TRIBINA VOJVODINA NOĆU ILI GUŠENJE AUTONOMIJE (NOVI SAD) | Autonomija\nJovan Komšić, politički analitičar\nDuško Radosavljević, politički analitičar\nŽivan Berisavljević, kopredsednik IV Vojvođanske konvencije\nGabor Bodiš, novinar\nČetvrtak, 6. septembar 2012, sa početkom u 19,30 časova\nDinko Gruhonjić: Dobar dan i dobro došli na tribinu Nezavisnog društva novinara Vojvodine (NDNV) pod nazivom “Vojvodina noću ili gušenje autonomije”. Većina nas se u ovih nekoliko dana viđa već po drugi put, nakon onog protesta koji je Građanska Vojvodina organizovala ispred Filozofskog fakulteta. Protest je bio protiv šovinizma i mržnje. Kada smo pravili plan za ovaj ciklus tribina, Vojvodina nije bila baš toliko aktuelna kao što je danas i kao što će očigledno biti u bliskoj i daljoj budućnosti. Posebno će aktuelno biti pitanje pokušaja zatiranja njenog političkog subjektiviteta i identiteta.\nNDNV: Ne pristajemo na to da Vojvodina bude siromašna „severna pokrajina“!\nNDNV će nastaviti da se suprotstavlja takvim pokušajima i nastaviće da traži medijski prostor za one koji se ne slažu sa tim da je Vojvodina siromašna severna kolonija Srbije. I ma koliko to bilo teško, ja sam siguran da ćemo uspeti u tome. S obzirom da smo sada u Beogradu dobili takvu vladu kakvu smo dobili, s obzirom da ćemo se nagledati ko sve, kakvi kadrovi, kakvi ministri čine tu vladu, da ne govorimo onima „po vertikali” koje smo imali prilike da vidimo i u Skupštini Vojvodine gde je trebala da bude održana sednica skupštine grada Novog Sada pa nije. Neki od njih su prvi put bili u Skupštini Vojvodine i izgleda im nije baš bilo jasno koji se dreš kod poštuje tamo, pa su razvijali barjake i pretili glogovim kocem autonomašima.\nPosle odluke Ustavnog suda Srbije o osporavanju i onako praktično nikakvih nadležnosti Vojvodine, očigledno je da je tendencija da se nastavi sa ponižavanjem pokrajine ostala jaka. Da ja ne bih dalje besneo, zamoliću Duška Radosavljevića kao političkog analitičara da jednim razložnim i smirenim tonom kaže nekoliko reči, a pre nego što on to učini, ja ću predstaviti i ostale učesnike u večerašnjem razgovoru. Sa nama su i Jovan Komšić, Živan Berisavljević i Gabor Bodiš.\nNemamo nikakav scenario. Imaćemo nekoliko uvodnih pitanja za naše goste, a potom ćemo da razgovaramo. Drago mi je da vas vidim u ovolikom broju. Ovo je za Novi Sad veoma dobro posećena tribina. Duško, izvolite.\nDuško Radosavljević: Hvala. Malo sam se iznenadio da ću ja biti prvi govornik večeras. Očekivao sam da ću biti na kraju, ali nema veze, pripremljen sam. U uvodu želim da kažem da mi sada na delu imamo restauraciju režima Slobodana Miloševića i sve se ponavlja. U ideološkom smislu apsolutno nema razlike u odnosu na ono što je bilo devedesetih godina. Ponovo imamo tu istu leguru, bez obzira na to kako se stranka zove. Da li su to moderni socijalisti ili nemoderni naprednjaci svejedno je, jer to je ista ona legura koja je Srbiju uvela u 2000. godinu i neće biti većih problema da se detektuje šta ta politika nosi sa sobom.\nMeđutim, pošto je i formalni razlog za naš večerašnji susret odluka Ustavnog suda Srbije, moram da se vratim malo unazad i da kažem šta je taj Ustav iz 2006. značio. On je značio definitivnu pobedu legalističke nasuprot, recimo, jakobinske političke volje koja je nastala nakon 2000. godine u Srbiji. Imajući u vidu da bih ovim što ću reći već na samom početku možda zametnuti kavgu, smatram da je za to sve kriva Demokratska stranka, koja je posle 2000. godine potpuno izgubila sve ideološke kompase. A eklatantni primer gubljenja ideološkog kompasa bilo je pristajanje na sramni Ustav iz 2006. godine, gde je ona pogazila sve svoje principe, posebno principe koje je od 2000. godine imala u Vojvodini.\nGovorim o onoj čuvenoj deklaraciji „Vojvodina posle promena”. To su one odluke Izvršnog veća Vojvodine iz 2006. godine sa zahtevima o tome kakav treba da bude Ustav. I to su učinili samo u cilju dobijanja brze prečice za dolazak na vlast. Pristali su na Ustav koji, sada se pokazalo, neće ni njima odgovarati u krajnjoj liniji. Da ne budem pogrešno shvaćen kao neko ko je pristalica struje DS, koja ovih dana ima i sama svoje velike probleme, moram da kažem da je sa Borisom Tadićem izvršena, ne samo velika promena ideološkoh stavova DS-a, nego i promena članstva, posebno u vođstvu DS-a. Umesto neke blage opcije, kojoj je recimo težio Zoran Đinđić, vratila se jedna japijevska pozicija, državotvorna pozicija, odbrana čojstva, junaštva, srpstva i čekićstva. Pojavile su se sve one stvari koje su pre 2006. ili 2004, pre dolaska Tadića na čelo DS, bile prepoznatljive za druge stranke. Vi pogađajte za koje.\nHteo bih da kažem još nešto i da tako podsetim na čoveka kojeg smo mi ovde u Vojvodini izgleda prerano zaboravili. Pokojni profesor Fira je govorio da su najdugotrajnija rešenja zapravo ona koja su bila predložena kao privremena rešenja.Ustav 2006. godine donet je pod opravdanjem da može lako da semenja, što uopšte nije tačno. Iste one stvari koje su tražene za Miloševićev ustav, traže se i sada. Prema tome, nema tu ništa od „lakoće” i taj privremeni ustav traje već šest godina, a da je pritom trajno zakucao političke stavove u republici Srbiji i da je ponovo vratio miloševićevsku podelu na prijatelje i neprijatelje. Prijatelji su svi oni koji pričaju i koji se kunu u himeru zvanu preambula ovog ustava, a neprijatelji su svi koji osporavaju sve te sumanutosti.