höntsäkierroksen Orimattilassa siten että heitin molemmilla käsillä omaa kierrosta. 9 väylän jälkeen eroa oli vajaa kymmenen heittoa, ero muodostui lähes kokonaan parista pitkästä väylästä, joilla aloittelijan oikea rysty jo riitti tuottamaan kohtalaisia siivuja onnistuessaan. Vaikutti siltä, että aloittelijalle on melkein sama kummalla kädellä alkaa heittämään kun aloittaa lajin, koska vaikka oikealla tuli paljon kovempia heittoja, oli hajonta myös paljon suurempaa heittojen laadussa. Vasurilla tuli yllättävän tasapainoisia (aloittelijan heitoiksi) ja oikeansuuntaisia heittoja, vaikkakin voimaahan niistä puuttui, ja sitä kautta mittaa.\n« Vastaus #4 : 19.03.16 - klo:20:48 »\nite tulee heiteltyä kentällä aina satunnaisesti väärän käden forea repulle. tää on johtanut siihen, että sellasia 20 m (troubleshop-)foreneppejä pystyy about vuoden passiivisen harkkaamisen heittää suht varmasti. toistaseks on kerran ollut kisassa hyötyä, mutta tosiaan aika harvaan jää sellaset tilanteet että vaan 20 m vasuriforella pääsee eteenpäin. jos pituutta lähtis työstää ja sitä kautta käytettävyyttä, niin kyllähän se vaatis sen verran työtä ettei ainakaan omalla kohdalla olis sen arvosta. jos oikeasti on liikaa vapaa-aikaa niin sitten toki joo. monipuolisesti toimivasta heittovalikoimasta on varsinkin siellä synkimmässä mörrissä yllättävän paljoa hyötyä\n« Vastaus #5 : 19.03.16 - klo:22:24 »\nSä näit, mun vasuriholarirunini ja callasit, että puuhun menee. Sitähän se väärän käden heuittely on aluksi ainakin, joten callaan etukäeen takasisin sitä sulle :-) Se että täällä on pari raajarikkoista väärälläkin kädellä heittäjää ei tarkoita sitä, että siitä olisi iloa tulosatasolle tai mitä paremmin menee, sitä kivempaa on mentaliteetille. Aika pitkään väärän käden kierrokset imevät isoa ja paljon. Liika on liikaa ja en menettäisi tatsia oikeasta kädestä pelkällä vasurilla heittämisen oppimiseksi. Ihan sama logiikan puute kuin ,että opettelisi toisen tavan draivata tai puttiasennon, jos luulee, ettei voisi ylläpitää vanhaa taitoa, kunhan vanha on rutinoitu. Lihasmuisti se on perseestä oleva asia, kun se tuntuu haihtuvan. Tai sitten kyseessä on vammaisuuteni, kun muistan, mitä pitää tehdä ja kroppa ei anna siihen mahiksia. Tällä hetkellä okean käden hermot ovat jännässä kunnossa jäykinä duunin jäljiltä. Noin 80 % kohdalla liikeradoista hermoja kiristää. Kädessäkin. Lepopäivän jälkeen ei noin pahasti, muttei ole normaalia liikkuvutta sittenkään muutaman viikon hermojen venyttelystä, jäädytyksestä ja pallolla hieromisesta huolimatta. Hieronta on pakollista. Jotain turvoksissa ja jumissa, kalvot ihonalaisen rasvakerroksen ja jänteiden sekä hermojen välissä? Sen mitä hieronnalla edistyy, käytöllä menettää. Joten varmaksi en voi sanoa, että mistä johtuu draivin haritus hangella heittäessä (viime kerrasta aikaa) liikeratojen puutteesta kädensisäisen vastuksen johdosta, vai siitä etten ole heittänyt kuin 17 kertaa viime vuonna ja puolet vasurina ja lopuista kiesseistä osa vasurina. Edellisvuonn taisi olla 20 heittokertaa.\nNolosti viikkokisoissa kuntoani kokeillesa päsin harvoilla vasureillani useammin pirkkopaikoille kuin oikeakätisenä, kun käytin vasuria väylillä, joilla siitä on luonnollista etua. Ja 134 Blizzard Beastilla antsatkin onnistuvat hysseflipillä.\nToistaiseksi en vielä näe vähistä harjoituksista johtuen saanut toistettavuutta vasuriin ja paikaltaan heitot eivät suju, tarvitsen alkuvauhtia, jotta saan vedettyä kiekon läheltä kroppaa taittaen kyynärpään eteen. Kropan hallinta rolleyes.\nOnko molempikätisyydestä etua, kun sen oppii? Takuulla jos ei ole kuin minä, eli maailman nopein jäähtyjä. Jos pystyy kylmiltään ilman verryttelyä vetämään puhtaasti, säästää kättään, kun ei tarvitse forettaa niin usein. Todistin, miksi lääkäri kielsi iäksi tehot forella. Upsi meni samalla. En pystynyt kirjoittamaan tänne asti kaksikätisenä, vaan vasuriksi oli vaihdettava, sattuu. Terve heittää useimmat vasuriystävälliset heitot forena joka tapauksessa ja vain ahtaissa paikoissa on heitollista etua. Kunto ja väsymisen esto on osin treeni-, ruokavalio- ja lepokysymys, jos ei ole terveydellistä ongelmaa.\nOlen usein vetänyt satoja draiveja päivässä kentällä ja voimat loppuvat palojn myöhemmin kuin hermojen kunto, mikä todistaa osaltani yleisen nyrkkisäännön, että hermot hyytyvät ennen lihaksia. Sikäli pitkillä radoilla ja monipäiväisssä kisoissa parempi käsi rasittuu vähemmän ja lepää enemmän jäähtyen. On yksilöllistä, miten hyvin voi heittää kylmiltään ja paljonko kestää. Hyvässä kunnossa oleminen auttaa aina aivopierujen välttämisessä, jos pää toimii usvassa olon sijaan.\nHermojen kestoa voi treenata pallohieronnalla ja trigger pointien laukaisulla. Nyrkkisääntö on hieroa kevyesti pallolla koko käsi, hartia ja niska, mielellään pitkät selkälihaksetkin ja kun kipupiste löytyy, pysähty siihen ja liikuttaa alemmasta nivelestä eri suuntiin vartalon tai raajan osaa pitäen pallon kipupisteellä. Voi mennä jäykäksi ja kipeäksi paikat ekana päivänä, mutta kolmantena päivänä pitäisi helpottaa.\nHermot on hyvää pitää ulkoreunaltaan liukkaina, jotteivat hioudu naapurikudoksia vasten, jotteivat tulehdu ja tartu. Vettä pitäisi juodu reilusti, minimissään 2 l (ei riitä mulle liikkuvuuden takaamiseksi kipuvaiheessa) ja ainakin b1, b6 ja b12 vitaamiinejä syömällä. Kantsuu kuurina kokeilla noita ja katsoa, miten käy tatsin ylläpidon/pidentämisen kanssa pitkissä treeneissä oikealla kädellä. Se voi vähentää tai poistaa lähes kokonaan vasuritarpeen. Korkeintaan puskasta pelastusheittona väärän käden tarve olisi ihanteellista.\nVähän vaikea vastata ja analysoida ilman taustatietoa tilannettasi, mutta vaikuttaa, että ilman vaivoja vuosi vasurina on liikaa. Ensinnäkin perusteet saa aikaan nopeammin ja mikään ei pakota tervettä treenaamaan oikealla samanaikaisesti. ylläpito on helpompaa kuin uudelleen oppiminen. Ei oikea tarvitse kauheasti toistoa, jos on rutiinia. Enemmän ehkä kuin, mitä olen saanut kahdessa vuodessa ainakin lumelta heittäen.\nAloittaisin vain kentällä vasurina heittämällä, koska radalla.... Puuh. Ilo pois. On iso juttu pystyä vasurina viemään kiekon läheltä vartaloa ja johtamaan kyynärpäällä. On ihan ok ottaa askeleita, jotta saa alkuvauhdin, joka pakottaa kyynärpään eteen. On se syvältä, kun aivot käskevät kättä ja käsi ei teekään samoja liikkeitä kuin oikealla. Apukeppinä vauhdin otto helpottaa, kun hajonta putoaa 160 asteen luokasta muutamaan kymmeneen aluksi. Ja pituudet tuplautuvat tai yli. Oppimiskynnys on ihan riittävä, vaikka vetäisi kaukana kropasta kiekolla. Jos saa edes sen toimimaan, iloa tulee vasurista radalla.