Nyt olen heittänyt pois kaikki lääkkeeni - Timonen FIN\nNyt olen heittänyt pois kaikki lääkkeeni\nEtusivu » Hoitokertomus » Nyt olen heittänyt pois kaikki lääkkeeni\nSinun on opittava elämään kipujesi kanssa, sanoi terveydenhuolto. Minä parannan sinut sanoi Hannu Timonen.\n– Sain elämäni takaisin, sanoo Susanne, joka on jättänyt lääkkeet, nukkuu öisin ja on hankkinut uuden työpaikan.\nSusanne Nehvonen Göteborgista oli 33 vuotias kun hän sai diagnoosinsa, fibromyalgia.\n– Minusta oli ihanaa tietää, mitä se oli, mutta mitään apua ei ollut saatavissa.\nHänen vaivansa alkoivat jo teini-iässä. Ei kovin voimakkaina ja ei kovin usein, mutta hän muistaa miten hänen vanhempansa vitsailivat että hän on syntynyt väsyneenä, laiskana ja väsyneenä. Kipu kiersi ympäri kehoa erityisesti ranteissa ja polvissa.\n– Kipu oli vaikeaa, mutta väsymys pahinta. En tuntenut itseäni koskaan levänneeksi. Mitä tahansa minun pitikin tehdä, niin se tuntui kuin minun pitäisi ensin hypätä kaksi metriä korkealla olevan riman yli. Väsymys oli lamaannuttavaa.\nAikuisiässään saamansa vaikean kivun laukaiseva tekijä Susannella oli lihas- ja jännetulehdus, kun hän työskenteli Arstan tuotannossa. Kipu paheni ja hän yritti löytää apua ympäri terveydenhuollon. Hän sai diagnoosinsa vuonna 2000 ja tuli vain pahemmaksi, joutui sairaslomalle vuodeksi, mutta ei koskaan voinut palata kokopäivätyöhön. Sitä paitsi hänen oli pakko ottaa rauhoittavia lääkkeitä voidakseen nukkua.\n”Yritin epätoivoisesti löytää apua, halusin palata takaisin kokopäivätöihin ja tulla terveeksi”. Sitten hän luki artikkelin eräästä toisesta Göteborgilaisesta naisesta, jonka manuaaliterapeutti Hannu Timonen oli parantanut Suomessa. Hänelle oli, aivan samoin kuin Susannelle, kerrottu terveydenhuollosta, että mitään ei ole tehtävissä. Soitin Hannulle ja hän sanoi: ”Ei hätää, parannetaan sinut”. Niinpä varasin hotellin ja lensin Turkuun.\nSusanne asettui hoitopöydälle ensimmäistä käsittelyä varten. ”Hannu asetti peukalonsa alaselkään ja veti koko matkan aina niskaan asti. Se teki todella kipeää, kipeämpää kuin synnytys”, muistelee Susanne. Seuraavana aamuna hän heräsi mustelmat selässään. Hän huomasi, että oli unohtanut ottaa masennuslääkkeensä, mutta silti nukkunut koko yön. ”Mitään tällaista ei ollut koskaan tapahtunut. Olimme sopineet neljästä hoitokerrasta, mutta vilustuin ja minun oli lennettävä kotiin kolmannen kerran jälkeen. Olin silloin jo melkein kivuton. Mieheni tuli minua vastaan lentokentälle, kun tulin kotiin täynnä energiaa ja leveä hymy kasvoillani”. Hänen ensimmäinen kommentti oli: ”Jos tuo kestää edes viikon, niin se on jo joka kolikon arvoista.”\nTämä tapahtui helmikuussa ja saman vuoden lokakuusta on Susanne työskennellyt 100%:sti\n– Luulin että voin jo hyvin, kunnes seuraavana vuonna sain Hannulta yhden tuplahoidon. Silloin tajusin, että olin voinut paljon paremmin, mutta nyt tulin todella terveeksi.\nVenyttelen huolellisesti muutamia minuutteja joka päivä. Hannun mielestä se on erittäin tärkeää. Kuuntelen kehoani hyvin tarkkaan ja tiedän että jos laiskottelen liikaa, niin kivut tulevat takaisin. Olen enemmän itsekäs, olen vaihtanut työtä ja ajattelen enemmän itseäni. Tiedän että kaikki vaikuttaa sairauteen, stressi, perhe, raskas työ jne. Tänään jaksan tehdä työtä koko päivän, touhuta puutarhassa, valmistaa päivällistä, viettää aikaa perheen kanssa. Kaikki tämä samana päivänä, ilman että makaan voipuneena monta päivää jälkeenpäin. Elämänsä voi saada takaisin.\nMonet Susannen ystävistä ovat tämän jälkeen käyneet Hannun hoidossa erilaisten vaivojen vuoksi, kuten esim. hiirikäsi ja tenniskyynärpää. Itse hän toivoo, että yhä useammat, erityisesti nuoret, jotka ovat saaneet tiedon terveydenhuollosta että mitään ei ole tehtävissä, seuraisivat hänen esimerkkiään. ”Kaikki eivät ehkä tule yhtä terveeksi kuin minä, mutta jos tulee edes paremmaksi, niin onhan sekin jo lottopotti.”\nAllas viikkolehti nro 24/2012 (heinäk. 7) Ruotsi


HansHeat | Laadukkaat siirrettävät lämpökeskukset\nTarvitsetko uuden kattilan vai koko pannuhuoneen? Meiltä saat lämpöä.\nSuomalainen HansHeat-lämpökeskus sopii monenlaisiin lämmitystarpeisiin: uudisrakennuksen lämmöntuotantoon tai vanhan lämmitysjärjestelmän korvaamiseen. Toimimme yhteistyössä lukuisten kattila- ja laitevalmistajien kanssa ja autamme etsimään aidosti parhaan ratkaisun tarpeisiisi. Voit valita perinteisen tai biopolttoaineen taikka näiden yhdistelmän tarpeen mukaisella teholla. Soita tai täytä tarjouspyyntölomakkeemme\nUUTTA! Kompakti HansHeat Uno -pellettikeskus 40 tai 80 kW. Lue lisää tästä.\nHaketta, pellettiä vai brikettiä? Biopolttoaineella toimivat lämpökeskus on taloudellinen ja ympäristöystävällinen valinta. Autamme löytämään oikean kattilan kumppaneidemme valikoimista.\nValmistamme lämpökeskuksen toiveidesi mukaan Orimattilassa. Toimitamme sen kytkentävalmiina. Nopeaa ja tehokasta.\nLämmönlähteen voit valita lämmöntarpeen ja saatavilla olevan edullisimman polttoainevaihtoehdon mukaan. Esimerkiksi hake- ja pellettilämmitys ovat edullisia ja ympäristöystävällisiä vaihtoehtoja moneen käyttöön.\nLämmitysmuodon valinnasta lämpölaitostoimitukseen\nHansheat-lämpökeskus on kotimaista laatutyötä. Sen rakentavat ammattitaitoiset asentajat tehtaallamme Orimattilassa. Oikea kattila ja poltin yhdistettynä korkealuokkaisiin säätö- ja ohjauslaitteisiin takaavat toimintavarmuuden. Saat myös halutessasi apua projektin alusta asti: lämmitysmuodon valintaan, investointitukien ja rakennuslupien hakemiseen sekä työmaaprojektiin.\nLämpökeskusten koko vaihtelee välillä 30 kw ja 7000 kw. Polttoainevaihtoehdot ovat valittavissa tarpeidesi mukaan.\nLataa esitteemme (pdf) tai pyydä tarjous!


Historian kehnoin hallitus, jolle en antaisi hevostanikaan hoitoon! — Iloa, eloa ja älyä!\n13.3.2015 23:02 Toimi Kankaanniemi\nOlen kokenut paikan päällä Arkadianmäellä kuuden eduskuntavaalikauden päättymispäivät. Kertaakaan ei ole ollut sellaista sekasortoa kuin on nyt. Historiaan voi jäädä tälläkin tavalla. Häpeällisesti.\nEn antaisi edes vanhaa hevostani päiväksi Stubbin hallituksen tai sen yhdenkään puolueen tai ministerin hoitoon. Se olisi eläinrääkkäystä. No eipä minulla ole hevosta, mutta isänmaa on.\nHallitus epäonnistui jo alusta lähtien. Ministerit ovat karanneet kuka minnekin. Poliittisesti täysin kokemattomia on nostettu lähteneiden tilalle. Maan talous ja kehitys ovat kriisissä. Tällaisena aikana oppipoikia ja -tyttöjä ei pidä nostaa ministereiksi ohi kokeneiden. Hallitus ei ole mikään apukoulu.\nHallitus on epäonnistunut lukuisten esitystensä valmistelussa. Ministerit eivät ole kyenneet johtamaan valmistelutyötä. Eduskuntakäsittely on ollut pelkkää farssia.\nKoko hallitukselta on puuttunut johtajuus. Sitä ei ollut Kataisen ja Urpilaisen aikana ja vielä vähemmän Stubbin ja Rinteen aikana. Tuuliajolla on valtakunta ollut koko vaalikauden. Konkurssipesä lankeaa seuraavan hallituksen ja eduskunnan syliin. Pakoon luikkineet Vasemmistoliitto ja Vihreätkään eivät ole vastuista vapaat.\nPolitiikassa vastuuta kannetaan vaaleissa. Poliittinen vastuu. Valitettavasti saamattomuudesta ja virheistä ei voi vetää hallitusta taloudelliseen tai juridiseen vastuuseen. Kotimaiset vahingot kaatuvat veronmaksajien piikkiin kuten miljardien Kreikka-vastuut pian.\nEduskuntavaaleissa äänestäjät antavat tuomion. On varmaa, että kaikki neljä nykyistä hallituspuoluetta joutuvat ankarasti selittelemään riitojaan ja tunaroimisiaan. Nyt puolueet syyttelevät itse yhdessä aiheuttamastaan sekasorrosta toisiaan. Sama jatkuu vaaleihin asti. Se on sivistymätöntä, mutta sopii tämän hetken politiikan kuvaan.\nHallituspuolueita ei tarvitse sääliä. Ne ovat ansainneet äänestäjiltä täyden epäluottamuksen. Sen sijaan Suomen kansaa on syytä sääliä. Ei tämä kansa ole ansainnut näin kyvytöntä, sisäisesti riitaista ja epäonnistunutta hallitusta.\nLopulta hallitus istuu eduskunnan luottamuksen varassa. Ryhmäjohtajat Arto Satonen, Jouni Backman, Mikaela Nylander ja Peter Östman kantavat liki yhtä suuren vastuun kuin pääministeri ja muut ministerit. Miksi he ovat antaneet eduskuntaryhmiensä olla kumileimasimia, kun hallitus on osoittanut saamattomuutensa lähes kaikessa? Pääministeri jo tunnusti, että hallitus on epäonnistunut. Mitään ei kuitenkaan tapahtunut. Ryhmäjohtajat nukkuivat.\nPolitiikan uskottavuus on murentunut hallituksen ansiosta alemmaksi kuin koskaan. Sekin on rakennettava uudelleen. Hallituspuolueet eivät siihen kykene. Äärettömän vaikeaa se on tämän jälkeen nykyisille oppostitiopuolueillekin. Mutta vaihtoehtoa ei ole. Pohjalta ei pääse kuin ylöspäin.\nÄänestäjät kutsuvat 19.4.2015 uudet voimat selvittämään konkurssipesän. Kova homma! Toivotaan parasta!\nEero Pyykkölä 13.3.2015 23:07\nMistä johtuu, että kaksi entistä kd:n puoluejohtajaa on loikannut toisiin puolueisiin? Onko se johdatusta?\nAnne Lindell 13.3.2015 23:55\nHieman hymyilytti otsikko, mutta kyllä teksti veti naaman hyvin äkkiä vakavaksi. Totta turiset Kankaanniemi. Tästä on leikki kaukana.\nPs-puolue saattaa yllättää kaikki ... markettien käytävillä ja bensa-asemien "äijä-parlamenteissa" tehdyissä "katu"-gallupeissani on ollut havaittavissa, että mega-jytky on tulossa, sillä niin toivottomilta tuntuu kansan mielipiteet entisistä ja nykyisistä hallituspuolueista olevan. Heihin ei enää luoteta. Kokoomus ja SDP on kuin onkin juuri ne puolueet, jotka ovat tuhonneet maamme hyvinvoinnin.\nKun tämä alkaa pikkuhiljaa selvitä kansan syville riveille, niin nyt saattavat äänestäjät tehdä "Kreikat".\nNyt täytyy äänestäjien harkita tarkkaan ketä äänestävät, sillä kansannaurattajilla eli "hupilaisilla" ei ole enää mitään tekemistä eduskunnassa. Todella viisaita ja kokeneita ja erityisesti rohkeita päättäjiä tarvitaan ennenkaikkea Ps-puolueeseen, sillä Ps-puolue voipi olla jopa seuraava pääministeripuolue. "Lapatossujen" ja "lamphankikkien" aika on peruuttamattomasti ohitse. Todella vaikeat ajat on tulossa ja silloin tarvitaan nerokkaita ja älykkäitä päättäjiä ... ja ennenkaikkea kokeneita päättäjiä. Tulevana taloudellisen kriisin ja sodan uhan aikana ei eduskunta eikä etenkään ministerin paikka saa enää olla mikään nuorten ja kokemattomien harjoittelupaikka, josta hetaan jotain kokemusta ... ja mihin.\nTänä tulevana ja erittäin vaikeana aikana on osattava panna puoluepolitiikka syrjään, ja jokainen kansanedustaja ja ministeri joutuu menemään peruskysymysten äärelle ja panemaan oma ja puolueen etu syrjään, koska kansakuntamme itsenäisenä hyvinvontivaltiona on vaarassa.\nTopi Rantakivi 14.3.2015 00:14\nHyvä Toimi, mitä jos perussuomalaiset voisivat vaalitenteissä tai muissakin haastatteluissa kehottaa ihmisiä äänestämään ulkopuolisia puolueita eikä äänestämään näitä vanhoja puolueita? Näin saataisiin edes jotain muutoksia ja samalla herätyksenä koko puoluepiireille, että kansa haluaa muutoksia politiikkaan.\nVähän luulen, että ette uskalla kehottaa tekemään niin ja olihan teillä neljä vuotta aikaa kehottaa kansaa nousemaan barrikadeille mutta ette sitä tehneet vaikka tilaisuuksia oli ollut monta.\nToimi Kankaanniemi 14.3.2015 08:35\nTarkoitatko, että minun pitäisi Keski-Suomea kiertäessäni ja mainoksissani kehottaa äänestäjiä äänestämään Kommunistista työväenpuoluetta tai jotain muuta miniminipuoluetta?\nSitä en tee. Kysymys ei ole rohkeuden puutteesta, vaan siitä, että näiden puolueiden ehdokkaita en tunne enkä heidän muutosvoimaansa jaksa uskoa.\nBarrikadeille en kehoita ketään menemään. Kukin toki saa mennä. Nyt on vaalit ja ne tarjoavat hyvän mahdollisuuden muutokseen.\nAinoa muutoskanava on Perussuomlaiset. Kaikki muut puolueet ovat viimeisen 10 vuoden aikana kykynsä osoittaneet ja epäonnistuneet.Suomi on kriisissä ja pohjalla.\nOn muutoksen aika. Se ei toteudu minkään minipuolueen kautta, vaan PS on nyt Parasta Suomelle!\nTopi Rantakivi 14.3.2015 09:25\nToivottavasti muutos tulisi nyt mutta minun on vaikea luottaa siihen, koska voi tulla jälleen toisinto kuten vuonna 2011 ja laadittiin ihan susisurkea hallitus.\nMinä en vain yksinkertaisesti luota istuviin puolueisiin. No, minä kehotan muita äänestäjiä äänestämään ulkopuolisia puolueita ja jättämään nämä nykyiset puolueet pois.\nHeikki Paananen 14.3.2015 04:59\nMinisterit ovat oman ministeriönsä ylipäälliköitä. Ministereiksi pitäisi valita ensisijaisesti henkilöitä, jotka ovat kykeneviä johtamaan asiantuntijaorganisaatiota. Jos johtajuus puuttuu, ministeriöt alkavat hakemaan ohjausta muualta. On tunnettua, että ministeriöiden virkamiehet yleensä tunnistavat väriä, eli omaavat jonkin puoluekirjan. Jos ministeri on heikko tai vähälahjainen, ministeriöiden toiminta altistuu puolueiden sanelulle ja ulkoparlamentaaristen intressiryhmien ohjaukselle.\nVoisiko Kokoomusvetoisen hallituksen täydellinen epäonnistuminen mahdollisesti osin johtua istuvien ministerien ja ministeriöiden virkamiesten välisestä vakavasta luottamuspulasta? Siltä se ainakin näyttää ulospäin.\nIdeaalitilanteessa ministeriöiden virkamiehet pitäisi olla puoluepoliittisesti sitoutumattomia ja ideologialtaan neutraaleja, ja ministerit vankkaa johtamiskokemusta omaavia.\nVille Mäki 14.3.2015 08:28\nKataisen-Stubbin hallitus on varmastikin yksi Suomen historian huonoimmista ellei peräti huonoin hallitus. Mitään järkevää ei olla saatu aikaiseksi ja asiat ovat menneet vain pahempaan suuntaan. Sotekin meni vain sotkuisemmaksi ja jotain kyllä kertoo viime metrien sekoilut, joka menee yhtä lailla poliitisen pelin kuin täyden kyvyttömyyden piikkiin. Vika on ollut siinä, että Katainen hallituskiimassaan kokosi hallitukseensa puolueita vähän kaikista poliitisista spektreistä. Ja kun homma alkoi kusemaan, ei tajunnut erota ja järjestää ennenaikaisia vaaleja. Tämän takia presidentillä pitäisi olla jotain valtaa tällaisissa tilanteissa. Kekkonen ei olisi tätä pelleilyä kauaa katsonnut.\nSirpa Abdallah 14.3.2015 09:27\nKannattaa katsoa ja kuunnella MTV:n eilisillan kymppiuutisia jossa suorat sanat hallitustoimille. Eipä vastaavaa ole kuulunut YLEn kanavilla.\nTopi Rantakivi 14.3.2015 12:03\nMitä siellä sanottiin? En pääse katsomaan kun ei ole Silverlightiä enkä sellaista asenna, en ymmärrä miksi MTV jääräpäisesti jatkaa tuota jo kuopattua Silverlightiä.\nNiin ja minä en kuule kunnolla.\nSirpa Abdallah 14.3.2015 12:25\nSurullinen päivä demokratialle. Hallitus kaataa omia lakiehdotuksiaan, eikä siinä tarvita oppositiota. Toimittaja oli perin vihaisen oloinen. Kokoomus ei yksin kanna vastuuta sillä myös SDP kantaa vastuuta osaltaan. Lakeja on huonosti valmisteltu. Seuraavan hallituksen neljä vuotta ei riitä paikkauksiin. Noin lyhyesti kerrottuna.\nMuuten sama Silverlightin ongelma on itselläni, mutta ainakin Chromea käyttäessäni avasin lisäosan hiiren kakkospainikkeella jolloin lisäosa sulkeutui videon katselun jälkeen automaattisesti.\nulf fallenius 14.3.2015 10:04\nOn ollut erittäin positiivista että tämä hallitus ei saanut yhtään päätöstä läpi koska kaikki heidän ehdotuksensa on olleet enemmän kuin surkeita eikä olisi auttanut tätä kansakuntaa yhtään.Toivottovasti seuraava hallitus rakentaa ehdotuksensa niin että todellisia järkeviä päätöksiä syntyy jotka silti ei tuhoa tätä kansakuntaa millään tavalla.Niin tai näin niin säästöjä täytyy tehdä koska velkakello tikittää väärään suuntaan.\nArto Granlund 14.3.2015 10:37\nKankaanniemi, kyllä se huonoin hallitus on ollut Esko Ahon porvarihallitus jossa, Eeva Kuuskosken mukaan, Kankaanniemi oli lähinnä hyväpalkkainen kuunteluoppilas.\nKari Haapakangas 14.3.2015 10:54\nAhon hallituksella oli sentään tekemisen meininki ja tuloksia/päätöksiä. Tällä Stubbin nahjushallituksella ei edes niitä.\nAnne Lindell 14.3.2015 11:02\nOletko Arto ikuna päivänä sanonut mitään positiivista yhdestäkään kirjoituksesta tai kommentista täällä "Usarin" blogistaniassa (en ole huomannut). Mm. minua olet aina piikittämäässä, ihan sama mistä kirjoitan ... aina tulee lunta tupaan. ... Joten, Arto, kehuakin saa. ... Ja, yksi asia minua myös ihmetyttää, miksi et itse kirjoita mitään. En ole löytänyt sinulta yhtään ainutta kirjoitusta, mutta aina olet kärppänä mollaamassa muita.\nSirpa Abdallah 14.3.2015 11:06\nAnne, kukin taaplaa tyylillään. ;)\nArto Granlund 14.3.2015 14:14\nAnne kirjoitan silloin blogin kun minulla on jotain todella painavaa sanotavaa. Nyt kehun, olet kuvasta päätellen kaunis nainen, älykäskin, mutta maailmankuvamme missä elämme ovat erilaiset. Olen syntynyt köyhään Suomeen ja köyhään, mutta kolmea poikaansa rakastavaan isä ja äidin perheeseen jossa suvaitsevaisus ja erilaisuuden ymmärtäminen oli keskiössä. Anne, kotoa on peru katsoa maailmaa eri näkökulmasta, isäni, kirvesmies, puuseppä, joka aloitti työt 13-vuotiaana, kävi jatkosodan, rakensi omakotitalon jossa poikani vaimonsa ja kahden pienen poikansa kanssa nyt asuu, oli avarakatseinen mies esim. "ryssä" nimitystä meillä en koskaan kuullut käytettävän. Kankaanniemi, katsoo mielestäni maailmaa, kuten ehkä sinäkin, pyydän anteeksi, kovin, kovin suppeasta näkökulmasta. Anne, jos olen jotenkin sinua loukannut, pyydän anteeksi.


