Skeptinen alkemisti: Kolmikymmenvuotinen sota: Aseet ja väkivalta\nKolmikymmenvuotinen sota: Aseet ja väkivalta\nKolmikymmenvuotisen sodan historiankirjoituksessa ovat jo pitempään olleet vallalla sotatieteelliset ja yhteiskunnalliset näkökulmat, joissa sotaa on jäsennetty sodankäynnin suurten rakenteiden ja arjen historian lähtökohdista. Mielenkiinto on täten keskittynyt pohdintaan kolmikymmenvuotisen sodan ja europopalaisen valtionmuodostuksen vuorovaikutuksesta sekä aikakauden armeijoiden luonteesta sosiaalisina ja jopa perheellisinä yhteisöinä – tämä jälkimmäinen pohdinta liittyen esimerkiksi historioitsija Brage Bei der Wiedenin argumentointiin varhaismoderneista armeijoista omina ”sivuyhteiskuntinaan” (Nebengesellschaft).\nRinnakkaiset tutkimusprojektini Kustaa Aadolfin Saksan–sotaretkestä 1630–1632 sekä Ruotsin ja Tanskan välisestä Torstenssonin sodasta 1643–1645 ovat kuitenkin muistuttaneet minua siitä, että kolmikymmenvuotisessa sodassa oli kaikkien muidenkin sotien tavoin lopulta kyse väkivallasta ja tappamisesta. Perinteisessä sotahistoriassa kolmikymmenvuotisen sodan väkivaltaiset koitokset on typistetty vain kouralliseen suuria taisteluita, kuten Valkeavuoreen (1620), Lutteriin (1626), Breitenfeldiin (1631), Lützeniin (1632), Wittstockiin (1636), Rocroihin (1643) ja Jankowiin (1645). Tutkiessani sodan historiaa aikalaislähteistä käsin olen havainnut, että aikakauden armeijat olivat väkivaltaisessa kosketuksessa aivan päivittäin, ja että taistelujen ja väkivallan intensiteetti oli aika ajoin hätkähdyttävän korkea. Mitä, voimme kysyä, oli tuon väkivallan ja tappamisen historia? Miten väkivaltaa toteutettiin, ja millaisia seurauksia sillä oli?\nParas lähtökohta näiden kysymysten purkamiseen ovat sodankäynnin tuolloiset työkalut eli sen aseet. Avaan seuraavaksi näiden aseiden luonnetta ja käyttötarkoituksia aloittaen ensin aikakauden lähitaisteluaseista ja siirtyen sitten henkilökohtaisten ampuma-aseitten kautta miehistökäyttöisiin tuliaseisiin.\nKolmen muskettisoturin filmatisoinneista ja muista swashbuckler–genren elokuvista saa helposti sen käsityksen, että 1600-luvun universaalein lähitaisteluase oli pitkäteräinen pistomiekka (saks. Degen, ransk. rapière). Tämä ei kuitenkaan ole koko totuus aikakauden lähitaisteluaseista tai edes miekoista. Pistohaavoja aiheuttavien miekkojen ohella aikakauden sotilailla oli käytössään muitakin teräaseita, joiden tarkoitus oli viiltää, silpoa, halkoa tai murskata. Ratsuväki käytti tyypillisesti pistomiekkaa leveämpää ja raskaampaa miekkaa, jota saattoi käyttää jalkavastustajan viiltämiseen ylhäältä alaspäin tai ratsuvastustajan kumauttamiseen pois hevosensa selästä. Itäisen Euroopan ratsusotilaat suosivat käyrää miekkaa, joka aiheutti vakavampia viiltovammoja haarniskoimattomille vastustajille mutta jonka tyrmäysvaikutus panssaroitua vihollista vastaan oli suoraa miekkaa vaatimattomampi. 1600-luvun lopulla nämä miekat yhdistyivät ratsuväen kaarevaksi sapeliksi, jossa yhdistyivät kummankin miekkatyypin vahvimmat puolet. Jalkaväen sotilailla oli itsepuolustusta varten käytössään lyhyt ja tyypillisesti kaksiteräinen miekka, jota saattoi käyttää sekä pistämiseen että viiltämiseen. Kolmikymmenvuotisen sodan arsenaaleista löytyi yhä myös keskiaikaista perua olevia lyömämiekkoja ja lihakirveen näköisiä fauchoneja (ransk.). Lyömämiekka oli jättikokoinen versio tavallisesta miekasta, ja sen käyttely vaati kumpaakin kättä. Käytännössä lyömämiekka oli sotakentälle siirretty versio pyövelin mestausmiekasta, ja lyömämiekan aiheuttama jälki oli sen mukaista: taitava lyömämiekan käyttäjä saattoi sivaltaa vastustajaltaan pään irti vartalosta yhdellä ainoalla iskulla. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana sveitsiläiset palkkasoturit tulivat tunnetuiksi tämän julman aseen käyttelijöinä. Fauchon puolestaan oli ikivanha miekkatyyppi, jonka edeltäjä oli varhaiskeskiajan germaanien käyttämä seax, eräänlainen miekan ja kirveen yhdistelmäase. Fauchon muistutti pitkälti viidakkoveistä eli machetea, ja se oli työkalumaisuutensa puolesta suosittu ase laivoilla. Merimiesslangissa tämä ase tunnettiin kutlassina. Miekkojen ohella sotilaiden vöissä roikkui usein tikari tai muu veitsi, jota ei sotakentällä käytelty niinkään lähitaisteluun kuin haavoittuneiden tai kuolevien vihollisten lopettamiseen.\nMuita tyypillisiä lähitaisteluaseita olivat kirveet, tapparat, piikkinuijat ja sotavasarat. Kirves oli universaali työkalu, ja sellainen löytyi jokaisen talonpojan aitasta. Liukasvartinen kirves ei ollut ihanteellinen lähitaisteluase, mutta se oli aina halkoa tai nyrkkejä tehokkaampi tappokalu. Kirveen hamara toimi lekana, ja sillä sai tarvittaessa lyötyä kunnon lommon vihollisen teräskypärään. Tapparoista ja piikkinuijista oli olemassa lukuisa joukko erilaisia variaatioita. Ne olivat lähtökohtaisesti raudalla vahvistettuja nuijia, joihin oli asennettu piikkejä tai teriä lisävammojen tuottamiseksi. Ketjun päässä roikkuva rautanuija tunnettiin varstana tai aamutähtenä. Böömiläinen versio jälkimmäisestä aseesta oli paksun keihäänvarren päähän asennettu rautamöykky, josta sojotti ulos koko joukko teriä, piikkejä ja koukkuja. Sotavasara taas oli hyvin suosittu ase ratsuväen parissa. Sotavasarassa oli kahva ja varsi, jonka päässä oli toisella puolella naskalimainen vasarankärki ja toisella aavistuksen verran kaareva piikki. Naskalipäätä saattoi käyttää kypäräpäisen vihollisen tyrmäämiseen, kun taas piikki upposi syvälle vastustajaan lihaan tai vaikkapa kallon lävitse aivoihin. Sotavasaran aiheuttamat päävammat olivat usein kohtalokkaita, eikä lievemmistä vammoistakaan toipuminen ollut helppoa. Vuonna 1644, ollessaan vielä tuolloin pelkkä ratsuväen kornetti, Ruotsin armeijan tuleva kenttämarsalkka Rutger von Ascheberg sai päähänsä vamman kroatialaisen ratsusotilaan käyttelemästä ”piikkivasarasta” (Spitzhammer). Ascheberg valitteli muistelmissaan, että häneltä kesti kolme kuukautta ennen kuin hän oli ”jälleen oma itsensä” ja saattoi palata aktiivipalvelukseen. On helppo päätellä, että Ascheberg sai kroatialaisen sotavasaran iskusta aivovaurion.\nJalkaväen pääase aina kolmikymmenvuotisen sodan puoleenväliin saakka oli pitkä peitsi. Se ei ollut varsinaisesti lähitaisteluase, sillä se oli tarkoitettu ensisijaisesti hevosia eikä ihmisiä vastaan. Ratsuväkeä vastaan peitsi toimi pitkälti karkotteena, sillä hevoset eivät ole niin mielettömiä luontokappaleita, että ne syöksyisivät vapaaehtoisesti teräviä peitsien seivästämiksi. Aika ajoin peitsin varustautuneet jalkaväen muodostelmat kuitenkin törmäsivät taistelukentillä toisiinsa, ja silloin peitsillä saattoi ulottua tökkimään myös vihollissotilaita. Tällöin aiheutetut vammat keskittyivät ylävartaloon tai pään seutuville. Lähitaistelussa peitsiä käyttökelpoisempia varsiaseita olivat partisaanit ja hilparit. Partisaani oli lyhytvartinen versio peitsestä, eli käytännössä se oli tavallinen keihäs. Skottilainen upseeri Robert Monro kehui muistelmissaan partisaania tehokkaimmaksi mahdolliseksi aseeksi vihollisen juoksuhautojen vyörytyksessä. Juoksuhautojen tai linnoitettujen asemien rynnäköinnissä lyhytvartinen partisaani oli ideaali ase yllätettyjen puolustajien seivästämiseksi niille sijoilleen. Hilparista puolestaan oli olemassa useita erilaisia malleja, mutta tyypillisesti hilpari muodostui vahvasta varresta, jonka päähän oli kiinnitetty kirveen tai leveän keihään terä (tai kumpikin). Hilparilla sai siten aiheutettua pisto- ja viiltohaavoja, ja se toimi tehokkaasti niin jalkaväkeä kuin ratsastavaa vihollistakin vastaan. Suurissa muodostelmissa partisaaneja ja hilpareita käyteltiin myös viestintävälineinä sekä omien sotilaiden paimentamiseen oikeille paikoilleen.\nKolmikymmenvuotisen sodan ampuma-aseita voidaan helposti pitää synonyymeina muskettien ja muiden ruutiaseiden kanssa, mutta aikakaudella tavattiin vielä kaari- ja varsijousia. Nämä aseet olivat lopulta sangen harvinaisia, eivätkä ne jättäneet juurikaan jälkiä aikalaislähteisiin. Ruotsin kuningas Kustaa Aadolfin tiedetään palkanneen Puolan sotaretkellään 1626–1629 paikallisia jousimiehiä armeijansa marssirivistöjen suojaksi. Syynä tähän lienee ollut se, että ruotsalaiset musketöörit eivät voineet pitää muskettiensa lunttuja sytytettyinä kellon ympäri, jolloin jousimiehet olivat nopein ja paras suoja yhtä lailla kaarijousin aseistautuneita puolalaisia ratsusotilaita vastaan. Varsijousia löytyi myös muualta Euroopasta, ja niiden tiedetään muodostaneen osan Böömin kapinallisarmeijan arsenaalista vuosina 1618–1620. Jousiaseilla oli yhä omanlaisiaan etuja kolmikymmenvuotisen sodan taistelukentällä. Varsijousen vasaman läpäisykyky veti vertoja musketille, kun taas perinteisistä kaarijousista laukaistut nuolet häiritsivät ja mahdollisesti sokeuttivat ratsuväen hevosia.\nKolmikymmenvuotisen sodan yleisin ampuma-ase oli lunttumusketti. Sen ampumat 20mm kuulat tekivät hirvittävää tuhoa ihmisruumissa. Siinä, missä varsijousen vasama lävisti ihmiskehon ja puhkoi tielleen sattuneita sisäelimiä, musketin kuula raastoi lihaa, pirstoi luita ja kulki hallitsemattoman lihaporan tavoin siksakkia yhdestä kehon kohdasta toiseen. Rasvaiset ja likaiset kuulat kantoivat mukanaan kokonaisia basillien ja pöpöjen armeijoita, mistä syystä ampumahaavat lähes säännönmukaisesti tulehtuivat ja mädättivät niitä ympäröivää lihaa aina kuolioon saakka. Raajoihin sattuneiden ampumahaavojen tehokkain ja varmin hoitokeino oli koko raajan amputointi. Vartaloon ja päähän osuneet ampumahaavat olivat useimmiten kuolettavia. Kolmikymmenvuotisessa sodassa oli käytössä myös kevyempiä musketteja, jotka oli useimmiten varustettu rataslukoilla tai alkeellisilla piilukoilla. Sodan alkuvuosina taistelukentillä ratsasti ns. arkebusieereja, jotka käyttelivät ratsun selästä lyhyttä rataslukkomuskettia. Myöhemmin jalkaväen parissa yleistyivät alkeelliset piilukkomusketit eli sieppolukot. Näiden kevyempien muskettien kaliiberi oli usein 15mm tai jopa 10mm, ja osa niistä oli rihlattu osumatarkkuuden parantamiseksi. Musketteja saattoi myös käyttää haulikkoina, mikäli niihin latasi useita kuulia yhden sijasta. Se vaati kuitenkin ruutiannoksen kasvattamista, jolloin musketti oli vaarassa räjähtää käyttäjänsä käsiin. Pistoolit kuuluivat aikakauden ratsuväen perusaseistukseen. Niissä oli lähes säännönmukaisesti rataslukko, ja pistoolien kaliiberi oli sama 10–15mm kuin kevyillä musketeilla. Ratsuväen taistelutaktiikassa pistoolit laukaistiin aivan lähietäisyydeltä, ja niitä käytettiin tarvittaessa myös nuijina. Pistooleita ei aina käsitelty tarpeellisella kunnioituksella, ja varsinkin ratsusotilailla oli ikävä tapa nostaa kypäriensä visiirejä pistoolinpiipun avulla. Ladatun pistoolin työntäminen omaan naamaan oli – ja on yhä – äärimmäisen huono ajatus. Soissons’n kreivi Louis de Bourbon ampui tällä tavoin omat aivonsa pellolle vuonna 1641. Kolmikymmenvuotisen sodan taistelukentillä saattoi myös törmätä hyvin erikoisiin ampuma-aseisiin. Robert Monro kuvasi muistelmissaan, kuinka keisarilliset sotilaat Frankfurt an der Oderissa puolustivat erästä holvikäytävää urkupyssyllä, joka ampui tusinan verran laukauksia yhdellä kertaa.\nTykistön ensisijainen tehtävä oli moukaroida piiritettyjen kaupunkien ja linnojen muureja. Tykit saattoi kuitenkin suunnata myös vihollisen elävää voimaa vastaan. Tiiviiseen muodostelmaan ammuttu tykinkuula teki hirvittävää jälkeä. Kuula repi verisen uran koko muodostelman lävitse, osuen välillä maahan ja pompaten siitä jälleen ylös. Monro kuvasi muistelmissaan, kuin yksi ainoa tykinkuula silpoi pois päät neljältätoista sotilaalta Stralsundin piirityksen aikana vuonna 1628. Monro todisti vastaavaa näkyä Ingolstadtin luona vuonna 1632, kun yksi ainoa tykinkuula surmasi kaksitoista miestä Monron omasta komppaniasta. Samassa Ingolstadtin piirityksessä sai surmansa Baden-Durlachin nuori markkreivi Christoph, jonka pää silpoutui pois tykinammuksen osumasta. Vastaavan kohtalon koki myös kardinaali Richelieun diplomaattina kunnostautunut paroni Hercule de Charnacé Bredan piirityksessä vuonna 1637.\nElävää voimaa vastaan käytettyinä tykkejä saattoi ladata myös tarkoitusta varten suunnitelluilla erikoisammuksilla. Tuolloin tykkeihin ladattiin musketinkuulia, nauloja, rautaromua tai vaikka pikkukiviä, jolloin ne toimivat jättimäisten haulikoiden tavoin. Hauliammusten kantomatka oli lyhyt, joten vihollinen oli päästettävä aivan tykkien eteen hauliammusten käyttämiseksi. Tällöin saatettiin turvautua sotajuoniin, kuten Kustaa Aadolf teki Wolmirstedtin taistelussa vuonna 1631. Kustaa Aadolfin vastustaja kreivi Tilly oli lahjonut joukon paikallisia talonpoikia sabotoimaan ruotsalaisten tykkejä. Salajuoni tuli kuitenkin ilmi, jolloin Kustaa Aadolf päätti käyttää sitä Tillyä itseään vastaan. Tillyn joukkojen hyökätessä ruotsalaisten tykit pysyivät vaiti ikään kuin ne olisivat olleet toimintakyvyttömiä. Imperialistien jalkaväen edettyä aivan tykkipattereiden eteen Kustaa Aadolf antoi vihdoin laukaista ne, jolloin tykkeihin ladatut hauliammukset tekivät hirvittävää tuhoa lähietäisyydelle pakkautuneiden imperialistien joukossa. Toinen ihmiskohteita vastaan tarkoitettu ammustyyppi oli kettinki, jonka saattoi sulloa sellaisenaan tykinputkeen. Laukaisemisen jälkeen kettinki avautui teräsviuhkaksi, joka silpoi vartaloita ja repi irti raajoja.\nPiirityksissä käytettiin puolin ja toisin kaikkia mahdollisia välineitä vihollisten tappamiseen. Puolustajat saattoivat kaataa kuumaa öljyä tai pikeä hyökkääjien niskaan, kun taas piirittäjät ampuivat muurien ylitse raketteja tai hehkuviksi kuumennettuja tykinkuulia tulipalojen sytyttämiseksi. Kivien ja muiden painavien esineiden tiputtaminen muurien harjalta piirittäjien niskaan oli ikiaikainen tappokeino: Kustaa Aadolf itse oli vähällä saada surmansa tällaisesta Kreuznachin linnan muurilta tiputetusta kivenlohkareesta vuonna 1632. Tehokkain ase piirityksissä oli kuitenkin miina, jota käyttivät yhtä lailla niin piirittäjät kuin piiritetytkin. Miinoittaminen tapahtui kaivamalla maanalainen tunneli vihollisen muurien tai piirityskaivantojen alle ja räjäyttämällä sitten tunneliin asennettu ruutipanos. Voimakas ja taitavasti asetettu miina saattoi tappaa kerralla kymmeniä tai jopa satoja vihollisia. Ne, jotka eivät silpoutuneet räjähdyksen voimasta palasiksi, hautautuivat maa-aineksen ja kivien alle.\nVäkivalta kolmikymmenvuotisessa sodassa oli päivittäinen ilmiö, joka toteutui piirityksissä ja niin sanotussa pienessä sodassa, jossa tiedustelu- tai muonanhankintaretkillä olleet sotilasosastot olivat väkivaltaisessa kosketuksessa joko toistensa tai siviiliväestön kanssa. Aikalaislähteistä käsin tehty tutkimus avaa ikkunan väkivallan maisemaan. Maastrichtin piiritys vuonna 1632 oli hätkähdyttävän väkivaltainen tapahtuma, jossa sekä kaupunkia piirittäneet alankomaalaiset tai heidän piiritysrenkaansa rikkomista yrittäneet espanjalaiset tekivät jatkuvasti rajuja rynnäköitä toisiaan vastaan. Näissä rynnäköissä kaatui kerralla satoja sotilaita kummaltakin puolelta, ja tiheimmillään rynnäköt toistuivat päivittäin. Tutkimani Torstenssonin sota (1643–1645) puolestaan todistaa pienen sodankäynnin kiivaasta intensiteetistä, erityisesti sodan eteläisellä rintamalla Holsteinin herttuakunnassa. Sotaa käytiin omanlaisessaan räjähtävässä tyhjyydessä, jossa ruotsalaiset miehitysjoukot olivat jatkuvassa taistelukosketuksessa tanskalaisten varuskuntajoukkojen ja paikallisten talonpoikaississien kanssa. Kolmikymmenvuotinen sota, kuten kaikki muutkin sodat, oli veristä tarpomista väkivallan ja kuoleman maastossa.\nLähettänyt Olli Bäckström klo 19.58\nAnonyymi 30. kesäkuuta 2018 klo 13.33\nTämä kirjoitus on siinä määrin mielenkiintoinen, että se kirvoittaa hieman pidemmän kommentin. Vaikka sota ja sodankäynti on julmaa, en pidä oikeana reagointina pään pistämistä pensaaseen vaan sen ymmärtämistä, mitä se on. Tämä luo myös valmiuksia ymmärtää mahdollista tulevaisuuden sotaa, jta on pyrkinyt ymmärämään kolmiosainen kirjasarja "Tuleva sota", jossa on todella pelottavia visioita, esimerkiksi autonomiset asejärjestelmät.\n1) Rapiiri, olen ymmärtänyt, että se on tuolloin ollut sotamiehelle täydentävä ase keihäälle tai musketille. Syy lienee radollinen: pistomiekan pisto - verrattuna kuvattuihin lyömämiekkoihin - ei ole välittömästi pysäyttävä, jolloin vastustajalle jää aikaa vahingoittaviin toimiin ennenkuin verenvuoshokki alkaa vaikuttaa. Sitäpaitsi hyvä pistomiekka oli kallis, koska metallityö kestävän, mutta ohuen miekan valmistamiseksi oli kallista.\nSen sijaan upseerille miekka lienee ollut auktoriteetin symboli, vähän niikuin pistooli nykyupseereille, - sekä väline aikakaudelle tyypillisille kaksintaisteluille.\n2) Käyrä miekka/sapeli, kuulemma eräs syy sen suosioon ratsuväessä oli se, että suora miekka, varsinkin jos sitä käytettiin pistämiseen saattoi juuttua vastustajaan ja hevosen selässä taisteltaessa jättää käyttäjänsä aseettomaksi.\n3) (Raskas) lyömämiekka, sen jääminen tuntuu ihmeelliseltä siihen nähden, että aikakausi muuten suosi tiivitä taistelumuotoja ja voisi kuvitella, että tuollaiseen muotoon pitkällä ja raskaalla miekalla huitova sotilas sopi huonosti. Varsinkin sveitsiläiset olivat kuuluisia tuollaisesta tiiviistä ja kurinalaisesta muodostelmasta, joka kykeni voittamaan keskiajalla ritariratsuväen.\n(Väliheitto: luulen, että juuri tuo parempi taktinen käytettävyys oli syynä gladiusmiekkaa käyttävän antiikin Rooman asevoiman menestykseen. Elokuvat ovat synnyttäneet meissä käsityksen, että kentätaistelu oli "reilua" mies miestä vastaan taistelua. Todellisuudessa kyse oli kahden JOUKON taistelua toista JOUKKOA vastaan. Sellaisessa ratkaisee se, että pystyy "epäreilusti" samaa aikaan tilanteen, jossa useampi kuin yksi mies taistelee yhtä miestä vastaan. Luulen, että Rooman armeijan menestys - yksinkertaistaen - on puhuettavissa kaavaan X miekkamiestä per sadan metrin rintamamatka, joka oli suurempi kuin vastustajalla. Seuraus on kumulatiivinen: kun 1,2 miekkamiestä saa vastustajan kaatumaan, tuo miekkatiheys lisääntyy kerta kerralta.)\n4) Erilaiset lyölähiaseet, oliko niin, että niitä käytettiin varsinaisten kenttätaistelun sijasta piirityksissä ja muissa, esimerkiksi muonanhankkimisessa tai ryöstelyssä, syntyneissä pienimuotoisemmissa kahakoissa?\nAnonyymi 30. kesäkuuta 2018 klo 13.40\nJatkoa edelliseen kommenttiin/-sarjaan:\n5) Peitsirintamat, oliko elokuvassa "Kapteeni Alatriste" kuvattu kohtaus, jossa taitavat yksittäistaistelijat tunkeutuvat peitsien ali vihollisen rintamaan todellisuutta vai holywoodia?\n6) Pitkäjousi versus musketti, olen ymmärtänyt, että pitkäjousi oli niin kantomatkaltaan, tulinoupeudeltaan kuin vaikutukseltaan tehokkaampi kuin musketit ja muut varhaiset ampuma-aseet. Myös taktisesti molemmat olivat vähintään yhtä käytettäviä: joukko käyttäjiä pystyi ampumaan tappavan yhteislaukauksen. Syy pitkänjousen syrjäytymiseen oli rekrytointi: pätevän jousimiehen kouluttaminen oli lapsesta alkanut pitkä prosessi - jonka jäljet ovat ruumiin jäänteistä havaittavissa - kun taas musketinkäyttäjn pystyi kouluttamaan lyhyessä ajassa. Kun aikakauden sotilaista suurin osa kuoli sairauksiin ja nälkään jousimiesarmeijan täydentäminen olisi ollut vaikeaa ellei suorastaan mahdotonta.\n7) Musketti, olisi hyvä ollut vielä kertoa nykyihmiselle vaikeasti ymmärrettävä musketin epätarkkuuden vaikutus taktiikkaan: kun yksittäisen sotilaan laukaus oli epätarkkaa, käytettiin yhteislaukauksia, joiden muodostama "lyijyseinä" oli tiivissä muodossa taistelleeseen vastustajaan tehokas, verrattavissa kuvattuun tykistön raehaulilaukaisuun. Muistaakseni Turenne kehitti jotenkin yteislaukaustekniikkaa.\n8) Ratsupistooli, käytettiinkö niitä tulivalmisteluna ennen kylmin asein tehtävässä rynnäkössä vai rynnäkön jälkeisessä käsikähmässä lähietäisyydeltä?\n9) Sinänsä tuntuu inhimillisti oudota intensiivinen kahakointi "muonitus"retkillä: tuntuisi, että ammattisotilas tyytyisi mielummin helpomman talonpojan ryöväämiseen kun panisi henkensä likoon toisen "kollegan kanssa taistelemiseen - varsinkin jos esimies ei ole katsomassa.\nMatkalla Itä-Suomeen ja historiaan