\nEn tiedä, onko oikeaa ongelmaa edes ratkaistavaksi, mutta overkilliä luulisin olevan, jos ei ole terveydestä kyse. On enemmän menetettävää kuin voitettavaa. Jos taas luulet, että vasurina pystyt heittämään reilusti pidemmälle, ottaisin heti menyyhyn vasuritreenin. Ei ole taattua, että alle puolen vuoden edes pääsisi tasoihin oikan käden kanssa. En ole päässyt, kun kunnon putoamisesta huolimatta minulla on vahvemmat lihakset oikealla puolella. Puhumattakaan kontrollista. Vasurienkka kahden kauden vähällä treenillä on 107-108 m, kun oikealla menee kai 115-118 max. Eli pakkia on tultu oikeallakin selvästi vanhaan tasoon nähden. Siis normikiekoilla, ei ilmatuilla. Onnistumisprosentti satasen ylityksessä vasurina on tosi pieni ja tarvitsen kovia juoksuvauhteja parhaisiin mittoihin. Väliilä vahingossa tulee vähän snappiäkin pelkillä ristiaskeleilla ilman ryntäämistä, mutta vielä harvemmassa sataset ovat noin. Tarkkuuskin on patetiaa tehoja käyttäessä. Näyttää ihan haulikon roiskaisulta udean kiekon tehoheiton jäljet verrattuna neppailuihini, joita näit kai peräti yhden tai pari. Meikku ei oo Tali.\n« Vastaus #6 : 20.03.16 - klo:13:32 »\nTämä keskustelu osui silmään eilen illalla. Ja pakkohan vasenta oli sitten kokeilla tänään, kun harjoituskenttä oli vieressä ja vähän vapaata aikaa. Kokeilin LHBH lähestymisheittoja 20-30 metriä. Nämä meni paremmin tai yhtä hyvin kuin oikealla, kun oikealla nämä lähestymiset ja putit sujuu oikealla tosi huonosti.\nPutit vasemmalla sujui vähän oikeaa huonommin. Mutta vain vähän huonommin.\nSitten kokeilin muutaman hassun LHBH draivin . Keskityin vain tekniikkaan, en edes yrittänyt panna draiviin voimaa. Sain 63 metriä mittaa ja tarkuutta kohtalaisesti.\nOikella saan samalla kiekkolla ja voimalla mittaa 70 metriä ja max heittopituus oikealla 90-95m.\nMielenkiintoiseksi tämän kokeilun tekee, se että sain RHFH:lla draivattua samalla harjoituskerralla tuon samat 63m, vaikka tätä olen yrittänyt oppia paljon kauemmin jo loppusyksystä alkaen.\nEn kuintenkaan lähtisi kokonaan vaihtamaan vasempaan, mutta voin harkita vaihtaa RHFH:t osittain LHBH:iin draiveissa ja lisäksi voisin jonkun aikaa kokeilla heittää kaikki approachit vasemmalla, kun ne ei oikealla suju ollenkaan.\nPuttejakin voisin kokeilla vaihtaa vasemmalla heitettäviksi.\nMutta en aio siis siirtyä pelkästään vasemmalla heittämään.\n« Vastaus #7 : 21.03.16 - klo:08:18 »\nTuo väärällä kädellä heittäminen kannattaa sitten aloittaa rauhassa. Itselläni oli pari vuotta sitten heittokäden etusormessa murtuma, joten treenailin väärällä kädellä jonkin verran kentällä. En sitten malttanut opetella tekniikkaa kunnolla, vaan ryin lähinnä maksimeita. No kyllähän sitä yli 100m tuli heitettyä, kunnes eräänä kertana polvi sanoi sopimuksensa irti. Nyt, reilu vuosi leikkauksen jälkeen, kun polvi kestää taas edes jossain määrin heittämistä, ei ole tullu mieleenkään väärän käden heitot, vaan olen keskittynyt foretreeniin\n« Vastaus #8 : 16.07.16 - klo:19:27 »\nVähän aikaa sitten alottelin tuon vasurin heittämisen ja kehitystä tulee hyvää vauhtia. Ensiksi eniten ongelmia oli gripin kanssa, mutta kyllä sekin sieltä tulee kun oikeasta kädestä ottaa mallia ja rauhassa jaksaa testailla. Tänään sit ensimmäinen höntsäkierros vasurilla+oikean käden puteilla ja kyllähän tuo oli välillä aikamoista rypemistä, mut silti jaksoi naurattaa\nLopuksi kuvattiin molempien käsien heitot ja vasurilla huomas hyvin muutamia korjattavia seikkoja mm. Vedon suoruus, jalkojen asento sekä selän kurotus. Näitä sitten huomenna treenaamaan ja uutta kierrosta ja kuvausta sen jälkeen.\nSemmosta 40-65m menee novat ja rocit paikaltaan, enkä vauhtia laita ollenkaan ennen kuin ollaan oikean kanssa samoilla mitoilla. Mukavaa tämä on kun voi oikeasta ottaa aina mallia.\n« Vastaus #9 : 12.09.16 - klo:08:07 »\nNyt olen saanut muutaman "sekatreenin" sisään joissa heitän myös vasurilla, maksimit tällä hetkellä 80m. Osa heitoista lähtee reilummin vasemmalle, osa suoraan. Nokkakulma on vielä ylhäällä vasurilla heittäessä. Edelleen olen sitä mieltä, että todella hyvää aivojumppaa ja kehonhallintatreeniä.\n« Vastaus #10 : 12.09.16 - klo:08:23 »\nVklopun kisassa piti ensimmäiselllä kierroksella pelata eräs väylä heikommalla kädellä (eli siis vasuri mulla). Otin parin! Lol! OMG. Pitäisiköhän huvikseen heitellä joskus enemmänkin vasuria.\n« Vastaus #11 : 12.09.16 - klo:08:38 »\nItellä paikaltaan max tiipparilla joku 80m ja yleensä heitän pelkästään puttereita ja midareita 45-75m.\nKaikista eniten oppinut tuossa kotitreenissä pelkän vedon tekemistä ilman kiekkoa, jota suosittelen kaikille muillekin. Paljon parempi rauhassa tehdä ja voi keskittyäkin paremmin. Taas tuli huomattua et ei se veto ihan samanlainen oo oikealla ja vasemmalla, kun vasurilla en kiertänyt kroppaa taaksevedossa enkä ollenkaan liikuttanut lantiota Eli pientä fiksiä vielä jos alakropasta ei oikein mitään tehoja tule kuin satunnaisesti.\nNyt ollu paljon keskittymisongelmia, kun tuohon oikeaan otin vauhdinoton ja kiekot meneekin +100m niin sillä tulee sit paiskottua paljon enemmän. Suunnitelmissa kuitenkin on ihan 95% vasuritreeni että ei juuri koskisikaan kiekkoon oikealla kädellä. Pitäisi korjailla tuo vasemmalle karkailu niin tuolla voisi uskaltaa avata paljon varmemmin. Kyllä tuolle käyttöä olisi esim. lievissä oikealle kaartavissa väylissä, missä vasemmalle ei saa juuri mennä eli kämmenellä ja oikean rystyllä suht hankalia avata kun esim vasurilla se olisi perus rociheitto.\nEns kaudelle vasuri +100m ja tarkkuutta lisää 10x\n« Vastaus #12 : 12.09.16 - klo:22:16 »\nSaisikin 10 xlisätarkkuutta, tarvetta olisi.\nMinulla vasemmalle karkailu oli yleistä niin kauan kuin en vienyt kiekkoa kauas taakse kääntäen selkää menosuuntaan. Näin sain vietyä kiekon takana tarpeeksi lähelle tiin vasenta reunaa menosuuntaan katsoen, jottei kiekon veto lähtenyt tin oikealta reunalta kohti vasenta.\n« Vastaus #13 : 13.09.16 - klo:09:34 »\nJoo. Pitää koettaa tota tekniikkaa, kun joskus oikealla kädelläkin sai heti lisää tarkkuutta ja tehoja heittoon tekemällä tuon Will Schusterickin hartiakäännön jolloin kiekko pysyi paremmin linjassa. Täytyy vaan muistaa kiertää sitä yläkroppaa eikä tehdä mutkaselkä kurotusta, mikä oikealla kädellä sai aina kiekon lähtemään taivaisiin.\nTarkkuus kasvaa heti kun kaikki kiekot päätys tiistä katsottuna keskilinjan oikealle puolelle.\n« Vastaus #14 : 07.11.16 - klo:18:37 »\nOlosuhteiden pakosta olen tätä nyt kuukauden verran treenaillut. Noin kaksi ja puoli kuukautta sitten revähti leveä selkälihas kainalon alta/kyljestä. Iso turvotus ja reilun kämmenen kokoinen pikimusta verenpurkauma. Ei kestä vieläkään heittelyä. Kun veri veti radalle, eikä Disc Golf Gamekaan enää riittänyt, oli jotain keksittävä. Joten vasuria treenaamaan. Nyt olen ehkä noin kymmenen kertaa käynyt heittelemässä ja paras tulos on Orimattilan +7. Yllättävänkin nopeasti vasurihommiin pääsi sisälle, vaikka aluksi olo oli kuin olisi juuri lajin aloittanut. Ero kuitenkin oli se, että nyt edes teoriassa tiesi miten heittotapahtuma tulisi tapahtua. Mutta kuten joku edellä mainitsikin, on harjoittelu aluksi erityisesti aivojumppaa. Liikesarja peilikuvana ei tule ihan automatic. Uskon että vasuritaidosta saattaa olla jopa paljonkin hyötyä myös sen jälkeen, kun oikea on toipunut heittokuntoon.\nOlen myös nyt löytänyt frisbeegolfin vaikeimman heiton. Se on vasurin fore. Mahdoton tehtävä.