Albanialaisten huumeliiga pidätetty Helsingissä | Kansallinen Vastarinta Albanialaisten huumeliiga pidätetty Helsingissä – Kansallinen Vastarinta\nKoti Uutisia Albanialaisten huumeliiga pidätetty Helsingissä\nAlbanialaisten huumeliiga pidätetty Helsingissä\nAlbanialaisilta takavarikoitua kokaiinia ja heroiinia. (Kuvituskuva)\nPoliisi otti viime syyskuussa kiinni useita henkilöitä ja suoritti kotietsintöjä huumekauppaepäilyjen vuoksi. Poliisi seurasi kuukausia ryhmän eri henkilöiden liikkeitä ja tapaamisia muiden rikollisten kanssa. Ryhmä päätettiin ottaa kiinni alkusyksystä, kun poliisi varmistui siitä, että maahan oli tullut huumelasti.\nVantaan Länsimäessä sijaitsevasta yksityisasunnosta takavarikoitiin lähes kahdeksan kiloa kokaiinia, 16 kiloa amfetamiinia, vajaa kilo metamfetamiinia sekä suuri summa huumekaupasta peräisin olevaa käteistä rahaa. Metamfetamiinia ei ole koskaan aiemmin takavarikoitu Suomessa näin suurta määrää, ja kokaiinitakavarikko on myös yksi Suomen suurimmista.\nTakavarikoitu kristalli oli pitoisuudeltaan täysin puhdasta eli sataprosenttista. Takavarikoidun huume-erän katukauppa-arvo olisi ollut noin 1,5–2 miljoonaa euroa.\nTutkinnanjohtaja rikoskomisario Jari Pynnönen Helsingin poliisista kertoo:\n“Suorittamassamme esitutkinnassa on tullut esille, että Suomeen on lähetetty etukäteen henkilöitä ottamaan selvää Suomen huumetilanteesta, hinnoista ja käytetyistä huumausaineista sekä luomaan kontakteja huumausaineiden levitysportaaseen. Tämän jälkeen huumeet on tilattu albanialaisten johtamalta rikollisjärjestöltä Hollannista. Järjestö on hoitanut salakuljetuksen Suomeen ja täällä väliaikaisesti asuvat järjestön jäsenet ovat myyneet huumausaineet eteenpäin. Huumeista saadut rahat on salakuljetettu takaisin Albaniaan.”\nTapauksen johdosta on ollut vangittuna yhteensä seitsemän henkilöä, joista edelleen vangittuna on viisi henkilöä. Kaksi henkilöä on vangittu poissaolevina. Albanian kansalaisten lisäksi vangittuna on Kosovon, Marokon ja Irakin kansalaisia, joista osa on saanut Suomen kansalaisuuden.\nPäätekijöiden epäillään aiemmin syyllistyneen vakaviin rikoksiin myös muissa maissa\nEdellinen artikkeliKohti vapautta -aktivismia Jyväskylässä\nSeuraava artikkeliDonald Trump jättää yritysimperiuminsa


'Molly, Percocet'… Future'n 'Mask Off' osuu 1B Spotify-suoratoistoon - Uutiset\nTärkein Elokuvat Tv -Ohjelmat Sivuston Takana Dxnext\n'Molly, Percocet'… Future'n 'Mask Off' osuu 1B Spotify-suoratoistoon\nFuture's 2017 -hitti '' Mask Off '' antaa räppärille ensimmäisen miljardin suoratoistetun singlensä.\nTulevaisuus juhlii valtavaa virstanpylvästä näinä päivinä. Torstaina (1. huhtikuuta) Future's 2017 -hitti Mask Off on ylittänyt miljardin virran Spotify .\nMask Off on Future'n ensimmäinen soololaulu, joka ylittää miljardin virta-arvon, ja se on aivan hänen yhteistyönsä yläpuolella Drake Life Is Goodin kanssa hänen eniten suoratoistettuna singlensäään. Mask Off on Futlen platinaa myyvä albumi nro 1 TULEVAISUUS ja kappale saavutti myös sijan numero 2 Hot R & B / Hip-Hop Songs -listalla ja numero 5 Billboard Hot 100 -listalla.\njuuret miten pääsin yli zip\nGeneration Musicin jakama viesti? (@helsinki)\nKappaleesta tuli niin suosittu, että se sai virallinen remix Kendrick Lamarin kanssa toukokuussa 2017. Joyner Lucas ja EDM DJ Marshmello julkaisivat myös omat remixinsa hittikappaleesta tuona vuonna. RIAA: n mukaan Mask Off meni 8 kertaa platinaa.\nTulevaisuudella oli uskomaton vuosi vuonna 2017. Freebandz-pomo vapautti TULEVAISUUS ja HNDRXX viikon sisällä toisistaan, ja molemmat albumit menivät sijalle 1. Harvinainen feat teki hänestä ensimmäisen artistin, joka pudotti kaksi listan kärjessä olevaa albumia Billboard 200 -listalle peräkkäisinä viikkoina.\nAtlantan supertähti sai viime kuussa valtavan kohteliaisuuden, kun fani väitti tulevaisuuden vuoden 2017 albumin HNDRXX ilmestyi vuonna 1982, Michael Jackson ei olisi räjäyttänyt tähtiä. Tulevaisuus jakoi uudelleen kuuman otteen ja jätti arvostavan vastauksen Instagram-tarinaansa.\nSe on syvä ja yksi helvetin kohteliaisuus, hän kirjoitti.\nDJ Akademiksin (@akademiks) jakama viesti\nKuuntele Future's Mask Off -sovellusta alla.\nJustin Bieber ja Barbara Palvin\nLonzo Ball Drops Kyle Kuzma Diss Track 'Kylie Kuzma'\n10 pahamaineista Hollow Da Don -taistelupalkkia\nanalogisen ja digitaalisen tallennuksen hyvät ja huonot puolet\nTällä viikolla julkaistut hip hop -albumit\nrap -välipalat james "fly" lindsay\nhe tappoivat minun lil nuuskan nöyrän myllyni\nansa tai kuole 3 albumin myynti


Rautalankaa perhoihin - Pertsan porinat\nHerkullinen värisetti 0,3 mm paksua halpis-metallilankaa askarteluun ja perhonsidontaan.\nAikoinaan ohuet metallilangat olivat kiven alla, mutta onneksi niitäkin jo saa useissa paksuuksissa. Se askarteluliikkeiden 0,3 mm metallilanka oli kyllä monessa tilanteessa ihan käyttökelpoista, mutta omalle silmälle lohiperhoissa se oli hieman liian paksua.\nLohiperhojen helaan käytetään useimmiten ohutta soikeaa metallinsävyistä punosta (hopea/kulta), jolla tuppaa olemaan ikävä taipumus hajota kalojen hampaissa. Ohut metallilanka on parempi, ei välttämättä niin kaunis kuin hyvin asettuva punoslanka, mutta tarkoituksenmukainen ja kestävä.\nKaksihaaraisen lohiperhon hela ei tökkää silmään, kun ”rautalanka” on riittävän ohutta.\nJa tuskin kalat jonkun pienen perho-osan muutaman sadasosamillin paksuuseroista pahemmin välittää, mutta oma silmä tekee sen ensimmäisen otin – valinnan perhorasiasta ja lohi toisen, jos on ottaakseen. Jos perho ei miellytä silmää, sitä ei valitse rasiasta.\nEdesmennyt sitojalegenda, Erkki Vaalama, sitoi usein metallilangalla helan ja kertoi, että perho kestää paremmin. Näin se varmasti on, mutta meni pitkään, että sopivan ohuita lankoja löytyi.\nMarkkinoilla toki oli sidontatarvikkeina joitain metallilankoja, mutta harvemmin niitä hyllyissä oli. Kysyntä oli liian vähäistä.\nSatakunta metriä takaa, ettei hyvä helalanka ihan heti pääse loppumaan.\nBongasin tässä joku vuosi takaperin nettikaupasta 0,20mm ja 0,25 mm hopealankaa, juuri niitä paksuuksia mitä kaipasinkin lohiperhoihin. Linkkiä varten ei löytynyt 0,25 mm lankaa, mutta 0,20 mm hopeanväristä metallinlankaa löytyi. Ja selaamalla sivua löytyy samaa o,3 mm paksuisena.\nTosi järeisiin lohirautoihin se vanha 0,3 mm rautalanka meni nippa nappa, mutta itselle sillä ei ole siinä tarkoituksessa käyttöä, kun on ohuempia rautalankoja saatavilla.\nJa perhotarvikkeinakin on tullut hyllyihin laaja valikoima kaiken paksuisia ja värisiä metallilankoja, mutta niilläkin on hintansa. Väri ja paksuuslajitelmasta saa pulittaa pitkän pennin. Malliksi Mistpoolin lankatarjontaa.\nUTC Ultra Wireä moneen lähtöön.\nMieluummin hankin omaan käyttöön sopivaa lankaa reilumman puolan ja kokeiluihin ei haluaisi satsata liikoja. Katson mieluummin halpa/askarteluliikkeiden valikoimia, joista saattaa tehdä mielenkiintoisia löytöjä. Muutamalla eurolla saattaa saada kivan värisetin, josta kieputtaa moneen paikkaan periin, kierteisiin jne. Lähtökuva on juuri sellainen parin euron setti. Vaikka paksuus onkin hieman yläkantissa, niin raikkaat värit yllyttävät mielenkiintoisiin uusiin perhokokeiluihin.\nJa jos tämä blogi herätti rautalankakuumeen, niin tuosta rautalankatilaus vetämään, niin saa siitä riittää kavereille ja vielä perikunnatakin oma osansa.\nAvainsanat lohiperho perhonsidonta Pertsan porinat tinseli