\nGovornici: Gabor Bodiš, Živan Berisavljević, Jovan komšić i Duško Radosavljević\nKao što je Ustav iz 1990. godine bio pisan po meri Slobodana Miloševića, ovaj iz 2006. je, barem što se tiče predsedničkih nadležnosti, bio pisan po meri Borisa Tadića. Šta je tu sporno? Ništa! Ali je sporno što je Boris Tadić izgubio izbore, a sada je u njegove nadležnosti uskočio Tomislav Nikolić i to se sada nama ne sviđa. Zato smo 2006. godine morali reći da monoge stvari koje se rade nisu dobre. Veliki zaštitnici i poklonici ustava nikad nisu hteli da kažu da je on, iako je principijelno rešio neke stvari kao što su pitanja mandata i javnosti funkcije, istovremeno bio poništen ustavni zakon. Što znači da je ustavnim zakonom izigran osnovni tekst Ustava. I to svi problemi koje mi danas imamo i koji idu dalje.\nMeđutim, nije samo problem u ideologiji Demokratske stranke i jako smo zabrinuti zbog onoga što se dešava danas. Mi živimo u gradu koji od 2004. do 2008.godine jako dobijao po ušima kada su radikali došli na vlast. A sada izgleda dolaze napredne demokrate na vlast. Ali, da vas pitam jednu stvar. Ko je doveo bulumentu tipova koji se zovu npr. Jeremić, Dulić, Petrović, Homen, SPS i G17 na valst? Ko već godinama drma RTS-om, Službenim glasnikom? Službeni glasnik sa državnim parama zadnjih osam godina vrši rehabilitaciju četnika i najmračnijih njenih ideologija. I to sve državnim parama. A na vlasti je bila socijalno odgovorna vlada u kojoj su dve partije bile i levičarske. Dalje…\nPravosudna vlast je potpuna sramota. Nata Mesarović danas u pravednom gnevu kaže „Pa nismo mi grešili”, ali šta su radili komesari Malović, Homen, Ristić, Petrović i tako dalje. Celu ovu bulumentu je vratila DS na vlast, a sada dolazimo do Ustavnog suda. Nedavno je Vesna Pešić, u svojoj knjizi koju je nedavno objavila, opisala atmosferu u kojoj su se birale sudije Ustavnog suda, pa je tako i drug Rasim dobio jednog sudiju, a odmah sledeće nedelje su birali i jednog za druga, ministra bez portfelja – Sulejmana Ugljanina. Svaka politička opcija je imala svog sudiju. Da ne pričamo o tome da je Ustavni sud pet godina radio sa dve trećine članova.\nImam još jednu stvar o kojoj hoću da progovorim, pre nego što kernem direktno na Vojvodinu. Da li se poslednjih 4 -5 godina Demokratska stranaka u republici, a posebno ovde u Vojvodini posvađala sa svim pametnim ljudima i sa civilnim, društvenim sektorom? Sami odgovorite, pa ćete videti.\nVraćam se unazad. Kažu neki ljudi da je odluka Ustavnog suda politička. Pa naravno. Ustav je najviši politički i pravni akt. Naravno da sud donosi političke odluke, ali ne donosi glupave političke odluke. Zašto to pričam? Ustavni sud mora da bude uvek u glavi svakom od tih ljudi, ali oni su izabrani kao aparatčici, pa ne mogu tako da misle jer su to sve bili šefovi kabineta, pravni savetnici ovih ili onih, radili su po preduzećima i niko tu nije imao ustavno-pravne prakse. Ali šta je bila bitna stvar? Oni su morali da znaju da i ovako krhke i nedovoljne garancije decentralizacije u Srbiji moraju da se brane. Ovde nije bila pretpostavka da se ruše, nego da se brane, imajući u vidu da Ustav Republike Srbije jednog dana mora da se inkorporira u pravo Evropske unije. Ništa to njima nije značilo. Oni su išli nekom svojom sumanutom logikom i svoje pravno mišljenje su izneli na tržište. A tako su se preporučili i novim gospodarima.\nDa relaksiram sada malo situaciju, oni su se preporučili jednoj političkoj klimi. Pod utiskom sam, jer sam juče bio u Nišu i ljudi su mi rekli jednu divnu izreku, koja otprilike govori o tome da se politika u Srbiji svodi na jedan slogan. Slogan zvuči ovako, citiram: ”Kad te trte trpi, kad uhvatiš trpi”. Sada imamo taj problem. Imamo paradoks republičke vlasti. Prvi paradoks je Dačić. On izgleda ima izliv “bonapartizma” u glavu. Pored jalove Demokratske stranke on nije mogao da čeka četiri godine da mu pobeda klizne u ruke i da sam dobije preko 20 odsto, nego je uhvatio sistem „kad ću ako neću sada”. Šta je problem kod njega? On poručuje nama da je kontrola vlasti najbitnija stvar. Zato je i ostao ministar policije. I uvek će on nas negde dočekati. Ako neko malo više lane, lako će ga ućutkati, iskopaće nešto, naći će već. Znači, Dačić, umesto da bude lider ove Srbije, on hoće da bude njen upravljač. Legitimno, izgleda da se ugledao na one vladare Srbije iz 19. veka.\nSledeći paradoks je Vučić. To je taj novi radikalizam, kao večiti drugi. I on je pokrio područja tvrde političke moći i on upućuje istu takvu poruku – sve se mora kontrolisati. Videli ste ga, kaže ja ću pokrenuti ovo, ja ću pokrenuti ono. Jako ideološka vlada, ali, za razliku od mekanog Koštunice, oni se ne libe da pokažu i ovu tvrdu moć. E sad, zajednički paradoks koji oni imaju je taj da njima ne treba pitanje Vojvodine u ovom trenutku. Ni Dačiću, ni Vučiću. Ali zašto im ne treba? Oni imaju kadrovska rešenja. Videli ste! Treba smestiti par stotina ljudi i to u rang primanja između 200 i milion dinara. To su opasna pitanja. Ta se pitanja prvo rešavaju, a ideološka pitanja će malo kasnije doći, pa ćemo videti šta ćemo raditi.\nNaravno, tu su i Brisel i Kosovo, tajkuni, i oni moraju teškom mukom svoje rivastvo da kanališu. Ko je tu sad prvi? Da li su njih dvojica prvi ili je Toma prvi, a oni drugi, pa treći. I šta je njihovo trenutno rešenje? Gromoglasno ćutanje republičke Vlade. Ćute o Vojvodini. Nisu spremni za ovo pitanje. Ovo pitanje jeste jako bitno političko pitanje, ali ne donosi neke velike stvari.