Film-O-Holicin vuoden elokuvat 2019 • Artikkelit\nEtusivu › Artikkelit › Film-O-Holicin vuoden elokuvat 2019\nFilm-O-Holicin vuoden elokuvat 2019 artikkelit\n2019: Valkeapään rohkea teos vuoden kotimainen\nLaadukkaan elokuvavuoden veteraanikärjen rikkoi nuoremman polven ranskalaisohjaaja\nFilm-O-Holicin toimituskunnan perinteikäs vuosiäänestys ei tänä vuonna tarjonnut ykköspaikan osalta mitään yllättävää. Martin Scorsesen vakuuttavan mafiaelokuvan The Irishmanin nousu vuosilistauksen kärkeen ei ole suuri uutinen. Kakkossija sen sijaan on.\nVuosiäänestyksessä näytti pitkään siltä, että kärkikolmikko on kolmen jo ennakkoon listan kärkikahinoihin kaavaillun kauppa. Katsojatilaston ykkönen Joker eteni pitkään tasavahvasti The Irishmanin rinnalla, mutta loppua kohden elokuvan saama ristiriitainen vastaanotto alkoi painaa ja elokuvanystävien lempiohjaajan Quentin Tarantinon Once Upon a Time… in Hollywood kiilasi ohitse. Mutta loppusuoralle tultaessa musta hevonen vapautui täyteen laukkaan.\nKatsojatilaston ykkönen ja Tarantino jäivät kuin nallit kalliolle nuoren ranskalaisen naisohjaajan Céline Sciamman upean Nuoren naisen muotokuvan rynnistäessä kakkoseksi. Festivaaleilla ylistetyn elokuvan nousu Film-O-Holicin listalle ei sinänsä ole yllättävää, mutta vasta aivan vuoden lopussa ensi-iltaan tulleen elokuvan yltäminen peräti kakkoseksi on tämänkertaisen vuosiäänestyksen yllätys, ja hieno sellainen. Varhaisemmalla ensi-illalla Sciamma olisi saattanut horjuttaa jopa Scorsesen kärjestä, ero ei lopussa ollut enää kovin suuri.\nKärkinelikon takana tunnustetut ohjaajat ottivat uutuuselokuvillaan paikkansa, kun Yorgos Lanthimosin The Favourite ylsi viidenneksi vanavedessään todellisen veteraanin Ken Loachin vavisuttava Kiitos tilauksestasi. Vakiintuneiden tekijöiden takana ohjaajalupaus Robert Eggersin The Lighthouse kipusi seitsemänneksi.\nThe Irishmanin tavoin Netflix-elokuvana vain rajatun teatterivisiitin tehnyt Noah Baumbachin Marriage Story löytyy sijalta kahdeksan. Tällä kertaa Film-O-Holicin vuosiäänestyksessä äänestettäviä elokuvia ei rajattu vain teatteriensi-iltoihin vaan mukaan kelpuutettiin Suomessa levityksen vuonna 2019 tulleet elokuvat levityskanavasta riippumatta. Jotain Netflixin asemasta kertoo, että kaksi sen elokuvista löytyy listauksen toptenistä, ja toinen peräti ykkössijalta.\nKymmenen parhaan joukkoon nousi myös dokumentti, kuvamateriaaliltaan vaikuttava Apollo 11. Kärkikymmenikön viimeiseltä sijalta löytyy listauksen korkein kotimainen, J-P Valkeapään rohkean hieno Koirat eivät käytä housuja. Kotimaista elokuvavuotta ei yleisesti ole pidetty kovin kummoisena, sillä varsinaista katsojamenestystä ei viime vuoteen osunut. Film-O-Holicin vuosiäänestyksessä kotimaiset katsojamenestykset eivät ole ennenkään liiemmälti juhlineet, joten kahden kotimaisen yltäminen vuosilistalle on kotimaisten osalta rutiinisuoritus. Toinen kahdenkymmenen parhaan joukkoon noussut kotimainen on seitsemän naisohjaajan yhteiselokuva Tottumiskysymys, joka ylsi hienosti viidenneksitoista.\nÄänestäjät saivat myös erikseen nimetä kolme vuoden parasta kotimaista elokuvaa. Kotimaisten erillislistauksessa ykkösestä ei ollut epäselvyyttä, sillä Valkeapään elokuva oli ylivoimainen. Tottumiskysymys ei erillislistauksessa yllättäen yltänyt toiseksi vaan kakkossijan otti Aurora, joka ei kuitenkaan lunastanut paikkaa varsinaiselta vuosilistalta saadessaan siellä vain muutaman hajaäänen. Hivenen yllättävää oli myös Klaus Härön katsojia kohtuullisesti saaneen Tuntemattoman mestarin jääminen vain muutaman maininnan varaan.\nListan jälkimmäinen kymmenikkö pitää sisällään laadukkaita ja ilahduttavan erilaisia elokuvia. Suurtuotantoja ja spektaakkeleja ei listalta liiemmin löydy. Esimerkiksi Tähtien Sota -saagan päättänyttä yhdeksättä Star Warsia ei löytynyt yhdestäkään äänestyslistasta. Ainoa listalle yltänyt suurelokuva on top kahdenkympin peränpitäjäksi päätynyt Avenges: Endgame.\nVuoden elokuvat 2019\n6. Kiitos tilauksestasi\n10. Koirat eivät käytä housuja\n19. Vice – vallan oikeat kasvot\nHyvän elokuvavuoden kohokohtia olivat The Irishman ja Sistersin veljekset.\n2. Sistersin veljekset\n5. Vice – vallan oikeat kasvot\n8. Kiitos tilauksestasi\n10. Tuntematon mestari\n8. Midsommar – loputon yö\nNoah Baumbachin intiimi ja ymmärtäväinen avioerodraama on erinomaisesti hahmoteltu tarina kahden ihmisen yhteisen historian ja sen merkityksiä purkavan nykyhetken kohtaamisesta.\n6. Koirat eivät käytä housuja\n7. Kapernaum – kaaoksen lapset\nHyvin tehty elokuva, joka herätti paljon yhteiskunnallista keskustelua ja jätti katsojan miettimään sen eri merkityksiä pitkäksi aikaa.