Hotellit Monivae | Hotellitarjoukset | Hotels.com\nHotellit – Monivae\nEtsi hotelleja kohteessa Monivae\nNäytä kohteen Monivae hotellit kartalla\nEtsitkö hotellia kohteessa Monivae?\nHotels.com voi auttaa sinua löytämään parhaat hotellit kohteessa Monivae.\nAutamme sinua löytämään täydellisen huoneen kohteesta Monivae, Uusi Etelä-Wales, sillä avullamme voit verrata eri hotelleja helposti (mukaan lukien suositut ketjuhotellit). Tällä hetkellä kohteen Monivae suosituin hotelli on &TravellersChoice1. Sinne on tehty &TravellersChoiceBooked1 varausta edellisen tunnin aikana.\nKun varaat yöpymisen Hotels.comin kautta, voit myös ansaita ilmaisia palkintoöitä liittymällä Hotels.com Rewards -kanta-asiakasohjelmaan. Ohjelma on ilmainen, ja liittymiseen menee vain kaksi minuuttia, ja kun olet yöpynyt 10 yötä, saat 1 palkintoyön ilmaiseksi*. Joten viikonloppumatka kohteeseen Monivae voi olla ensimmäinen askel kohti ilmaista hotelliyötä.\nMiksi kannattaa varata majoitus kohteessa Monivae Hotels.comilta?\nAutamme sinua löytämään täydellisen huoneen mihin tahansa tarkoitukseen. Löydät palvelustamme 0 hotellia kohteessa Monivae. Vertaile hotelleja nopean ja helpon hotellihaun avulla. Voit myös rajoittaa hakutuloksia näillä ehdoilla:\n- kohteen Monivae alueet\n- kohteen Monivae nähtävyydet\n- 0 Hotels.com-asiakkaiden arvostelua yöpymisestä kohteessa Monivae\n- saatavilla olevat päivät - tarkat tiedot ja kuvat - tarkat kartat, joista näet hotellien sijainnit sekä lähimmät julkisen liikenteen palvelut ja turistinähtävyydet kohteessa Monivae.


Haku - Veli-Pekka Lehtonen | HS.fi\n25.1. 2:00 Amerikankiinalainen Lulu Wang, 36, halusi tehdä elokuvan, jossa kuuluu hänen oma äänensä. Se oli ainoa tapa selvittää, onko hänestä elokuvantekijäksi alkuunkaan.\n23.1. 10:05 Tylsästä elämästä kertova Life is Boring -taidenäyttely kiertää Suomea. Taiteilijat Noora Lehtovuori ja Anne Törnroos ovat löytäneet vastauksia tylsyyskysymyksiin japanilaisesta estetiikasta.\n23.1. 2:00 Sosiaalinen media on tehnyt surusta aiempaa julkisempaa ja myös aavistuksen keveämpää.\n21.1. 10:15 Suoratoistopalvelu Netflix toi Lynchin What Did Jack Do? -elokuvan ohjelmistoon maanantaina.\n20.1. 16:32 Norjan kansallisgalleria osti teoksen vuonna 1910 summalla, joka vastaisi nykyrahassa sataa tuhatta euroa.\nKommentti: Oscareissa pääsevät esille miesohjaajat, loistava eteläkorealainen elokuva sekä kaksikin elokuvaa, joissa tekijänä on suomalainen Heikki Kossi\n13.1. 17:03 Oscar-ehdokkuudet julkistettiin maanantaina ja mukana oli hyviä ja huonoja yllätyksiä, kirjoittaa elokuvatoimittaja Veli-Pekka Lehtonen.\nOscar-ehdokkuudet julkistettiin ja ennakkosuosikit pitivät pintansa: ehdolla muiden muassa Laura Dern, Renée Zellweger, Joaquin Phoenix ja Brad Pitt\n13.1. 16:00 Joker-elokuva sai eniten Oscar-ehdokkuuksia. Sam Mendesin, Martin Scorsesen ja Quentin Tarantinon ohjaamille elokuville myös runsaasti Oscar-ehdokkuuksia.\nRuotsin ”Jussi-palkintojen” ehdokaskärjessä tanssitarina Georgiasta sekä tosipohjainen sarjamurhaajaelokuva\n11.1. 15:39 Guldbagge-palkinnot jaetaan tammikuun loppupuolella.\nHBO tekee Cannesissa ja Golden Globeissa palkitusta eteläkorealaisesta Parasite-elokuvasta sarjan\n10.1. 11:57 Bong Joon-hon ohjaama Parasite palkittiin alkuviikosta Golden Globeissa parhaana ei-amerikkalaisena elokuvana.\nHistoriantutkija Tuomas M. S. Lehtonen, 60, on ollut aina kirjojen suurkuluttaja: ”Avainjuttujani olivat interrail, Lepakkoluola ja Koijärvi”\n8.1. 2:00 Tuomas M. S. Lehtonen on historian dosentti ja luotsaa liki 200 vuotta vanhaa kulttuurilinnaketta, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa.\nJokerit jatkoi murskavoittojensa sarjaa: Regin ja Jensen tekivät hattutemput, edellisen kerran ”tuplahattu” peräti 28 vuotta sitten\n6.1. 20:56 Jokereiden historiassa tuplahattutemppu on tehty kuusi kertaa.\nRomaani sotaleskestä ja Kimi Räikkösen elämäkerta olivat lainatuimpia kirjoja pääkaupunkiseudun kirjastoissa 2019\n2.1. 15:52 Kovimmissa lainausluvuissa kaunokirjallisuus oli paremmin edustettuna kuin tietokirjallisuus.\nMiksi saamelaisilla ei ole valtiota?\n2.1. 2:00 Saamelaisten valtiosta ovat puhuneet enemmän ulkopuoliset kuin saamelaiset itse, professori Veli-Pekka Lehtola sanoo.\nNuoren naisen muotokuva on hieno rakkaustarina, joka räiskyy kahlitun tulen lailla\n27.12.2019 2:00 Céline Sciamman ohjaama ranskalaisdraama on kuin neljän henkilön kamarinäytelmä.\nHS:n elokuvatoimittaja esittelee kymmenen tärkeää elokuvaa vuodelta 2019\n24.12.2019 2:00 Helsingin Sanomien elokuvatoimittaja Veli-Pekka Lehtonen esittelee kymmenen elokuvaa, jotka jäivät mieleen vuodelta 2019. Elokuvat esitellään aakkosjärjestyksessä.\nSuosikkejani tänään ovat mainoselokuvat itäsaksalaisesta muoviautosta ja autoakrobaateista Tapiolassa\n17.12.2019 2:00 Kansallisen audiovisuaalinen instituutin Elonet-palvelun katsotuin elokuva on Teuvo Tulion Sensuela, mutta minä innostun arkistosta löytyneistä automainoksista, kirjoittaa elokuvatoimittaja Veli-Pekka Lehtonen.\n12.12.2019 14:32 Kaksi paavia kuvaa vanhoillisten ja uudistajien välistä ristiriitaa katolisessa kirkossa, kirjoittaa elokuvatoimittaja Veli-Pekka Lehtonen.\n10.12.2019 11:43 Tuottajana, ohjaajana ja kuvaajana työskennellyt Petri Rossi oli syntynyt vuonna 1956.\n7.12.2019 22:58 Olivia Colman on nyt Euroopan kuumimpia näyttelijöitä. The Crownin tähti ei päässyt kuvauskiireiden vuoksi itse paikalle palkintojenjakoon, kun The Favourite valittiin Euroopan parhaaksi elokuvaksi.\n5.12.2019 2:00 Heikki Kossi, 50, on elokuvaäänien ammattilainen, joka Kokkolassa tekee töitä Hollywoodillekin.\nNuoriso ei tiedä, mitä tarkoittaa keppana, eiväthän he toisaalta käytä käteistäkään\n30.11.2019 2:00 Tarjoilija ei ymmärtänyt mitä tilasin, kun pyysin keppanan, kirjoittaa toimittaja Veli-Pekka Lehtonen.\n28.11.2019 2:00 Lapsuudessani oli kaksi tärkeää miestä: isä ja äidinisä, molemmat sodan käyneitä. Isän sotajutuissa korostui aina selviäminen, ihmeenkin kautta.\n27.11.2019 13:05 Netflixin tuottama mafiaelokuva The Irishman pyörii samanaikaisesti sekä elokuvateattereissa että yhtiön suoratoistopalvelussa. ”Elokuvan menestystä ei voi aukottomasti mitata lipunmyynnillä”, perustelee Netflixin viestintä lipunmyyntitietojen salaamista.\n22.11.2019 15:55 Suomalaisohjaaja on saanut nimikkolaulunsa pietarilaisen The Legendary Flower Punk -yhtyeen uudelle levylle.\n21.11.2019 15:25 The Irishman -elokuvassa mafia ja kuljetusalan ammattiliitto kulkevat Yhdysvalloissa käsi kädessä. Elokuva kestää peräti kolme ja puoli tuntia, sillä kovanaama Frank Sheeranin tarina kattaa yli puoli vuosisataa.\n21.11.2019 11:39 Saksalainen Systemsprenger on vuoden kovimpia euroelokuvia. Sen voisi luokitella sosiodraamaksi, mutta oikeastaan Systemsprenger on sosiaalidemokraattinen kauhuelokuva, kirjoittaa Helsingin Sanomien elokuvatoimittaja Veli-Pekka Lehtonen.\n19.11.2019 2:00 Suoratoistopalvelun suunnittelema pikakelausnappi herätti someraivon, vaikka elokuvia pilkotaan jo nyt rumasti, kirjoittaa elokuvatoimittaja Veli-Pekka Lehtonen.\n17.11.2019 16:49 O’Neill kuvasi laajasti julkisuuden henkilöitä, kuningatar Elisabetia, jalkapalloilijoita, Winston Churchillin kaltaisia poliitikoita sekä filmitähtiä.\n17.11.2019 2:00 Aleksi Mäkelä on tehnyt elokuvia 30 vuotta. Olen ihmisenä keski-ikäinen ja taiteilijana terminaalivaiheessa, elokuvaohjaaja sanoo.\n14.11.2019 13:48 Ranskalaisen François Ozonin elokuva korostaa uhrien näkökulmaa.\n9.11.2019 2:00 Ken Loach ja Paul Laverty ovat sosiaalisen realismin ykkösnimiä elokuvamaailmassa. Uudessa elokuvassa aiheena ovat alustatalouden ongelmat.\n30.10.2019 2:00 Elokuvatuottaja\n21.10.2019 2:00 Kuulokkeet ovat antaneet meille vapauden olla röyhkeästi yksin missä tahansa, kirjoittaa Veli-Pekka Lehtonen.\n10.10.2019 2:00 Arman Alizad käy terapeutilla purkamassa rankkoja asioita, joita kohtaa televisiotyössään.\n29.9.2019 2:00 Saksalainen näyttelijä August Diehl on pääroolissa Terrence Malickin elokuvassa A Hidden Life, joka esitetään sunnuntaina Rakkautta ja Anarkiaa -festivaalin päättäjäisissä.


Kaikki blogit puheenaiheesta Avioliittolain muutos — LasseLehtonen\n”There are lies, damned lies and statistics” on kirjailijan ja lehtimiehen Mark Twainin kuolemattomaksi tekemä lausahdus. Twain itse antaa kunnian lausahduksesta aikalaiselleen, brittiläisen imperiumin pääministerille Benjamin Disraelille, jonka väitetään käyttäneen lausahdusta...\nValelääkäri Esa Laihon rikosoikeudenkäynti sai 6.3.2018 päätöksensä, kun Korkein oikeus ei antanut valituslupaa hovioikeuden tuomioon. Laiho tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen ja miljoonan euron vahingonkorvaukseen. Valelääkärin toiminta oli ankarasti rangaistavaa, koska hän hoiti potilaitaan...\nEn ole blogissani kovin usein lähtenyt kommentoimaan muiden kirjoituksia, mutta kaksi hienoa blogia viimeisen parin viikon aikana samasta aiheesta ansaitsevat huomiota. Noissa kirjoituksissa arvioidaan vaikean SMA-lihassairauden hoitoon käytettävän nusinerseeni –lääkkeen hyödyllisyyttä. Tuon...\nKävin vuosina 1988-1991 Itä-Saksassa toistakymmentä kertaa. En ole kuitenkaan koskaan käynyt tarkastamassa sitä profiilia, jonka Ministerium für Staatssicherheit eli tuttavallisemmin Stasi minusta laati. Suomi teki tuohon aikaan bilateraalikauppaa Itä-Saksan kanssa ja toi sieltä mm....\nValheet, emävalheet ja sote-uudistuksen taustatilastot 18.3.2018\nValelääkäristä valeuudistukseen 10.3.2018


Miten rakentaakallistuva Clay Pot Garden - Tips for you - Tipsed.Com\nkallistamalla savipataa puutarha on melko helppo tapa tehdä tehokkaan käytön tilaa olet sekä lisätään ripaus ainutlaatuisuuden omaan puutarhaan tai kannella.\nOn olemassa useita menetelmiä, joilla voit rakentaa tämän pysyvän puutarha, ja monia muunnelmia kasveja voit kasvaa.Se rajoittaa vain mielikuvitus!\nPannunalunen tai Vahva Ankkurit / Rebar\nPuutarha-aineet mitä olet istutus\nPannunalunen käyttää tässä hankkeessa ostettiin paikallisen viljelijän markkinoille myyjä.Ne voidaan myös helposti valmistettu vahva pala vaarna (ajatella moppi kahva) tai harjateräs.Jos käytät suoraa vaarna tai baari, sinun täytyy ajaa se maahan merkittävästi, tuettu alas merkkijono ruukuissa.\nAseta potti seistä ensimmäiseen potin.Koko savipataa päätetään koko potin seistä.Yksi käyttää tähän hankkeeseen oli 12-tuumainen potin.\nTäytä ruukku vähintään puoli tavalla kiviä ja soraa paino sen alas tarpeeksi.Jos olet ajanut\nsauva maahan, kivet ja sora ovat edelleen tarpeen, mutta vähemmässä nopeudella.\nTäytä pohja ruukut soralla ja kiviä, lisää sitten kukkamullalla.Ennen kuin kasvi mitään kasveja, aseta toinen potti pinoon ja käännä sitä suuntaan haluat.Täytä toinen potin soralla, kiviä ja valamisen maaperän.Tätä jatketaan, kunnes sinulla on kaikki viisi (tai kuitenkin pitkä sinun päätyi).\nNyt hauska osa!Istuta kasveja.Nämä puutarhat tekevät mahtava mansikka puutarha, yrtti puutarhat, tai miten noin tomaatti / pippuria puutarha?Kukat ovat mahtavia näissä kallistamalla ruukuissa samoin, Alyssum, ja muut "roikkuu kukat" tehdä suuria näillä ruukuissa!\nVesi ylhäältä alas ja vesi hitaasti.Anna liota hitaasti maaperään, erityisesti pari ensimmäistä kertaa olet vettä, kunnes kasvit ovat sijoittautuneet.Jos vettä liian nopeasti, vesi vain ajaa yli puolen potin ennen liottamalla!\nKun kallistamalla savipataa puutarha on valmis, se on myös melko raskas.Se on hyvä ajatus rakentaa sitä missä haluat!\nAmazing Kasvi Tukikohta\nLuettelo valtion Parks Texasissa\nHostellit lähellä Crystal Beach Galveston, USAssa\nMiten saadaedullisen huoneen päälle Priceline