\nIma paradoksa i u vojvođanskoj vlasti. 2006. godine su nase vojvođanske vlasti dobile mnogo para, a malo nadležnosti. Ako vi godišnje imate između 60 i 80 milijardi dinara, to je puno i ja sam njih tada nazvao akcionarsko društvo za kontrolu sedam odsto državnog budžeta. Ruku na srce, nikada nisu dobili svih sedam odsto, to je istina, ali zadnjih četiri, odnosno šest godina oni su se jako malo javljali sa apelima da je Vojvodina ugrožena i da je nečim zakinuta. Poznajem čak i lično neke od predstavnika koji sede tamo i očigledan je bio stav je veoma bitno da se stave šapena te pare i da se ćuti.\nE sada, Vlada Vojvodine, koja je formirana 2012. godine, ima jednu veliku falinku, a to je da je politički jako tanka, sa mnoštvom anonimusa, koji neće biti u stanju da se na valjan način odupru kada dođe udar iz Beograda. Tu nema ljudi koji na to mogu smisleno da odgovore. To da će neko iz upravnih organa sesti, pa napisati odgovor, to nije politika. Neko mora dati ideju. Trenutno rešenje i njima je da gromoglasno ćute. Rade oni tu neke stvari koje će biti kompromis. Ja se pitam, kako može biti kompromis kada ti je uzeo sve. Dva puta ništa je – ništa, sećate se tog crtanog filma.\nDa ne bude da sam rekao samo ono što ne valja, evo ja imam i neke preporuke o tome šta može da se radi. Vojvođanska vlada i vojvođanska skupština mogu prvo obnoviti raspravu o stavovima Izvršnog veća AP Vojvodine prilikom donošenja Ustava iz 2006. godine, osnažiti taj zaključak Izvršnog veća i podvući ono – zakonodavna, izvršna i delimična sudska vlast. To je zaključak Izvršnog veća iz 2006. godine i treba to vratiti.\nDruga stvar je: potvrditi te stavove na sednici skupštine AP Vojvodine. Skupština AP Vojvodine da kao ovlašćeni predlagač uputi Skupštini Republike Srbije zakon o utvrđivanju nadležnosti u istovetnom tekstu koji je sada osporio Ustavni sud. Kada bi to republička vlada prihvatila, treba vrati u skupštinu taj zakon i neka ona onda sa Ustavnim sudom izbija oči. Ako stoji i dalje iza toga. Treća stvar, Vlada i Skupština AP Vojvodine da pokrene inicijativu za donošenje novog ustava Srbije. I četvrta stvar, Vlada i Skupština AP Vojvodine da pokrenu inicijativu kod republičke vlade da ona pokrene smenu sudija Ustavnog suda Srbije, zato što on radi protivno interesima zemlje.\nUgrožavanje interesa Vojvodine je istovremeno i atak na državno-pravni status Republike Srbije. Vlada Srbije bi trebala da zajedno sa organima Vojvodine vrati isti zakon koji je važio i do sada, da pokrene postupak razrešenja sudija Ustavnog suda i da raspusti organe pokrajinske samouprave. Ako se slaže sa odlukom Ustavnog suda i ako je ona dobra, neka raspusti organe Skupštine Vojvodine i neka ona šest meseci neposredno vrši vlast, pa neka se raspišu novi izbori. Čisto rešenje. Civilni društveni sektor u Vojvodini i strukovne organizacije treba da organizuju široki pokret za promenu ustavno – pravnog položaja Vojvodine, bez zastupanja interesa pojedinih političkih partija. Takođe, i partije u Vojvodini treba da organizuju širok pokret za promenu ustavno – pravnog položaja Vojvodine, bez surevnjivosti, bez ucenjivanja i uskog zastupanja sopstvenog interesa. Hvala.\nDinko Gruhonjić: Hvala, Duško. Jovo, da li se vi slažete i da li verujete u širok pokret za promenu ustavno – pravnog položaja Vojvodine? Da li u Vojvodini postoje snage koje mogu da se ujedine oko toga što sada pojedini političari nazivaju vojvođanskim ili autonomističkim frontom, pokretom i tako dalje. Da li je moguće preći preko tih surevnjivosti? Da li je moguće preći preko toga da se nema stav ili da se izbegava stav i ko uopšte može da artikuliše jednu takvu ideju i objedini sve terazličite plotičke i civilne činioce?\nJovan Komšić: Nakon saopštavanja odluke Ustavnog suda Srbije o Zakonu o utvrđivanju nadležnosti autonomne pokrajine Vojvodine i prvih reakcija političkih aktera i civilnog društva u Vojvodini, koje su naravno bile vrlo kritičke i negativne, očekivala se dinamičnija etapa artikulacije kritike i uspostavljanje konsenzusa o ključnim uporišnim tačkama kritike te odluke. Malo teže je to činiti na terenu ustavnog prava, iako je i to moguće. Iako ja nisam baš klasičan ustavni pravnik, ipak znam dovoljno i kada tumačim ulogu ustava u političkom sistemu modernh država čini mi se da je kod nas reč o jednom rigidnom, restriktivnom čitanju ustavnih normi. Članovi Ustavnog suda Srbije su, bez obzira na izdašne mogućnosti koje im daje ustavni tekst usvojen 2006. godine, akcenat ipak stavili na hijerarhiju i hijerarhijski odnos ustavno-pravnih normi i na ideju jedinstva pravnog poretka. Stvari isključivo posmatraju kroz to jedinstvo pravnog poretka i to je ono što se zove centralni pravni poredak, ideja unitarne Srbije, jedinstvene države.\nTumačenje teksta Ustava iz 2006. godine u preambuli ima zapisano da suštinsku autonomiju ima i Kosovo i Metohija. Postavlja se pitanje da li to u političkom polju Srbije znači da treba uzeti puške u ruke, izazvati ili biti učesnik izazvanog obostranog građanskog rata, krvavog konflikta i sukoba, sa žestokim separatističkim nabojima, pa tek onda dobiti izvesno priznanje na političkoj i ustavno-pravnoj sceni da je moguće govoriti o suštinskoj autonomiji koja će biti naknadno regulisana posebnim zakonom. Ustavni pravnici u Srbiji kažu da je mogućnost rešavanja problema ustavnim zakonom, koju je u javno polje Srbije kandidovao kao temu i izlaz iz ove situacije predsednik Skupštine Vojvodine gospodin Pastor, ne postoji. Ustavni zakon je na osnovu preambule rezervisan samo za Kosovo, a autonomija Vojvodine je takva kava je, na osnovu člana 12 Ustava.