\n7. Vice – vallan oikeat kasvot\nViihdyttävän elokuvasarjan kömpelö ja tylsä jatko-osa, joka olisi ollut parempi jättää tekemättä.\nRikosten ja politiikan risteyskohtien upea kuvaus, jonka kolmen ja puolen tunnin pituus kului täysin huomaamatta.\n6. Vice – vallan oikeat kasvot\n9. Veitset esiin\nKaikkien tuotanto-ongelmien esimerkki tuhoutui omaan megalomaaniseen naurettavuuteensa.\nAutenttisesta kuvamateriaalista koostuvat historialliset dokumentit kisasivat niin tasavahvoina, ettن voittajaksi selviytyi upean visuaalinen ja koskettava Apollo 11 Kuuhun laskeutumisen 50-vuotispäivän kunniaksi.\n3. Kiitos tilauksestasi\n8. Van Gogh – Ikuisuuden porteilla\nTaidokkasti rakennettu mysteeri, jonka keskellä tunteet kytevät hiljaa leimahtaen liekkeihin varoittamatta.\n10. Kärsimys ja kunnia\nMestarillinen dokumentti ensimmäisen maailmansodan rivisotilaista koskettaa, liikuttaa ja myös järkyttää näyttäessään järjenvastaisen massatuhon jälkiä mutaisen ja väsyneen sotamiehen näkövinkkelistä.\n10. Kaikki tietävät\nKulttiohjaajalla ja huippunäyttelijäkaartilla olisi ollut liki rajaton potentiaali luoda läpimädäntyneeseen zombie-genreen jotain omaperäistä, mutta lopputulos on sisäänpäin lämpiävää mukahassuttelua, laiskaa kliseillä leikittelyä ja tekotaiteellista roskaa.\n1. Nuoren naisen muotokuva\nHypnoottinen, monikerroksinen, syvä. Elokuva, joka ei selittele vaan näyttää.\nYhtä aikaa voimakastunteinen ja herkkä elokuvallinen taideteos ottaa samalla kantaa naistaiteilijoiden historiallisesti muuttuneeseen asemaan.\nSaamallaan huomiolla mitattuna vuoden sarjakuvaelokuva on sisällöltään turhaa polemiikkia aiheuttanut sairaskertomus sekä ulkoisesti tyhjä kopio Martin Scorsesen klassikkoelokuvista, joiden pariin enemmin palaa.\nNuoruuden tunteiden kaikki sävyt, tarjoiltuna kaikille aisteille – erityisesti perinteinen georgialainen laulu pakahdutti.\n2. Kolme naista\n1. Kärsimys ja kunnia\nEhdottomasti yksi Almodóvarin parhaista elokuvista. Kärsimys ja kunnia on kaunis, näkemyksellinen, koskettava, rehellinen ja aito, milloinkaan unohtamatta auteurinsa korkeatasoista taiteellista näkemystä.\n5. Kiitos tilauksestasi\n9. Nuoren naisen muotokuva\n10. Midsommar – loputon yö\n1. Le Mans 66 – Täydellä teholla\nJames Mangoldin vanhanaikainen, jännittävä, hitusen naivistinen mutta häikäisevän kaunis tutkielma maskuliinisuudesta ja ystävyydestä on kuin Clint Eastwoodia tai Sergio Leonea parhaimmillaan.\n8. Nuoren naisen muotokuva\nJ-P Valkeapään maailmanluokan elokuva osoittaa, että Suomessakin voidaan tutun ja turvallisen mukavuusalueella puuhastelun sijaan tehdä oikeaa elokuvaa.\n4. Tuntematon mestari\n6. Miehiä ja poikia\n7. Ilmestyskirja. Nyt – Final Cut\n8. Vice – vallan oikeat kasvot\nKotoiset komediat tuottavat vuodesta toiseen pettymyksiä, mutta viime vuodelta niitäkin enemmän jäi harmittamaan ikonisen Rambo-sarjan likilaskuinen lopetus.\n1. Kiitos tilauksestasi\nAjankohtainen ja humaani elokuva, joka tanssii patetian rajalla, muttei astu kertaakaan yli.\n5. Nuoren naisen muotokuva\nHalusin todella, todella pitää tästä elokuvasta, mutta elokuvassa oli enemmän pintaa kuin sydäntä.\nQuentin Tarantinon elokuva aikakausista ja vanhenemisesta muistuttaa, että vaikka muovaamme elämämme ja maailman tarinoiksi, tarinoiden kulku ei ole ennalta määrätty.\n7. Midsommar – loputon yö\nJossain Ad Astran ulkolaidoilla on kiinnostava, oivaltava ja katsojaansa luottava elokuva, mutta valo tuosta elokuvasta ei koskaan kantautunut valkokankaalle.\nHenkeäsalpaavan kaunis rakkaustarina, jossa taide, antiikin myytit sekä muistojen ja katseen voima sekoittuvat mestarillisella tavalla.\nSeuraava: Film-O-Holicin 2010-luvun elokuvat\nEdellinen: Film-O-Holicin vuoden elokuvat 2018


Osakeyhtiön perustamisen jälkeen on lain mukaan laadittava ja myös jatkossa ylläpidettävä osake- ja osakasluettelo. Lataa täältä lakimiehen laatima osakasluettelon malli ja hoida siis tämäkin muodollisuus heti kuntoon yhtiötä perustettaessa.\nOsakeluettelon mukaisista osakkeenomistajista on pidettävä aakkosellista luetteloa (osakasluettelo), jossa on oltava osakkeenomistajan nimi ja osoite sekä kunkin osakkeenomistajan osakkeiden lukumäärä osakelajeittain. Oikeus osallistua yhtiökokoukseen on vain osakkeenomistajalla, joka on kahdeksan arkipäivää ennen yhtiökokousta (yhtiökokouksentäsmäytyspäivä) merkittynä osakasluetteloon.\nKun olet perustanut osakeyhtiön, laadi siis samalla osakasluettelo ja pidä sitä yllä tarvittaessa.\nOstaessasi Lakiuksen osakeyhtiön osakasluettelon saat:\nAsiakirjamallin. Lakimiehen laatiman muokattavissa oleva word-muotoinen osakeyhtiön osakasluetteloa koskeva asiakirjamalli.