Tapio - Ratkaisupiste\nTyökokemusta minulla on mielenterveys- ja päihdehoitotyöstä ja kuntoutuksesta yhteensä noin 35 vuotta. Hoitoyksiköissä työskentelyn lisäksi olen toiminut päätoimisesti mielenterveyskuntoutuksen asumispalveluyrittäjänä 14 vuotta, jolloin sain vuonna 2004 Omaiset mielenterveystyön tukena Lounais-Suomen yhdistys ry:n vuoden mielenterveystyöntekijäksi nimeämisen yhdessä yrittäjäkumppanieni kanssa. Perusteena oli mm. merkittävä työmme ja osallistavan tuen kehittäminen mielenterveyskuntoutujille. Olen sivutoimisesti työskennellyt ammatillisen tukihenkilönä kolme vuotta. Myös sosiaali- ja terveysalan opetusta päihde- ja mielenterveysaiheista olen tehnyt päätyön ohessa neljänä lukuvuonna.\nValmistuin sairaanhoitaja AMK-tutkinnosta Satakunnan ammattikorkeakoulusta 2016 pitkän työurani huipentumaksi. Päädyin aikanaan hoitoalalle vähän vahingossa jo ennen armeijaa, mutta kiinnostuin nopeasti mielenterveysasioista ja psykiatriasta. Päihdehoito ja -kuntoutus tuntuivat ensin vierailta, mutta viime vuosina kiinnostus näihin on kasvanut tietomäärän ja kokemuksen myötä. Uusimpana mielenkiinnonkohteenani on ratkaisukeskeinen neuropsykiatrinen valmennus, johon parhaillaan hankin lisäkoulutusta. Näiden opintojen myötä olen oppinut mm. näkökulman vaihtamisen taitoa ja narratiivisen menetelmän hyödyntämistä, jotka koen mielenkiintoisina ja osaamista laajentavina. Vaikka pidänkin itseäni mielenterveys- ja päihdealan konkarina, koen edelleen kiinnostusta ja uteliaisuutta uusia asioita ja, tietenkin ihmisiä kohtaan. On hieno tunne, jos pystyy auttamaan asiakastaan oivaltamaan itsessään jotain uutta, joka vie hänen elämäänsä eteenpäin.\nAiemmat ammatilliset laajemmat ammatillista osaamistani laajentavat ja perustavat tutkinnot ovat päihdetyön ammattitutkinto 2014 sekä ensimmäinen alan tutkintoni: mielisairaanhoitaja jo vuodelta 1986. Aiemman yrittäjyyteni aikana koulutin itseäni jatkuvasti ja osallistuin erilaisiin hankkeisiin, tästä esimerkkinä Päihde- ja mielenterveyspalvelujen kehittäminen – valmennus 2012.


Tukholman perhelomavinkit takaavat hyvän loman. - Matkat - Ilta-Sanomat\n10 vinkkiä perhelomalle Tukholmaan!\nLapsiperheet suuntaavat nyt hiihtolomiksi Tukholmaan.\nPerheet matkaavat nyt hiihtolomien aikaan Tukholmaan. Näissä nähtävyyksissä perheen pienimmätkin viihtyvät!\nKoskosimme 10 ehdotonta nähtävyyskohdetta Tukholmaan erityisesti ajatellen perheen pienimpiä.\nJunibacken on Tukholman Djurgårdenin saarella sijaitseva Astrid Lindgrenin kirjoihin perustuva "elävä satutalo", missä lapset pääsevät peuhaamaan ylimääräisen energiansa pois ja voivat tutustua lastenkirjallisuuteen.\nVasa (Wasa) oli Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin lippulaiva, joka upposi vuonna 1628 netsytmatkallaan. Vuonna 1961 laiva nostettiin merenpohjasta ja nykyään sitä pääsee ihailemaan Vasa-museossa Tukholmassa. Museo on perheen pienille jännittävä paikka. Museoon on kerätty Vasa-laivasta säilöön saatuja sekä ajalle tyypillisiä tavaroita ja asusteita.\nOscar's Theaterissa esitetään sunnuntaisin 23.1 - 17.4.2011 Karlsson på taket -lastennäytelmää. Suomessakin tuttu kattokassinen viihdyttää lapsia varmasti ruotsinkielisenäkin.\nKeskiaikainen näyttely kertoo ajalle tyypillisestä pukeutumisesta, tavoista ja elämästä. Lapsiystävällinen museo tarjoaa lapsille mahdollisuuden osallistua. 5. Kuninkaan linna\nTukholman kuninkaanlinna (Kungliga slottet) sijaitsee vanhassakaupungissa ja on yksi kaupungin tunnetuimmista nähtävyyksistä. Linna on kuninkaan virallinen asuinsija.\nTukholman teknisessä museossa on nähtävillä tällä hetkellä ainutlaatuinen Nasa-näyttely, jossa kerrotaan ihmisen matkasta avaruuteen.\nKulttuuritalo sijaitsee keskustassa, Sergelin torin laidalla. Rakennus on pyhitetty kulttuurille, ja perheen peinten suhteen sen parasta antia on erinomainen lastenkirjasto.\nPoliisien museossa lapsilla on mahdollisuus leikkiä päivän poliisia.\nLuonnonhistoriallisessa museossa on valloittava Cosmonova-planetaaria, jossa esitetään näytöksiä maailmakaikkeudesta. Lasten suosikki on varmasti planetaarion 3D Dinosauruselokuva, johon saa kuulokkeet suomenkielistä selostusta varten. 10. Skansen\nSkansen on vuonna 1891 perustettu ulkoilmamuseo ja eläintarha Djurgårdenilla Tukholmassa. Miten olisi talvinen kävely perheen kanssa Skanssenilla katsellen kotoisia eläimiä?\nLisää tietoa: www.barnistan.se


Kirjakuisti - » 2013\nKirjan ja joen kaupunki\n6.10.2013 13:51, ts.kulttuuri@ts.fi\nOlen keskellä vaikutteiden virtaa.\nAlavirtaan kumarran ja tervehdin uudet ajatukset ja ideat saapuviksi. Tähyän ylävirtaan ja kunnioitan kansallisia kulttuurin ikoneita.\nKurkotan katseeni kohti Artukaista, jossa kolmatta päivää kirjallisuus on lyönyt kättäpäälle tieteen kanssa.\nKaksikymmentäkaksi kertaa kirja on hallinnut messuhalleja. Tiede liittyi mukaan myöhemmin. Nämä kaksi kietoutuvat toisiinsa, sillä niin kuin sana kutsuu kirjoittajaansa, niin tiede tarvitsee taiteita vuoropuheluun, [...]\n5.10.2013 18:44, ts.kulttuuri@ts.fi\nKirjamessut eivät ole vain kirjallinen festivaali, vaan myös kirjojen myyntitapahtuma. Messuilla pienetkin kustantajat, joiden on vaikea saada kirjoilleen näkyvyyttä tiedotusvälineissä ja kirjakaupoissa, pääsevät esittelemään niitä rinta rinnan suurten kanssa.\nYksi Turun kansainvälisten Kirjamessujen tämänsyksyisistä näytteilleasettajista on somerniemeläinen Amanita. Sen tuotantoon voi tutustua Somero-lavalla (B-halli, paikka 63). Kirjailijoiden Kaari Utrio ja Kai Linnilä perustama yhtiö täytti viime [...]\nKirjan juhlaviikonloppu käynnissä!\n5.10.2013 18:39, Jenni Haukio\nPerjantaina avautuvat ovet kirjan juhlaviikonloppuun Turun Messukeskuksessa – tervetuloa mukaan tunnelmaan! Tuoreimman sääennusteen mukaan viikonlopuksi on luvassa ”puolipilvistä ja poutaa”, vaikuttaa siis lupaavalta – etenkin kun kirjallisesti tiedossa on takuuvarma korkeapaine; niin huikea joukko kirjailijoita ja esiintyjiä Turkuun on saapumassa.\nTurku ei näy pelkästään Kirjamessujen nimessä, ohjelmistoissa on todella runsaasti Turkuun ja Varsinais-Suomeen liittyviä sisältöjä – [...]\nSana sattuu hyvin toiseen sanaan\n3.10.2013 12:49, Risto Rasa\nKirjallisuudentutkija ja kriitikko Pertti Lassilan vastikään ilmestyneen esikoisromaanin Ihmisten asiat kertoja, iäkäs leskirouva, muistelee jonkun fyysikon ajatusta, että tiedemiehet yrittävät kirjoittaa tutkimistaan tuntemattomista ja vaikeista asioista niin, että muutkin ne tajuaisivat, kun taas runoilijat kirjoittavat kaikkien jo vuosisatoja tietämistä asioista kielellä, jota tuskin voi käsittää.\nTurun kansainvälisillä Kirjamessuilla on hyvä tilaisuus ottaa selvää, pitääkö tällainen ajatus [...]\n1.10.2013 9:50, Jenni Haukio\nNäytelmäkirjallisuuden Pulitzer-palkinto jaettiin ensi kerran vuonna 1918, jolloin voittajaksi valittiin Jesse Lynch Williamsin komedia Why marry. Vuonna 2009 palkinnon voitti Brooklinissa vuonna 1964 syntynyt, Yalesta valmistunut Lynn Nottage näytelmällään Ruined. Näytelmä käsittelee naisten kärsimyksiä sisällissodan runtelemassa Kongossa. Ensi viikonloppuna Nottage saapuu Suomeen ja Turun Kirjamessuille. Maailmanluokan kirjailijan harvinaislaatuinen vierailu!\nKirjamessuilla on ilo vastaanottaa kuusi muutakin oman [...]\nSomerolaista kulttuuria suorakylvönä\n27.9.2013 15:39, ts.kulttuuri@ts.fi\nTurun kansainvälisillä kirjamessuilla on tänä vuonna mahdollisuus ottaa selvää, millaista hengenviljelyä harrastetaan juurevassa maalaiskaupungissa nimeltä Somero. Nimikkolavalla ja auditoriossa nähdään kolmen päivän aikana niin valtakunnallisesti kuin paikallisemmin tunnettuja kirjailijoita, mm. Kaari Utrio, Kai Linnilä, Risto Rasa, Manu Kärki, Leeni Tiirakari, Sari Savikko, sarjakuvataiteilija Heikki Paakkanen ja kuvittaja Keanne van de Kreeke. Keskusteluissa ja haastatteluissa käsitellään [...]\nTapahtuma, jolla on sydän\n27.9.2013 8:57, Jenni Haukio\nVuosi 1990. Saksat yhdistyvät. J.K. Rowling saa idean Harry Potterin hahmosta junamatkalla Manchesteristä Lontooseen. Kantelettaren julkaisusta tulee kuluneeksi 150 vuotta ja Suomen ensimmäiset Kirjamessut järjestetään Turussa!\nTasan viikon päästä Turun kansainväliset Kirjamessut järjestetään jo 22. kerran ja teemoina ovat iloisesti ja luovasti Yhdysvallat ja Somero! Kirjakuisti –blogistina kanssani vuorottelee suomalaisen luontorunouden suuriin mestareihin lukeutuva legendaarinen Risto [...]