Julkaistu 10.7.2019 12:09\nVirpi Mesiäislehto iloitsee naiseuteen ja vammaisuuteen liittyvien tabujen vähittäisestä murtumisesta työalueellaan itäisessä Afrikassa.\nLapsena ajattelin, että minusta tulee isona opettaja, koska ala-asteen opettajani oli suurin idolini. Päädyin kuitenkin opiskelemaan kehitysyhteistyötä, sillä olin seikkailunhaluinen ja kehitysmaiden lasten aseman parantaminen poltteli sydäntäni.\nOlen innoissani siitä, millainen lahja Fidan kehitysyhteistyölle on kumppanuus paikallisten kirkkokumppaneiden kanssa. Vierailin kesäkuussa Kongon demokraattisessa tasavallassa, ja oli upeaa nähdä esimerkiksi se, että reilussa vuodessa 31 alakoulua Gomassa oli avannut ensi kertaa ovensa vammaisilla lapsille.\nTansaniassa yllätti muodollisuuksien määrä. Tansanialaisille ne toimivat harmonian ylläpitäjänä.\nRukousaiheeni tänään on, että Kongon vahvat ja selviytymiskykyiset mutta runnellut naiset voisivat todella eheytyä seksuaalisen väkivallan aiheuttamista traumoista.\nSuomesta kaipaan Prismaa.\nSeksuaaliterveyttä voidaan parantaa uskonnollisten yhteisöjen ja miesten osallistumisella naisten aseman parantamiseen, vahingollisten käytänteiden rikkomiseen sekä niiden ympärillä olevan hiljaisuuden murtamiseen. Ilman miesten mukanaoloa työ ei ole kestävää.\nUnelmoin työrintamalla siitä, että onnistuisin seisomaan vahvana taustatukena niille itäisen Afrikan työkavereilleni, jotka ovat lähteneet viemään eteenpäin kuukautisterveyden vallankumousta.\nKehittyvien maiden vammaiset tarvitsevat tasavertaisia mahdollisuuksia. Ilman peruspalveluita jo kotoa poistuminen on monelle ylitsepääsemätön este koulutukselle, terveydelle, turvallisuudelle ja ylipäätään osallistumiselle sosiaaliseen elämään.\nLapseni ovat äärimmäisen sopeutuvaisia ja avarakatseisia maailmankansalaisia. Kun saavuimme Tansaniaan, heidän maailmansa heitti kuperkeikkaa. On ollut ilo huomata, miten perheemme on sopeutunut monikulttuuriseen arkeen.\nVaalimme suomalaisuutta katsomalla jääkiekkoa ja saunomalla. Juttelemme paljon siitä, miten hyvät eväät Suomi on meille antanut ja mikä siunaus on, että voimme ammentaa muille yltäkylläisyydestämme.\nJeesus antoi mallin siitä, miten ihmisiä tulisi kohdella. Hän ei katsonut ulkomuotoon, etniseen taustaan, ikään eikä sosiaaliseen statukseen vaan näki arvokkaan yksilön. Haluan olla kuin hän!


PIENI ON KAUNISTA - Blogivirta.fi\n» Lue blogi... Julkaistu: 20.06.2017 10:01 · Päivitetty: 20.06.2017 16:39\nPIENI on tämän viikon Makrotex -haasteen aiheena. Sanasta pieni minulle tuli heti mieleen Turun Kupittaanpuiston ihastuttava liikennekaupunki. Siellä pätee tuo sanonta pieni on kaunista. Kupittaanpuiston liikennekaupunki on kuin pieni kaupunki taloineen. Kadut… The post PIENI ON KAUNISTA appeared first on Nelkytplusblogit .\nAvainsanat: lifestyle turku tuli sanonta pieni nelkytplusblogit kaupunki kaunis haaste aihe


Jäsenvastaava Jutta Motsakov: Jäsenrekisterin kehitystyö on palkitsevaa tiimityötä - Kiinteistötyönantajat\nJäsenvastaava Jutta Motsakov: Jäsenrekisterin kehitystyö on palkitsevaa tiimityötä\n24.03.2021 Kiinteistötyönantajat ry\nToimisto tutuksi -juttusarja esittelee Kiinteistötyönantajien toimiston henkilökuntaa ja yhdistyksessä tehtävää työtä. Seuraavaksi vuorossa on jäsenvastaava Jutta Motsakov.\nJäsenvastaava Jutta Motsakovin tehtäviin kuuluu jäsenyritysten jäsenyysprosessin eri vaiheet ja jäsenyyden kokonaishallinta sekä erilaiset hallinnolliset tukitoiminnot yhdistyksessä.\n-Vastuullani toimistollamme on jäsenyysprosessi eli jäsenhakemusten, vuositietokyselyn ja jäsenmaksujen hallinta. Lisäksi hoidan muun muassa tapahtumajärjestelyjä, jäsenviestintää, verkkosivujen päivitystä ja taloushallintoa.\nSuuri osa jäsenyysprosessin vaiheista työstetään D365- ympäristössä olevassa EK:n sidosryhmä- ja jäsenrekisterissä. Jutta osallistuu aktiivisesti EK:n koollekutsumien jäsenrekisterin kehitys-ja projektiryhmien työhön. Noin 300 liittoyhteisön asiantuntijaa eri jäsenliitoista käyttää päivittäin työssään samaa isoa jäsenrekisterialustaa ja sen kehittämisessä Jutta on ollut alusta asti mukana KITAn edustajana.\n-Ensimmäiset vaatimusmäärittelyt tehtiin jo 2016 ja vuonna 2018 Dynamics otettiin käyttöön. Teen tiiviisti yhteistyötä muiden liittojen asiantuntijoiden ja EK:n järjestelmäkehityksestä vastaavien toimittajien kanssa parantaaksemme järjestelmän toimintoja käyttäjäystävällisemmiksi. Kehitystyö on usein pitkäjänteistä, mutta onnistuneet välietapit ja lyhyemmät käytettävyysprojektit motivoivat.\nTyössään Jutta kertoo pitävänsä D365 projektin tuomasta ideoinnista ja palvelumuotoiluajattelusta. Asiakaspalvelu on paljolti siirtynyt digitaalisille alustoille ja on tärkeää tehdä esimerkiksi asiointiportaaleista asiakkaalle helppokäyttöisempiä.\n-On palkitsevaa työskennellä kehitystiimeissä, jossa on monenlaisia osaajia ja erilaisia näkökulmia. Korona-aikana ideapajatyöskentely kyllä kärsii ja odotankin, että pääsen kollegoiden kanssa saman neukkaripöydän ääreen.\nEtätyöskentely on tosin tuonut myös paljon uusia hyviäkin työskentelytapoja. Teamsin kanavat, sähköiset allekirjoitukset ja etäpalaverit ovat nyt kaikille tuttuja ja moni asia on tehostunut.\n-Silti sosiaalisena ihmisenä kaipaan aitoja vuorovaikutustilanteita, kahvihetkiä työkavereiden kanssa ja livetapahtumia.\nJäsenvastaavan työ on vaihtelevaa ja Jutta kertookin, että harvemmin päivät ovat samanlaisia. Alkuvuosi on usein hektistä vuositietokyselyn aikaa ja loppuvuodesta on erilaisia KIRA-alan yhteisiä tapahtumia ja oman yhdistyksen vuosittainen sääntömääräinen kokous. Järjestelmäkehitystä, jäsenviestintää ja verkkosivujen sisältöä tehdään tasaisesti läpi vuoden.\nEnsi syksynä on tarkoitus järjestää vuosikokous seminaareineen ja iltajuhlineen Kuopiossa ja Jutta vastaa sen tapahtumajärjestelyistä.\n-Tapahtumissa on aina paljon ns. näkymätöntä työtä ja monta palloa ilmassa yhtä aikaa, mutta pidän tapahtumajärjestelyjen tuomasta endorfiiniryöpystä. Parasta näissä tapahtumissa on mielenkiintoisten vierailijoiden lisäksi ensisijaisesti se, että saamme tavata jäsenyritystemme edustajia.\nVapaa-aikana (normioloissa) Jutta lomailee ulkomailla, käy taidemuseoissa ja viettää aikaa ystävien kanssa. Nyt korona-aikana maalaaminen, meditointi ja viherkasvit ovat kompensoineet kaukokaipuuta.\nPuhtausala kiinnostavaksi (PUHKI) -hankkeen webinaari ja päätösseminaari