Seuraavassa Ratchet & Clankissa singahdellaan sekunneissa planeettojen välillä | KonsoliFIN - Pelaamisen keskipiste\nLähettänyt Pe 12.06.2020 - 12:58 käyttäjä Jyri Jokinen\nInsomniac Gamesin sarjakuvamainen sankarisaaga Ratchet & Clank saa jatkoa PlayStation 5:lle. Uudessa Rift Apart -nimisessä seikkailussa nähdään aiemmista peleistä tuttuja maisemia totuttua vauhdikkaampaan tyyliin.\nSonyn julkaisemalla trailerilla tutustutaan erityisesti uuteen pelimekaniikkaan, jossa parivaljakko syöksyy ulottuvuuksien välisten railojen kautta planeetalta toiselle ilman lataustaukoja. Railojen ansiosta Ratchet nappaa videolla yhdeltä planeetalta ratsukseen lentoliskon, jonka selässä hän matkaa saman tien bladerunnermaiseen futuristiseen teknokaupunkiin.\nMiljöinä trailerissa vilahtelevat esimerkiksi Ratchetin oma kotiplaneetta Fastoon ja Aleeron taivaskaupunki. Tuttuun tapaan sekä viholliset että aseet ovat piirustusvihkon humoristisemmilta sivuilta napattuja. Trailerin lopussa Clank törmää aiemmin kohtaamattomaan naaraspuoliseen lombaxiin.\nJulkaistu pelikuva oli esi-alfa-vaiheesta, joten lopullista julkaisua saanee odottaa vielä muutaman lataustauon ajan.\nPS5-tapahtuma oli koko YouTuben historian katsotuin peliaiheinen lähetys (12.06.2020 - 21:41)


Kaliningradin rannikon Baltijsk, Jantarnyi ja Svetlogorsk | Reissuesan matkablogi\n17.7.2016 | Lukuaika 2 min\nTein päiväretken kolmeen Kaliningradin alueen rannikkokaupunkiin.\nBaltijsk on Venäjän läntisin kaupunki. 33 000 asukkaan kaupungin entinen saksalainen nimi on Pillau. Rannalta löytyy muun muassa Venäjän keisarinna Elisabetin ratsastajapatsas vuodelta 2004. Elisabet ikään kuin vastaanottaa kaikki Kaliningradin lahdelle saapuvat laivat.\nNäkymä Elisabetin patsaalta Itämerelle ja Kaliningradin lahdelle.\nBaltijskissa on Venäjän Itämeren laivaston päätukikohta. Kaupungista on myös autolauttayhteys Pietariin.\nJantarnyin (Янтарный) hiekkarannalle laskeudutaan läpi puiston, jossa on 300 vuoden ikäisiä puita. Jantarnyissä on 5500 asukasta ja meripihkatehdas. Kaupungin nimi tarkoittaa meripihkaa.\nRantaan laskeutuvat portaat hienon Bekker-kahvilan luona. En nähnyt rannalla muita ravintoloita, joten kävin Bekkerissä syömässä.\nJantarnyin pitkä, leveä ja vaaleahiekkainen uimaranta on Kaliningradin rannikon hienoin jos Kuurinkynnästä ei lasketa.\nParkkeerasin auton 12 000 asukkaan kylpyläkaupunki Svetlogorskissa Tihoe-järven (tihoe = hiljainen) rannalle ja kävelin noin kilometrin päähän meren rannalle.\nKomea Rauschen-hotelli (Раушен). Vuoteen 1946 asti Svetlogorsk tunnettiin nimellä Rauschen.\nSvetlogorskin rannalle on jyrkkä laskeutuminen, tässä näkyy vain puolet portaikosta.\nSvetlogorskin päänähtävyyksiä on rannan aurinkokello vuodelta 1974.\nSvetlogorskin uimaranta oli yllättävän kapea. En tiedä onko vuorovedellä asian kanssa tekemistä vai onko rantakaistale aina näin kapea. Venäjänkielinen Wikipedia kertoo, että Svetlogorskin hiekkaranta oli aikaisemmin paljon leveämpi, saksalaisaikaan 50-70 m ja neuvostoaikaan 30-50 m.\nSvetlogorskin rannalla oli paljon erilaisia ravintoloita ja kahviloita, samoin ensimmäisellä rannansuuntaisella kadulla. Matkamuistomyymälöissä oli erityisesti panostettu meripihkakoruihin.\nSvetlogorskin rantapromenadilla on pari komeaa veistosta. Tämä pronssiveistos on Hermann Brachertin Nymfi vuodelta 1938, simpukankuorimosaiikit on lisätty 80-luvulla.\nEi ole Kööpenhaminan pieni merenneito mitään tähän Svetlogorskin merenneitoon verrattuna.\nPäivän mittaan ajelemani reitti suunnilleen.\nKaliningradin alueella on paljon tällaisia puiden reunustamia teitä.\nAvainsanat automatkailu kaliningrad Venäjän automatka 2016


Aeg kuivaava pesukone l99695hwd – Koti ja keittiö\nMarch 17, 2016 Johannes Comments Off on Aeg kuivaava pesukone l99695hwd\nEnergiatehokkuus kohtaa suorituskyvyn uudessa AEG:n ÖKOKombi -kuivaavassa pesukoneessa. Lämpöpumpputekniikan ansiosta se kuluttaa 40 . A+++–energialuokan kuivaava pyykinpesukone yhdeksän kilon täyttömäärällä ja kuuden kilon kuivauskapasiteetilla.\nAEG kuivaava pesukone L99695HWD – Kuivaava AEG pesukone, jolla on Woolmark Gold -sertifikaatti ja energialuokka A. Löydä AEG L99695HW pyykinpesukone parhaaseen hintaan ja. Taannoin pidetyiltä Jyväskylän rakennusmessuilta tarttui mukaan uusi AEG:n edestä täytettävä, kuivaava pyykinpesukone (L99695HWD), jota . Osta AEG L99695HWD KUIVAAVA PYYKINPESUKONE Powerilta! AEG L99695HWD ÖkoKombi kuivaava pyykinpesukone. Niin tai näin; Grundig pesukonetta en hankkisi; kuten en myöskään Grundig. Muutenkin tämä Italiassa valmistettu 70markan kuivaava pesukone oli virhehankinta.\nAEG L99695HWD kuivaava pesukone lämpöpumpputekniikalla. Kodinkoneet › Pyykinpesukoneet ja kuivausrummutVälimuistissaSamankaltaisiaAEG L99695HWD kuivaava pesukone lämpöpumpputekniikalla, L99695HWÖkoKombi – kuivaava pesukone energiatehokkaalla ja vaatteille hellävaraisella . AEG L99695HWD Kuivaava pesukone – Kuivaava pyykinpesukone Täyttömäärä 9kg pesu Täyttömäärä 6kg kuivaus Infor. Posts about aeg written by Suvirannanhellu. AEG kuivaava pesukone L99695HWD – se on vielä hienon näköinenkin! Valmistaja AEG Tyyppi Kuivaavat Väri Valkoinen Energialuokka A+++. AEG kuivaava pesukone L99695HWD (product no longer available).\nAEG Kuivaava pyykinpesukone – L99695HWD loistavaan hintaan. Erittäin suorituskykyinen AEG L99695HWD kuivaava pesukone on täydellinen työkalu kodin pyykkien huoltoon. Energiatehokkaan lämpöpumpun ansiosta se . Tässä kuivaavassa pesukoneessa on harjaton inverter-moottori, joka takaa . PowerFinland AEG kuivaava pesukone L99695HWD messutarjous 1190e, messuilla kerrottu normaalihinta 1490e, mutta sivuillanne 977e # . Todella kätevä AEG kuivaava pesukone L77696NWD pesee ja kuivaa pyykkisi. Edestä täytettävä kuivaava pesukone AEG L99695HWD 1600rpm . AEG-Electrolux L99695HWD (Valkoinen) hintavertailu – Parhaat diilit Hintaoppaasta.\nVertaa hintoja kategoriassa AEG-Electrolux Pyykinpesukoneet (47).


Huhtikuussa 10401 | Tuulilasi\nAikas paljon , IMHO ....
Tiedotteesta:
-Viime vuoden myyntiin vertaillessa vaikutti kuulemma veromuutokset. Niin positiivisesti vai negatiivisesti? Ainakin tuolloin mainostettiin että autoja on varastossa niin paljon , että kaikki haluavat voivat saada ALV hyödyn irti...
-Paljonko viimekuulta siirtyi autoja Huhtikuulle? Oli kuulemma lakosta ja keleistä johtuen toimitusvaikeuksia .