Elämä: käsittämätön sotku | Turun ylioppilaslehti\nElämä: käsittämätön sotku\nTuntuuko joskus siltä, että elämä on aika monimutkaista ja hankalaa? Voi johtua siitä, että niin on. Ihan tutkitusti.\nMitä elämä on? Länsimainen tiede on pohtinut virallista vastaustaan ainakin antiikin Kreikasta lähtien. Vuosisata toisensa jälkeen tutkijat ovat yrittäneet antaa elämälle täsmällisen määritelmän.\nErilaisia kyhäelmiä on julkaistu satoja, mutta toistaiseksi jokaisessa on ollut puutteita. Yksikään yritys ei ole onnistunut erottelemaan tyhjentävästi toisistaan elollista ja elotonta.\nEsimerkiksi Yhdysvaltain ilmailu- ja avaruushallinnon NASAn kuuluisa määritelmä "self-sustaining chemical systems capable of Darwinian evolution" ymmärtää elämän vain lisääntyväksi ja kehittyväksi yhteisöksi, jatkumoksi. Yksilön elämän se sulkee pois.\nPerusongelma on, että yksiselitteisen määritelmän pitäisi kattaa kaikki mahdolliset elävät systeemit. Ne taas ovat niin monimutkaisia ja keskenään erilaisia, etteivät helpolla taivu samaan kuvaukseen.\nMääritelmän puuttuessa tutkijat ovat kehitelleet listoja elämälle tyypillisistä piirteistä. Yleensä eliöt esimerkiksi koostuvat yhdestä tai useammasta solusta, reagoivat ympäristön ärsykkeisiin ja säätelevät elintoimintojaan olosuhteiden mukaan. Niillä on aineenvaihdunta ja ne kasvavat, lisääntyvät ja kehittyvät evoluution myötä.\nListatkin juuttuvat kuitenkin epätäydellisyyteen. Toistaiseksi ei ole onnistuttu luomaan ominaisuusluetteloa, joka yhdistäisi kaikkia elollisia olentoja ja rajaisi kaiken elottoman pois. Aina löytyy poikkeuksia.\nKaikki elämänmuodot eivät esimerkiksi pysty lisääntymään. Sen sijaan viruksia ei pidetä elollisina, koska niillä ei ole solurakennetta eikä omaa aineenvaihduntaa  vaikka niillä on geenit ja kyky lisääntyä isäntäsolussa. Myös tuli kasvaa ja kuluttaa energiaa, vaikka se ei elä.\nTätä luokittelun tuskaa pohti myös toimittaja Ferris Jabr joulukuisessa Scientific American -lehden blogikirjoituksessaan. Hänen mukaansa elävän ja elottoman aineksen välillä ei ole mitään ehdotonta eroa. Monet elottomiksi julistetut oliot, kuten jotkin tietokoneohjelmat, sopivat elämälle luonnosteltuihin määritelmiin.\nJabr päätyi lopputulokseen, että elämää ei oikeastaan ole edes olemassa, vaan se on vain ihmisen keksimä käsite. Kaikki fyysisesti olemassa oleva on vain erilaisia atomijoukkoja.\nIhminen ja esineet\nOli Jabr oikeassa tai ei, käytännössä ihmisten yhteiselo kävisi hankalaksi ilman minkäänlaista yhteistä rajausta elämäksi kutsutulle ilmiölle. Maalaisjärki kun sanoo, että elävällä olennolla pitää olla enemmän oikeuksia kuin elottomalla. Elämää ei voi kohdella miten tahansa.\nLainsäädännössä onkin välttämätöntä tehdä jonkinlainen erottelu atomiryppäiden välille: on päätettävä, millainen olio voi saada oikeuksia ja velvollisuuksia. Tällaista oliota kutsutaan oikeussubjektiksi.\nSuomen laissa ainoa oikeussubjektiksi kelpuutettu eliö on ihminen. Hän on sitä syntymästään alkaen kuolemaansa saakka. Lisäksi oikeussubjekteja voivat olla yritykset, yhteisöt ja julkisoikeudelliset tahot.\nEläimet, kasvit ja ympäristö sen sijaan on rajattu oikeustoimikelpoisuuden ulkopuolelle. Niiden juridinen asema on siis kutakuinkin sama kuin esineiden: laki rajoittaa niiden kohtelua oikeussubjekteille asetetuilla kielloilla.\nEläinten asema tosin on kasveja yksilöidympi, sillä niitä suojaa erillinen eläintensuojelulaki.\nLakiin kirjatusta luokittelusta voi toki kiistellä. Eri puolilla maailmaa käydään jatkuvasti keskustelua siitä, onko jo sikiö elävä ihminen, jonka oikeuksia esimerkiksi abortti loukkaa. Samoin väitellään siitä, pitäisikö eläimilläkin olla itsenäisiä perusoikeuksia, kuten oikeus elämään.\nJoka tapauksessa Suomen nykylain näkökulmasta elämä on  ihailtavan suoraviivaisesti  syntymän ja kuoleman väliin jäävä ajanjakso.\nEhkä elämän määrittely tosiaan onnistuu vain vastakohdan kautta. Kuoleman nyt sentään luulisi olevan aika yksiselitteinen asia.\nSilti myös kuoleman määritelmä vaihtelee.\nLääketieteessä kuolema tarkoittaa elimistön toimintojen pysyvää lakkaamista.\nSuomessa ihminen voidaan todeta kuolleeksi, kun sydän on lakannut lyömästä, ja lisäksi hengitys ja verenkierto ovat pysähtyneet, ruumis on tuhoutunut tai toissijaiset kuolemanmerkit ovat ilmaantuneet. Näitä merkkejä ovat kuolonkankeus, ruumiin jäähtyminen ja ihon muuttuminen violetinpunertavaksi. Kuoleman toteaa lääkäri.\nTähän saakka helppoa.\nKuitenkin vuodesta 1971 alkaen Suomen laki on katsonut elämän lopuksi myös aivokuoleman. Aivokuolleen henkilön sydän ja verenkierto toimivat yhä, mutta aivotoiminta on täydellisesti ja peruuttamattomasti lakannut. Aivokuollut ei pysty hengittämään omatoimisesti, mutta hänen raajojensa ja keskikehonsa refleksit saattavat säilyä.\nKoska aivokuollut katsotaan kuolleeksi, hänen elimiään voidaan siirtää toiselle potilaalle. Elimet kun jatkavat elämäänsä, vaikka ihminen ei.\nSuomi oli ensimmäinen valtio maailmassa, joka hyväksyi aivokuoleman kuoleman määritelmäksi. Uuden ohjeen antoi Lääkintöhallitus. Kaikissa maissa aivokuolemaa ei vieläkään pidetä elämän päättymisenä.\nTämä epäselvyys liittyy vain ihmiselämän loppuun. Kun ajatellaan muiden elävien organismien kuolemaa, vastassa on paljon monitahoisempi ongelma. Onko esimerkiksi kellarissa itävä peruna kuollut? Entä keitetty peruna? Tai kukkasesta irronnut terälehti? Kuoleeko yksisoluinen, jakautumalla lisääntyvä eliö lainkaan? Jos virus ei varsinaisesti elä, voiko se kuolla?\nKuoleman määrittely törmää siis samaan vaikeuteen kuin elämän. On niin monta tapaa olla elossa, että päätepisteitäkin on väistämättä lukemattomia.\nSitten voi toki myös kysyä, onko edes kuolema ihmisen  tai muun olennon  elämän loppu. Jatkaako jokin elämän osa olemassaoloaan myös kuoleman jälkeen?\nVaikka tieteellinen määritelmä elämälle joskus löytyisikin, kuolemanjälkeisen elämän mahdollisuudesta ihmiset tuskin pääsevät milloinkaan yhteisymmärrykseen.\nNiin että kyllä: elämä on monimutkaista. Ei ihme, jos välillä vähän ahdistaa.


FT, HTM Mirella Miettinen, väitös 16.6.2022: Nanomateriaalien ja ympäristöön päätyvien lääkeaineiden riskienhallinta vaatii tasapainottelua kasvu- ja suojelutavoitteiden välillä | Itä-Suomen yliopisto\nNanomateriaalit ja lääkkeet ovat Euroopan unionin teollisuuden innovaatiotoiminnalle ja kilpailukyvylle keskeisiä tuotteita. Niiden tuotanto ja käyttö voivat kuitenkin vaikuttaa haitallisesti ympäristöön ja ihmisten terveyteen, mikä lisää yhteiskunnalle koituvia kustannuksia. Riskienhallintaan liittyvää päätöksentekoa vaikeuttavat muun muassa hankaluudet, joita on lainsäädännön tai sääntelyaloitteiden soveltamisalaan kuuluvien nanomateriaalien ja ympäristöön päätyvien lääkeaineiden tunnistamisessa ja niitä koskevan tiedon keräämisessä.\n– On tärkeää tutkia, miten riskienhallinnan prosessien sääntelyä ja käytäntöjä voitaisiin parantaa, jotta voitaisiin tehdä laadukkaampia päätöksiä epävarmuustekijöiden vallitessa, ympäristöoikeuden yliopistotutkija Mirella Miettinen toteaa väitöstutkimuksessaan.\nHänen mukaansa nanomateriaalit ja ympäristöön päätyvät lääkeaineet on tunnistettu huolenaiheiksi kansainväliseen kemikaalien hallintaan keskittyvässä strategisessa lähestymistavassa (Strategic Approach to International Chemicals Management, SAICM).\n– Maailmanlaajuiset huolenaiheet edellyttävät päätöksentekoa eri tasoilla, joten tutkimuksessa tarkasteltiin kansallisen ja Euroopan unionin ohella myös kansainvälistä sääntelykontekstia.\nMiettisen mukaan tiedonpuutteeseen vastaamiseksi tarvitaan yksityiskohtaisempia vaatimuksia säädöksissä ja sääntelyaloitteissa. Nanomateriaalien ja ympäristöön päätyvien lääkeaineiden riskienhallinta vaatii myös uusia lähestymistapoja ja välineitä, joilla luodaan puitteet eri toimijoiden laajalle vuorovaikutukselle. ”By design” -lähestymistapa voisi tarjota päätöksentekokehyksen, joka mahdollistaa eri sidosryhmien välisen laaja-alaisen yhteistyön.\n– Siinä perusajatuksena on, että terveys- ja ympäristöturvallisuusnäkökohdat huomioidaan innovaatioketjussa oikea-aikaisesti jo alkuvaiheista lähtien.\nMiettisen mukaan ”by design” -lähestymistapa voisi toimia kansainvälisellä tasolla kehyksenä, joka sisältää keskeiset päätöksentekoperiaatteet. Se myös varmistaisi, että periaatteet otetaan maailmanlaajuisten huolenaiheiden arvioinnissa huomioon riittävän varhaisessa vaiheessa. Euroopan unionissa se voitaisiin sisällyttää EU:n ”safe and sustainable by design” -kriteeristöön, joka on yksi Euroopan komission uuden kemikaalistrategian aloitteista.\n– Lisäksi sääntelyssä voitaisiin selventää teknologisen valmiustason ja sääntelyn valmiustason välistä yhteyttä, sanoo Miettinen.\nMiettisen mukaan tämä loisi puitteet oikea-aikaiselle kehittämistyölle innovaatiotoiminnassa ja sääntelyssä, mikä edistäisi ennustettavan, innovointia tukevan sääntely-ympäristön rakentamista.\nFT, HTM Mirella Miettisen ympäristöoikeuden alaan kuuluva väitöskirja ”Regulating uncertainty in risk governance of nanomaterials and pharmaceutical pollutants” tarkastetaan Itä-Suomen yliopiston yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunnassa 16.6. Joensuun kampuksen Agora-rakennuksen salissa AT100 klo 12.00 alkaen. Vastaväittäjänä toimii tutkimusprofessori, OTT Jukka Similä Lapin yliopistosta ja kustoksena professori Ismo Pölönen Itä-Suomen yliopistosta.\nYliopistotutkija Mirella Miettinen, puh. 050 472 0510, mirella.miettinen(at)uef.fi