\nDa ne dužim o ovome, to su poznata mesta. Ovo sam spomenuo zato što mislim da je na ustavno-pravnom planu reakcijom kritičke javnosti u Srbiji i Vojvodini bilo moguće ukazati na radikalni raskorak između garantovanog prava građanima Srbije na pokrajinsku i lokalnu autonomiju kao vid ograničavanja državne vlasti. Onda u čitavom tekstu Ustava republike Srbije nema nigde garancija niti uređivanja autonomije pokrajina u Srbiji, posebno autonomije Vojvodine. Pojmovno, autonomija podrazumeva pravo na samoodređenje. Ona u komparativnom smislu može biti autonomija u saglasnosti sa zakonom, što na neki način u Srbiji to i jeste. Ali ograničavanja državne vlasti i našeg prava da kao građani individualno i udruženi u naše zajednice ograničinimo državnu vlast posredstvom pokrajinske autonomije, naprosto nema u ustavnom tekstu i to su mogli ustavni pravnici da konsekventno problematizuju u svojim reakcijama. To je moje skromno mišljenje i više sam upućen u pitanja političkog sistema, ali mislim da je u ustavno-pravnom sistemu to moguće.\nNeki naši pravnici u Vojvodini su otvorili ovo pitanje i žao mi je što nije na organizovaniji i sinhronizovaniji način profesija kazala svoje. Neki pravnici su kazali da je reč o jednom ustavnom tekstu koji negira osnovna prava Vojvodine koja ulazi u izgradnju države Srbije sa odgovarajućom tradicijom i predtekstom koji nose prethodne decenije. Ustavni pravnici koji brane ovu ustavnu interpretaciju jedinstva države kažu da je Ustav usvojen na dvodnevnom referendumu, a naročito u poslednja dva sata drugog dana referenduma, nakon apela patrijarha gospodina Pavla i nakon pozitivne recenzije tada najuglednije monitorske institucie u Srbiji koja je dokazano branila ljudska prava i slobode u procesu izbora u Srbiji, a naročito onih izbora koji su trebali da dovedu do transformacije režima Slobodana Miloševića.\nCESID je tada rekao da je procedura bila legalna i da je Ustav usvojen na legalan način. On u samom startu pokazuje deficit legitimnosti. Ako neće građani Srbije i njihove političke organizaije i ključni politički akteri da zajedno kritički to priznaju, građani Vojvodine su uskratili legitimnost ustavnom tekstu jer većinski na teritoriji Vojvodine nisu ovaj tekst prihvatili kao osnovnu normu sopstvenih asocijacija na politički život, interes udruživanja i života u Republici Srbiji. To jeste pitanje deficita legitimnosti i na njega su ukazivali naši pravnici. Da ne otvaram sve ostale profesionalne nivoe koji bi mogli da problematizuju konsekvence odluke Ustavnog suda Srbije kandidovaću neka otvorena pitanja i preći ću na ove političko – institucionalne pretpostavke za realizaciju autonomije umesto postojeće heteronomije. Vojvodina nema autonomiju.\nPo ustavnom tekstu Vojvodina je heteronomna, političko-teritorijalna organizacija. Ona ima svoj sadržaj samoodređenja samo u zavisnosti od dozvole „staratelja” u liku republičkog parlamenta i taj staratelj može dati autonomiju, a potom uskratiti ili ukinuti autonomiju ne samo zakonskim već i podzakonskim normama. Na to je ukazala Venecijanska komisija u momentu donošenja Ustava. Samo što na to nije ukazala pre donošenja Ustava, nego u tekstu nakon donošenja Ustava, što je takođe simptomatično.\nOtvorena pitanja su: šta posle odluke Ustavnog suda? Ima li šanse za zajedničku strategiju Vlade Srbije i Vlade Vojvodine? Još jedno pitanje koje bih uputio jeste ima li pokrajinske autonomije u Srbiji u poređenju sa evropskim prioncipima i institucionalnim rešenjim.\nTreće pitanje je na kakav identitet imamo pravo, zašto Vojvodina ne može biti predstavljena u Briselu, zašto Srem, Banat, Bačka i Novi Sad ne smeju biti vojvođanske, nego dozvoljeno identitetski određeni preko dozvole centralnih štabova formiranja i određenja i produkcije identiteta? Uloga nacionalnih saveta na tragu ove odluke u realizaciji manjinskih prava pre svega u sferi obrazovanja i službene upotrebe jezika i pisama, kao i informisanja? Da li je ta uloga reducirana i da li su otvorena nova pitanja i da li moramo od početka kretati u regulaciji i harmonizaciji svih ljudskih, manjinskih i drugih prava u AP Vojvodini? Možemo li efektivno da utičemo na to zašto AP Vojvodina nema pravo da daje mišljenje u postupku donošenja zakona. Zašto nije dozvoljena saradnja u onome što se zove međusobni odnosi republičkih i pokrajinskih organa? Kako politici i poslovima Vojvodine, u poljoprivredi, vodoprivredi ili energetici, dati sadržaj i funkciju uvećanja resursa i vrednosti? Može li pokrajina uticati na ublažavanje posledica krize merama u sferi socijalne zaštite, a posebno u sferi zaštite majke i deteta? Pretposlednje, a ne malo važno, kako do ekonomije znanja? Može li Vojvodina da utiče na unapređenje nauke i tehnološkog razvoja? I na kraju, kako do novog ustava Srbije i šta kažu stranke o decentralizaciji?\nNa sva ova pitanja do sada reakcija profesionalne zajednice i stručnih udruženja u Vojvodini nisu ponudila iole razgovetan odgovor. Dobro, avgust je, godišnji odmori su… reaguju pojedinci i predstavnici nevladinih organizacija. Stranke reaguju i nagoveštavaju i u tu igru ulaze partijski interesi kao dominanta. U tu igru ulazi LSV kao inicijator jednog žestokog fronta otpora. Ista stranka je, kada je reč o javnoj svojini i povratku javne svojine Vojvodine, izuzetno srdačno kooperirala sa savetnicima premijera Vlade Srbije preko sms poruka, zaobilazeći pokrajinsku vladu i pokrajinske institucije u formulisanju pokrajinskih zahteva za usvajanje Zakona o javnoj svojini. Jesmo li dobili Zakon? Nismo.