\nUusien henkilöautojen ensirekisteröinnit huhtikuussa:Vuosi 1999 14.036Vuosi 2000 11.627Vuosi 2001 9.356Vuosi 2002 11.098Vuosi 2003 12.981Vuosi 2004 14.072Vuosi 2005 14.957Vuosi 2006 12.250Vuosi 2007 12.295vuosi 2008 15.512Vuosi 2009 7.445Keskiarvo huhtikuun ensirekisteröinnit 1999-2009 vuodet 12.324 autoa. Uusien autojen myynti kynsi siis huhtikuussa 2010 noin 16 prosenttia pakkasella verrattuna kymmenen edellisen vuoden myyntimääriin.Mikäli autokaupan vauhtia tarkastelee pidemmällä aikavälillä, niin tänä ja viime vuonna Suomessa autokauppa kävi niin surkeasti, että yhtä vähän autoja on viimeksi saatu myytyä 1970-luvun lopulla ellei mukaan laske 1992-1995 lamavuosia.(Lähde http://www.stat.fi/til/merek/2010/02/merek_2010_02_2010-03-04_tie_001.html )\n-Paljonko viimekuulta siirtyi autoja Huhtikuulle? Oli kuulemma lakosta ja keleistä johtuen toimitusvaikeuksia .\nNiin, ja paljonko autojen elv:n muuttuminen autoveroksi 1.4.2009 pienensi vuoden 2009 huhtikuun myyntiä? Kun ynnätään näiden kahden vaikutus 2009 pienetävästi ja 2010 suurentavasti, ei henkselien paukutteluun lasipalatseissa ehkä sittenkään ole aihetta. Riittää varmaan kun on vappusimat korkattu...\nSuomalaiset autotrokarit ry:n jäsenyritykset ovat sen verran tolloa porukkaa, että varmaan he ovat onnesta soikeina vaikka Suomessa myytäisiin vain yksi uusi auto kuukaudessa ja tämän innoittamina postittelisivat lehdille tiedotteita autokaupan "huimasta" myyntivauhdista. Tosin suomalaisten lasipalatsien kulurakenteelta ja hinnoilla kyllä se on aina pienoinen ihme kun Suomessa saadaan myytyä yksikin uusi henkilöauto ja kyllä sellaisen ihmeen kunniaksi voi jo kuohujuomat korkata.Mustaa propagandaahan ne Autualan keskusliiton tiedotteet ovat eikä niillä ole muuta kuin viihdearvoa.\nHuhtikuussa armon vuonna 10401 Tulli tiedottaa, että viimeinkin 2000-luvulla jätetty autoverovalitus on saatu lopullisesti käsiteltyä kaikissa oikeusasteissa. Yli 8000 vuoden mitätönkin korkokertymä huomioiden valittajan perikunnan ei tarvitse enää jatkossa murehtia työnteosta.\nLikin perilliset ovat varmasti ihmeissään, kun yli 8000 vuotta suvussa kulkenut tehtävä, jota moni lienee pitänyt puhtaana legendanakin, on saatu päätökseen.. Tilannetta voinee verrata meidän suhteella kreikkalaiseen tarustoon.Toki 8000 vuoden ajalta kertynyt korko nostanee Likin perilliset maailmanvaltiaiksi. Ei huonompi perintö jälkipolville sekään.\nTuo korkokertymä tekee temput, sillä toki siitä peritään perintöverot joka sukupolvelta, ja perintöveroista hieman suuremmat korot.Tarvitaan varmaan maailman sen hetken rikkain kaveri maksamaan em perintöverot, joiden korko korkoa korolle laskien ohittaa autoveronpalautuksen korkotuoton jo muutaman sukupolven jälkeen.\nTodellinen pyrhoksen voitto!Turha on kuvitella hallintoalamaisen voittavan the koneistoa.\nLaskin tuossa, että jos sotkun selvittäminen kestäisi ihan vaan 500 vuotta, ja jos 2000 euron palautuksen olisi saanut laitettua keskimäärin 5 % p.a. korkoa korolle eikä valtion viivästyskorolle 1 % viivästyneelle määrälle, summa olisi 500 vuoden kuluttua\n78 646 523 654 436,20 euroa. Noin 78 000 miljardia euroa. Aika paljon verrattuna siihen, että saa 20 euroa vuodelta.


Lucinda Riley ei kirjoita vaan sanelee kirjansa - Kotiliesi.fi\nEdesmennyt kirjailija Lucinda Riley Kotiliedessä vuonna 2019: ”Minulla on aina ollut vaikeuksia kroppani kanssa”\nSeitsemän sisarta -menestyskirjasarjan äiti Lucinda Riley kärsi nuoresta asti terveysongelmista. Hän kuoli 11. kesäkuuta 2021 perheensä ympäröimänä sairastettuaan syöpää neljän vuoden ajan, kertoo Rileyn suomalaiskustantaja Bazar Kustannus. Lucinda kertoi tarinansa Kotiliedessä kesällä 2019.\nSäikähtäneen ja ujon oloinen parikymppinen nainen hymyilee kirjakaupassa vuonna 1992 otetussa valokuvassa. Hän on pukeutunut mustaan, spagettiolkaimiseen juhlamekkoon. Pitkät, vaaleat hiukset kehystävät hänen siroja kasvojaan. Naisella on jo takanaan pitkä ura tanssijana. Hän on ehtinyt myös näytellä ja kokea tähteyttä Suomessakin suuren suosion saaneessa Näkemiin vaan muru -televisiosarjassa, joka kertoi seitsemän englantilaisen rakennustyöläisen arjesta. Nainen on Lucinda Riley, ja nyt oli alkamassa hänen kolmas uransa.\n”Olin julkistamassa ensimmäistä kirjaani ja vain tuntia aiemmin olin saanut tietää odottavani lasta. Ei siis samppanjaa minulle noissa juhlissa”, irlantilaissyntyinen menestyskirjailija Lucinda Riley, 52, kertoo uransa alusta 21 kirjaa sitten.\nLue myös: Tapasimme dekkaristi Donna Leonin – hän paljastaa, miksi Brunetti jätti Venetsian\nRomaani Lovers and Players oli saanut alkunsa onnettomissa olosuhteissa. Lucinda joutui vuoteenomaksi sairastuttuaan vakavasti ja lisäksi polvivamma esti tanssimisen. Kestääkseen vuoteessa virumisen hän tarttui kynään ja lehtiöön.\n”Olen lapsesta asti elänyt mielikuvituksessani ja keksinyt aina tarinoita, joita sitten leikin päivät pitkät. Prinsessaleikkini kestivät viikkoja, kun näyttelin itse kehittelemäni tarinat.”\nSairasvuoteessa Lucinda palasi tarinoihinsa, vaikka rahat olivat loppumassa eikä hän tiennyt, miten vuokra saataisiin maksettua.\n”Minulla on aina ollut vaikeuksia kroppani kanssa. Se taitaa johtua taustastani tanssijana. Parhaillaankin toivun vielä isosta leikkauksesta, joka tehtiin viime vuonna.”\nKeväisellä Suomen-vierailullaan Lucinda Riley joutuu vielä etsimään mukavimman istumispaikan tai pyytämään tyynyä selkänsä tueksi.\n”Terveysongelmat ovat saaneet minut pakenemaan mielikuvitukseeni. Mielikuvitus on turvasatamani. Elämä on siten paljon parempaa kuin pelkästään sairautta miettiessä.”\nLucindan ystävätär luki sängyssä kirjoitetun ensimmäisen tarinan ja näytti sitä kirjailijaisälleen. Tämä antoi vinkin, mistä Lucinda saisi editointiapua tekstin muokkaamiseksi.\nPian Lucindalla oli hämmästyksekseen kustannussopimus – ei yhdestä, vaan kolmesta kirjasta.\nNyt hän on yksi maailman suosituimpia kirjailijoita, jonka teoksia on käännetty 40 kielelle. Hänen kirjojaan on myyty peräti 20 miljoonaa kappaletta, ja Seitsemän sisarta -kirjasarjan elokuvaoikeudet on ostettu Hollywoodiin tulevaa televisiosarjaa varten.\nNaisen elämä on parantunut\nKun ihka ensimmäinen romaani ilmestyi, nuori Lucinda ja televisio-mainoksen kuvauksissa tavattu näyttelijäaviomies aikoivat lähteä lomalle. Tuore kirjailija oli ostanut uudet bikinit matkaa varten, mutta katseli niitä nyt kauhuissaan.