Ehdoton ehkä: Luonnollisesti ruma\nMarjo / Vauvanukkeleikki 4. huhtikuuta 2016 klo 15.50\nHyvä kirjoitus. Minusta on mielenkiintoista, että naisen meikkaamisesta saatetaan puhua "toisten kunnioittamisena". Miehille sitten ilmeisesti riittää se, että hygienia on kunnossa ja vaatteet puhtaat?\nSaara 5. huhtikuuta 2016 klo 20.08\nTotta! En ollut tullut ajatelleeksi tuota, mutta näin tosiaan moni perustelee.\nLeela 4. huhtikuuta 2016 klo 17.52\nMä olen jotenkin vieroittautunut naissukupuolen standardeista, olen miesvaltaisella työpaikalla ja 90% päivistä mun kasvoilla ei ole meikkiä enkä suurella todennäköisyydellä ole edes aamulla kammannut hiuksia (tykkään niistä au naturel). Nuoruusvuosina meikkasin kyllä maltillisesti ja värjäsin hiuksia vakkarina, mutta lapsen odotuksen aikana nämä jäivät ja nyt olen niin paatunut tapaus, että pidän arjen paljaasta naamastani ja suttunutturasta (kampaajalla käyn keskimäärin kerran vuodessa ja kasvohoito olisi kauhistus). Spesiaalimpiin päiviin meikkaan jos aikaa on ja joskus ihan siitä ilosta että tekee mieli. Olen miettinyt että onkohan tämä kotoa opitun mallin seurasta, äitikään kun ei meikannut (ja äitiä olen pitänyt ja edelleen pidän kauniina). Toisaalta siskoni ei mene ilman meikkiä edes roskikselle ja se on musta niin outoa :)\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 9.17\nMulla on sellainen tunnustus, jota ei varmaan saisi sanoa. Mun äiti ei koskaan meikannut, mutta mä en muista, että olisin lapsena pitänyt äitiäni kauniina. Sen sijaan kadehdin serkkujani, joiden äiti oli aina viimeisen päälle meikattu ja laitettu kukallisessa kotelomekossaan ja platinablondatussa tukassaan. Isoäitini oli myös kauneusidolini: ryppyisenä kuin rusina hän oli aina huoliteltu, hiukset laitettuna ja huulet punattuna, korkokengät ja tyylikäs asu päällään.\nSiitä huolimatta musta olisi mahtavaa, jos omat lapseni oppisivat pitämään minua kauniina. Onko se kauneus sitten sitä koti-lookia verkkareissa ja tukka pystyssä, vai laittautunutta kauneutta, jää nähtäväksi.\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 10.09\nPitää lisätä tähän huomio, joka juuri äsken tuli mieleeni: äitini ei koskaan ole ollut sinut itsensä kanssa. Hän ei ole kantanut itseään ylpeästi, tyytyväisenä itseensä, vaan aina jotenkin alemuutta tuntien. Tai tämä on siis oma tulkintani ja lapsuuden muistikuvani.\nEhkä sillä on kaikkein suurin vaikutus siihen, etten pitänyt häntä kauniina? En osannut, koska tuntui, ettei hän itsekään pidä.\nPäähenkilö 4. huhtikuuta 2016 klo 22.03\nVäsyn välillä tämän maailmamme ulkonäkökeskeisyyteen, vaikka olen siltä aika hyvin suojassa: alalla, joka ei ole sieltä pinnallisimmasta päästä, hyvin vähän mainonnalle ja viihteelle altistuvana, feministien ja pro-feministimiesten ympäröimänä... Mutta silti olen tietenkin tietoinen vallitsevista realiteeteista.\nEn koe itse niistä paineita, mutta ne surettavat mua. Miksi me olemme alkaneet uskoa, että ihmisen sliipattu ja paranneltu ulkonäkö tekee koko ihmisestä jotenkin paremman / arvokkaamman?! Mihin tämä arvo oikeasti perustuu?\nMä itse olen piirteineni varmastikin ihan viehättävä, tosin nuoruusvuosien minäkeskeisiä aikoja lukuunottamatta olen ajatellut asiaa todella vähän. On niin paljon muutakin mietittävää!\nHaluaisin myös kernaasti liikuskella meikeittä, ja usein toki liikuskelenkin. Mutta mulla nuoruuden iho-ongelmat jättivät ihan konkreettiset jäljet, joita mielelläni vähän siistin vähintäänkin töihin ja ihmisten ilmoille. En tiedä, vaikuttaako se itsetuntooni, vai ajattelenko, että annan siten asiallisemman vaikutelman itsestäni...mutta minulla ON normaalimpi olo kaupungilla, kokouksissa, ravintoloissa ym. jos kasvoillani on edes se CC-voide. Olen sen verran tummakulmainen, että muuta meikkiä en välttämättä "tarvitsisi". Mutta tykkään kyllä meikata kevyesti. Se tuntuu samalta kuin toimiva kampaus hiuksissa tai hyvin leikattu takki päällä. Loppusilaukselta.\nSilti en ikinä kiinnitä huomiota toisten ihmisten meikkiin tai meikittömyyteen...enkä uhallanikaan tee ihmisistä mitään tulkintoja sellaisen perusteella.\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 9.21\nMä luulen, että suurin osa kauneusihanteisiin liittyvistä tulkinnoista on alitajuisia - niitä on vaikea tunnistaa ja tunnustaa.\nKun oikein itseäni tutkiskelen, niin on tunnustettava, että mä kyllä kiinnitän huomiota toisten ihmisten meikkiin, etenkin silloin, kun sitä on kovin runsaasti. Tai silloin, jos ollaan jossain mökillä tai saunomassa tms. paikassa, jossa valtaosa on luontevasti ilman meikkiä, ja joku seurueesta on meikattuna. Enkä täysin pysty välttämään tekemästä tulkintoja, tai ainakin pohtimasta, että mitäköhän tuollaisen taustalla on.\nPäähenkilö 6. huhtikuuta 2016 klo 9.59\nEhkä jokaisella on tiettyjä asioita, joihin kiinnittää huomion muissa ihmisissä. Mä en huomaa meikki-, vaate- ja ulkonäköasioita, tai ainakaan ne ei herätä mussa juuri mitään ajatuksia. Mutta sen sijaan tulen usein tarkkailleeksi esimerkiksi sellaista, että miten luontevasti ihmiset ovat omissa kehoissaan ja kantavat itseään. Olen sellaisesta tosi kiinnostunut ja huomaan seurailevani ihmisiä "sillä silmällä". Ehkä se on asia, johon koen jotenkin tarvetta kiinnittää huomiota itsessäni - ja siksi se kiinnostaa muissakin.\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 10.02\nHmm, hyvä pointti, ja varmasti totta tuo, että niihin asioihin kiinnittää huomiota, joita tarkkailee itsessäänkin. Ja ne asiat jäävät muissa huomaamatta, joita ei itsestäänkään pane merkille.\nDaeph 5. huhtikuuta 2016 klo 9.35\nMä meikkaan töihin kevyesti. Se on sellainen aamurutiini, tavallaan 7 min mittainen meditaatio jossa keskityn omaan nassuuni. Hiuksia en jaksa juurikaan laittaa. Nyttemmin olen havahtunut siihen, että panostamalla tuon 7 min kasvojen sijasta hiuksiin, sillä olisi luultavasti suurempi vaikutus ulkoiseen olemukseen. Mutta jos ei osaa, niin sellaista taitoa ei tule harjoitettua aamulla ennen kahdeksaa..\nMinun työpaikallani on muutama joka meikkaa, muutama ei ollenkaan ja muutama jotka tekevät sitä satunnaisesti päivän fiiliksen mukaan. Kaikkein eniten työpaikkamme sosiaaliseen ulkonäköpaineeseen vaikuttaa muut naiset. Jos jollain on tänään mekko ja korkkarit, on muutkin naiset seuraavana päivänä pukeutuneet tyttömäisemmin. Tiedostaen tai tiedostamatta. Eikä siinä mitään, on mukava kuulua joukkoon. Onneksi meillä tämä kourallinen naisia on suurin piirtein samalla viivalla. Jos joukossa olisi kunnon pynttäytyjiä tuntisin itseni varmaankin harmaavarpuseksi :D\nEli omasta kokemuksestani ulkonäköpaineita tai ulkonäkönormia luo enemmän lähipiiri kuin media. Jos meikittömyyden haluaa normalisoida, kannattaa hakeutua meikittömien joukkoon ;) Vastaavanlaista ilmiötä ei kyllä taida vallita miesten keskuudessa. Heillä on samat kamppeet päivästä toiseen vaikka joku olisi toimistolla borat-uimapuvussa :D\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 9.24\nHiukset! Mulla hiusten laittaminen on se juttu, jota ilman tunnen itseni rähjäiseksi. Ilman meikkiä voin mennä melkein minne vaan, mutta laittamattomilla hiuksilla en halua olla juuri missään :)\nSiksi olenkin koittanut löytää kampaajan, joka osaa loihtia kuontalooni sellaisen leikkauksen, että sen laittaminen on mahdollisimman nopeaa ja vaivatonta (ja se onkin. Olen tänään kammannut hiukset, ja se riittää).\nBelle 5. huhtikuuta 2016 klo 11.22\nKuten Päähenkilö yllä, minäkään en koe itse paineita, mutta pidän käsittämättömänä, että tekoripset ja suihkurusketus näyttävät nykyään suorastaan normaalimmalta kuin luonnontila.\nMinä rakastan meikkaamista ja ehostautumista, mutta olen kuitenkin pohjimmiltani laiska, minkä vuoksi meikkaan lopulta aika harvoin. (Eikä se ole edes se meikkaus, joka laiskottaa, vaan se kun en jaksa illalla pestä meikkejä pois. Jotkut ihmettelevät, että eivätkö muka meikkaamattomat ihmiset sitten pese illalla kasvojaan, pesuhan on ihan itsestäänselvää ja asiankuuluvaa - no, en tiedä muista, mutta minä en pese. Pesen kasvot, jos pitää pestä meikit ja silloin kun käyn muutenkin suihkussa tai jos jostain syystä tuntuu, että kasvot kaipaavat pesua. Miksi naama pitäisi pestä joka ilta?)\nOn varmaan huvittavaa, että kirjoitan aika kosmetiikkaan keskittyvää blogia, ja silti suorastaan v*ttuunnun, jos jonkun mielestä meikkaaminen on "toisten kunnioittamista", mitä ylimmässäkin kommentissa ihmeteltiin. Toisten kunnioitusta on se, että hyväksyy heidän naamansa sellaisena kuin se on tai sellaisena, joksi he ovat halunneet sen itse meikata. Ja tosiaan, miksi toisten kunnioittamisessa olisi eri standardit miehillä ja naisilla? Minusta naisten on pakko meikata vain niihin tilanteisiin, joihin miestenkin on pakko meikata, eli käytännössä mallin tai näyttelijän töihin tai vastaaviin. (Ja niissäkin on tietysti vähän niin ja näin, että olisiko se pakko, mutta siitä kuitenkin periaatteessa maksetaan, ja näkyyhän se naama lavalta paremmin, jos sitä on korostettu meikillä.)\nHarmi, että ainut mitä voin tehdä näiden ulkonäkönormien kiristymisen suhteen on olla vain itse välittämättä niistä.\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 9.27\nMullakin suurin syy meikittömyyteen on laiskuus. Etenkin se kasvojen peseminen tympii. Sama juttu kynsilakan kanssa - laittaminen on ihan okei, poistamista en jaksa.\nMä pesen kasvot aamuisin vedellä joka päivä. Iltaisin pesen meikinpoistoaineella vain silloin, kun on meikkiä. Kosmetologit toki neuvovat, että ilmansaasteet ja tali pitäisi pestä joka päivä, mutta en ole itse kokenut sitä tarpeelliseksi.\nPeriaatteen Nainen (www.periaatteennainen.com) 5. huhtikuuta 2016 klo 21.51\nTähän nyt sellainen pakollinen girlpower-tyyppinen kommentti, että mun mielestä olet tosi kaunis, sulla on hienot piirteet, vahva oma tyyli ja säteilet sisältä sellaista viisaan naisen rauhallista voimaa, että ei mitään meikkiä tarvitakaan!\nOma suhtautuminen meikkaamiseen on sama kuin Bellellä - pidän meikeistä (en kyllä osaa meikata...) mutta en jaksa meikata. Kotona siihen ei ole painettakaan, mutta mun mielestä esimerkiksi ne nykyajan tuuheat ripset näyttää tosi hassuilta, vaikka niistä onkin tulossa standardi. Oman laiskuuden takia käyn kyllä värjäämässä ripset ja kulmat. Olen kyllä kokenut, että saan aika vapaasti olla oma kalpea itseni, toisaalta ulkonäöllä päteminen ei koskaan ole ollut mun vahvuus vaan jotenkin kuvittelen, että vaikka olenkin pitkä niin jos mut ikinä palkataan niin se on tämän säkenöivän persoonan ansiota. Mee ja tiedä, malliksi en ole ainakaan hakemassa.\nMutta iloista meikittömyyden vallankumousta, lookin' good!\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 9.41\nVoi kiitos! Ihanasti sanottu <3 Viisaan naisen rauhallista voimaa en itse näe itsessäni, mutta ehkä se on sellainen asia, jota ei peilistä katsomalla huomaa. Ihanaa, että sinä näet!\nMun käly on sellainen upea viisas nainen, jossa näen tuon viisaan naisen rauhallisen voiman, ja hän on myös yksi kauneimmista naisista, jonka tunnen.\nJa hei, säkin olet tosi kaunis! Oliko sulla meikkiä viimeksi kun nähtiin? En muista / en kiinnittänyt huomiota. Oot niin fiksu, sanavalmis ja hauska, että mieli keskittyy enemmän niihin kuin mahdolliseen punaan huulilla :)\naniil 6. huhtikuuta 2016 klo 10.32\nMiesvaltaisella alalla työskennellessä suurin osa työntekijöistä on luonnollisesti meikittä. Se on yksi syy miksi en tajua sitä "TÄMÄ JULKISUUDENHENKILÖ-NAINEN JULKAISI ITSESTÄÄN LUONNOLLISEN MEIKITTÖMÄN KUVAN", kun suurin osa miehistä on aina meikittä. Ei pitäisi olla mikään uutinen (ottamatta kantaa iltapäivälehtien "uutisoinnin" tasoon ylipäänsä), jos joku nainen on meikittömänä.\nMeillä töissä niistä harvoista naisista ei kovin moni meikkaa. Minä meikkaan aina töihin. En oikein tiedä, että miksi. Talvisin tosin minulta kysytään, että olenko sairas, jos en ole meikannut.. enkä hirveästi pidä talvisesta meikittömästä minästä. Siinäpä olisikin pohdittavaa, että miksi en. Kesäisin meikkaan paljon vähemmän.\nPidän kuitenkin meikkaamisesta ja meikeistä. Meikkaaminen on rentouttavaa näpertelyä, ja bonuksena näytän vähän verevämmältä. En kuitenkaan osaa kuvitella pidennyksiä, geelikynsiä tai vastaavaa itselleni. En pidä ulkonäköä NIIN tärkeänä, että lähtisin sellaisia "parannuksia" tekemään, saati että käyttäisin siihen rahaa. Ja jotenkin elämässä on isompiakin ongelmia kuin se, että näyttääkö mun hiukset tuuheilta vai eivät.\nÄh, sulla on niin hyviä nää postaukset, että herättävät paljon ajatuksia enkä osaa kirjoittaa niitä tähän fiksusti! Kiitos siitä! :D Jään pähkäilemään itseni kanssa (tätäkin) asiaa.\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 10.37\nTein tutkimustyötä tätä tekstiä varten googlessa, ja just toi pisti silmään, miten paljon noita "julkkisnainen upeana / kamalana ilman meikkiä oh my god!!!" tekstejä on.\nAika mielenkiintoinen (ja vähän pelottava) on myös tehdä googlen kuvahaku termillä "power of makeup".\nMinäkin tykkään meikata. Meikkaisin varmasti enemmän, jos ihoni ei ärtyisi siitä. Esim. nyt muodissa oleva punainen huulipuna saattaisi olla jokapäiväistä mulla, jos huuleni kestäisivät kosmetiikkaa.\nKiitos! Ajatuksia herättelemään näitä kirjoittelenkin, hyvä että toimii :)\nJennin arkijärki 6. huhtikuuta 2016 klo 13.21\nKiinnostava postaus, suunnittelen parhaillaan podcastia samasta aiheesta!\nMutta kommentoisin tuota, että normaali näyttää oudolta. Tämä on varmaan tosi henkilökohtainen juttu, mutta minulla on täysin vastaava kokemus. Jokunen vuosi sitten vierailin vanhalla työpaikallani, ja tapasin uusia työntekijöitä - kaksi nuorta, kaunista naista. Joilla oli mielestäni ihan JÄRKYTTÄVÄN paljon meikkiä. Molemmilla ripsienpidennykset, kenties rakennekynnetkin ja tooodeeellla vahva silmämeikki, paksu meikkipohja ja varjostukset tip top. He olivat toki kauniita, mutta lähes muovisia, ja ihmettelin itsekseni mihin kaksi niin kaunista tarvitsee niin suurta meikkimäärää. He olisivat olleet tosi nättejä, ettenkö sanoisi näyttäviä pelkällä ripsarilla ja puuterillakin.\nMietiskelin siinä, että onko tämä joku sukupolvijuttu? Me reilusti päälle kolmekymppiset voidaan kulkea tuolla ilman meikkiä, ja ollaan ihan ok. Että onko näillä nuorilla epävarmuus omasta ulkonäöstä, joka saa lataamaan paljon pakkelia, vai onko heidän maailmassaan sellainen kardashian-tyyppinen ulkonäkö uusi normaali? Jos he tuntevat olonsa sopivaksi paksussa meikissä niin eipä minulla ole mitään sitä vastaan. Mutta ihmettelin itsekseni, että olenkohan tullut vanhaksi, kun mielestäni he olivat työpaikalleen aivan ylimeikattuja.\nJennin Arkijärki 6. huhtikuuta 2016 klo 13.22\nSiis tuossa pitäisi tietenkin lukea täysin _päinvastainen_ kokemus. Sori ajatuskatko.\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 21.31\nMä mietin, josko tämä olisi ikäjuttu?\nItsekin meikkasin teini-iän epävarmoina vuosina varmaan lähikauppaankin. Meikkaaminen on vähentynyt vasta kolmenkympin jälkeen. Ehkä se vähenee näillä nykynuorillakin, kun ikää tulee lisää?\nLotta 6. huhtikuuta 2016 klo 14.42\nNäen päivittäin paljon eri alojen opiskelijoita mm. ylioppilasruokaloita lounaspaikkana vaihdellessani, ja olen tehnyt saman havainnon. Tosin täytyy sanoa, että eri oppialoissa on tässä suhteessa paljon eroa. Stereotyyppisesti voi sanoa, että kyllä kauppatieteiden opiskelijat yleensä ovat huolitelluimpia, ja saattaapa olla, että juuri kardashianilainen ulkonäkö on näissä tietyissä alakulttuureissa se "uusi normaali", kuten kirjoitat.\nItse meikkasin yli parinkymmenen vuoden takaisessa teini-iässäni myös vahvasti, ja silloin oli ehdottomasti kyse epävarmuudesta ja jonkinlaisesta oman tyylin hakemisesta. Kaverini meikkasivat paljon vähemmän, joten minkäänlaista ryhmäpainetta ei asian suhteen kyllä ollut. Nyt varhaiskeski-iässä kevyellä meikillä pärjäävänä olen monasti säälitellyt entistä itseäni, joka ei ymmärtänyt nuoruuden luonnollisen hehkun ainutlaatuisuutta ja katoavaisuutta. Mutta niinhän se aina on, että asiat on opittava kantapään kautta. ;)\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 21.35\nMinäkin mietin, että voi kun olisi parikymppisenä osannut arvostaa vaikka omaa hehkuvaa ihoaan, mutta silloin oli tietysti toinen näkökulma :)\nPistin omina opiskeluaikoina merkille, että kaikki eri alat omasivat hyvin tyypillisen pukeutumis/ulkonäkötyylin, jotka vaihtelivat alojen välillä, mutta hyvin vähän alojen sisällä. Mutta sitähän tyyli tekee: tarttuu.\nViime vuosina silmiini on pistänyt, kun näen kahden nuorehkon ystävättären lähes identtisissä vaatteissa. Tänään tuli vastaan kaksi tyttöä, joilla molemmilla musta villakangastakki, vanhan roosan värinen leveä kaulahuivi, mustat slimmit farkut ja vaaleat tennarit. Tiedä häntä, huomasivatko itse yhtäläisyytensä :) Luulen, että ovat vain viettäneet niin paljon aikaa yhdessä, että ovat alkaneet pitää samanlaisista asioista.\nSama käy helposti meikkaamisenkin kanssa. Ympäristöään alkaa jäljitellä tiedostamattaan.\nPäähenkilö 8. huhtikuuta 2016 klo 14.44\nHih, tulit kuvailleeksi tarkalleen mun tämän kevään uniformun. Mulla on nuo kaikki, tänäänkin päällä. Paitsi että en ole ehkä niin kovin nuorehko enää. Tai riippuu, kuka arvioi. :-)\nSaara 13. huhtikuuta 2016 klo 14.37\nHa ha, tuohan on tosi hyvän näköinen asukokonaisuus :) Se ei ollut pointti, vaan se, että olen useasti nähnyt nuoret ystävättäret lähes identtisissä asuissa. Aivan kuin olisivat aamulla sopineet, mitä laitetaan yhdessä päälle. Kyse on varmaan siitä, että heistä on ystävyyden aikana muodostunut toisilleen tyyliesikuvia, ja toista tulee jäljiteltyä vähän huomaamattaan - ehkä puolin ja toisin.\nLeluteekin Emilia 6. huhtikuuta 2016 klo 14.52\nMä olen vapaapäivinä ilman meikkiä, ja niinä päivinä kun ei ole filosofiakahviloita - kun on, mä meikkaan aina. Musta on mukavampaa ilman meikkiä, voin hieroa naamaa miten haluan eikä silmissä ja huulilla tunnu mitään ylimääräistä, mutta meikattuna mulla on varmempi ja ammattimaisempi olo. Ja jos mä kerran olen mennyt johonkin tilanteeseen meikattuna, niin sen jälkeen mun on tosi tosi vaikea mennä meikittä samaan tilanteeseen - vaikka tuskin muut ihmiset kiinnittäisi siihen eroon niin suurta huomiota.\nMeikkaaminen liittyy mulla kyllä myös raskauksien jälkeen pahentuneeseen aikuisiän akneen, näppylät ja niiden jäljet ei vaan ole kauniin näköisiä - ja sitten on tietysti ne olemattomat ripset ja kalvakka yleisväritys.\nMutta jännä kysymyshän tää on. Kun Jenni tossa ylempänä pohti, onko kyse sukupolvieroista, niin en tiedä, onko kyse sitten kuitenkin iästä. Yläasteella mä en meikannut, mutta kyllä melkein kaikki muut tytöt luokalla meikkasi. Mutta meikkaako tää nykyinen kardashian-sukupolvi samalla tavalla vielä 10-15 vuoden kuluttua?\nSaara 6. huhtikuuta 2016 klo 21.38\nIlman meikkiä ollessa on kivaa, kun voi hieroa silmiä. Mulla kevätaurinko tekee lisäksi sen, että silmät valuvat ulkona ollessa jatkuvasti vettä, joten tämä on mulle ja meikille vähän huono vuodenaika.\nMutta kyllä mäkin pääsääntöisesti töihin meikkaan aina. Muualle nykyisin vähemmän.\nJennin Arkijärki 6. huhtikuuta 2016 klo 21.51\nMulla toi töihin meikkaaminen liittyi just siihen, että koska olin aloittanut meikattuna, niin tuntui oudolta mennä ilman meikkiä. En siis meikannut hirveästi, mutta sellainen siisti päivämeikki kuitenkin. Jossain muissa ympyröissä taas on aina esiintynyt ilman meikkiä, ja jos siellä taas olisi yhtäkkiä meikattuna, niin varmaan tulisi vähän hämmästynyttä palautetta. Eli komppaan Emiliaa tässä.\nSaara 13. huhtikuuta 2016 klo 14.38\nSitten on varmasti hyvä, että olen ollut työhaastattelussa meikittä. Ei mitään paineita, etteikö voisi mennä ilman meikkiä myös töihin :)\nRiimi 11. huhtikuuta 2016 klo 18.49\nEn osaa tuoda keskusteluun juurikaan uutta, mutta tätä on mielenkiintoista lukea! Itse olen meikannut muutaman vuoden yläasteella, jonka jälkeen laitoin ripsiväriä vain juhliin. Nykyään, karvaa vaille kolmekymppisenä, en omista enää sitäkään. En ole osannut ottaa meikkaamattomuudesta koskaan paineita, mutta se johtuu luultavasti lähinnä piireistä, joissa liikun. Taidelukiossa oli hyväksyttävää olla homssuinen ja kenties kaikuina alan miesvaltaisesta menneisyydestä alani naiset harvoin meikkaavat voimakkaasti tai pukeutuvat korostetun naisellisesti. Tämän lisäksi minua on siunattu tummilla kulmakarvoilla ja ripsillä; tummaripsisyys on niin tiukassa istuva ihanne, että luultavasti paine meikkaamiseen olisi suurempi, jos olisin aivan vaalearipsinen.\nYmpäristö vaikuttaa kyllä voimakkaasti joka suhteessa omaan tyyliin omalla kohdallani. Ei niin, että suoraan kopioisin, mutta selvästi muutettuani Helsinkiin aloin kiinnittää enemmän huomiota pukeutumiseeni: kadulla tallaajat ovat niin paljon pikkukaupungin asukkeja tyylikkäämpiä. Työympäristön pukeutuminen vaikuttaa myös, jakkupuvussa tuntisin olevani räikeän ylipukeutunut, mutta collegehousuissa en ikinä myöskään menisi töihin. Kavereiden pukeutuminen myös vaikuttaa hieman, jokin ystävän päällä ihana alkaa miellyttää myös omaa silmää jne. Sitä kautta kuvittelen niiden tekstiilikaksostenkin syntyvän?\nVirallisemmissa tilaisuuksissa tunnen kyllä oloni toisinaan liian ehostamattomaksi, mutta harjoituksen puutteen vuoksi en tarpeenkaan vaatiessa osaa laittaa hiuksiani mitenkään glamouristi tai meikata yhtään, jos jotain meikkejä omistaisinkin.\nSaara 13. huhtikuuta 2016 klo 14.39\nMinunkin mielestäni tästä tuli tosi mielenkiintoinen keskustelu!\nMä pukeudun virallisemmin kuin meidän työpaikalla on tapana, mutta olen ajatellut sen niin, että jos itse viihdyn paremmin kotelomekossa kuin farkuissa, niin antaa mennä. Mutta tunnistan toki ilmiön, itsekin mietin säännöllisesti, että taidan olla vähän ylipukeutunut ;)