\nDemokratska stranka reaguje odrambeno jer je stožer vladajuće koalicije AP Vojvodine. Ali, ni jedan lider Demokratske stranke kao stožera evropeizacije politike u Vojvodini se nije odredio prema odluci Ustavnog suda Srbije. Pažljivijem će se i analitičnijem posmatraču sa puno osnova učiniti da odluka Ustavnog suda Srbije nije nuđenje sudija Ustavnog suda novoformiranoj koaliciji, naprednjacima i socijalistima. Kratak je period. To jeste olakšana mogućnost taktičkog ustupka pojedinih članova Ustavnog suda, ali ova odluka odgovara jedinoj logici i argumentaciji odnosa prema Vojvodini, pre svega lidera Demokratske stranke, gospodina Tadića. I da je slučajno pobedila stranka gospodina Tadića na izborima, na čelu sa njim kao predsednikom države, tada bismo se našli u situaciji u kojoj bismo imali zakon o utvrđenim nadležnostima, mišljenje Ustavnog suda Srbije i njegovu posetu Sirmijumu i rimskim imperatorima u simuliranom ambijentu, na 60 kilometara od Novog Sada istog dana kada je usvajan Statut u Skupštini Vojvodine. Umesto da bude u skupštini i da tako bude krunisana politička inicijativa Demokratske stranke koja rezultira i ovim vidom evropske regionalne autonomije.\nOd Demokratske stranke u ovom momentu ne možemo očekivati inicijativu, a posebno ne onu za okupljanje političkih snaga. Liberalno-demokratska partija je kazala svoje, ali ona nema dovoljno snage. Savez vojvođanskih Mađara, po meni, reaguje sasvim funkcionalno u odnosu na mesto i ulogu koju ima u vladajućoj vojvođanskoj koaliciji i u potrazi je za realnim rešenjima i mogućnostima realnih rešenja. Da li to mogu da rade kandidati za političku scenu za nove izbore? Legitimno mogu. Da li je lako proizvesti nove političke aktere koji opredeljuju političku sudbinu Srbije i Vojvodine? Imaju li snage građani organizovani u alternativne nevladine organizacije, klice novih političkih partija, da na ovoj platformi kritike Ustavnog suda Srbije i novoj platformi AP Vojvodine sa inicijativom za nove ustavne promene, dobiju većinsku podršku? Legitimno je, mogu započeti tu političku akciju, ali to je izuzetno težak i mukotrpan politički zadatak i tu ne reba imati iluzija. Gdeje šansa? Da li treba pesimistički da samo kažemo „nema šanse”? Male su šanse.\nZnali su oni koji su pisali Ustav, kako će se dalje raditi na legalizaciji njegovog teksta. Šanse postoje zbog toga što evropski put ovih političkih aktera ipak ne proizvodi otvorenu mogućnost za realizaciju na lokalu u Novom Sadu nagoveštene pobede srpske opcije. Etnicizacija i fundamentalizacija politike, rušenja granica između javnih vlasti i crkve – sve je to ovde ponuđeno kao opcija smene autonomaštva, dakle pobeda srpske opcije u liku budućeg zamenika gradonačelnika i u ođeku sa likvidacijom table Zorana Đinđića na filozofskom fakultetu, sa porukom: „Pao je Novi Sad, pala je i Vojvodina”.\nAko bi se tim putem krenulo, došlo bi do radikalizacije konflikata i onda to ne bi mogao biti samo domaći konflikt oko tamo nekih sitnih političkih tema. Vlasti u Beogradu nemaju tog interesa i one šalju ipak pomirljivije i kompromisnije tonove. Tada ovo moje prvo pitanje – ima li šanse za zajedničku strategiju Vlade Vojvodine i Vlade Srbije – možda nailazi na relativno puzdan odgovor u kome i vlada iz Beograda zna da zbog Evrope i puteva ka Evropi mora ponuditi kompromis i npr. razogor o poljoprivredi. Prvi put ministar poljoprivrede iz Vojvodine sedi na sastanku u republičkoj vladi. Mi ćemo se suočiti sa strategijom Vlade Vojvodine verovatno kroz nedelju, dve ili tri. Posao će verovatno biti sinhronizovan na relaciji pokrajinska skupština – Vlada Vojvodine. Ali sa stanovišta udruživanja civilno-političkih inicijativa, nisam optimista. Osim angažmana civilnog sektora, pojedinaca i profesionalnih stručnih organizacija sa mnogo više stručne retorike u svakoj oblasti, a sa mnogo manje političkog otvaranja opštih tema, jer mi smo ipak u ovoj igri i u ovom momentu slabiji u odmeravanju političkih snaga.\nDinko Gruhonjić: Hvala, gospodine Komšiću. Gospodine Berisavljeviću, slično pitanje imam i za vas, s obzirom da ste vi kopredsedavajući Četvrte vojvođanske konvencije. Znamo kakvi su stavovi. Da li ste vi takođe pesimista u pogledu mogućnosti okupljanja vojvođanskih snaga, pošto je utisak da ono što političke partije, naročito u Vojvodini, artikulišu prilično odudara od onoga kakvo je raspoloženje među građanima. O tome svedoče i mnoga istaživanja javnog mnjenja, koja se ne objavljuju baš naročito puno u visoko tiražnim i visoko gledanim medijima. Svedoče o sve većem porastu nezadovoljstva Vojvođana nakon odluke Ustavnog suda Srbije, a i pre toga. Ima li mesta za neku iskru slobode?\nŽivan Berisavljević: Pre svega želim da izrazim svoje zadovoljstvo i drago mi je što sam posle toliko duge istorije večeras gost tribine Nezavisnog društva novinara Vojvodine, tribine čija je preteča čuveni „Prozor” i tribina koje su, sledeći taj trag, puno doprinele da se u Vojvodini održi duh i plamen istinskog vojvođanskog demokratizma i istinskog otpora prema svemu što je centralistički i brutalno nasrtalo i na demokratsko biće Srbije i na biće Vojvodine i demokratski nastrojeni deo srpskog društva. Kada kažem srpskog, mislim na teritoriju Republike Srbije, a ne na prisvojni značaj toga prideva. To je jedno. I drugo, naravno mnogo je, kako su pokazala i zalaganja moja dva druga i prijatelja i prethodnika, mnogo je pitanja koja se na svako vaše potpitanje vraćaju u igru, ali pošto ne možemo o svemu govoriti, a pogotovo ne ja, čije sećanje seže još znatno dalje nego mojih prethodnika, pokušaću da se usredsredim na vaše pitanje.