Mikä on hybridi? | Pickpocket's ferrets\nHybridiksi kutsutaan fretin ja villihillerin risteytystä. Jotkut frettikasvattajat käyttävät niitä toivossa parantaakseen linjojensa terveyttä, elinikää ja ulkomuotoa. Hybridien kasvattaminen ja omistaminen vaatii ymmärrettävistä syistä aivan erityistä omistautumista eläimen hyvinvoinnille.\nLuonnonvarainen hilleri on kooltaan pienempi kuin fretti ja se on äärimmäisen lihaksikas ja ketterä eläin. Villieläimen tavoin hilleri elää vahvasti vaistojensa varassa. Hybridit joilla hilleritaustat ovat vahvat ovat usein käytökseltään arkoja, säikkyjä ja omissa oloissaan viihtyviä erakoita. Mitä enemmän frettiä hybridin suvussa on, sen frettimäisempi se on luonteeltaan. On hyvä kuitenkin muistaa, että luonteissa voi villihilleriprosenteista huolimatta yksilöiden kesken olla suuriakin eroja, kuten freteilläkin. Hybridit ovat usein kooltaan suurempia kuin hillerit ja huomattavasti lihaksikkaampia kuin fretit.\nHybridiä usein luullaan automaattisesti aggressiivisemmaksi kuin fretti. Tämä ei pidä paikkansa. Silloin kun hybridiä käsitellään oikein, sille tarjotaan paljon aktiviteetteja ja mahdollisuus käyttää kaikkia aistejaan, niin siitä voi saada ihanan hyväkäytöksisen ja elämäniloisen lemmikin - aivan kuten fretistäkin. Fretin tavoin hybriditkin täytyy opettaa puremattomiksi ja sisäsiisteiksi. Jos siis pelkäät puremista, niin kannattaa miettiä kaksi kertaa ennen sekä fretin tai hybridin hankintaa. Hybridit ovat usein nokkelampia kuin fretit ja tajuavat nopeammin mitä niiltä vaaditaan, kunhan vaan ihminen osaa opettaa sitä oikealla tavalla. Hybridiä ei saa alistaa fyysisesti, vaan kiellot ovat suullisia tai sille näytetään muulla tavalla, ettei sen teosta pidetty. Sitä ei tulisi esimerkiksi koskaan kieltää ottamalla niskasta kiinni! Silloin se menee puolustuskannalle ja siitä ongelmat usein vasta saavatkin alkunsa. Hybridien kanssa kouluttaminen lähtee ennen kaikkea palkitsemisesta ja kehumisesta sekä siitä, että niiden kanssa touhutaan, leikitään ja niitä käsitellään paljon.\nSuurin haaste hybridien kanssa on niiden ääretön kekseliäisyys, ketteryys ja tietysti se, että niiltä löytyy verestä villieläimen vaistot. Hybridin pito voi ajoittain olla haastavaa, sillä sen älykkyys ja liikkuvuus yllättää kenet tahansa. Hybridi pääsee semmoisiin paikkoihin joiden olemassaolosta fretillä ei ole tietoakaan. Se vaatii huomattavasti enemmän tekemistä ja virikkeitä kuin fretti, minkä takia sitä ei missään nimessä tulisi sulkea häkkiin.\nHybridit ovat parhaimmillaan hauskoja, vauhdikkaita ja monin tavoin lumoavia eläimiä joiden seurassa on ilo elää ja olla. Kun hybridiin on luonut hyvän suhteen, siitä saa mitä ihanimman lemmikin!


Impivaaraa ja Jukola-uusintaa! | MS Parma\nImpivaaraa ja Jukola-uusintaa!\nSuunnistusväkeä hemmotellaan 1,5 vuorokauden aikana kahdella mielenkiintoisella yli yön kestävällä viestitapahtumalla viikonvaihteessa. Perjantai-iltana käynnistyy Sauvosta Turkuun juostava Impivaaran Viesti ja lauantaina klo 23 käynnistyy vuoden 1995 Kerava-Sipoon Jukolan uudelleen juoksu.\n– Jukolan viestin peruunnuttua ja koronarajoitusten höllentyessä haluamme tarjota Suomen parhaiden seurojen suunnistajille uuden tavoitteen ja mahdollisuuden kunnon ja taitojen mittaamiseen varsinaissuomalaisessa kesäyössä, kertoo Impivaaran Viestin puuhamies ja tiedottaja Janne Salmi!\n– Historian ensimmäiset Jukolan viestit suunnistettiin pisteestä A pisteeseen B jokaisen vaihtopaikan sijainnin ollessa uusi. Viimeinen alkuperäisen muotoinen Jukola suunnistettiin Nurmijärveltä Helsinkiin 9.-10.6.1950. Nyt, 70 vuotta myöhemmin haluamme antaa suunnistajille mahdollisuuden palata Jukolan viestin alkuaikojen äärelle, Salmi jatkaa.\nImpivaaran Viesti on 11-osuuksinen, joukkueen muodostavat seitsemän miestä ja neljä naista. Kilpailu starttaa perjantaina 12.6. klo 20.00 Sauvon Ahtelasta ja päättyy seuraavana aamuna Turun Impivaaraan.\nViesti kulkee siis läpi yön kymmenen eri paikoissa sijaitsevan vaihdon kautta. Osuudet ovat pituuksiltaan ja luonteeltaan hyvin vaihtelevia. Kuudentoista kilometrin ”pitkä yö” tarjoaa 100% metsäsuunnistusta, viestin loppuolen osuuksien ollessa urbaanimpia ja juoksuvoittoisempia. Naisten osuudet ovat pituuksiltaan 6-10 km ja miesten 9-16 km. Impivaaran Viestin kokonaispituus on noin 115 km, käytössä 25 karttaa, rasteja on 174 ja voittoajan arvioidaan olevan noin 11,5 tuntia.\nPetri Paukkunen urakoi viikonvaihteessa. Hän junailee Impivaaran Viestiä kilpailun johtajana ja juoksee Jukola-uusinnassa Sipoossa. Tässä Kytäjä-Jukolan avausosuus takana.\n– Ideahan on vanha. Joskus on järjestetty Impivaara Juoksu Helsingin seudulla ihan juoksukilpailuna. Tämä tapahtuma syntyi alun perin järjestävien seurojen urheilijoiden tarpeeseen ja ajateltiin tarjota mahdollisuutta myös muille, Paukkunen jatkaa.\nOman mielenkiintonsa Impivaaraan tuo tasoitusjärjestelmä, jossa joukkuetasoitus muotoutuu pääsarjalaisten juoksijoiden loppurankisijoituksen ja muilla sarjatason mukaan. Osuutta kohti maksimitasoitus on 10 minuuttia ja joukkueen maksimitasoitus on puolitoista tuntia.\nMS Parma on liikkeellä nuorella joukkueella: Akseli Ruohola, Tessa Salmia, Peeter Pihl, Henrik Väisänen, Sanna Paukkunen, Eero Lapila, Aleksi Karttila, Noora Koskinen, Samuli Rousku, Oskari Lepistö ja Maija Sianoja.\nKokemusta ryhmään tuovat Peeter Pihl, Henrik Väisänen, Sanna Paukkunen ja Maija Sianoja. Tasoitusta tämä joukkue saa 52 minuuttia, mikä tarkoittaa, että Akseli Ruohola saa lähtömerkin klo 20.40, 20 minuuttia ennen Nouski-Kooveetä.\nNOSTALGIA 25 VUODEN TAKAA\nNapapiiri-Jukolan peruunnuttua sen paikalla on nyt vuoden 1995 Kerava-Sipoon Jukolan uudelleenjuoksu. Kyseessä on kutsukilpailu alkuperäisillä radoilla, rastipisteillä ja vain joiltakin oleellisilta osilta päivitetyllä vuoden 1995 viisitoistatonnisella kartalla.\nKerava-Sipoon Jukola juostiin erittäin hienolla ja suunnistuksellisesti vaativalla Gillerbergetin alueella, joka kuuluu nykyisin Sipoonkorven kansallispuistoon.\nKoronapandemian takia uudelleenjuoksun joukkuemäärä on tarkkaan rajattu. Mukaan kutsuttiin Suomen kymmenen kärkiseuraa.\nYleisöllä ei ole pääsyä kilpailukeskukseen, eikä paikalla ole palveluja. Kilpailu juostaan kuten Jukola oikeastikin – viestinä läpi yön. Kilpailu alkaa yhteislähdöllä lauantaina 13. kesäkuuta kello 23.00.\nPystyvätkö nykysuunnistajat alittamaan 25 vuoden takaisen voittoajan? – Toki vanha kartta voi aiheuttaa jotain haasteita, mutta sanotaan, että kyllä se edellisen voittoajan alle menee, uskoo Mikko Reitti.\nKilpailuun on kutsuttu seuraavat seurat: Helsingin Suunnistajat, Tampereen Pyrintö, Paimion Rasti, Kalevan rasti, Hiidenkiertäjät, Turun Metsänkävijät, Lahden Suunnistajat -37, Koovee, Ikaalisten Nouseva-Voima, MS Parma, Angelniemen Ankkuri, Lynx.\nVirkiä-Jukola 2007 oli MS Parmalle menestys. Venlat oli viides ja veljet kuudes. Juha Peltola juoksee Sipoossa Jukola-uusintaa, Samuli Salmenoja vastaa huollosta.\nKaksi lähekkäistä tapahtumaa on vaikuttanut MS Parman kokoonpanoihin. Suunnistajat saivat itse ilmaista halunsa osallistua ko. tapahtumiin. Jos Impivaarassa juoksee paljon nuorisoa, niin Jukolan yöhön Sipoossa sukeltavat kokeneitten Juha Peltolan ja Petri Paukkusen lisäksi seuran uusi vahvistus, OK Trianista MS Parmaan siirtynyt, Topi Penttinen, Eero Heinonen, Arto Talvinen, Aaro Julkunen ja Aaro Ruohola.\n– Positiivista, että juoksijoita oli riittävästi tarjolla, ettei kenenkään tarvitse juosta kahdessa paikassa, kun se ei olisi voinut olla suorittamisen kannaltakaan kovin järkevää. Akselin olisin halunnut Sipooseen, mutta pojan oma mieli oli kuitenkin Impivaaran aloitus ja näin on hyvä. Samaten Maija Sianoja halusi Impivaaraan ankkuriksi, kun Venloihin päivän tilanteessa ei olisi saatu sopivaa joukkuetta helposti kokoon, totesi manageri Samuli Salmenoja.\n– Tasoituksen myötä voittoa Impivaarasta pitää tavoitella. Nouskin ja KooVeen yhdistelmäjoukkue on kova ja Paimiolla on vahva ryhmä. Onko sitten hyöty vai haitta, kun kuusi ensimmäistä osuutta juostaan Rastin hallinnoimalla alueella. Joukkueen kasaamisessa mietin taktisesti osuuksien erilaisuutta, kun osassa on myös pitkähköjä tiejuoksupätkiä. Jukola-uusinnassa mennään kova pää edellä, Salmenoja jatkaa.\nKotona tai mökillään kesäiltaa viettävälle yleisölle tarjoutuu mahdollisuus seurata kilpailua Iltasanomien ISTV:ssä ja GPS-seurannan parissa. Tulospalvelussa häärii itse oikeutettuna Timo ”Kokkens” Kokko.\nLauantaina klo 13 alkavassa Venlojen Viestissä MS Parmalla ei ole joukkuetta mukana.\nIMPIVAARA NETTI-TV:SSÄ KESTÄVYYSURHEILUN SIVUILLA


Näin se menee: Tänään\nkirjoitti BamiellaJ klo 8.52\nSimpukka 23. kesäkuuta 2014 klo 10.17\nMielestäni olisi erittäin tärkeää, että pääsisit kertomaan noista viime aikojen ongelmistasi lääkärille.\nKirjoita ihan vaikkapa asiat paperille, jos sinusta tuntuu vaikealle puhua niistä tai koet unohtavasi ne vastaanotolla.\nOn selvää, että tarvitset apua noihin ongelmiisi. Ja sitä voit saada vain, jos joku tietää asioista. Jos olen ymmärtänyt oikein, tähän mennessä ei kukaan hoitotaholla tiedä siitä pankkiautomaatilla tapahtuneesta jne...\nOle kiltti, kirjoita ne ylös ja anna se kirjoittamasi teksti lääkärille.\nBamiellaJ 24. kesäkuuta 2014 klo 16.26\nSimpukka,kiitos huolenpidostasi! mie kirjoitin kaksi sivua lentiööni kaatumisista ja sivun muista vaivoistani. Menen vihkoni kanssa lääkärin vastaanotolle torstaina. saas nähdä, miten kaikki sujuu.. . .