\n”Ajattelin silloin esikoista odottaessani, että en enää ikinä voi käyttää bikinejä. Mikä virhe! Käytän bikineitä edelleen yli viisikymppisenä ja neljä lasta saatuani”, Lucinda Riley sanoo.\nLucinda haluaa kirjoissaan juhlistaa naisen elämää. Hänen mukaansa meidän tulee muistaa, miten paljon elämämme on muuttunut vain 70 vuodessa toisen maailmansodan jälkeen. Vielä 1950-luvulla vaimon piti olla kuuliainen aviomiehelle.\n”Nykyään ei ole enää häpeällistä saada aviotonta lasta tai olla yksinhuoltaja. Toki on sukupuoleen perustuvaa palkkasyrjintää ja muita ongelmia, mutta kuitenkin meillä naisilla on mahdollisuuksia tehdä mitä haluamme ja silti voimme olla juuri niin naisellisia kuin tahdomme.”\nLucinda Rileyn toi Suomeen hänen maailmanmenestykseen yltänyt kirjasarjansa seitsemästä sisaruksesta. Sarjasta on juuri ilmestynyt kolmas osa Varjon sisar (Bazar) ja se jatkuu syyskuussa ilmestyvällä Helmen sisar -romaanilla.\nSarja kertoo Sveitsiin adoptoiduista siskoksista, joiden juuret ovat pitkin maailmaa. Kun sisarusten adoptioisä kuolee, hän jättää perinnöksi jokaiselle nuorelle naiselle vihjeen tämän taustasta.\nTyttäret lähtevät seuraamaan sukupuutaan, ja yksi heistä päätyy Brasiliaan selvittelemään Rio de Janeiron kuuluisan Kristus-patsaan syntyä, toinen Norjaan säveltäjä Edvard Griegin jalanjäljille ja kolmas englantilaisaatelin maalaiskartanoon ja Lontooseen kuninkaallisen Windsor-suvun liepeille.\n”On hienoa kirjoittaa eri näkökulmista siitä, mitä on olla nainen. Me naiset olemme niin lahjakkaita. Voimme olla äitejä, voimme rakastaa ketä haluamme, voimme ansaita ja periä rahaa, olla vapaita.”\nLue myös: Kirjailija Sirpa Kähkönen: ”Ikääntymisessä parasta on itsevarmuus”\nKotielämää vai luovaa paloa?\nKun Lucinda Riley oli kirjoittanut kahdeksan romaania, yhden joka vuosi, tuli totaalinen stoppi vuonna 2000. Seuraava kirjan ilmestymiseen meni kymmenen vuotta.\nSyntyi kolme lasta, perhe muutti Englannista Irlantiin ja takaisin. Sitten Lucinda tapasi nykyisen miehensä, ja puoli vuotta myrskyisäksi luonnehtimansa romanssivaiheen jälkeen Lucinda keskittyi perhe- ja avioelämäänsä Stephen Rileyn rinnalla. Kumpikin toi uusperheeseen kolme lasta, ja sitten syntyi vielä yhteinen kuopus.\n”Kun olin kokopäiväisesti seitsemän lapsen uusperheen äiti, elin kaikkein rauhallisinta aikaani. Rakastin sitä.”\nSekä leppoisa kotoilu että luova palo vetävät kirjailijaa puoleensa voimakkaasti. Hän on tuntenut olevansa kahden repivän halun kiistakappaleena.\n”Vasta kymmenen viime vuoden aikana lasten kasvettua olen löytänyt tasapainon näiden kahden voimakkaan tarpeeni välille. Nykyään voin kirjoittaa enemmän.”\nMenestyksestään huolimatta hän pitää ensimmäisenä roolinaan äidin roolia.\n”Toiseksi olen vaimo ja vasta kolmanneksi kirjailija.”\nKotielämä on kuitenkin juuri nyt vain haave. Lucinda Riley elää matkalaukusta käsin, vaikka hänellä on kaksi oikeaa kotia: talo Englannin Norfolkissa ja muutamia vuosia sitten Irlannin lapsuusmaisemista ostettu talo.\nKirjailija matkustaa ympäri maailmaa tutkiakseen kansainvälisen kirjasarjansa taustoja ja tapahtumapaikkoja. Lisäksi on kirjamessuja ja muita kirjoihin liittyviä reissuja. Onneksi mukana on aviomies Stephen Riley ja tämän tytär Olivia, joka toimii kirjailijan avustajana.\n”Kun tapasin Stephenin, hän oli liikemies ja työskenteli yritysten hallitusten puheenjohtajana. Viimeiset neljä vuotta hän on työskennellyt yhä enemmän minun agenttinani. Tarvitsin apua, kun mukaan tuli yhä useampia maita julkaisemaan kirjojani.”\nLucinda arvostaa perheen tukea, sillä hän tahtoo itse vain kirjoittaa.\n”En halua, että kirjoittamisesta tulee minulle työ tai bisnes tai tapa ansaita rahaa. Haluan säilyttää yksityisen luovan prosessini.”\nHän sanoo pystyttävänsä mielessään ja myös käytännössä muurin kirjoittamisen ja bisneksen väliin.\n”On tietysti ihanaa, että kirjat menestyvät ja voin käyttää entistä mukavampia hotelleja, mutta muutoin en asiaa huomaa. En edes ehtisi pyöriä kaupoissa. Hankin vaatteeni internetistä.”\nLucinda Riley sanelee tekstinsä\nKun Lucinda Riley alkoi kotoiluvaiheen jälkeen taas kirjoittaa, hän sai vakavia lihas- ja nivelkipuja eikä voinut naputella tietokonetta. Hän säikähti pahanpäiväisesti – mitä nyt tehtäisiin?\n”Sairaus sai minut opettelemaan sanelutekniikan, ja tragediasta tulikin positiivinen käänne elämääni. Näin minulle käy usein. Tuntuu, että minut heitetään tiiliseinää vasten, mutta sitten jotenkin selviän siitä. Silti jokainen siirtymävaihe vanhasta uuteen on hyvin tuskallinen.”\nNyt Lucindalla on menossa jo neljäs sanelin. Hän osaa näyttelijänä eläytyä kirjojensa hahmoihin ja sanelee tarinansa nauhurille. Luotettu avustaja purkaa äänitteet, ja Lucinda alkaa käsitellä raakatekstin liuskoja kynä kädessä.\n”Olen suorastaan allerginen tietokoneille. En käytä tietokonetta kirjoittamiseni missään vaiheessa. Toki luen ja kirjoitan sähköposteja ja seikkailen internetissä tablettini avulla, mutta muutoin paperi ja kynä ovat minun juttuni.”\nKirjojen sanelemisella on ollut yllättäviä myönteisiä puolia. Kirjaa voi kirjoittaa sanellen vaikka hikisenä aurinkoa ottaessa. Useimmiten Lucinda kuitenkin sanelee kävellessään. Entisen tanssijan ajatus luistaa, kun voi liikkua kirjaa tehdessä.\nLähdettyään Suomesta Lucinda aloitti kirjasarjansa kuudennen osan kirjoittamisen. Hän voi nykyään kirjoittaa vain Irlannin-talossaan, sillä Norfolkin-koti on liian ruuhkainen. Kun seitsemän nuorta pyörii talossa poika- ja tyttöystävineen, uusperheen äiti makaa sängyssä ja kuulee jokaisen musiikin jytkeen ja baarista paluun.\n”Menen Irlannin-kotiin kuin sisäoppilaitokseen. Suljen oven takanani, ja muutaman kuukauden päästä on valmista. Seitsemän sisaren kuudes osa ilmestyy Englannissa ensi vuoden alkupuolella.”\nKirjoittaessa on tärkeätä pysäyttää kiire ja vain loikoilla säkkituolilla tulisijan edessä.\n”En voi ajatella miljoonia lukijoitani, sillä minun täytyy kirjoittaa vain itselleni. Keskityn ainoastaan kirjoittamiseen, sillä sitä minä rakastan.”\n7 lasta, 7 tähteä\nIdea seitsemästä sisaruksesta syntyi joulunaikaan 2012, kun Lucinda Riley oli Englannissa Norfolkin-kodin takapihalla esiliina yllään miettimässä, mitä hän laittaisi päivälliseksi yhteen kokoontuneelle suurperheelleen. Hän katsahti taivaalle ja näki Seulasten eli Plejadien tähtikuvion.