Väri-epä-suora: Reiman kevät 2014\nReima täyttää tänä vuonna jo 70 vuotta, ja juhlamallistossa onkin vaikutteita menneiltä vuosilta. Luvassa on selkeitä linjoja ja perusvärejä, mutta muun malliston osalta myöskin iloisia väriläiskiä, sähäköitä kuoseja ja jänniä leikkauksia. Toisin sanoen vähän jokaiselle jotakin!\nKirkkaanpunainen uppoaa meikäläiseen ihan täysillä. Aivan i-ha-na tuo rinkulahaalari! Jos meillä olisi pikkuinen, niin se olisi sitten siinä (ainut vaikeus olisi päättää, että punainen vai keltainen)!\nNämä takit on molemmat aivan herkullisia, ja nuo tennarit <3\nKeltainen haalari on aivan hurmaava, ja samoin tuo vaaleanharmaa, jossa pyöreät polvipaikat. Tosin ihan kuraleikkeihin en näitä hankkisi...\nAnteeksi, että kuvissa on niin paljon punaista, mutta se nyt vaan on minusta tämän malliston parhautta! Nuo rinkulapaidat täytyy varmaan hankkia - ne lienevät teknistä materiaalia!\nMinusta pienten puolella on ne ihanimmat jutut, mutta ei isojenkaan puolella vältytä kiusauksilta!\nTosi raikkaita värejä on nyt pienten haalareissa!\nJuhlamallistossa pääpaino on punaisella, tummansinisellä, keltaisella ja harmaalla. Juhlamalliston vaatteissa on irrotettava tikkivuori, mikä tietysti pidentää vaatteen käyttöikää. Suorissa hihoissa on valkoinen sisäresori, mistä olen kyllä vähän epäileväinen - mitenkähän kauan se valkoisena pysyy? Muutenkaan en tykkää teknisissä vaatteissa tuollaisista resoreista, jotka kastuu ja kestää kuivua.\nReimallakin taas denim-kuosia sekä sinisenä että punaisena, sekä haalarina että takkina.\nKuoseista en itse niin välitä, mutta niissäkin löytyy valinnanvaraa.\nNyt on näitä herkkuja, punaista ja keltaista, runsaasti eri mallisina. Rinkulaa on sekä haalarina, takkina, että kuravaatteina ja kumppareina, ja muut värit sininen ja vihreä.\nTykkään just tällaisista yksivärisistä simppeleistä vaatteista, joissa on yksityiskohtia, jotka tekee niistä enemmän!\nYritin nyt haalia niitä tyttöjenkin juttuja mukaan kuviin - meinaa mennä aina sellaisten ihasteluksi, mitä pojille voisin ostaa... :D\nIsommillekin löytyy kivoja, ja tykkään, että mallistossa on ihan sellaista ruohonvihreää (ylempänä) JA tätä vaaleampaa, limeä vai omenanvihreääkö tuo on.\nTykkään noista uusista henkseleistä, tulee vähän ilmettä. Myöskin nuo "lappuhaalarihousut" näyttää kivoilta, mutta mitenkähän kätevä on tuo sivulla oleva vetskari, kiinnostaa!\nNämä lienee nyt vedenpitävien sammareiden seuraajat, näyttäisi denim-kuosilta.\nJa vedenpitäviä legginsejä on nyt myös punaisena.\nKengissäkin löytyy herkkuja, ja toivottavasti on tulossa myös niitä tennareita, mitkä näkyi tuolla studio-kuvissa (ei ollut tuotekuvissa vielä)!\nEli voi hitsi, tykkään vaikka mistä! :D Tykkäätkö sinä? Juhlamallisto (eli ne missä on pyöreä harmaa merkki) on jo myynnissä Reiman verkkokaupassa, ja saatavilla on rajoitettu erä! Eiköhän ne loputkin kevätmallistosta putkahda piakkoin myyntiin!\nLähettänyt Miima klo 0.05\nTunnisteet: kevätmallistot, Reima\nJossukka 6. helmikuuta 2014 klo 0.52\nTykkään, tykkään ja tykkään! :)\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 7.59\nLöytyy kyllä paljon tykkäilötävää tästä mallistosta! :)\nL-E 6. helmikuuta 2014 klo 7.43\nJoo-oh. Mutta missäs se meidän takki on? :D No juu, kirkkaanpunaiset on jees mutta kun ei mätsää meille eksyneisiin houusihin :O. Housut vaihtoon? :D\nTennarivärit näyttää kyllä viime vuotisiin haaleuksiin verrattuna kivoilta!\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 8.01\nPaha sanoa, mä en niihin kuosillisiin niin pysähtynyt... mutta toi punainenhan on ihana ja sitä löytyy hirmu monessa eri mallissa! Että juu, housut vaihtoon vaan ;)\nAmalia 6. helmikuuta 2014 klo 7.46\nIhania, ite tykkään eniten noista yksivärisitä joissa on valkoiset hyvin erottuvat vetoketjut.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 8.02\nJep, ne näyttää kyllä tosi hyvältä!\nHeliK 6. helmikuuta 2014 klo 8.16\nNää on hienoja :) Taitaa tulla valinnan vaikeus. Noi poikien housutkin näyttää kivoilta, täytyyköhän sitä harkita live-kaupoille raahautumista näitä hypistelemään...\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 8.18\nOn paljon kaikkea kivaa! Nämä olis kyllä kiva nähdä livenäkin! Hitsi kun juhlamallisto on rajoitettu - ei taida aleen jäädä :/\nHelmi 6. helmikuuta 2014 klo 8.36\nIhania on!! Eilen kävin kauppareissulla Jesper Juniorissa, siellä oli jo vähän uutta reimaa myynnissä, tuo toisen kuvan keltainen takki oli aivan ihana. Tekisi mieli laittaa kaikki vanhat vaatteet myyntiin ja ostaa uudet tilalle.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 8.48\nNämä olis kyllä kiva nähdä livenä! Houkutuksia löytyy!\nMarianne 6. helmikuuta 2014 klo 9.10\nIhania! Keltainen,punainen ja harmaa iskevät kaikki. Ja vihreä. Näistä löytyisi ihanuuksia sekä tytölle ja pojalle! Ja mä kuvittelen että puen tyttöä vain vaaleanpunaiseen.. Tekisi mieli laittaa kaikki hankinnat uusiksi :D\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 9.14\nVärit on kyllä onnistuneet! Ja sopii molemmille :) Kyllähän noissa houkutuksia riittää...\nMammis 6. helmikuuta 2014 klo 9.49\nTykkään iha simona :D Mun silmää miellyttävät myös nuo yksiväriset vaatteet. Housutkin on tosi kivan mallisia. Jopa tummatkin värit on hyvännäköisiä vaikken niistä yleensä tykkää keväällä.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 9.52\nYksiväriset on ihan parhaita silloin kun ne värit on oikeat, ja nyt on! :) Mä en sitä tummansinistä henkkoht sulata, mutta ymmärrän hyvin sen viehätyksen vaikkapa punaisen kanssa!\nvahteristonemantä 6. helmikuuta 2014 klo 10.06\nUpea, kaikenkattava postaus! Kiitos :) Kiva tietää, että tennareitakin on tulossa. Meillä oli niitä viime kesänä ja tykättiin. Nyt näyttäis olevan herkullisempia värejä :)\nMinä olen kyllä jo mielessäni langennut punaiseen Vacalis-haalariin (juhlamalli) pikkuveikalle. Se on vaan niin upea! Hyvä tietää, että mallisto on rajoitettu; on toimittava lähiaikoina.\nRinkulahaalaria saa kokoon 98 cm saakka ja se ei menisi enää ensi syksynä, joten sitä en uskalla enää ottaa. Se olis ollu munkin ykkössuosikki.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 10.58\nStudiokuvissa ainakin on tennareita, joten eiköhän ne (toivottavasti) tule mallistoon - noi olis just ihanissa väreissä, en tykännyt niistä hailakoista mitä oli viime keväänä! Toissa kevään keltaiset rakastettiin ruvelle :D\nSe on kyllä ihana haalari, ymmärrän lankeemuksesi :D Meille ei enää haalareita osteta (mut entinen mahtuu pienimmälle varmaan tämän vuoden), mutta takki-kiusauksia on... Se rinkula on minusta aivan hurmaava <3\nMiMa 6. helmikuuta 2014 klo 10.15\nMeille lähti pojille nuo yksiväriset punaiset irroitettavalla tikkivuorella. Ihan tosi ihanan näköiset, just sellaista 70-luvun meininkiä mistä tykkään. Tuon tyylinen on ollut minullakin pienenä ja vielä punaisena. Olisin ottanut nuoremmalle keltaisena mutta ei ole kuin pienemmille. Nyt sitten taidan jättää MoloKidsin haalarin tilaamisen aleihin jos sattuu meidän haluamaa kuosia ja kokoa jäämään sinne asti.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 11.00\nNe on ihanat haalarit! Keltainenkin on suloinen kuin mikä, mutta kauankohan se olisi keltainen vaikkapa polvista :D\nMiMa 6. helmikuuta 2014 klo 10.17\n..niin ja nuo vihreät kengät on aikaste jees...meille vois vaikka sellaisetkin tulla..\nKengätkin on herkkuja!\nJanika 6. helmikuuta 2014 klo 10.50\nToi keltanen takki! Veikkaampa että jätkä kylläkin hukkuu tohon 92cm:seen, mut kyllähän tuo kasvaa, ehkä :D\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 11.01\nPienten puolella on oma mallinsa, joka ei ole juhlamallistoa (toinen kuva), tulee varmaan piakkoin myyntiin sekin - ihana! :)\nJanika 7. helmikuuta 2014 klo 10.11\nOi! Loistavaa! Mä ihastuin tohon juhlamalliston keltaseen, mutta nyt kun katoin nää sun kuvat uudestaan, niin kyllähän sieltä keltasta löyty muualtakin :)\nMiima 7. helmikuuta 2014 klo 10.35\nKyllä on monessa mallissa keltaista = valinnanvaikeus ;)\nAnonyymi 6. helmikuuta 2014 klo 12.48\nNo paljon kaikkea ihanaa on. Tuntuu että etenkin pojille on paljon kivoja. Tennarit ja nuo nauhakengät on ihania. Ja lähes kaikki punaiset,vihreät ja keltaiset kelpaisi. Keltainen on vaan liian arka väri kun tuo on aina keväällä ja syksyllä ihan mutainen päiväkodista tullessaan. Minä en juhlamalliston housuista innostunut. Tummansininen ei,harmaa liian vaalea ja punainen ehkei housuna. Ja haluan kuorihousut ilman tikkivuorta. Näin livenä jo tuon juhlamalliston.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 12.55\nJoo, kelpaisi yksi jos toinenkin punainen, keltainen tai vihreä vaate :D Keltainen on tosiaan vähän kura-arka, ja tekniset ominaisuudet menee hukkaan jos käyttäis vain kuivissa olosuhteissa.. Mä kyllä tykkään punaisista housuista myös, ja meillä on ennekin ollut (ja taitaa olla yhdet vielä odottamassa pienimmän käyttöä) :) Siitä tikkivuoresta en osaa sanoa mitään, pitäisi päästä näkemään ja kokemaan livenä!\nAnonyymi 6. helmikuuta 2014 klo 13.01\nPunaiset housut on kyllä hienot,mutta mielestäni rajaa liikaa takin väriä.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 13.05\nNiin no se on kyllä totta, että ihan kaikki ei käy punaisen kanssa!\nAnonyymi 6. helmikuuta 2014 klo 14.49\nMulla on noihin tennareihin vähän kaksijakoinen suhtautuminen. Ne on kivan värisiä ja ilmeisen kivat jalassakin, mutta eivät kestä käytössä edes paria kuukautta. Meillä on ollut tytöllä 2v ja 3v ikäisenä niitä ja aina niistä hajoaa pohja. Siis menee läpirikki. Ei ole kalliilta, mutta silti ärsyttää.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 14.55\nOho :O Meidän toissakesäiset kesti kyllä sen kesän, kantapäistä vähän kului, mutta ei nyt sentään puhki päinkään!\nKippuralla 6. helmikuuta 2014 klo 15.00\nreunimmiaset kengät on ihanat, mutta koot taisi alkaa 27 / 28, ja talvikengät on 25.. ei ehkä ihan vielä :D\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 15.09\nNiitä tennareita varmasti on pienempiä, jos ne tulee - harmi jos ei noita ole :/\nj.m 6. helmikuuta 2014 klo 15.07\nKeltainen ja punainen mun suosikkeja, siis noi yksiväriset! Mut jostain syystä mulle käy aina niin, että kun näitä uusia mallistoja putkahtelee, niin tykkään niistä tosi paljon, mutta sit kun niitä alkaa saada alesta, niin ei enää kiinnostakaan :D Näin käynyt monta kertaa, esim. juuri reiman talvimallistolle viimeksi. Sit ostelen käytettynä facebook kirppiksiltä jotain vanhempien kausien suosikkeja. Ja mulla kans reiman kengistä huonoja kokemuksia, kuluu todella nopeasti puhki :( Ei kyllä noista tennareista.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 15.13\nSullahan on kätevä systeemi - säästyy rahat :D Oho, onpas sattunut huonoja kokemuksia kengistä! Meillä on ollut useampia pareja Reiman kenkiä sekä vk että talvimallisina, ja ovat kestäneet hyvin, onneksi!\nOliviah 6. helmikuuta 2014 klo 18.43\nLöytyyköhän noista denim kuosin housuista ja leggareista jo säädettävä vyötärö? Muistelen että aiemmin ei olisi ollut. Leggarit taisivat olla muutenkin leveämpää mallia kuin kohderyhmä keskimäärin. Ainakin meillä olisi riittänyt yksi lahje leveydeksi:)\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 19.15\nKuvista ei pystynyt päättelemään, ei ollut ainakaan säätöjä paljastavia lähikuvia. Pinkille viime kevään leggarit oli ihan hyvät - vyötäröllä oli vähän väljyyttä, mutta ne istui muuten jaloista sen verran hyvin, että eivät valuneet. Viime vuoden sammarit taas oli niin leveät, että ne piti palauttaa.\nAnnaT. 6. helmikuuta 2014 klo 20.03\nNuo isompien kengät on kivan näköiset, mutta jos niissä on pelkät nauhat, niin ei lapsi saa niitä itse solmittua (ainakaan 3-5v. kunnolla) joten jää siksi hankkimatta.\nAnnaT. 6. helmikuuta 2014 klo 20.04\nSiis esim. Kavatilla on vetskari sisäsivulla vastaavassa mallissa.\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 20.26\nSe on kyllä ihan totta - meillä ei koululaisetkaan "jouda" muka nauhoja solmimaan, joten turha ostaa nauhallisia kenkiä, ne jää käyttämättä...\nhansku 6. helmikuuta 2014 klo 20.33\non kyllä vaikka mitä ihanaa.Pojalle olis ihanat nuo punaiset lappuhaalari" housut,punainen rinkula paita,keltaiset tennarit,vihreä takki vinovetskalla ja denim kuosinen haalari(jos suostuis haalarin laittamaan).Odotan vielä asusteita innolla,mutta taatusti ostan kyllä jo normihinnalla jotain.Pakko Pakko saada:)\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 21.20\nHyvän kuuloinen lista! :D Toivottavasti asusteisiin tulee myös punaista ja keltaista ja vihreää!\nMelina / Minishow 6. helmikuuta 2014 klo 21.24\nMä kattelinkin näitä jo tossa aiemmin ja ihastuin kovasti keltaiseen ja punaiseen! Ekaa kertaa tuli Reimasta sellainen fiilis että haluun pikimmiten päästä kauppaan näitä ihastelemaan. Josko joku näistä olis meidän tytön kevään puku..\nMiima 6. helmikuuta 2014 klo 22.20\nJust punainen ja keltainen tuolta nousee minunkin suosikeiksi! :) Viime vuosina on Reima kyllä muuttunut huimasti parempaan suuntaan!\nSiili 8. helmikuuta 2014 klo 0.36\nTykkään tykkään tykkään :) Tilasin keltaisen takin ja harmaat housut Pikkuveljelle. Ja noi kengät..aika ihania nekin.\nMiima 8. helmikuuta 2014 klo 9.10\nOi ihana setti tulossa teille! :)\nKati eiihanviela 8. helmikuuta 2014 klo 10.37\nMiten mulla on fiilis, että kommentoin tähän jo kerran? :D\nMulla on nyt vähän kaksijakoinen mielipide näihin Reiman uutuuksiin. Toisaalta ahdistaa ja toisaalta tykästyttää. Olisin valmis hankkimaan neidille nauhakengät kesäksi, mutta neitiä suorastaan pelottaa nauhat. Tilaukseen laitoin jo harmaat tyttöjen housut, joista saa puntit irti. Tuosta 70v.-mallistosta en osaa/uskalla kyllä ostaa mitään näkemättä... Onneksi ei ole akuuttia tarvetta kevääksi.\nMiima 8. helmikuuta 2014 klo 10.51\nVeikkaisin että osallistuit arvontaan ja kommentoit siellä ;)\nMeidän kutosluokkalainenkin vielä ahdistuu nauhoista, rajoittavat ilmeisesti kiireistä elämää ;) Ja totuuden nimissä, enpä tuota itsellekään nauhakenkiä hanki, tai jos hankin, ne on nauhoitettu niin löysälle, että jalan saa survottua sisään ilman nauhojen availua... :P\nAnonyymi 8. helmikuuta 2014 klo 13.52\nMukana! Ihanat värit... merapi10@gmail.com\nMiima 8. helmikuuta 2014 klo 13.59\nArvonta-postaus on erikseen, en voi ottaa arpoja mukaan muualta :)\nJohanna 12. helmikuuta 2014 klo 12.40\nEhdottomasti tykkään, iiiiihania ♥\nMiima 12. helmikuuta 2014 klo 13.06\nNiin ovatkin! :)\ntitti 26. helmikuuta 2014 klo 8.07\nPitää näin jälkikäteen tulla kurkkimaan mitä muut on keväästä bloganneet :D Ei voi etukäteen lukea ettei saa vaikutteita omiin postauksiin :D heh\nKivan pirteä on Reiman kevät. Juhla-mallistosta tykkään jollain tapaa. Harmi kun Minille ei löydy kuorihaalaria oikeassa koossa :(\nMiima 26. helmikuuta 2014 klo 8.19\nKivoja värejä on ja tykkään juhlamalliston malleista myös! :) Harmi jos ei löytynyt sopivaa haalaria :(