Suomalaistutkimus: Uniapnea voi olla koronataudin pahenemisen riskitekijä | Hengitysliitto\nSuomalaistutkimus: Uniapnea voi olla koronataudin pahenemisen riskitekijä\nUniapneadiagnoosin saaneilla on tutkimuksen mukaan 5–10-kertainen riski joutua sairaalahoitoon tai tehohoitoon covid-19-taudin vuoksi. Yhteyttä tutkittiin Turun yliopistollisessa keskussairaalassa (Tyks) ja Turun yliopistossa.\n”Uniapnea voi olla potilaalle periaatteessa riski joutua koronan takia sairaalahoitoon. Se ennakoi enemmän vaikeaa sairautta”, keuhkosairauksiin erikoistuva lääkäri Thijs Feuth kertoo Helsingin Sanomissa.\nTutkimuksessa seurattiin viime keväänä koronaepidemian ensimmäisessä aallossa Tyksissä sairaalahoitoon otettuja covid-19-tautiin sairastuneita 28 potilasta. Tutkimuksen mukaan 29 prosentilla sairaalaan otetuista potilaista oli jo aiemmin tehty uniapneadiagnoosi. Luku on merkittävä, sillä varsinaissuomalaisesta väestöstä uniapnea on diagnosoitu 3,1 prosentilla.\nFeuthin mukaan uniapneapotilailla usein esiintyvä ylipaino ei yksin selitä uniapneaa sairastavien korkeampaa riskiä joutua sairaalaan. Ylipaino myös on myös yksi covid-19-taudin riskitekijöistä.\nTutkimuksen mukaan muita selittäviä tekijöitä voi olla sekä uniapneaan että covid-10-tautiin liittyvä ajoittainen hypoksemia eli veren happipitoisuuden lasku. Uniapneaan ja covid-19-tautiin liittyvä suurempi riski veren liialliseen hyytymiseen myös voi olla yhteyden taustalla.\nUniapneaa sairastavilla on myös korkeampi sydän- ja verisuonitautien riski ja suurempi riski sairastua kakkostyypin diabetekseen. Näitä sairauksia on pidetty myös covid-19-taudin riskitekijöinä.\n”Uniapnean mahdollisten liitännäissairauksien hoito korostuu koronatilanteessa. Sairaudet on hoidettava hyvin ja säännöllisistä kontrolleista on pidettävä kiinni. Jos sairauden tilanne pahenee, terveydenhuoltoon kannattaa hakeutua herkästi”, Hengitysliiton järjestöjohtaja Mervi Puolanne muistuttaa.\nLisätietoa uniapneatutkimuksesta Helsingin Sanomissa


Alueellinen ratkaisu Israel-Palestiina -konfliktiin — Ari Rusila: Kootut kirjoitukset\n12.3.2017 03:12 Ari Rusila\nJo ennen Netanyahu.Trump -kokousta USAn hallinto keskusteli Egyptin, Saudi Arabian ja Jordanian kanssa alueellisesta "sateenvarjosta" Israelin ja Palestiinalaishallinnon keskinäisille mahdollisille rauhanneuvotteluille.\nAlueellisen ratkaisun ei välttämättä tarvitse pohjautua Arabiliiton rauhanaloitteeseen vaan nähdäkseni se voisi pohjautua sen sijaan Siinai ja Jordania optioihin jolloin alueellinen rauhanprosessi on toteutettavissa Egyptin, Jordanian ja Israelin keskinäisellä sopimuksella.\nNiin sanottu 'Jordanian optio' ulottuu aina Allon Plan -suunnitelmaan saakka vuodelta 1967. “Jordan is Palestine” ajatuksen mukaan Palestiinan valtio on jo olemassa Jordanian muodossa Jordan joesta itään. Samoin Palestiinan ja Jordanian konfederaatio on ajatuksena esitetty jo vuosikymmeniä sitten. Näistä optioista ei vain ole puhuttu kaiken toiminnan keskityttyä -90-luvun puolivälin Oslo prosessin jälkeen Kahden-valtion mallin toteuttamiseen.\nVajaat viisi vuotta sitten optio nousi jälleen esiin PLO-veteraani Farouk Kaddoumi esitti haastattelussaan Länsirannan palautusta Jordanialle ja federaation tai konfederaation muodostamista Palestiinalaishallinnon ja Jordanian kesken. (Ks. lisää Palestinians Put Jordanian Option on the Table )\nHiljattain – 22.5.2016 - aiempi Jordanian pääministeri Abdelsalam al-Majali, joka neuvotteli maan rauhansopimuksen Israelin kanssa -90-luvulla ilmoitti uskovansa Palestiina-Jordania konfederaation olevan molemmille osapuolille paras ratkaisu. Majalille konfederaatio tarkoittaa turvallisuuden, talouden ja ulkosuhteiden hoidon keskitetysti osapuolten hoitaessa itsenäisesti kaikki muut asiat. (Lähde: Al-Monitor )\nMiddle East Monitor (MEMO) raport 1.9.2014 kertoi Egyptin tarjonneen Palestiinalaishallinnon presidentti Abbasille Palestiniinan valtionnperustamusta Siinaille. Egyptin presidentti Abdel-Fattah el-Sissi tarjosi Palestiinalaishallinnolle 620 neliömailia Gazaan rajoittuvaa maa-aluetta vastikkeeksi vuoden luopumisesta vuoden 1967 rajalinjojen palautuksesta. Presidentti Abbas tällöin kieltäytyi tarjouksesta. Vastaavanlaisia tarjouksia on Egypti tehnyt jo vuodesta 1956 lukien ja ajatuksena on ollut palestiinalaispakolaisten asuttaminen ko alueelle.\nSiinai Optio viisinkertaistaisi Gazan nykyisen alueen. Pakolaiskysymyksen ratkaisun ohella Siinai optio käsittäisi kyseisen alueen demilitarisoinnin sekä ajatuksen siitä että Länsirannan arabikaupungeille myönnettäisiin autonomia. (Lisää aiheesta artikkelissa Sinai Option again )\nIsrael todennäköisesti pystyy helpommin sopimaan rajan Jordanian kuin Palestiinalaishallinnon kanssa. Jordanian optiossa Israel saisi turvatakuut Jordanian kuningaskunnalta jonka kanssa Israelilla on ollut rauhansopimus jo vuodesta 1994 lukien sen sijaan naapurina olisi epävakaa Palestiinalaishallinto. Jos myös Sinai optio toteutuu saisi Israel turvatakuut Egyptiltä, jonka kanssa Israel solmi rauhansopimuksen v. 1978, ulkoa osin ohjatun Hamasin sijaan. Itse asiassa jos molemmat optiot toteutuvat olisi lopputulos käytännössä Kolmen-valtion (palautus) malli jota aiemmin olen propagoinut kaikkein pragmaattisimpa ratkaisuna Israelilais-Palestiinalaiseen konfliktiin. ( Ks. esim: Three State (return) Option ).\nMielestöäi nyt on oikea aika tutkia alueellinen vaihtoehto jossa loppuunkulutettu Kahden-valtion malli korvataan Jordanian ja Siinain optioilla. Mikäli lähikuukausina ei kuitenkaan tapahdu asiassa myönteistä etenemistä niin paras tie eteenpäin Israelin kannalta olisi toteuttaa yksipuolisia ratkaisuja toivottavasti “Konstrutiivisen Unilateralismin” periaatteiden pohjalta (enemmän kirjoituksessa Constructive Unilateralism (II) as Solution to Israeli-Palestinian Conflict). Kumpi tahansa tapa on mielestäni parempi kuin nykytilan jatkaminen.\nAiheesta laajemmin pääblogissani kirjoituksessa Israel-Palestine Conflict: Regional Approach\nKirjoitus ilmestynyt ensinnä Op-Ed artikkelina Ariel -verkkojulkaisussa.\nKalevi Kämäräinen 12.3.2017 09:43\nEipä taida palestiinalaisten sivuuttaminen onnistua, kun "kummisetä" Trumpkin korostaa suoria neuvotteluita.\nAri Rusila 12.3.2017 11:49\nToki paras ratkaisu olisi jos Palestiinalaishallinto ja/tai jopa Hamas osallistuisi suoriin Israelin kanssa tapahtuviin neuvotteluihin; alueellinen ratkaisu ei tätä estä vaikkakin se voidaan tarvittaessa tehdä palestiinalaisia kuulematta.\nTomi Vaalisto 12.3.2017 13:53\nToivotaan, että sopu syntyisi, mutta Toisen intifadan ja Oslon sopimuksen epäonnistumisen jälkeen rauha näyttää aika kaukaiselta.\nLänsirannalla turvallisimmat alueet ovat israelilaissiirtokunnat ja esimerkiksi Hebronin vanhassa kaupungissa aistii äärettömän kireän ilmapiirin.\nAri Rusila 12.3.2017 17:17\nItse näen rauhan syntymisen esteenä palestiinalaisalueilla jopa hallinnon järjestämän, suosiman tai sietämän vihakoulutuksen joka ilmenee mm Hamasin sotilaallista koulutusta lapsille järjestämissä kesäleireissä, juutalaisten puukotusta havainnollistavissa lastendraamoissa, lastenohjelmissa, tehokkaimpia puukotuskohteita ja mm puukon terän myrkyttämistä käsittelevissä opetusvideoissa, terroristin perheiden saamina tapporahoina sekä yleisenä juhlintana kaduilla karkinjakoineen jos joku juutalainen sitten on saatu hengiltä. Tällainen kulttuuriympäristö mielestäni hidastaa keskinäisen luottamuksen ja yhteistyön rakentamista ja edes siedettävän sovun löytämistä.


SIMIG Dome riippuvalaisin |Simig Lighting|Pendants\nEtusivulle Riippuvalaisimet SIMIG Dome riippuvalaisin\nMeteoriitti LED Smart Dinner -riippuvalaisin 489,12 €\nSäleikkö riippuvalaisin 102,87 €\nSIMIG Dome riippuvalaisin\nSimig Dome Pendant Light -valaisimessa on musta yleisviimeistely ketjuilla, mikä luo retro-teollisen tyylin. Mutta sen älykäs muotoilu yläosassa lisää modernia, mikä tekee siitä ihanteellisen modernin tiiviin sisustuksen.\nTags: skandinaavinen riippuvalaisin retro ja teollisuus kahvilan valaisimet\nSIMIG Dome Pendant Light on klassinen metallivarjostin riippuvalaisin, joka on katseenvangitsija olohuoneessa tai ruokailuhuoneessa. Saatat pitää myös sen mattamustasta koostumuksesta ja ketjunyörin yksityiskohdista, jotka tuovat maalaismaista tunnelmaa viihtyisään nurkkaan.\nSIMIG Dome -riippuvalaisin tuotekoko\nHalkaisija 30 cm × K 27 cm / Φ 11,8" × K 10,6"\nSIMIG Dome -riippuvalaisin Tuotetiedot\nTarjoamme 120 cm / 47" johdot, joita voidaan jatkaa pyynnöstä.


Varastotyöntekijöitä Hyrylään | Oikotie Työpaikat\nNordic Henkilöstöpalvelut Oy Keräilijä elintarvikevarastoon, Helsinki\nEezy Oyj Varastotyöntekijä Koskeloon (noin 30h/vko)\nTransval Group Virheselvittäjiä varastolle\nKiinnostaisi sinua varastotyöt Tuusulassa?\nEtsimme reippaita ja työtä pelkäämättömiä logistiikasta/varastotyöstä kiinnostuneita henkilöitä asiakaskohteeseemme Tuusulaan Sulan ja Jusslan alueelle. Vuorotyöstä johtuen työpaikalle voi olla haastava kulkea julkisilla, joten oman auton käyttömahdollisuudesta on hyötyä.\nAikaisempi varastotyökokemus on sinulle eduksi, mutta ei välttämätöntä, sillä me koulutamme sinusta varastoalan ammattilaisen. Arvostamme hyvää tekemisen meininkiä, huumoria ja luotettavuutta.\nPääasiassa työtä tehdään arkipäivisin klo 06.00-22.00 välisenä aikana, mutta toivomme sinulta mahdollisuutta työskennellä myös muina aikoina. Työt alkavat mahdollisimman pian heti sopivien henkilöiden löydyttyä ja jatkuvat ainakin helmikuun loppuun. Toivomme, että pystyt työskentelemään viitenä päivänä viikossa mutta osa-aikaisuus sopii myös hyvin. Kerrothan hakemuksessasi kuinka monta vuoroa voit tehdä viikossa. Palkkaus on kaupan työehtosopimuksen mukainen.


PEPO Lappeenranta 2019 - Lappeenrannan toiseksi suosituin seurajoukkue - Sivu 17 - FutisForum2\n27.01.2020 klo 18:36:23\nKirjoittaja Aihe: PEPO Lappeenranta 2019 - Lappeenrannan toiseksi suosituin seurajoukkue (Luettu 142789 kertaa)\nVastaus #400 : 25.07.2019 klo 12:34:23\nPEPOn tiedotus ollut tällä kaudella kyllä melko olematonta vrt. esimerkiksi JIPPO. Rapsat linkkaillaan suoraan Etelä-Saimaan sivuille, ei ennakoita eikä enää edellisten kausien tapaan maalikoosteitakaan. Jos ketään ei vain ole tähän löytynyt, niin ei voi mitään, mutta voisiko tässä viritellä jotain yhteistyötä esim. AMKin kanssa?\nVeikkausliigan sivuilta ja Ilveksen matsiennakosta kuitenkin selvisi sellainen, että 00-syntynyt hyökkääjä Jesse Huhtala tulee kuukauden lainalle: https://ilvesedustus.fi/ennakko-honka-27-7-2019/. 7 maalia 11 Kakkosen ottelussa tällä kaudella Ilves/2 riveissä. Hieman kyllä erikoista siirtyä pelaamaan samaa sarjaa (toki eri lohko) toiselle paikkakunnalle kuukaudeksi.\nVastaus #401 : 25.07.2019 klo 18:11:05\nLainaus käyttäjältä: bolero - 25.07.2019 klo 12:34:23\nHieman kyllä erikoista siirtyä pelaamaan samaa sarjaa (toki eri lohko) toiselle paikkakunnalle kuukaudeksi.\nTiedotteessahan tuo sanotaan, halutaan kasvattaa laittamalla poika pelaamaan ja asumaan toiselle paikkakunnalle pois kavereiden ja vanhempien luota.\nVastaus #402 : 25.07.2019 klo 21:40:18\nNyt siirto myös paikallislehdessä\nVastaus #403 : 25.07.2019 klo 22:38:18\nJesse Huhtalan siirrosta vihdoin seuran ulostulo\nVastaus #404 : 26.07.2019 klo 10:17:56\nByyri ennakoi ottelua näin:\nVastaus #405 : 27.07.2019 klo 12:34:47\nPaasolaisesta ja Sittardin keikasta juttua päivän Kouvolan Sanomien printtiversiossa. Joitain pointteja niin kehui positiivista ja avointa ilmapiiriä yleisesti Hollannissa, kertoi korkeammasta vaatimustasosta jalkapallossa. Joskus Hollannissa pelaajia myös käskytettiin enempi vaikka se ei kuulemma ole enää tapa modernissa ja keskustelevassa suomifutiksessa. Jatkoa olisi kuulemma saanut mutta ei hänen toivomillaan ehdoilla.\n« Viimeksi muokattu: 27.07.2019 klo 12:41:00 kirjoittanut supstanssi »\nVastaus #406 : 27.07.2019 klo 15:49:20\nLainaus käyttäjältä: supstanssi - 27.07.2019 klo 12:34:47\nEtelä-Saimaan printti ja nettiversiossa oli myös, seuraava\nVastaus #407 : 27.07.2019 klo 20:10:15\nNJS-PEPO 0-2. Paikallislehden tuore uutinen\nVastaus #408 : 29.07.2019 klo 20:24:36\nKun tällä kaudella ei enää hirveästi ole panosta jäljellä, niin ehkä Huhtalan (vaikka onkin hyvä pelaaja) lainan voisi jättää näihin muutamiin otteluihin. Kuten Heino PEPOn Facebookissa sanoo, omien junnujen peluuttaminen on kuin laittaisi rahaa pankkiin. Ei ehkä lainapelaajaa siis viemään tätä peliaikaa, kun tuskin on kauden jälkeen Lappeenrantaan suuntaamassa? Viskariin, Veikkaseen ja Koistiseen tuo nyt ehkä eniten vaikuttaa.\nVastaus #409 : 29.07.2019 klo 21:23:29\nLainaus käyttäjältä: bolero - 29.07.2019 klo 20:24:36\nTämän kauden sarjajärjestelmähän antaa aikaisempaa enemmän mahdollisuuksia loppukauteen, jos vain neljän joukkoon pääsee ja piste-ero sarjakärkeen on se maksimissaan se kuusi pinnaa.\nVastaus #410 : 03.08.2019 klo 19:06:40\nViskari ja Yamazaki olivat eilen IPS:n mukana. Viskarin 1-0 maali ei riittänyt, kun PeKa tuli rinnalle ja ohi. Viskarin maali tasoa Zlatan. Käykääpä katsomassa\nVastaus #411 : 08.08.2019 klo 16:45:51\nHuomenna pe 9.8. klo 18.30 suorana lähetyksenä Mikkelistä MiPK-PEPO.\nKokeneella selostajalla ja kolmella kameralla.\nVastaus #412 : 09.08.2019 klo 10:32:40\nMiPK-PEPO tänään klo 18.30 suorana nettilähetyksenä kolmella kameralla ja selostuksen kera täällä:\nVastaus #413 : 09.08.2019 klo 20:37:11\nMiPK-PEPO 1-1. Ottelu nähtävissä myös jälkilähetyksenä linkin kautta\nVastaus #414 : 10.08.2019 klo 17:59:46\nHuhtala jatkaa PEPOssa mutta Yamazaki ei\nVastaus #415 : 15.08.2019 klo 16:05:46\nHill ja Ceesay leikkauspöydälle, taitaa molempien kausi olla paketissa.\nVastaus #416 : 15.08.2019 klo 18:55:18\nLainaus käyttäjältä: hevonenonruokaa - 15.08.2019 klo 16:05:46\nHeidän pelit on pelattu tältä kaudelta Etelä-Saimaan uutisen mukaan https://esaimaa.fi/uutiset/lahella/6642f656-c8b3-4ca9-9c62-b29c99a6bcaf\nVastaus #417 : 16.08.2019 klo 07:12:36\nOnpa ikävä uutinen. Tällaista ei toivoisi edes Jipon pelaajille.\nVastaus #418 : 16.08.2019 klo 07:29:12\nVoivoi.. Erittäin huono uutinen. Kyllähän tämä tarkoittaa että uutta topparia etsitään ensikaudelle myös, sen pitkiä nuo polvivammat ovat..\nVastaus #419 : 16.08.2019 klo 07:33:02\nAika rohkeasti julkisesti kerrottiin vammoista, mikä harvinaista on, koska pelaajayhdistys todella tarkka on ettei noita saisi kertoa kuin pelaaja itse.\nAkillesjännevamma veskalle erityisen vittumainen ja tosiaan voi pitkään mennä. Hyvällä tuurilla 7-8kk:n päästä pelikunnossa, mutta voi mennä vuosikin.\nCeesayn nyt pitäisi olla joskus maaliskuussa jo hyvinkin kondiksessa, jos vaan itse jaksaa kuntouttaa jalkaa eikä mitään komplikaatioita tule. ACL-vamma kuitenkin aika normaalia futareilla ja se 6-8kk leikkauksesta menee pelikuntoon.\nVastaus #420 : 16.08.2019 klo 09:12:11\nTuo tarkoittaa että nyt on jäljellä pelikuntoisina kaksi ulkkaria, joten junnuilla nyt ainakin näyttömahdollisuudet ja peliminuutteja tiedossa. "Kuin rahaa pankkiin laittaisi"\nVastaus #421 : 16.08.2019 klo 21:51:30\nNyt kun PEPO päätti Yamazakin sopimuksen ja Hill ja Ceesay ovat loukkaantumisten takia poissa loput kaudesta, onkin mielenkiintoista se minkälaiseksi kokoonpanot muotoutuu.\nVastaus #422 : 18.08.2019 klo 12:36:18\nPEPOlla onkin ollut pitkä tauko kotistadikan Kimpisen peleistä. Viimeksi PEPO pelasi Kimpisessä Klubi 04 vastaan 13.7. eli 5 viikkoa sitten. Tietenkin Kalevan Kisat on ollut yksi syy. Nyt onkin peräti viisi kotipeliä jäljellä ja vain kolme vieraspeliä.\nPEPO vs FC Viikingit tänään klo 18.30.\nVastaus #423 : 18.08.2019 klo 18:46:11\nLappeenrannassa tapahtuu. Ekalla puoliajalla, ensin PEPOn Jesse Huhtala monen hyvän maalitilanteen jälkeen tekee 1-0. Sitten maalilla Craig Hillin loukkaantumisen takia oleva nuori Miko Sederholm loukkaantuu, ja PEPOn maalilla 15-vuotias Anton Kylkilahti. Toinen puoliaika menossa ja Paul Obi vapauttaa Jesse Huhtalan ja 2-0.\nVastaus #424 : 18.08.2019 klo 19:53:47\nPEPO - Viikingit 4-0. 16-vuotiaalle Anton Kylkilahdelle ensimmäiset miesten peliminuutit. Ei edes miesten harkkapeliä koskaan pelannut.