\n”Olen aina ollut tähtiin tuijottelija ja kiinnostunut niihin liittyvästä mytologiasta. Ajattelin seitsemää lastani ja mietin, että jospa kirjoittaisin seitsemästä sisaruksesta Plejadien tarinoiden perusteella. Juoksin sisään ja huusin saaneeni loistavan idean.”\nKetään ei kiinnostanut, vain koira tuli hänen luokseen. Lopulta nuorin poika kommentoi: kuulostaa hyvältä, mutta mitä meillä on päivälliseksi?\nKirjasarja seitsemästä sisaruksesta ei perustu kirjailijan uusperheen lapsiin tai heidän persoonallisuuksiinsa, vaan Plejadien tähtikuvion antiikin aikaiseen mytologiaan. Kirjasarjan tunnuslauseeksi tuli: Heidän rakkautensa on kirjoitettu tähtiin.\nMyös kirjailijalle itselleen sisarusten tarinat tuntuvat tähtiin kirjoitetuilta.\n”Minun oli hyvin vaikea kuvailla kirjasta tv-sarjaa suunnitteleville Hollywoodin ihmisille, mitä sarjassa tulee tapahtumaan, sillä seuraan vaistojani. En itsekään tiedä, mitä kirjoissani tapahtuu ennen kuin olen kirjoittanut ne. Minulla ei ole muistiinpanoja, hahmot vain tulevat luokseni.”\nSalaperäinen oma isä\nKirjasarjassa perataan rakkautta monesta eri näkökulmasta. On intohimoista rakkautta, rakkautta lapseen, sisarusten välistä rakkautta, tyttären ja isän suhdetta. Seitsemän sisaruksen salaperäinen isähahmo Pa Salt on miljonääri, jonka tekemisistä adoptoidut tytöt eivät tiedä juuri mitään.\nVasta kolmatta osaa Varjon sisarta kirjoittaessaan Lucinda Riley hoksasi, että hän on alitajuisesti kirjoittanut teoksensa omalle salaperäiselle isälleen.\n”Olen isäni tytär enkä suinkaan adoptoitu, mutta isäni antoi minulle rakkauden matkustelua ja tutkimista kohtaan.”\nLucindan isän ammatti on salaisuuden peitossa kuten romaanin Pa Saltilla. Kirjailija ei myönnä eikä kiellä, onko kyseessä ollut agentin homma parhaaseen James Bond -tyyliin, mutta jokin lapsuuden perheessä ei ollut ihan tavanomaisesti. ”Rakas, jos vain voisin, kertoisin kyllä tarinani”, isä toisti toistamistaan tyttärelleen.\nIsä matkusteli paljon ja toi aina tuliaisia: Norjasta Edvard Griegin levyn ja Espanjasta flamencotanssijanuken. Suomesta isä antoi hunajanvärisen poronnahkaisen kukkaron.\n”Isäni tuomat lahjat tuntuvat liittyvän jollakin tavalla kirjoihini, vaikka olinkin jo unohtanut ne. Kun muutimme hiljattain, tulin katsoneeksi aarrelaatikkoani ja löysin sieltä suomalaisen poronnahkakukkaron. Seuraavalla Suomen-matkallani haluaisin nähdä revontulet ja yöpyä lasi-iglussa.”\nJuttua muokattu 17.6.2021: Päivitetty tieto kirjailija Lucinda Rileyn kuolemasta jutun otsikkoon ja ingressiin.\nJulkaissut kirjoja myös nimellä Lucinda Edmonds.\nKommentoi juttua: Edesmennyt kirjailija Lucinda Riley Kotiliedessä vuonna 2019: ”Minulla on aina ollut vaikeuksia kroppani kanssa”


Polaris 600 R 600 cm³ 2012 - Mikkeli - Moottorikelkka - Nettimoto\nNyt olisi huippu polle myynnissä! -Nopeusmittari ollut aina kiinni -Iso 40l tankki -Kallistuksenvakaaja -Endurovälitykset -Varvaskoukut -Virheetön 44mm backcountry matto -C&A pro XTX sukset -Tarrasarja -V-force 3 läpät Juuri huolettu iskarit, ketjukotelon öljyt, tulpat, tulpan hatut ja alusta käyty läpi. Mukaan löytyy: alkuperäinen matto, suuttimia, jarrupalat, hihnoja, vakio välit, uudet Totaltekin kovametalit ja muuta osaa vaihdossa voin ottaa vesijetin tai halvan auton.\nMoottori 600 cm3, 2-tahti Mittarilukema 1 500 km\nNyt olisi huippu polle myynnissä!\n-Nopeusmittari ollut aina kiinni\n-Iso 40l tankki\n-Virheetön 44mm backcountry matto\n-C&A pro XTX sukset\nJuuri huolettu iskarit, ketjukotelon öljyt, tulpat, tulpan hatut ja alusta käyty läpi.\nMukaan löytyy: alkuperäinen matto, suuttimia, jarrupalat, hihnoja, vakio välit, uudet Totaltekin kovametalit ja muuta osaa\nvaihdossa voin ottaa vesijetin tai halvan auton. Piilota »\nNettimoto ID 2218178


Vuokrataan kerrostalo Yksiö - Paimio Ylä-Vista Katajatie 2 D 23\n1h,kk , kerrostalo, 390 €/kk, 34 m²\nvuokrahuoneisto, Paimio, Ylä-Vista, Katajatie 2 D 23\nHyväkuntoinen kerrostaloyksiö Paimion Ylä-Vistalla. Valoisa yksiö on hissitalon 4. kerroksessa, josta näkymät taloyhtiön pihametsikköön. Huoneistossa on ikkunallinen keittokomero, alkovi, pieni vaatehuone ja kylpyhuone/wc. Kylpyhuone on hienossa kunnossa 2018 tehdyn remontin jäljiltä. Huoneisto vapautuu 01.10.2019. Lisätiedot ja esittelyt Kari Nätkynmäki puh. 05065423, kari.natkynmaki@op.fi\n24.9.2019 16:15 - 16:30\nEsittelijä: Kari Nätkynmäki\nPuhelin: 010 2576171\nKatajatie 2 D 23, 21530 PAIMIO\nErityisiä ehtoja: Ei tupakointia, lemmikeistä voidaan neuvotella.\nVesi vesi 27 €/h/kk.\nLisätiedot ja esittelyt: Kari Nätkynmäki 050 65423, Matti Bastman 050\n65423. Säilytystilat: Vaatehuone, jäähdytetty kellari, komeroita,\nhäkkivarasto. Kunto: Hyvä, Kylpyhuone remontoitu 2018. Vapautuminen:\nRakennusmateriaalit: Betoni. Pintamateriaalit: olohuone: lattiassa laminaatti, seinät maalatut. keittokomero: lattiassa laminaatti, seinät maalatut. eteinen: lattiassa laminaatti, seinät maalatut. kylpyhuone: lattia ja seinät laatoitetut.\nVarustus: Suihku, peilikaappi, kaapit, pesukoneliitäntä, lattialämmitys, kiinteät valaisimet, rättipatteri. Kylpyhuone kokonaan remontoitu 2018.\nAsunto Oy Peimarin Paimen\nYhteiset tilat: Sauna, jäähdytetty kellari, vinttikomerot,\nkellarikomerot, pyörävarasto, yhteisantennijärjestelmä, mahdollisuus\nautopaikkaan, tilava ja hyväkuntoinen kerhohuone.\nPalvelut: Lähin ruokakauppa noin 700 metriä. Noin 1 km Ala-Vistalle\n(Paimion ydinkeskusta), jossa mm. marketit, kaupat, pankit, apteekki,\nposti, virastot, kirjasto, kahvila/leipomo, kirkko. Noin 200 metriä\nurheilukeskukseen, jossa mm. jäähalli, hiekkatekonurmi, valaistut\nlenkkkipolut ja hiihtoladut. Koulut: Alakoulu, yläkoulu noin 1 km,\nlukio noin 1,7 km. Päiväkoti: Lähellä. Hyväkuntoinen yksiö\nhissitalossa Ylä-Vistalla. 4. kerros, josta näkymät taloyhtiön\npihametsikköön. Kylpyhuone hienossa kunnossa 2018 tehdyn remontin\njäljiltä. Ikkunallinen keittokomero, alkovi, vaatehuone. Pihalla\nautopaikkoja. Vapautuu 01.10.2019. Liikenneyhteydet: Bussipysäkki\nnoin 300 metriä, säännöllinen liikennöinti Turkuun. Omalla autolla\nnoin 20 minuutin ajo Turkuun.\nPuh: +35810 257 6117 , Fax: +35810 257 6174\n+35810 257 6117