MSC - Tallink & Silja Line\nTallink-konsernin kaikille matkustajalaivoille MSC-sertifikaatti ensimmäisenä laivayhtiönä maailmassa\nKaikille Tallink-konsernin 11 matkustajalaivalle on myönnetty MSC-sertifikaatti, joka on maailman luotettavin ympäristösertifikaatti kestävälle kalastukselle ja merenelävien jäljitettävyydelle. MSC:n tavoitteena on vähentää ylikalastusta eli luonnonvarojen kestämätöntä käyttöä. MSC:n jäljitettävyyssertifikaatti varmistaa MSC -sertifioitujen kala- ja äyriäistuotteiden jäljitettävyyden läpi tuotantoketjun aina kalastusyrityksestä kuluttajalle saakka.\nTallink Siljan Suomesta lähtevälle viidelle risteilylaivalle myönnettiin MSC:n jäljitettävyyssertifikaatti syyskuussa 2017. Suomesta liikennöivät Tallinkin pikalaivat, Megastar ja Star, saivat sertifikaatin tammikuussa 2018. Nyt myös Tukholma-Tallinna ja Tukholma-Riika –linjan laivat ovat saaneet sertifikaatin. Sen piirissä ovat aluksi katkarapu- ja sillituotteet, jotka on merkitty laivojen ravintoloissa sinisellä MSC-ympäristömerkillä. MSC-sertifikaatin hankinta on osa Tallink-konsernin ympäristövastuuta, mihin kuuluu mm. vähärikkisen polttoaineen käyttö, kierrätys sekä nollatoleranssi jätevesien mereen pumppaamisen suhteen.\nMSC myönsi Suomen ensimmäisen Kultainen Kala -palkinnon Tallink Silja Oy:lle Kestävän Kalan päivässä 27. syyskuuta 2018. Palkinto myönnettiin Tallink Siljalle ponnisteluista merenelävien tuotannon turvaamiseksi nykyiselle ja tuleville sukupolville.\nTallinkin ja Silja Linen laivojen MSC-sertifioidut tuotteet\nLaivoilla käytetään vuosittain noin 40 000 kiloa sillejä.\nSertifioinnin myötä asiakkaat voivat varmistua, että laivojen ravintoloissa MSC-ympäristömerkillä merkityt tuotteet ovat peräisin kestävästä kalakannasta ja että kalastuksessa on käytetty vastuullisia pyyntimenetelmiä.\nLaivoilla käytetään vuosittain noin 150 000 kiloa katkarapuja.\nVastuullisesti pyydetyn kalan ja äyriäisten MSC-sertifiointi edellyttää tuotteiden pitämistä erillään muista tuotteista, sekä selkeää merkitsemistä.\nLue artikkeli: Maailman paras katkarapuleipä\nKysymyksiä ja vastauksia MSC-sertifikaatista\nKlikkaa kysymystä nähdäksesi vastauksen.\nMitä MSC-lyhenne tarkoittaa?\nMikä on MSC-sertifikaatti?\nMSC hallinnoi maailman johtavaa sertifiointiohjelmaa kestävälle kalastukselle ja merenelävien jäljitettävyydelle. Sinisen ja helposti tunnistettavan ympäristömerkin ansiosta kuluttajien on helppo valita vastuullisesti pyydetty kala -tai äyriäistuote.\nMSC:n kestävän kalastuksen sertifiointi kalastusyrityksille perustuu kolmeen pääperiaatteeseen: 1) Kestävät kalakannat 2) Kalastuksen negatiivisten ympäristövaikutusten minimointi 3) Tehokas kalastushallinto\nMSC:n jäljitettävyyssertifikaatti taas varmistaa MSC sertifioitujen kala- ja äyriäistuotteiden jäljitettävyyden läpi tuotantoketjun aina kalastusyrityksestä kuluttajalle saakka. Kaikilla toimitusketjun yrityksillä, jotka käsittelevät tai myyvät MSC-sertifioituja tuotteita, on oltava voimassa oleva MSC:n jäljitettävyysertfikaatti.\nTuotteet hankitaan sertifioidulta tavarantoimittajalta.\nOrganisaatiolla tulee olla menettely, jolla varmistetaan, että kaikki sertifioidut tuotteet ostetaan sertifioiduilta toimittajilta.\nOrganisaation tulee varmistaa, että vastaanotettavat tuotteet on sertifioitu.\nOrganisaation tulee voida todistaa, että kaikki varastossa olevat tuotteet voidaan tunnistaa ja että ne on eroteltu toisistaan.\nTuotteiden tulee olla tunnistettavissa.\nSertifioidut tuotteet täytyy ilmoittaa sertifoiduiksi osamisen, vastaanottamisen, säilyttämisen, käsittelyn, merkitsemisen ja myymisen kaikissa vaiheissa.\nOrganisaatiolla tulee olla järjestelmä, jolla varmistetaan, että sertifointiilmoituksen sisältäviä materiaaleja käytetään ainoastaan sertifioituja tuotteita varten\nOrganisaatio saa mainostaa tuotteita sertifioituina tai käyttää ympäristömerkkiä, logoa tai muita tavaramerkkejä vain, jos sillä on voimassa oleva lisenssisopimus MSC:n kanssa.\nTuotteet pidetään erillään sertifioimattomista tuotteista.\nSertifioituja tuotteita ei saa korvata sertifioimattomilla tuotteilla Jos MSC-tuotetta ei ole saatavilla, merkintä tulee poistaa (esim. Buffet-pöydästä).\nTuotteet on mahdollista jäljittää (chain of custody) ja niiden tiedot & ostomäärät on kirjattava tarkasti ylös.\nJokaisen myyntipisteen pitää voida osoittaa, että sertifioidut tuotteet ovat jäljitettävissä myynti- tai tarjoiluhetkestä aina toimitukseen asti.\nOrganisaation tulee kirjata ylös tiedot niiden sertifioitujen kala- ja äyriäistuotteiden määrästä, jotka on ostettu ja vastaanotettu tietyllä aikavälillä.\nJäljitettävyyteen ja määriin liittyvien tietojen täytyy olla täsmällisiä, täydellisiä ja muuttamattomia.\nOrganisaatio saa myydä sertifioituina tuotteina ainoastaan tuotteita, jotka kuuluvat sertifioinnin soveltamisalaan.\nYrityksellä tulee olla käytössään toimiva hallinnointijärjestelmä.\nOrganisaatiolla täytyy olla hallintajärjestelmä, jolla seurataan tämän standardin kaikkien vaatimusten täyttymistä.\nOrganisaation täytyy nimittää MSC-yhteyshenkilö\nOrganisaation täytyy säilyttää kaikki dokumentit vähintään 18 kk ajan\nOrganisaation täytyy järjestää henkilöstölle koulutusta.\nMahdollisista muutoksista täytyy ilmoittaa MSC:lle 10 päivän kuluessa.\nOrganisaation täytyy antaa MSC:n, sertifiointilaitoksen tai akkreditointielimen edustajalle mahdollisuus ottaa näytteitä sertifioiduista tuotteista


Proxion - Marko Varpunen Proxion Rataopiston liiketoimintajohtajaksi\nMarko Varpunen on aloittanut Proxion Rataopiston liiketoimintajohtajana 12.3.2018 alkaen. Varpunen on työskennellyt aikaisemmin mm. Censeo Oy:ssä turvallisuusasiantuntijana ja -arvioijana. Uudessa toimessaan Marko tulee luotsaamaan Proxionin koulutusliiketoimintaa ja Rataopistoa kohti tulevaisuuden uusiutuvia koulutustarpeita.\nProxion on vuonna 2005 perustettu suunnittelu-, projektitoimitus- ja ohjelmistopalveluita sekä energianhallintaratkaisuja tuottava konserni. Proxionin ydinosaamista ovat vaativat julkiset ja yksityiset raideinfrastruktuurin projektit. Proxion työllistää yli 60 kokenutta ja kokeilunhaluista huippuosaajaa. Proxionin pääkonttori on Helsingissä, ja muut toimipisteet sijaitsevat Kuopiossa, Tampereella, Oulussa ja Pieksämäellä.