Joensuun ja Ilosaarirockin mainoskampanja ehdolla vuoden sponsorointiteoksi - Uutiset - joensuu.fi\nJoensuun ja Ilosaarirockin mainoskampanja ehdolla vuoden sponsorointiteoksi\nJoensuun kaupungin ja Ilosaarirock-festivaalin yhteinen valtakunnallinen "Joensuu -ihan **tun kiva kaupunki" -mainoskampanja on ehdolla vuoden sponsorointiteoksi. Vuoden sponsorointiteoista on käynnistetty avoin yleisöäänestys ja voittaja palkitaan Sponsorointi & Tapahtumat Awards -gaalassa.\n– Joensuulla ja Ilosaarirockilla on pitkä yhteistyösuhde, mutta oikeastaan vasta tänä vuonna toteutettiin ensimmäinen suunniteltu ja valtakunnallinen markkinointikampanja. Kampanjan ytimenä oli yllättää festivaalivieraat positiivisesti ja herättää Joensuusta mielikuvaa mielenkiintoisena, kivana ja kotoisana kaupunkina, taustoittaa tapahtumapäällikkö Markku Pyykkönen.\n– Kampanjamme huomattiin valtakunnallisesti ja siitähän tämä ehdokkuus vuoden sponsorointitekona kertoo. Oli hienoa nähdä yllättyneet hymyt festarikansan kasvoilla, kun kuohuvaa tarjottiin juna-asemalla ja Suomen parasta vettä kaupungilla. Tutkimuksen mukaan valtaosa festarin asiakkaista myös huomasi kamppiksen, vaikkeivat kaikki asemalla olleetkaan, jatkaa Ilosaarirock-festivaalin vastaava tuottaja Petri Varis.\n"Joensuu -ihan **tun kiva kaupunki" -kampanjassa toteutettiin valtakunnallinen mainoskampanja, joka huipentui Joensuussa festivaaliviikon aikana toteutettuihin yllätyksiin. Festivaalivieraille järjestettiin kuohujuomatarjoilu (alkoholiton) juna-asemalla, ilmaisia vesipisteitä kaupungilla, tarjottiin ilmaisia kyytejä festivaalialueelle ja opastettiin festivaalikansaa liikkumaan turvallisia reittejä pitkin kohti festivaalialuetta kaupungin keskustan työmaiden keskellä.\nSuomen Sponsorointi & Tapahtumamarkkinointi ry palkitsee neljättä kertaa vuoden sponsorointiteon ja muita ansioituneita sponsorointitoteutuksia sekä tapahtumia. Sponsorointi & Tapahtumat Awars -gaalassa palkintoja jaetaan 11 kategoriassa Helsingissä Bio Rexissä 15.11.2018. Äänestys on avoinna 11.11.2018 saakka.\nJoensuun kampanjaa voi äänestää oheisella verkkosivulla:\nKaikki ehdokkaat vuoden sponsorointiteoksi löytyvät oheiselta verkkosivulta:


Tuhat ja yksi tarinaa : 84. tarina (Vierivä sormus ja Reinin laakso)\nAamupesulla vihkisormukseni pomppasi hyllyltä suoraan pesualtaaseen ja vieri viemäriin. Hetkessä huomasin miten kiintynyt olin tuohon pieneen rinkulaan, joka sormeeni mieheni toimesta pujotettiin kotikirkon alttarilla vuonna 1994. Tässä tapauksessa kävi lopulta onnellisesti, kiitos putkistossa pesivien hiusten. Mieheni ja ystävämme avasivat putken ja aikansa etsittyään sormukseni löytyi kiinnittyneenä hiustukkoon. Onnellinen jälleennäkeminen ja muistutus numero 708: älä riisu sormuksiasi viemärien lähettyvillä.\nSöimme aamupalan ja kiitimme isäntäväkeä vieraanvaraisuudesta. Sekä sormuksen etsinnästä. Jätimme ystävät vilkuttamaan ovelle ja suuntasimme lähistöllä virtaavan Rein-joen vierustoille. Tämä päivä oli tarkoitus ihastella Reinin laaksoa molemmin puolin jokea. Ensin ajellen vasenta laitaa, hypäten Bobbardin kohdalla lossiin siirtyen joen toiselle puolelle.\nLukuisten linnojen ja idyllisten kylien kaunistamaa jokilaaksoa ei suotta sanota Saksan kauneimmaksi alueeksi. Ympärillä viljellyt viinipellot, joessa virtaava vesi, laivat ja pikkuiset satamat olivat kaikki katsomisen arvoisia. Eniten hämmästytti se linnojen paljous. Miten niihin kaikkiin löytyikin asukkaita aikoinaan? Ikään kuin Reinin laaksossa olisi asunut vain kuninkaita, herttuoita ja prinssejä.\nTäytyihän sitä yksi linna käydä sisältäkin katsomassa ja me valitsimme kohteeksemme Marksburgin linnan. Ulkopuolelta se täytti kaikki linnan tunnusmerkit. Plussaa myös sijainnista vehreällä vuorella ja näköalasta. Lapsia kiinnosti eniten kidutuskammiot ja haarniskasali, jossa silmät pyöreinä katselivat monenlaisia haarniskoja ja keihäitä. Lopuksi juotiin linnan pihalla kuninkaalliset kahvit ja aloitimme etenemisen kohti laivarantaa.\nBremenin kohdalla piti tietenkin kuunnella satua Bremenin soittoniekoista. Vieläkin elävästi muistan lasten naurun, kun nauhalta kuului: "Ottakaaa ryöväri kiiiiinnni". Ajomatkan aikana teimme laskelmia siitä kannattaisiko ostaa liput suoraan Helsingin lauttaan vai kiertää Ruotsin kautta? Päädyimme menemään suoraan Helsinkiin.\nLaiva oli kuitenkin jo mennyt, kun lopulta saavuimme satamaan. Yhdet oksennukset oli siistitty moottoriten varrella ja muunkinlaisia hidasteita oli matkalla riittänyt. Kaikilla alkoi olla jo ikävä mummolaan ja matkustamisesta oli saatu tarpeeksi tällä erää. Päädyimme lopulta Travemunde- Malmö laivaan, koska se oli lähdössä ensimmäisenä ja iltapala alkoi kuulostaa perin hyvälle idealle.\nIltaa istuimme laivan ravintolassa. Rekkamiehet ja me. Naisia oli joukossa minun lisäkseni perheemme pikkunainen, sekä yksi naispuolinen rekkamies. Eväät olivat tuhdit ja hyvät, kuten rekkamiehille sopiikin. Vatsat täynnä oli mukava ummistaa silmät ja matkata kohti naapurimaata.\nLähettänyt Mine klo 15.16\nTunnisteet: Autolla Euroopassa. Saksa. Reinin laakso. Lasten kanssa matkalla. Laiva Saksasta Ruotsiin.\nUpeita maisemia! Olen itsekin ollut eksän kanssa road tripillä Hollannista Saksan kautta Ruotsiin ja Suomeen,ja kuviakin oli paljon,mutta unohdin silloisen kamerani erään ruotsalaisen pikkukaupungin jäätelöbaarin penkille:( Mutta täällä sitten saakin ihailla kauniita kuvia! Ja onneksi onnistuit pelastamaan sormuksesi:)\n1. marraskuuta 2011 klo 16.32\nYaelian: Voi harmi tuon kameran kanssa. Kameran voi aina ostaa, mutta ne kuvat! Minulla katosi reilun puolen vuoden ajalta kuvat, jotka olivat ulkoisessa kovalevyssä. Miten niitä voi korvata?\n2. marraskuuta 2011 klo 7.59\nKannattaa laittaa sellainen ritila viemarin reian paalle. Ei putoa korut, ja hiuksiakin paasee viemariin vahemman.\n2. marraskuuta 2011 klo 13.21\nAnu: Ihan totta. Saksassa etenkin oli siis isot viemäriaukot. Täällä Turkissa meillä on aikalailla samanlaiset, kun Suomessa. Sieltä olemme joskus pelastaneet korviksen taustoja, jotka ovat hypänneet käsistä liian aikaisin.\n2. marraskuuta 2011 klo 17.02