\nNapomenuo bih još jednu stvar. Ovo je jedan od onih momenata u dugom procesu nasrtaja na autonomiju. Taj proces možete protezati do Jaše Tomića i Vase Stajića. Možete ga protegnuti do ’62. godine i prvih sukoba unutar komunističkog establišmenta oko pitanja Vojvdine. Možete ga protegnuti do Miloševićeve faze i Osme sednice. Zavisi gde hoćete da ga omeđite. No, njegova unutrašnja ideologija je uvek ista. Srbija kao politička i nacionalna elita koja tvori državotvornu misao Republike Srbije ne ume da vidi interes drugog ni u jednom dijalogu, ni sa jednim partnerom. Njena suština je unitaristički centralizam i on se potvrđuje u svim ovim fazama. Ne samo u odnosu na Vojvodinu nego i na sve one sa kojima je Srbija imala posla u ovom dugom procesu. Ta ista suština ostaje i sada. Ista je ta nacionalna elita.\nOvaj udar na Vojvodinu, koju je Jovan Komšić lucidno nazvao trećom „jogurt revolucijom”, nije ni slučajna ni spontana. Ona je planirani deo udara na biće Vojvodine u pokušaju dovršavanja zatiranja političkog subjektiviteta i regionalnog identiteta Vojvodine, koji je operativno počeo udarom Miloševića, a pre toga je dugo, dugo pripreman. Tada je to označavalo i početak udara na drugu Jugoslaviju da bi se od nje napravila „Srbislavija”. I taj momenat je napravila i pripremila ista ona politička elita koja iz pozadine dubinski vlada, koristeći političke stranke i političke institucije Republike Srbije kao žarače. Ona dubinski vlada, pa čak i ovom modernom Srbijom, već 5 decenija. Ona ima svoje sedište, svoje nosioce, svoje metafore…\nNe bih prihvatio tezu da aktuelnoj vlasti u Srbiji ova odluka ne odgovara. Da sam ja u političkim, državnim i uslovno rečeno pokrajinskim institucijama, ja bih to proverio osporavanjem toga. Ali ona uopšte nije slučajna. Ja ću vas podsetiti da je predsednik republike među svojim prvim nesrećnim izjavama rekao da se odluke Ustavnog suda moraju poštovati, a da će oni koji ih ne poštuju imati posla sa javnim tužiocem. Sad nek neko meni kaže da su neke interne informacije o tome da Dačić baš ne misli tako, a da Vučić misli samo do pola tako, jače od izjave koju predsednik republike nikada nije opovrgao. Ja mislim da to nije slučaj. To je odluka koja je pripremljena i koja bi se pojavila isto tako u odgovarajućem trenutku da je ostala vlast Borisa Tadića.\nU ovoj varijanti se pojavila samo zato što je došla nova vlast na red. Mi tu treba da se okrenemo na dva bitna pitanja. Ovu krizu vojvođansko-srbijanskih odnosa i njenu najnoviju fazu, prouzrokovao je Ustav. Prema tome, prvo što iz Vojvodine mora biti postojano, permanentno, odlučno i koliko je god moguće sinhronizovano tražiti, to je promena Ustava. Za to osporavanje mi imamo legitimitet u činjenici da, uprkos manipulacijama tokom dvodnevnog referenduma, Vojvodina nije glasala za taj Ustav. Kada jedan od dva preostala entiteta u jednom državnom biću kakvo je Republika Srbija ne stane referendumski, plebiscitarno, iza odgovarajućeg ustavnog akta, onda je taj akt po svim elementarnim rezonima pravne nauke – nelegitiman. On nema demokratski legitimitet u ovoj zemlji.\nPrvo sa čim se moramo složiti u ovom sastavu, koji prvi put prevazilazi onaj kružok od 50 ljudi koji se već dugo sastaje da bi jedni drugima govorili ono što manje-više svi jednako veruju, to je da je centralno pitanje kako artikulisati u Vojvodini pitanje njenog položaja, ustava i pitanje promena tog vampirskog ustava koji je Vojvodini dao fasadnu autonomiju. Kažem vampirskog, zato što je donesen preko noći i nisu uspeli da pročitaju ni korice toga ustava poslanici koji su ga dobili. Drugo, ja mislim da politički mi imamo puno pravo da osporavamo sadržinu odluka Ustavnog suda. Zašto imamo pravo? Zato što je ta sadržina motivisana politički i pošto je eminentno politička sadržina te odluke Ustavnog suda, mislim da vojvođanska politička javnost ima pravo, a političke institucije u Vojvodini su dužne da ospore tu odluku tamo gde je njena suština.\nFormalno-pravno gledano, naravno da se odluke Ustavnog suda moraju poštovati. Ali bar ova vlast je dala primer, sjajan primer na samom početku. Prvi zakon koji je donela je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije i o nezavisnom položaju guvernera. Ako se može iz političkih razloga udarati na nezavisnost institucije kakva je Narodna banka i guverner, zašto se ne može iz istih tih razloga otvoriti pitanje digniteta, sadržine i sastava tog Ustavnog suda, koji je, ne slučajno, napravljen tako da upravo po diktatu one dubinske političke sile koja upravlja Srbijom, može da donese odluku kakvu ona hoće.