Aldiassa kaiken keskiössä on yrittäjälähtöisyys – Aldia\nAldiassa kaiken keskiössä on yrittäjälähtöisyys\nAldian toiminnassa ovat alusta asti korostuneet yrittäjähenkisyys, joustavuus sekä palvelun henkilökohtaisuus. Toimitusjohtaja Tiina Raatikainen kertoo, kuinka toimivan yrityskulttuurin luominen sekä sähköiseen Netvisor-järjestelmään erikoistuminen ovat auttaneet Aldiaa kasvamaan ja kehittymään työelämän murroksen keskellä.\n”Kaiken taustalla on hyvä fiilis”\nEnnen Aldian perustamista Tiina työskenteli viidentoista vuoden ajan isänsä perheyrityksessä rakennusalalla. Hän hoiti yrityksen taloushallintoa, kunnes se myytiin rahoitusyhtiölle. Kun perheyrityksestä tuli osa konsernia, Tiina toimi vielä vajaan vuoden ajan konsernin talousjohtajana. Vuonna 2005 hän siirtyi isoon tilitoimistoon taloushallinnon konsultiksi. Vaikka siellä oli mukava työyhteisö, hän turhautui nopeasti suuren yhtiön sääntelyyn ja byrokratiaan.\n– Minut valtasi tunne, että emme voineet palvella asiakkaitamme niin hyvin kuin olisimme tahtoneet. Niinpä jo seuraavana vuonna ymmärsin, että tahdon yrittäjäksi, Tiina kertoo. Tammikuussa 2007 hän perustikin oman tilitoimiston. Aluksi sille oli tietenkin keksittävä nimi.\n– Halusin että se alkaisi A:lla, jotta se olisi aakkosjärjestyksen alkupäässä. Nimen piti olla lyhyt ja ytimekäs sekä kuvata toimintaamme. Eräänä päivänä löysin sanakirjasta Aldian, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”ajan tasalla.”\nRyhtyessään yrittäjäksi Tiina halusi luoda tilitoimiston, jossa sekä asiakkaat että työntekijät voivat hyvin.\nAldian tarkoituksena oli alusta asti tarjota sähköistä palvelua pk-yrityksille ja hyödyntää niitä oppeja, joita Tiina oli kerännyt isänsä oikeana kätenä. Noiden viidentoista vuoden aikana hän pääsi näkemään aitiopaikalta, mitä toimitusjohtajat haluavat talouspuolelta.\n– Olin nähnyt, kuinka isot yritykset käyttivät sähköisiä työkaluja. Miksei niitä siis tarjottaisi pienemmillekin. Silloin pk-yritysten tarpeisiin oli olemassa kaksi sähköistä ohjelmaa, ja valitsin niistä Netvisorin.\nSeuraavaksi tarvittiin asiakasyrityksiä, joten Tiina alkoi kontaktoida paikallisia aloittelevien yrittäjien järjestöjä. Ensimmäinen oma asiakas löytyi tutun kautta huhtikuussa 2007.\n– Ensimmäisenä vuonna minulla oli joitakin asiakkaita, ja liikevaihto oli 20 000 euroa. Mutta koska olin päättänyt, että kasvatan toimistoa, tein ensimmäisen rekrytointini jo vuodenvaihteessa. Palkkasin Mervi Mattilan, joka on talossa edelleen.\nHyvä ilmapiiri ja toimivat prosessit mahdollistavat parhaan palvelun\nAldian työ- ja palvelukulttuuri perustuvat tiettyihin perusarvoihin, joiden mukaisesti toiminta on vuosien saatossa kasvanut. Ensimmäisenä Tiina mainitsee ilmapiirin merkityksen.\n– Halusin luoda tilitoimiston, jossa sekä asiakkaat että työntekijät voivat hyvin. Yhteisön, johon on kiva tulla töihin. Silloin asiakkaillekin voidaan antaa täsmälleen sitä, mitä he tahtovat. Meidän yrityksemme on täynnä osaamista, mutta kaiken taustalla on se, että töitä tehdään kivalla fiiliksellä.\nToinen tärkeä asia on jatkuva prosessien kehittäminen. Palvelun laadun kannalta on välttämätöntä, että prosessit on suunniteltu toimiviksi ja että toimintatavat ovat yhtenäiset. Se helpottaa laadunvalvontaa ja kustannustehokasta ajankäyttöä.\n– Se on ehkä isäni rakennusalan yrityksen peruja. Kun prosessit toimivat, hommat pysyvät hanskassa, Tiina pohtii.\nEnnen Aldian perustamista Tiina työskenteli viidentoista vuoden ajan isänsä perheyrityksessä rakennusalalla.\nToki prosessien hallinta vaatii myös taitavaa johtamista. Siksi Tiina onkin keskittynyt jo useamman vuoden ajan ainoastaan esimiestehtäviin.\nHänen mielestään Aldia on juuri sen kokoinen yritys, että prosessien sujuvuuteen voi todella vaikuttaa. Isoissa tilitoimistoissa työvoiman tarve ja vaihtuvuus on suurempaa, jolloin tasaista laatua voi olla haastavampaa ylläpitää. Aldialla prosessit ja palvelut pysyvät laadukkaina, kun kokonaisuutta voidaan kontrolloida.\nArvoja ei vain tavoitella, vaan niitä toteutetaan\nAldian toiminnan lähtökohtia pyritään myös toteuttamaan arjessa. Tavoite sähköiseen taloushallintoon keskittymisestä on toteutunut konkreettisesti, sillä yritys on erikoistunut käyttämään ainoastaan Netvisoria, joka on pysynyt kehityksessä mukana ja kasvanut vuosien varrella. Kun erikoistuu yhteen työkaluun, pystyy palvelemaan fiksusti, tehokkaasti ja selkeästi.\nYrityksen nimenkin julistama ajantasaisuus edellyttää sitä, että kukin kirjanpitäjä käy asioita läpi päivittäin ja reaaliajassa, yhdessä asiakkaiden kanssa. Hyvinvoiva ja viihtyisä työympäristö taas on toteutettu onnistuneilla rekrytoinneilla.\n– Olen ollut tarkka valinnoissani. Toisinaan se tarkoittaa myös sitä, että on oltava kriittinen ja vaativa. Palkintona siitä on hyvä tiimi ja talo täynnä osaavia, koulutettuja ja kokeneita ihmisiä. Me tiedämme, mitä teemme. Olemme vastuullisia, asenteet ovat kunnossa ja kaikkiin voi luottaa, Tiina kiteyttää.\nPienessä yrityksessä on tärkeää myös se, että kemiat toimivat. Aldia on onnistunut säilymään paikkana, johon on kivaa tulla töihin. Töissä nauretaan ja pidetään myös hauskaa. Kun kaikki luistaa, myös työnantajalla on mahdollisuus joustaa esimerkiksi liukuvien työaikojen tai etätyön suhteen. Sekin kohottaa yhteisön ilmapiiriä. Ihmiset voivat elää oman arkensa rytmissä, erilaiset perhetilanteet huomioiden. Tiina kertookin, että työnantajana Aldia on vaativa, mutta joustava. Ihmiset yritetään huomioida ihmisinä. Kun yhteisössä pyritään rehelliseen ja avoimeen ilmapiiriin, ongelmia ei synny.\n– Meillä on nykyajan vaatimusten mukaisesti ergonomiset, modernit ja viihtyisät työtilat. Siisteys, huoneilman laatu ja yleinen viihtyisyys vaikuttavat merkittävästi hyvinvointiin ja jaksamiseen. Lisäksi toimistomme sijaitsee keskeisellä paikalla, joten kaikkien on helppo tulla töihin. Pidämme olosuhteista huolta kaikilla tavoin ja pyrimme poistamaan esteitä hyvälle työnteolle.\nAldian modernit ja viihtyisät työtilat sijaitsevat Tampereen ydinkeskustassa.\nAldia on saanut paljon kehuja yrittäjähenkisyydestään. Tiinalle onkin tärkeää, että asiat nähdään asiakkaan silmin.\n– Yritän aina erilaisissa tilanteissa korostaa kirjanpitäjillemme yrittäjän asemaa. He eivät aina ymmärrä meidän kieltämme tai arkeamme, eikä se toisaalta ole heidän tehtävänsäkään. Yrittäjät tekevät omaa bisnestään, ja joskus se tuottaa kiirettä ja stressiä. Teemme kaiken mahdollisimman helpoksi ja valmiiksi. Me pyrimme aina hoitamaan myös kiireelliset toimeksiannot tehokkaasti, töitä järjestelemällä ja ratkaisuja hakemalla. Yrityksemme koko tekee sen mahdolliseksi. Se on yksi suurista vahvuuksistamme.\nHenkilökohtaista palvelua myös muuttuvan maailman keskellä\nEnsimmäiset viisi vuotta Aldian kilpailueduksi riitti jo se, että yritys tarjosi sähköistä palvelua. Nykyään se ei ole enää kilpailuvaltti. Digitalisaation myötä automaatio on lisääntynyt. Tiinan mukaan se voi olla yksi syy siihen, että tilitoimistokauppoja on tehty viime aikoina enemmän. Toimistojen keskikoko kasvaa, ja isot pyrkivät sulauttamaan pienet toimistot osakseen.\nOlennaista on myös työnkuvan muutos. Aldialla se ei näy niin merkittävästi, sillä yritys on toiminut Netvisorin kanssa alusta asti. Silti sähköisten palveluiden yleistyessä asiakkaiden vaatimukset muuttuvat rutiinitoimista asiantuntijapalveluiden puolelle. Pelkkä kirjanpito-osaaminen ei enää riitä, vaan taloustietoa on osattava tulkita ja järjestelmiä osattava käyttää monipuolisesti. Kirjanpitäjän toimenkuva muuttuu jatkuvasti vaativammaksi. Ajantasaisen tiedon myötä asiantunteva asiakaspalvelu on tiiviimpää.\nTyöelämässä myllertävä murros voi johtaa alalla helposti ylikuumenemiseen. Pienten toimistojen katoaminen tekee hallaa koko alalle.\n– Jo nyt päädytään tilanteisiin, joissa asiakkaat ovat vähän tuuliajolla. Kun tilitoimistoja yhdistetään ja kumppanit ja toimintaympäristöt vaihtuvat, asiakasyritykset jäävät helposti palvelun ulkopuolelle. Yhteyshenkilöt voivat jäädä nimeämättä, eikä yrityksessä välttämättä tiedetä, kuka kirjanpidosta on vastuussa, Tiina kertoo.\nHallitsematon kasvu tekee kirjanpitäjistä ylityöllistettyjä, jolloin vaikutukset korostuvat entisestään. Liika muutos aiheuttaa liikaa kiirettä. Onneksi monimuotoisuutta on vielä olemassa, myös Tampereella.\n– Aldia pyrkii jatkossakin palvelemaan pk-yrityksiä. Me kehitymme jatkuvasti, mutta suuriin linjamuutoksiin ei ole tarvetta, sillä me olemme kasvaneet joka vuosi sopivasti. Sen me olemme saavuttaneet ilman ihmeellisiä temppuja, ainoastaan tekemällä työmme hyvin.


heinäkuu 2020 – Mamimissio\nPosted on 24/07/2020 by mamimissio\nTiistai-iltana alkoi pikkuhiljaa hiipimään nt-ultrajännitys puseroon ja koko tiistain ja keskiviikon välinen yö menikin hyvin pitkälti sängyssä unettomana kieriessä. Keskiviikkoaamu meni töiden osalta ihan harakoille, koska en pystynyt keskittymään yhtään mihinkään ja juoksin vessassa aamun aikana valehtematta noin viitisentoista kertaa.\nOnneksi ultraan päästiin lähtemään jo hieman ennen puolta kahtatoista, eikä tuskaa tarvinnut kestää iltapäivään asti. Pk-seudulla kaikki normaalit ultrat hoidetaan Bulevardilla ja odotushuoneessa olikin vastassa useita yhtä jännittyneen ja hiljaisen oloisia odottajia puolisoineen. Ajat olivat vajaan 10 minuuttia myöhässä, mutta onneksi lyhyen odotuksen jälkeen pääsin viimein piinapenkkiin.\nVastassa oli kokeneen oloinen, hieman vanhempi kätilö, joka oli jämäkkä, mutta silti mukava. Hyvin lyhyen alkujutustelun jälkeen oli aika käydä makuulle ja kätilö levitti kylmää ultrageeliä vatsalle. Tässä hetkessä musta tuntui siltä, että olisin voinut räjähtää ahdistuksesta. Pohdin vain sitä, mitä ruudulla näkyisi, kun hän viimein painaa anturin mun vatsalle.\nOnneksi ahdistukseni ehti kestää vain muutaman sekunnin ajan, kun ruudulle tuli jo meidän pieni ihme lepattavine sykkeineen. Tuntui täysin absurdilta, että se tyyppi on edelleen elossa ja vaikutti hyvin kasvaneelta. Sitä hän olikin, koska 12+0 sijasta pieni nyytti vastasi mitoiltaan 12+2. Laskettu aika siirtyi siis helmikuun ensimmäiselle päivälle. Tää oli tosi mielenkiintoista siinäkin mielessä, että edellinen hedelmöittymisajankohta ei mätsännyt ollenkaan tikutetun oviksen ja lämmönnousun kanssa, mutta nyt siinä on täydellinen järki.\nPieni potki, kieri ja heilutti käsiään ultran aikana. Oli ihan mielettömän hienoa nähdä villisti vispaavat jalat ja viisi sormea. Niskaturvotuksen määrä oli ainoastaan 0,89 mm ja jo samana iltana tulikin Omapostiin kirje, jossa kerrottiin ettei kohonnutta riskiä Downiin ole. Riskilukuja en edelleenkään tiedä, mutta ajattelin kysyä niistä parin viikon päästä neuvolassa. Kirjeen jälkeen pystyin viimein hengähtämään ja tunne siitä, että kaikki on oikeasti nyt ihan hyvin valtasi viimein mut.\nItse ultraus kesti aika kauan, noin 20 minuutin ajan. Tyyppi oli ensin täydellisessä asennossa niskaturvotuksen mittausta varten, mutta kätilö käytti ajan vauvan esittelyyn ja sydänäänien kuuntelemiseen (jotka oli ihana kuulla ensimmäistä kertaa!), joten hän ehti kääntyä huonompaan asentoon. Sen jälkeen hän ilmeisesti nukahti, koska tyyppi ei enää halunnutkaan pyörähdellä samaan tapaan kuin aluksi. Kätilö joutui aika kovaakin höykyttämään vatsaa, jotta pieni kääntyisi oikein. Onneksi se onnistui ja turvotus saatiin hyvin mitattua. Loppuillan ajan mulla oli vatsa hieman kipeä, koska tosiaan tuo painelu ja heiluttelu kesti aika kauan.\nUltrassa tuli myös ilmi, että istukka on tällä hetkellä etuseinässä. Halusin tietää istukan sijainnin, koska jos se on edessä niin voin hieman rauhallisimmin mielin odotella liikkeiden tuntemista. Toki istukka voi vielä liikkua rakenneultraan mennessä, mutta sen näkee sitten. Rakenneultra onkin varattu mun syntymäpäiväaamulle ja voi miten toivonkin, että saisin sieltä parhaita synttäriuutisia ikinä.\nNt-ultra oli kyllä tosi hieno kokemus vaikken sen aikana liikuttunutkaan. Olin (me molemmat oltiin) aika jäässä, koska en vieläkään ihan sisäistä sitä, että mun sisällä kasvaa ihminen. Oli kuitenkin ihan älyttömän helpottavaa nähdä, että kaikki vaikutti hyvältä ja kohonnutta down-riskiä ei ollut. Nyt vain odottelen edelleen dopplerin saapumista (se on jo Suomessa!), jotta pääsen fiilistelemään vauvan sykettä myös kotona.\nPosted on 03/07/2020 14/07/2020 by mamimissio\nMoni odottaja varmaankin pohtii sitä, että milloin olisi parhain aika mennä varhaisultraan. Toiset pystyvät odottelemaan nt-ultran viikoille asti, mutta ainakin itselleni se olisi ollut sula mahdottomuus. PK-seudulla on pari odottajien keskuudessa hyvin tunnettua yritystä, joissa kätilöt tekevät varhaisultria kohtuulliseen ~80 euron hintaan.\nItse olen käynyt tässä raskaudessa nyt kolme kertaa varhaisultrassa (enää en ajatellut mennä 😅) ja ajattelin omien kokemuksieni perusteella hieman kertoa siitä, milloin varhaisultraan kannattaa mennä tai ainakin siitä, milloin itse menisin sinne seuraavan raskauden aikana.\nEnsimmäinen varhaisultrani oli viikoilla 6+1 ja tämä ultra tehtiin julkisella. Alunperin olisin varmaan mennyt noilla viikoilla ultraan vaikka olisinkin joutunut maksamaan siitä tuon 80 euroa, mutta jälkikäteen ajateltuna olisin todellakin odottanut hieman kauemmin. Sykkeen voi havaita ultrassa aikaisintaan kutosviikon lopulla, eli suunnilleen 5+5 aikoihin. Kun ottaa huomioon sen, että suurin osa ei tiedä tarkkaa ovulaatiopäiväänsä ja vaikka sen tietäisikin, voi sikiö olla silti pienempi, en laittaisi rahojani ultraan vielä noihin aikoihin.\nItse olin tikuttanut oviksen ja mitannut lämmöt ja silti sikiön koko oli 3-4 päivää nuorempi kuin sen noiden mukaan pitäisi olla. Pahimmassa tapauksessa liian aikainen ultra aiheuttaisi siis rahanmenoa ja turhaa huolta jos viikot olisivatkin luultuja pienemmät. Itse menisin ultraan aikaisintaan seiskaviikon loppupuolella ja siinäkin tilanteessa ainoastaan silloin jos tietäisin oviksen ajankohdan.\nMitä ultrassa sitten näkyy seiskaviikon alussa? Ei kauheasti mitään. Omassa ultrassa 6+1 havaittiin syke, mutta ultrassa näkyi ainoastaan joku sykkivä möykky, josta oli täysin mahdotonta tunnistaa mitään muotoja. Ultrassa pystyttiin toki toteamaan, että raskaus on oikeassa paikassa ja alkio on elossa. Se oli toki todella tärkeä tieto jo itsessään, mutta kun ottaa huomioon sen, että valitettavan usea keskenmeno tapahtuu vielä seiskaviikolla, en itse menisi enää tuostakaan syystä varhaisultraan noin aikaisin.\nToinen ultra tehtiin 7+1, jossa näkyi jo hieman enemmän. Alkiolta oli havaittavissa pää ja sykekin näkyi jo selvemmin. Silti mitään maailmaa mullistavaa ei kuvissa näkynyt, mutta oli hienoa havaita, että pieni möykky oli kasvanut jo hieman enemmän ”jonkin muotoiseksi”.\nKolmas varhaisultra tehtiin 8+5, joka oli mielestäni ultrista parhain. Kyseisessä ultrassa näkyi jo syke selvästi ”omalla paikallaan”, alkiolta oli erotettavissa pää ja pienet jalkojen ja käsien alut. Alkio myös liikkui hieman ja sikiökalvokin oli erotettavissa. Kyseisessä ultrassa tuli eniten sellainen fiilis, että sisälläni on todella joku pieni ihmisen alku. Aikaisemmassa ultrassa pään erottaminen oli tosi hieno fiilis myös, mutta ei mitään verrattuna tähän ultraan.\nJokainen toki tekee omat päätöksensä ja uskon, että esimerkiksi pitkän yrityksen jälkeen moni haluaa mennä mahdollisimman aikaisin ultraan toteamaan sen, että sisällä on jotain elävää. En usko, että pystyisin seuraavassa raskaudessa odottamaan varhaisultran kanssa tuonne ysiviikon loppupuolelle, mutta yrittäisin pitkittää ultraan menemistä sinne kasiviikon loppuun saakka. Ultrasta saa omasta mielestäni paljon paremmin irti silloin, kun viikkoja on takana inasen enemmän kuin kuusi.


Villa Lumi : Tapettimaistiaiset\nRakennuprojektimme on edennyt siihen vaiheeseen, että seinä- ja lattiapintoja on tehty hurjalla vauhdilla eteenpäin. Kaikki laatoitukset ovat nyt valmiit ja viikonloppuna keskityimme seinien tapetoimiseen ja maalaamiseen sekä laminaatin laittoon.\nMaalatut seinäpinnat saivat näin alkuunsa puhtaan valkoisen värin. Niitä on helppo sitten maalailla uudelleen, jos mieli matkan varrella muuttuu. Hieman jo ideoita on syntynytkin, miten voisi ilmettä tulevaisuudessa muuttaa.\nMuutamia seiniä tapetoitiin ja niillä saimme mukavaa ilmettä mm. makuuhuoneisiin, olohuoneeseen sekä tv-huoneeseen. Viikonloppuna olikin mukavasti hulinaa ja huisketta, työntouhua raksalla. Meillä oli tapetointitalkoot ja olemme enemmän kuin onnellisia siitä avusta, jonka saimme!\nKuvissa on maistiaisia meidän tapeteista. Nämä löytyvät kolmesta makuuhuoneesta. Vielä yksi makuuhuone on vailla tapettia. Pojan harmiksi hänen valitsemansa Vallilan tapetin valmistus olikin jo lopetettu ja sitä ei enää saatu mistään. Nyt pitäisi pikaisesti löytää uusi vaihtoehto. Lapset ovat saaneet itse valita huoneisiinsa tapetit. Olen kyllä otettu, että heidän valitsemat tapetit kulkevat linjassa koko talon värimaailman kanssa. Näin on säilynyt yhtenäinen linjaus läpi talon.\nLähettänyt Jaana klo 10.58\nTunnisteet: tapetointi, tapetti, valokuvatapetti\n///// L A U R A 15. huhtikuuta 2014 klo 13.09\nJännää. Ihan jo odotan kuvia lopputuloksista. Hyvälle näyttää :)\nps. sinulle on haaste, niinkuin eilen uhkailin ;)\nJaana 15. huhtikuuta 2014 klo 18.38\nKiitos Laura! Minäkin odotan kuvia lopputuloksesta… Onneksi se hetki on ihan pian! :)\nKiitos haasteesta! Täytyy tarttua tuumasta toimeen ;)\nJohannaL 15. huhtikuuta 2014 klo 17.54\nVau, minäkin odotan miltä lopputulos näyttää :)\nJaana 15. huhtikuuta 2014 klo 18.39\nKiitos Johanna! Onneksi ihan pian on "valmista" :)\nUlko-oven asennusta ja ikkunan pesua\nArjen kuvasarjan viimeinen päivä 5/5\nArki kuvina 4/5\nArki kuvina 3/5\nArjen kuvia 2/5\nMessuilta ideoita hakemassa\nYhden naisen maalaustalkoot


Vaatelainaamo | Nopsa | Page 8\nSaimme Dieseliltä oikean jättipotin. Mukana on Heikki Salosen mallistosta kaikkea ihanaa mm. mekkoja, housuja. puseroita ja laukkuja. Tässä alla pieni sneak peak. Tervetuloa lainaamaan!\nVaatelainaamo on avoinna parillisten viikkojen torstaisin klo 14-17. Meidät löytää Kampista, osoitteesta: Salomonkatu 17 A: 4 krs (Autotalo). Ajankohtaista lisätietoa Facebookista.\nKrääsä- ja paniikkilahjat ovat menneen talven lumia. Tänä jouluna ilahduttaa hyödyllinen lahja, parhaimmassa tapauksessa vielä sellainen, jossa saaja voi itse valita lahjan sisällön.\nNopsan Vaatelainaamon lahjakortti on mainio aineeton joululahja nuorelle naiselle. Lahjakortti on voimassa puoli vuotta ja sillä voi lainata ajankohtaisimpien suomalaisten vaatesuunnittelijoiden vaatteita, asusteita ja kenkiä juhlaan, arkeen, tärkeään päivään tai oikeastaan ihan mihin vain.\nVaatelainaamon kokoelmissa on lisäksi ihanaa vintagea menneiltä vuosikymmeniltä.\nVaatelainaamossa ovat mukana seuraavat suunnittelijat:\nLahjakortti maksaa alk. 150 euroa/6 kk. Sen voi ostaa joko Vaatelainaamolta, pian avautuvasta Nopsa-nettikaupasta tai tilaamalla osoitteesta info@nopsatravels.com.\nVaatelainaamo toimii Helsingin Kampissa ja on auki joka torstai klo 14-17.\nKysy lisää: info@nopsatravels.com!\nVaatelainaamolla on suuria uutisia: meiltä lainatuista tuotteista saa SOL-pesuloista vastedes 20 prosentin alennuksen! Etu astuu voimaan tänään 20.10.2011.\nJokaisen lainatun tuotteen yhteydessä annamme kuitin, joka toimii etusetelinä SOL-pesuloissa. Pesulan kautta käytettyinä Vaatelainaamon tuotteet pysyvät paremmassa kunnossa ja Vaatelainaamon tuotevalikoima laadukkaana.\nVaatelainaamon uutuudet toimivat kuin valopommi pimeään syksyyn! Poola Katarynan printtipuserot, maksihame ja supersöpöt eläinkuvioiset puukorut tainnuttavat harmaan arjen ja pikkujoulusesongin pelastaa uuden Month of Sundays-merkin tyylikäs villamekko. Saimme kokoelmiin myös upeat Lighthearted-kengät. Romantikoille on tarjolla Ainokaisen ihanuuksia. Kuvia uusista tuotteista tulossa pian!\nVaatelainaamo järjestää loppuvuodesta pikkujoulumyyjäiset, jossa myymme valikoimastamme ylijääneitä tuotteita pois. Tarjolla on kaikenlaista vanhaa, uutta ja upeaa. Lisää tietoa lähempänä.\nVielä muistutukseksi: jäseneksi liittyminen tapahtuu Vaatelainaamolla tai ottamalla yhteyttä: info@nopsatravels.com.\nVaatelainaamo on avoinna parillisten viikkojen torstaisin klo 14-17. Olemme etsimässä uutta kotia Vaatelainaamolle, mutta vielä hetken meidät löytää Kampista, osoitteesta: Salomonkatu 17 A, 4 krs.\nLisätietoa saa Vaatelainaamon Facebook-ryhmästä.\nSen minkä Vaatelainaamo aloitti, Nopsa-klubi jalostaa eteenpäin. Klubi on täällä tuodakseen jäsenten elämään sosiaalista, seikkailullista ja kaunistakin sisältöä. Klubi järjestää ryhmälähimatkoja ja muuta nopsamaista ohjelmaa.\nVaatelainaamo laajentaa toimintaansa designesineisiin ja kuratoroituihin kokoelmiin. Klubilainen voi rakentaa itselleen kuratoroidun kokoelman kautta elämyksellisen tilan oli kyseessä sitten koti, juhla, työpaikka, edustustila tai kesäinen piknik.\nNopsa-klubin tavoitteena on mahdollistaa elämykselliset seikkailut ja tuoda arkeen lisää kauneutta ympäristöä kuluttamatta.\nKysy lisää: info@nopsatravels.com


Kierrätysohjeet - Hurtta – fi.hurtta.com\nTuotepakkaukset ja verkkokauppaostosten laatikot.\nHurtta-tuotteiden kierrättäminen ja lajittelu.\nRikkonaisen Hurtta-tuotteen jatkokäyttö.\nRoikkuvat Heijastimet (Hieman haastavampi).\nPidä, pese, korjaa ja leiki. Tuotteen käyttöiällä on suora yhteys ympäristön kuormitukseen. Tavoitteemme on tehdä niin miellyttäviä, laadukkaita ja kulutusta kestäviä tuotteita, että ne kestävät seikkailusta toiseen. Istuvuus ja mukavuus ovat myös tärkeitä ominaisuuksia - kun käyttäjä on tyytyvä...\nRepimällä paras. Koirien ihastuttavimpia piirteitä on niiden ainainen kyky innostua. Kun Hurtta-tuotteen alkuperäinen käyttötarkoitus tulee tiensä päähän, voit hyödyntää jämiä ja ilostuttaa ystävääsi kierrätyslelulla.\nRavatessa roiskuu. Maapallomme on ainutlaatuinen leikkikenttä, josta jokainen koira omistajineen löytää aina uusia seikkailuja. ECO -tuotteet on tehty kestämään kovaa käyttöä. Tekniset, hengittävät materiaalit toimivat parhaiten puhtaana. Kun pidät koirasi lempivaatteet kunnossa, säilyttävät ne ...


Habanerokitchen.com: Sinivalkoinen jalanjälki - Mieti hetki!\nSinivalkoinen jalanjälki - Mieti hetki!\nKuva on kaapattu! K-Supermarket, anteeksi!\nTämä on paras kampanja mitä olen pitkiin aikoihin kuullut. Asia on tärkeä ja pienillä teoilla pystyy jokainen vaikuttamaan suuriin asioihin. Sinivalkoinen jalanjälki!\nItse en pidä lainkaan erilaisista marginaalisista mielen ilmauksista ja muista "vouhotuksista" ! Asioihin pystyy vaikuttamaan, kun suuntaa sen energian oikein ja oikeaan paikkaan, oikealla tavalla. Haasteista tykkään. Olen juossut muutaman maratonin, ne olivat haasteita. Olen selvinnyt hengissä vaikka auto ajoi yli, sekin oli haaste ja on edelleen.\nTämä on oikeasti se haaste mihin ei tarvita politiikkaa, uskontoa tai muuta "fundamentalismista" ajattelutapaa. Tämä Sinivalkoinen jalanjälki - kampanja koskettaa meitä kaikkia. Rahaa ei kulu yhtään sen enempää kuin normaalisti, vaan tässä on kysymys, mihin sen rahan suuntaat.\nNyt elämme jälleen kohtuullisen kurjia aikoja. Puhutaan paljon taloudesta, politiikasta, työttömyydestä, veroista, viinarallista. Eri nimillä kulkevat verot rasittavat kaikkia erilailla. En uskaltaisi sanoa että tasapuolisesti, mutta kuitenkin osuu jokaiselle ihmiselle suomessa. Toisille enemmän ja toisille vähemmän.\nIhmisen tarvitsee syödä, juoda ja pystyä nauttimaan elämästään. Tarvitsemme vaatteita päälle, sään mukaan. Tarvitsemme hygieniatuotteita. Välillä täytyy siivota. Tarvitsemme vapaa-aikaa jaksaaksemme. Lapset tarvitsevat turvallisen ympäristön elääkseen. Tarvitsemme julkista liikennettä ja vielä pitkien välimatkojen maassa, tarvitsemme useimmat autoa liikkuaksemme ja saadaksemme maksaa veroja sekä hankkiaksemme ruokaa pöytään. Me kaikki tarvitsemme jotakin. Tietysti tarvitsemme uuden ajatusmaailman, selvitäksemme näistäkin leikkauksista, mitä viimepäivinä on tullut julki. Se paljon puhetta herättänyt valtion #kehysriihi.\nKUINKA VOIN VAIKUTTAA!\nPidä yksi päivä kuukaudessa jolloin ostat ainoastaan kotimaista. Se voi olla ruokaa, juomaa, erilaisia palveluita, vaatteita. Aivan mitä vain.\nNauti esimerkiksi kerran kuukaudessa lounas ulkona, lounasravintolassa.\nMikäli on mahdollisuus viettää iltaa ravintolassa, mene. Mene ravintolaan missä on aterialle sielu ja kasvot.\nValitse välillä kotimaista juomaa. Kiinnitä huomiota kotimaisiin pienpanimoiden valikoimaan. Niitä on paljon.\nTutustu lähellä tuotettuihin tuotteisiin. Jokaisella on aivan pienen matkan päässä yrittäjiä, joilla on halu ja tietynlainen kutsumus olla, asua ja kehittää maaseutua sekä pitää se elinvoimaisena.\nKiinnitä huomiota ruokaostoksilla ja valmista ateriasi kotimaisten tuottajien valikoimasta. Ei ole helpompaa tapaa olla mukana kampanjassa tai haasteessa, kuin tämä. Tietenkin auttaa enemmän jos suuntaa hieman lisää kulutus- ja ostotottumuksiinsa.\nMatkusta välillä kotimaassa. On paljon hienoja paikkoja missä et ole käynyt. Löydät ravintoloita ja pieniä erilaisia majoitusvaihtoehtoja. Kaikki nämä vie haastetta eteenpäin.\nTämä on juttu, johon uskon. Haluan olla mukana ja haastaa kaikki hyvästä, puhtaasta ravinnosta pitävät ihmiset mukaan. Yksi päivä, miellään useampikin, vain kotimaista ruokaa kuukaudessa. Helppoa ja hyödyllistä!\nKoska tämä ruoka ja siitä välillä paatoksellakin kirjoittaminen on minulle tärkeä harrastus. Haluan haastaa myös bloggarit, kaikista eri aihe-alueista mukaan. Kirjoita yksi hieno blogikirjoitus kuukaudessa, kotimaisesta ja kotimaassa valmistetusta tuotteesta tai aiheesta. Ei todellakaan ole väliä, onko ruoka-, juoma-, liikunta-, muoti-, sisustusblogi ja niin edelleen aihe-alueena. Kaikki vaikuttaa asiaan. Tärkeintä on että asiaan kiinnitetään huomiota!\nNyt haluan nostaa myös muutaman hyvän ja tärkeän nettisivun ylös. Aitoja makuja sivustolla on kattavasti esillä tietoa paikallisista elintarvikeyrityksistä suomessa. Löydät sen lähempää kuin osaat arvata.\nPienpanimoliitto on kotimaisten pienpanimoiden sanansaattaja. Sieltä saat kattavaa tietoa pienpanimo toiminnasta suomessa ja löydät tuottajat.\n"K-kaupat ja Suomalaisen Työn Liitto yhdessä suomalaisten elintarvikevalmistajien ja käyttötavarateollisuuden kanssa käynnistivät ennen joulua yhteistyön suomalaisen työn puolesta. Tavoitteena on lisätä suomalaisten tuotteiden myyntiä ja tietoisuutta suomalaisen työn ostamisen myönteisistä vaikutuksista.\n- Mikäli jokainen suomalainen ostaisi kuukaudessa 10 eurolla lisää suomalaisia tuotteita ja palveluita, syntyisi 10 000 vuosityöpaikkaa, summasi Suomalaisen Työn Liiton toimitusjohtaja Tero Lausala kumppaneille tilaisuudessa.\nKuulostaa uskomattomalta, mutta lukujen taustalla ovat tarkat kansantaloustieteelliset laskelmat. Pienilläkin teoilla on vaikutusta."\nLue lisää Sinivalkoinen jalanjälki - kampanja.\nSuomalaisen työn liitto - Avainlippu.fi\nMikäli heräsi yhtään se pieni "pessimisti" sinussa asiasta, meneekö ja toteutuuko se ollenkaan. Käännä se plus-merkkiseen ajattelutapaan. Saat nauttia uusia makuja, puhdasta ruokaa ja voit viimeistään hymyillä siinä vaiheessa, kun saat juodaksesi kotimaisten pienpanimoiden olutta. Niillä vain on sellaisia nimiä, että jo sen takia kannattaa vaihtaa tuonti Saku kotimaiseen! ;)\nPeggyn pieni punainen keittiö 27. maaliskuuta 2014 klo 15.58\nKiitos! Hieno postaus ja saa paljon ajattelemisen aihetta sekä herättelyä. Meidän iso poppoo on ehdottomasti mukana!