\nKada je reč o ovom konkretnom momentu, ovde ima puno ideja i predloga koji u sadržini mogu biti deo nekog programa ako bi se oko toga napravila politička saglasnost. Ali ja bih ukazao na jedan novi momenat. Mi prvi put u Vojvodini, posle donošenja tog Ustava, imamo jedan novi pozitivan tračak nade za optimizam. Pokrajinske institucije i struktura koja upravlja tim institucijama, koje su na žalost reducirane samo na administraciju, prvi put su se okrenule protiv jedne odluke iz Beograda. Institucionalno se pobunile protiv takve jedne odluke. Mi smo do sada imali jednu rafiniranu, perfidnu taktiku i strategiju DS-a i njenih koalicionih partnera, koja se svodila na to da ta centrala operativno upravlja Vojvodinom preko Bojana Pajtića, a politički preko Nenada Čanka. Sada se prvi put desilo da se centrala na svoj način objektivno našla u konfliktu sa onima koji su ovde nosici vlasti. Do sada je otpor prema tome što je zatiralo biće Vojvodine bio nevidljiv institucionalno. Pod zatiranjem mislim i na to šta je urađeno sa Maticom srpskom, kako izgleda Enciklopedija srpskog naroda koja se tamo pravi, pa do toga kakva neprikosnovena pozicija je data vladiki, kome ne smetaju ulični svirači ali mu smetaju novosadska deca, itd. E sada, nosioci dosadašnjeg otpora su bile nevladine organizacije i oni koji kao pojedinci predstavljaju neke institucije i imaju uticaja na javno mnjenje. Oni su se okupili oko Vojvođanske konvencije.\nŽivan Berisavljević: Potreban organizovani otpor udarima na Vojvodinu\nJa lično mislim da ustavotvorni pokret treba artikulisati oko onih, do sada slabašnih snaga, koje su usvojile stavove Konvencije. Prve, druge, treće i četvrte. I u sadejstvu sa svim ovim institucijama i stručnim asocijacijama, koje su sada i prozvane i pozvane da kažu svoje mišljenje o svemu, jasno iskazati stavove i pobuniti se. Drugo, treba napraviti blok političkih partija koji će se u parlamentima Vojvodine i Srbije početi boriti za interese Vojvodine na dva načina. Prvi – aktivno otvarati vojvođansko pitanje i sva druga strateški važna pitanja za Vojvodini u tim parlamentima. Svojim inicijativama i svojim artikulisanim sadejstvom. Drugi – pružti otpor svim ovim parcijalnim i svekolikom udarima na biće Vojvodine. To je moj najkraći, ali ipak dugačak pogovor na vaše pitanje.\nDinko Gruhonjić: Hvala vam, gospodine Berisavljeviću. Kolega Gabor Bodiš već duže vreme ne živi u Vojvodini, ali je izbog posla i zbog ličnog interesovanja vrlo dobro upoznat sa time šta se ovde dešava. Dok ste bili u Slobodnoj Evropi u Pragu, a i sada doke ste vrlo aktivni u krugu Naplo. Pretpostavljam da vi ipak imate jedan objektivniji i sveobuhvatniji pogled. Naš pogled je sada već više iz neke, uslovno rečeno,”žablje perspektive” i možda smo postali autistični tokom ovih četvrt veka koliko traje čitav ovaj horor koji nam se dešava. Ovde se sada vrlo često govori o internacionalizaciji pitanja Vojvodine, o tom međunarodnom aspektu. Vojvođanski klub svake godine krajem avgusta redovno podseća na Londonsku mirovnu konferenciju iz avgusta 1992. godine. Kako tu stvari stoje? Koliko su uopšte realne te priče o mogućnosti da se internacionalizuje vojvođansko pitanje, ma šta to podrazumevalo?\nGabor Bodiš: Umesto da direktno odgovorim na ovo pitanje, jer ne znam odgovor na njega, mogu samo da dam pretpostavku da su šanse negde pola-pola, 50-50 odsto. Hteo sam malo da vas i zabavim sa okruženjem Vojvodine, jer se i tu odigravaju veoma čudni procesi. Izgleda da živimo u vreme restauracija, jer kako ste rekli, ovde je sada u toku restauracija režima Slobodana Miloševića. U susednim zemljama se isto vrši restauracija. Dvojica Viktora sada prave čuda u Rumuniji, odnosno u Mađarskoj. Ovo u Rumuniji je lakše podneti, jer je manje bitno za odnose u Vojvodini i autonomiju Vojvodine. TamoViktor Ponta restaurira režim za koji se još ni ne zna koji je, ali brzina promena i brzina kojom on smenjuje ljude bez da je dobio izbore je zapanjujuća. On izbore još nije dobio, nego je slučajnim transferom igrača u parlamentu dobio većinu. Plus nije uspeo da smeni predsednika, koji isto nije naivan igrač. On vrši jednu renacionalizaciju trenutno. Oduzima nekretnine čime izaziva i nacionalnu mržnju. To može da izazove i teže posledice. No, čini mi se da sa Srbijom, sem u slučaju dok je sticala status kandidata i sem nekih smešnih uslova, nema direktnih povezanosti i nema povezanosti između dešavanja u ove dve zemlje.\nDruga je priča u Mađarskoj. Tamo se vrši restauracija Hortijevog režima. To je sada, naravno, farsa. To više nema nikakve veze, jer ti ljudi koji sada vode Mađarsku su mladići između 40 i 50 godina, koji nemaju ni toliko znanja, ni toliko čvrstog moralnog stava da bi oni mogli nešto sami izgraditi. Toje farsa. Pored ekonomije koja propada u Mađarskoj, imamo još dve pojave. Po Mađarskoj, naročito u istočnom delu, gde se nalazi puno Roma i u nekoliko regiona su u većini, marširaju ljudi u crnim uniformama sa čudnim naznakama koje liče na one znake koje su nosili posle Hortijevog pada mađarski fašisti. Jedni se zovu Mađarska garda, a ima ih više. Vlast nikako da reši ovo, mada je policija uvek tu da razdvaja suprotne strane, ali nema nikakvog aktivnijeg učešća. Najnovija vest je da i Romi sami stvaraju svoju gardu. Meni to sada stvarno liči na katastrofu.\nDruga pojava je da je u javni govor Mađarske i u deo štampe koja pripada vladi ušao antisemitizam i postaio svakodnevna pojava. To je prosto neverovatno. Antisemitizam u Mađarskoj ima veliku istoriju. Mađarska je izgubila 500.000 Jevreja za vreme Drugog svetskog rata i to u periodu između maja i jula ’44 godine. Ono što je još bliže ovoj temi je nacionalna politika ovih ljudi koji vode Mađarsku. Njihova drastična promena dosadašnje politike, koja je bila dosta neutralna, čak i malo slabašna, dovodi do usvajanja zakona o dvojnom državljanstvu. To je početak ostvarivanja nacionalne politikeViktora Orbana.