omenapiirakka – Tunnelmallisia makuja\nIsomummi, Pikku-Rouva ja Pikku-Kokki vol. 3: omenapiirakkaa molemmille käsille\nKirjoitettu 29 lokakuun, 2016 by Kaisa\nLeivontatouhut sivukylän keittiössä jatkuvat. Tästä piirakasta totean tällä kertaa ainoastaan nopeasti, että mainoksensa mukaisesti sitä tosiaan söisi kaksin käsin – ja vieläpä ihan sellaisenaan. Tosin tuskinpa vaniljakastike tai -jäätelö tekisi pahaa tällekään makoisalle ystävälle.\nSiis suosittelen, mielestäni tätä voisi kutsua vaikkapa kielen vieväksi, ehkäpä yhdeksi parhaista maistamistani omenapiirakoista. Noussee sinne valkosuklaalla kruunatun raparperipiirakan tasolle.\nP.S. Se on sitten paljon parempaa, kuin mitä ulkonäkö antaa ymmärtää. Näin pellille leivottuna kauniit vuokakuvat piti tällä kertaa unohtaa, mutta uskoisin palaavani tämän reseptiikan pariin vielä tulevaisuudessakin. Heräsi nimittäin ajatus, että tätä täytyy testata luultavasti marjapiirakankin muodossa…\nVuoallinen (mikäli haluat tehdä pellillisen kaksinkertaista annos)\n3-4 pienehköä omenaa\n0,75 dl tummaa sokeria (esim. muscovado- tai fariinisokeria)\nSulata voi ja sekoita siihen sokeri. Lisää hiljalleen joukkoon vehnäjauhot. Erota taikinasta 1,5 dl, se ripotellaan lopuksi piirakan päälle koristeeksi.\nLisää taikinakulhoon kananmuna, maito, leivinjauhe ja vaniljasokeri. Sekoita taikina tasaiseksi.\nKaada taikina voideltuun piirakkavuokaan. Viipaloi omenat ja asettele ne taikinan päälle.\nRipottele pinnalle kaneli ja sokeri sekä sivuun alussa jätetty taikina.\nTarjoile piirakka hieman jäähtyneenä vaniljakastikkeen tai -jäätelön kera.\nAvainsanat: makeat piirakat, omena, omenapiirakkaJätä kommentti\nOmenavarkaissa osa 4: piirakkaa englantilaiseen tyyliin\nKirjoitettu 12 syyskuun, 2016 12 syyskuun, 2016 by Kaisa\nAlkukesästä raparperien kera hääriessäni ja uusia ja erikoisia kokeiluja tehdessäni olin miltei unohtaa sen ehkäpä tavallisen, mutta sitäkin herkullisemman asian, raparperipiirakan. No, muistinpa kuitenkin ja taisinpa sitten tekaista sen elämäni parhaan raparperipiirakan. Tämä siis johdantona sille, että kaiken hilloamiseni keskellä, myös omenapiirakka on jäänyt toteuttamatta. Tai oli; seuraavassa todiste siitä, että asia on tullut korjatuksi.\nTällä kertaa kokeilin englantilaishenkistä piirakkaa, jossa omenahillomainen täyte asutetaan pohjaan, jonka taikina poikkeuksellisesti valmistetaan kuumaan veteen. Alkuperäisidean mukaan piirakka olisi leivottu englantilaiseen tapaan taikinakuoren sisälle, mutta sovelsin sitä hieman ja tein piirakan pinnalle ainoastaan taikinaristikon. Melko perinteisen näköinen lopputulos syntyi näinkin.\nReseptin tähän tuotokseen löysin Sauvajyvänen-blogista, joten kiitokset lähtevät sille suunnalle. Ja kuten Sauvajyvänen toteaa, tämän tyyppistä kuuman veden taikinaa tavataan tavallisesti käyttää suolaisiin piiraisiin, mutta toimii se hyvin näinkin. Tätä helppoa reseptiikkaa kelpaa testailla.\nOmenapiirakka kuuman veden taikinaan\n4,5 dl jauhoja (itse käytin 3 dl vehnä- ja 1,5 dl ruisjauhoja)\n500 g omenoita (tämä on paino omenoiden käsittelyn jälkeen)\n140 g hillo-marmeladisokeria (tai maun mukaan, tällä tavalla lopputulos oli sangen makea)\nValmista ensin taikina. Mittaa jauhot ja suola kulhoon.\nSulata voi kattilassa, lisää vesi. Kun ne kiehuvat, kaada ne jauhojen joukkoon, sekoita haarukkavatkaimella. Sekoita joukkoon lopuksi yksi kananmuna.\nAnna taikinan jäähtyä ennen kuin alat käsitellä sitä.\nTaikinan jäähtyessä, tee täyte. Pilko omenat pieniksi kuutioiksi. Laita ne kattilaan, kaada päälle sokeri ja mausteet, voit lisätä myös pienen lorauksen vettä (alle 0,25 dl). Anna hautua hetki, niin että sokeri sulaa kuutioiden joukkoon.\nKokoa seuraavaksi piirakka. Jos haluat tehdä piirakalle kuoren, ota taikinasta kolmasosa erilleen. Mikäli teet minun tavallani vain taikinaristikon, pienempi määrä riittää.\nTaputtele taikina piirakkavuokaan. Levitä täyte vuokaan ja kauli lopusta taikinasta piirakalle joko kansi tai taikinaristikko. Puristele kansi- tai ristikkotaikina hyvin kiinni ja voitele piirakka kananmunalla.\nPaista piirakkaa 200 asteessa 20 min. ja laske lämpö 180 asteeseen jatkaen paistamista 30 min.\nAvainsanat: leivonnaiset, makeat piirakat, omena, omenapiirakkaJätä kommentti\nAvainsanat: makeat piirakat, omena, omenapiirakka2 kommenttia\nAvainsanat: broilerikeitto, curry, keitot, omenapiirakka, riisi1 kommentti


Keskuspankit ajavat kuplaan – Talouden tulkki\nJouko Marttila 25/11/2017 Maailmantalous, Rahapolitiikka\nSuomi on päässyt maailmantalouden kasvuun kiinni. Vienti on vetänyt joka kuukausi edellisvuotta paremmin. Puhutaan nousukaudesta, vaikka talous on yhä hataralla pohjalla. Hallitus ei ole pystynyt uudistamaan työmarkkinoita eikä julkisen talouden rakenteita. Varallisuusarvojen nousu kertoo enemmän keskuspankkien rahapoliittisesta elvytyksestä kuin talouden tervehtymisestä.\nPeliyhtiön Rovion osakekurssin 20 prosentin romahdus pian pörssilistautumisen jälkeen toi elävästi mieleen vuosituhannen vaihteen, jolloin ihmiset jonottivat Satama Interactiven osakkeita. Harva tiesi, mitä osti, mutta kaikki halusivat mukaan pörssijuhliin. Rovion romahdus voi olla yksi merkki ahneuden rajojen täyttymisestä.\nKeskuspankkien hillitön halu ostaa arvopapereita markkinoilta on paisuttanut varallisuuskuplaa, mikä näkyy asuntojen ja osakkeiden hinnoissa. Yksi erikoinen vääristymä markkinoilla on, että eurooppalaisten yritysten roskalainat hinnoitellaan yhtä turvallisiksi kuin Yhdysvaltain valtionlainat.\nKeskuspankit ovat onnistuneet hävittämään hinta- ja korkoriskin, mistä kertoo myös markkinariskiä kuvaava VIX-indeksi, joka on pysynyt epätavallisen vakaana ja matalana pitkään.\nPankkien ekonomistit ja analyytikot eivät ole huolissaan, koska osakkeisiin kannattaa sijoittaa niin kauan kuin kurssit nousevat. Voittajia ovat ne, jotka hyppäävät ajoissa kyydistä. Itse olen hypännyt muutaman kerran liian aikaisin, mutta tulijoita riittää, vaikka valomerkki olisi jo annettu. Päivälehdetkin julkaisevat sijoituskolumneja. Varallisuusvalmentajasta ja asuntosijoittajasta näyttää tulleen uusia suosikkiammatteja.\nMiksi keskuspankit ovat lähteneet paisuttamaan varallisuuskuplaa? Kymmenen vuoden takaisen finanssikriisin jälkeen tarkoitus oli elvyttää taloutta laskemalla korkoja, jotta investoinnit ja kulutus eivät romahtaisi. Matalan inflaation pelättiin kääntyvän deflaatioksi eli hintojen laskuksi, mikä puolestaan olisi vähentänyt entisestään teollisuuden investointihaluja.\nInflaatio euroalueen tärkeimmässä maassa Saksassa on lähellä pitkän aikavälin keskiarvoa. OECD-maissa keskimäärin hintojen nousu on 2000-luvun puolivälin tasolla. Yleisen hintatason sijasta inflaatio näkyy ennen muuta varallisuusarvoissa.\nKorkojen pudottaminen nollaan ei riittänyt. Investoinnit pysyivät jäissä ja inflaatio matalana. Yhdysvaltain keskuspankki aloitti niin sanotun määrällisen elvytyksen eli arvopaperiostot heti kriisin alussa, Europan keskuspankki vasta kuusi vuotta myöhemmin. Lama vältettiin, mutta talouskasvu hyytyi nollakoroista ja setelielvytyksestä huolimatta. Syitä on etsitty tuottavuuden laskusta, väestön ikääntymisestä ja tuloerojen kasvusta.\nYhdysvalloissa talous toipui nopeasti finanssikriisistä, mutta talouskasvu on jäänyt vuositasolla kahden prosentin tuntumaan. Varallisuusarvojen nousu on ollut vuosikausia huomattavasti reaalitaloutta nopeampaa.\nKeskuspankkien viesti on ollut selvä: inflaatiota ei ole, joten arvopaperiostoja voidaan jatkaa. Varallisuusarvoissa näkyvää inflaatiota keskuspankit eivät ota huomioon. Yhdysvaltain keskuspankin entinen pääjohtaja Alan Greenspan varoitteli 1990-luvulla pörssikuplasta, mutta totesi samalla, että keskuspankkien tehtäviin ei kuulu kuplien puhkaiseminen.\nHollannin keskuspankin Leo de Haan ja Jan Willem van den End ovat tutkineet setelielvytyksen ja pörssikurssien suhdetta. Heidän mukaansa keskuspankkien arvopaperiostoilla on yhteys markkina-arvojen nousuun. Yhdysvalloissa ja Englannissa se on selvempi kuin euro-osakkeissa. Ongelma syntyy, kun kurssit kääntyvät laskuun. Keskuspankkien laajamittainen elvytys voi kääntyä itseään vastaan ja johtaa lopulta inflaation hidastumiseen, koska varallisuusarvojen putoaminen vaikuttaa myös kulutuskäyttäytymiseen.\nKeskuspankit ovat käyttäneet korko- ja setelielvytysvaransa, joten niillä on hyvin vähän keinoja torjua seuraavaa taantumaa. Mitä pidemmälle arvopaperiostoja jatketaan, sitä suuremmalta pyramidihuijaukselta koko rakennelma näyttää.\nPosted in Maailmantalous, Rahapolitiikka. Bookmark the permalink.\nAndreas\t on 27/11/2017 at 00:40\nSentään joku kirjoittaa tästä Suomessakin, kiitos.\nKeskuspankit ostivat poliitikoille aikaa, mutta nämä ovat tuhlanneet sen. Alkaa vaikuttaa siltä, että he, kuten koko porukka akateemisista sijoittajiin, ovat menneisyyden vankeja. Koska samoilla konsteilla on Rooseveltin ajoista alkaen selvitty, niin näillä mennään. Mutta taitaa riittävän monet systeemin fundamentit olla muuttuneet, ettei se enää kovin hyvin kuvaa todellisuutta.\nOnko blogistilla aavistusta mitä ECB&co laskutrendin alkaessa voivat enää tehdä, samalla kuin tolkuttomaksi paisuneen taseen arvo sulaa silmissä. Vai ollaanko jo ”seconds from disaster” á la globaali Madoff2\nJouko Marttila\t on 27/11/2017 at 07:46\nEKP voi jatkaa rahan pumppaamista järjestelmään ja toivoa ihmettä. Äärikeinona voi olla valtion velkakirjojen mitätöinti eli keskuspankin hallussa olevan valtionvelan anteeksi antaminen, mutta sillä olisi ikäviä markkinavaikutuksia kuten euron arvon todennäköinen romahtaminen.\nEsko\t on 27/11/2017 at 16:19\nKeskuspankkiirit ja poliitikot eivät juurikaan tee virheitä. Virheellinen on ainoastaan koulutusjärjestelmän ja joukkomedian kylvämä hypoteesi siitä, että keskuspankit ja poliitikot ajavat tavallisen kansan etua. Taisinpa viime talvena kirjoittaa talousskenaarion jonkun jutun kommentteihin. Etenee kuin tavarajuna.\nAndreas\t on 28/11/2017 at 14:32\nEuron arvon romahtaminen minkä suhteen? Jos ECB päätyy mitätöimään velkoja, niin tuskin vain se.\nEivätkä pienemmät oman valuutan kansantaloudet kestä isoa revalvaatiota nekään. Ryhtyykö Riksbanken sitten ostamaan asuntolainoja mitätöitäväksi, jos kruunupohjaista valtionvelkaa ei ole tarpeeksi? Ollaanko tässä etenemässä kohti tilannetta, joka muistuttaa Venäjää vuonna 0 (1992), kun vanhan järjestelmän ideologiset arvomäärittelyt eivät enää voineet kieltää realiteetteja. Huh.\nJouko Marttila\t on 28/11/2017 at 14:36\nEn usko velkojen mitätöintiin juuri tuon dominoefektin vuoksi. Sen sijaan lainojen rullaaminen täältä ikuisuuteen on mahdollinen vaihtoehto.\nAndreas\t on 29/11/2017 at 16:33\nValtion lainojen rullaaminen yksinään ehkä, mutta kun monen keskuspankin taseessa on jo kaikkea muutakin, osakkeita myöden. Toisaalta otetuilla lainoilla on katettu vajeita joilla on ylläpidetty kulutusta muttei oikeastaan tuotantoinvestointeja ja nekin nykyään usein kansantaloudellisesti hyödyttömiä, kuten vaikkapa tuulimyllyjä. Tämä trendi näyttää jatkuvan, joten rullaamisen lisäksi pitää ottaa uutta lisälainaa, sillä tuottavuus ja maksukyky paranee heikosti jos lainkaan. Kun palvelusektori epäilemättä saa kuitenkin lähiaikoina käyttöön tulevasta teknologiasta tuottavuusboostin ja ylimääräinen työvoima ns, vapautuu tuottavampaan työhön joudutaan vastamaan tuhannen taalan kysymykseen:jos kaikki työkalut toimivat ilman operaattoria, niin miltä alalta se tuottava työ löytyy? Jokin uusi? Mutta jos senkin alan työkalu jo lähtökohtaisesti on autonominen! Tässä vaiheessa syntyy astronomisia budjettivajeita ja yksityistalouden maksukyvyttömyyksiä ym. Työ ei maailmasta lopu, mutta markkinat voivat. Mitä keskuspankit silloin oikestaan rahoittavat?\nMiten asuntokaupan voi perua? 04/07/2020 Piksu Toimitus\nOsakeseurannan päivitys 03/07/2020 sergio\nBerkshire Hathaway pelipaikassa 03/07/2020 Heikki Ikonen\nSalkkuni koostumus 02/07/2020 sergio\nPerintö kannattaa antaa etukäteen 01/07/2020 Kai Nyman\nTieto liikkeelle kuluttajan ehdoilla\nTrump Reaganin jäljillä


Laskiaisen herkkuihin kuuluvat hernekeitto, pannukakku ja muhkeat laskiaispullat, jotka maistuvat erityisen ihanilta reippaan ulkoilun jälkeen. Katso parhaat reseptit laskiaiseen!\nMilloin on laskiainen 2022 ja miksi laskiaista vietetään?\nLaskiaisen nimi tulee paastoon laskeutumisesta, joka alkaa kristillisen perinteen mukaan laskiaissunnuntaina, seitsemän viikkoa ennen pääsiäistä. Laskiaistiistai on puolestaan viimeinen päivä ennen tuhkakeskiviikkona alkavaa paastoa, joka kestää pääsiäiseen asti. Tänä vuonna laskiaissunnuntai on 27.2.2022 ja laskiaistiistai 1.3.2022.\nLaskiaispulla: hillolla, mantelimassalla vai molemmilla?\nKermavaahdolla ja mantelimassalla tai hillolla täytetyt laskiaispullat ovat talven odotetuimpia herkkuja. Pullat voi toki täyttää monella muullakin herkulla, kuten suklaakermavaahdolla, Nutellalla tai maapähkinävoilla ja tehdä vegaanisina tai gluteenittomina. Laskiaispullista tutut täytteet sopivat myös croissanttien väliin tai köyhien ritareiden kaverina. Mehevien laskiaispullien kanssa maistuu kuuma kaakao.\nLaskiaispullien uudet täytteet ja muodot – oletko jo kokeillut näitä?\nLaskiaisen hernekeitto perinteisesti tai pikana\nLaskiaisena syödään perinteisesti myös lämmittävää hernekeittoa. Tee keitto perinteiseen tyyliin kuivatuista herneistä ja porsaan suolalihasta tai tuunaa kaupan valmis keitto omaan makuusi sopivaksi vaikka savutofumurulla.\nPannari maistuu hernekeiton jälkiruokana\nHernekeiton jälkiruokana tarjotaan usein pannukakkua, joka on vanha eurooppalainen laskiaisen herkku. Tarjoa pannari marjojen, hedelmien ja kermavaahdon kera. Tuunaa perinteistä pannaria esimerkiksi sitruunalla, rahkalla tai suolaisilla täytteillä.\nLämmittävät keitot talvipäivään\nHernekeiton ohella talviaikaan lämpöä tuovat myös muut herkulliset keitot. Nyt on kalakeittojen ja kasviskeittojen aika!\nKaikki herkut laskiaiseen\nHernekeittoa myydään eniten maanantaisin – lue 7 kiinnostavaa faktaa suomalaisten suosikkiruoasta\nUusia ideoita ulkoilijan eväsleipiin\nHernekeittoa ja laskiaispullia! Talvinen laskiaismenu kolmella tapaa\nNäin teet täydelliset laskiaispullat – katso helpot kuvaohjeet vaihe vaiheelta (mukana uudet makuvinkit!)\nHernekeitto savupotkalla vai vegaanisena? 6 hernekeittoreseptiä\nSuuntaa eväsretkelle lähimetsään tai -puistoon – tässä ideat retkieväisiin!\nIdeoita talven eväsretkelle: Mitä pakata mukaan?