\nSvrha tog zakona nije to što je vojvođanskim Mađarima i ne samo Mađarima pružena mogućnost putovanja i pozitivne praktične strane koje nosi. Jedini razlog zbog kojeg su oni doneli taj zakon je da dobiju birače u Mađarskoj. Oni računaju da će na sledećim izborima 2014. godine ovi koji su dobili državljanstvo, naravno iz zahvalnosti, glasati za Fidesa.\nNajuspešniji učenik Viktora Orbana je Ištvan Pastor. Fides je pokušavao to u susednim zemljama, u npr. Rumuniji gde ima manje od milion ipo Mađara i u Slovačkoj gde procentualno u odnosu na stanovništvo ima više Mađara, i nisu uspeli. Na izborima su propale one čisto mađarske stranke, a pobedile su one koje, prema Orbanu Viktoru, nisu dovoljno na desnoj strani. Interesantna pojava za vojvođanske prilike se desila u Slovačkoj. Oni su već dva puta imali izbore u dve godine. Tamo je iz parlamenta ispala čisto mađarska partija, a u parlament je ušla jedna stranka koja se zove „Most” i sastoji se od Mađara i Slovaka zajedno. Čak je vođa te stranke bio potpredsednik prethodne vlade u Slovačkoj. To je stranka istaknutijih ljudi liberalnih shvatanja. To je interesantan projekat koji nije počeo sada, nego još za vreme dok su Havel i ekipa pravili baršunastu revoluciju. To su oni već pokušali jednom. Zajedno su bili onda protiv starog režima, ali u Slovačkoj u Bratislavi, a ne u Pragu.\nZašto je Pastor najuspešniji učenik? Pa zato što je to jedina stranka koju je Fides podržao u zemljama izvan Mađarske a da je ušla u parlament. Tu je došlo malo do kolebanja, jer se SVM onim glasanjem za budžet pre dve godine prikazao kao najveći zaštitnik Vojvidne i interesa. Ta strategija je igrala ulogu i čak verujem da su mislili da će tako dobiti i glasače izvan mađarskog korpusa. Ali, pošto je pozvao Viktora Orbana, tog trenutka je ta opcija pala u vodu. Te dve opcije ne idu zajedno. Ja sam mislio da će Orbanova poseta, zbog zahvalnosti na dvojnom državljanstvu i mađarskom pasošu koji sada vredi više, doneti SVM-u više glasova. No, to se nije desilo. Dobio je manje i to znači da nije sve u rukama nacionalne stranke. Bar polovina glasača je na nekim drugim stranama. Oni ili ne glasasju ili daju glasove drugima. Liga, Liberali, pa čak i DS dobijaju glasove od Mađara. Politika Viktora Orbana prema, recimo Srbiji, takva je da sam nekoliko puta javno na televiziji „Duna” pokušavao da objasnim da autonomija za njih znači – mađarska autonomija. Ponekad sam to uspeo, ponekad ne, ali uglavnom oni možda iz pristojnosti ili iz neznanja kažu da je to autonomija Vojvodine dobra stvar. Sa druge strane misle i u njihovoj glavi je samo nacionalna autonomija. Po tom pitanju oni su ovde postigli najviši stepen uspeha, jer je ovde takozvana kulturna autonomija postala stvarnost uz pomoć nacionalnih saveta manjina. Ta, da kažem, velikodušna praksa, nije donela u oblasti informisanja neke velike rezultate. Naprotiv.\nŽivan Berisavljević: Moram da se nadovežem ovde na kolegu. Imao sam sa gospodinom Pastorom nekih 5 – 6 razgovora. Ne bi bilo pošteno da sedim ovde i da slušam sve ovo, iako to potpuno uvažavam. Ne bih voleo ni da ličim na Agoštona, pa da kažem da je vojvođansko pitanje ustvari srpsko-srpsko pitanje. Ne bih ni da ulazim u sve ove finese u odnosima mađarskih političkih snaga ili snaga u regionu. No, kada sam sa Pastorom razgovarao, uvek mi je govorio da je najveći problem Vojvodine što je u jednom periodu ispalo da je najborbenija politička partija za vojvođansku autonomiju u parlamentu upravo mađarska partija i da se on toga boji jer može biti kontraproduktivno. Samo toliko.\nDinko Gruhonjić: Hvala našim gostima. Pošto smo pričali više od sat vremena sada je red da pružimo priliku vama da kažete vaš stav i da postavite eventualno neko pitanje, ukoliko imate, na temu gušenja autonomije Vojvodine. Evo, pala je noć, počinju bubnjevi i Festival uličnih svirača, pa pre nego što se zakuva festivalska atmosfera da i mi završimo.\n(Transkript tribine “Vojvodina noću ili gušenje autonomije”, koja je realizovana u okviru projekta “Javna debata o decentralizaciji”, koji sprovodi Nezavisno društvo novinara Vojvodine, a podržava američka fondacije NED. Izlaganja nisu autorizovana.)


Slijedimo Poslanika a.s. da bi nas Allah zavolio! (Hatib: Ishak ef. Alešević) | IGBD\nPočetna Hutbe Slijedimo Poslanika a.s. da bi nas Allah zavolio! (Hatib: Ishak ef. Alešević)\nSlijedimo Poslanika a.s. da bi nas Allah zavolio! (Hatib: Ishak ef. Alešević)\nurednik 1st Jan. 2015. Nema komentara


Odluka Upravnog odbora muzeja: Čelični dio mosta iz filma “Bitka na Neretvi” ide na prodaju | Tuzlanski.ba\nOdluka Upravnog odbora muzeja: Čelični dio mosta iz filma “Bitka na Neretvi” ide na prodaju\nDijeljenja: | 5.10.2020. u 13:51\n“Prodaja ovog dijela konstrukcije spade u završnu fazu pripremnih radova, nakon čega se kreće sa postavljanjem nove konstrukcije koja se izrađuje”, kazala je Đelmo.\nFinansijer projekta je JP Elektroprivreda BiH, investitor Općina Jablanica, a izvođač radova kompanija HP Investing iz Mostara. Vrijednost cjelokupnog projekta je 1.200.000 KM. (Tuzlanski.ba)\nKljučne riječi: Bitka na Neretvi, JU Muzej “Bitka za ranjenike na Neretvi”, most, prodaja


Foto: e-stock.us/Časlav Vukojičić\nBraco Gajić je srpski i bosanskohercegovački digitalni komičar, jutjuber, influenser i zvezda društvenih mreža. Njegovi video klipovi na društvenim mrežama broje milionske preglede. Rođen je 30. oktobra 1997. godine u Bijeljini. Živi i radi u rodnom gradu.\nNjegov „Jutjubu“ („YouTube“) trenutno (novembar 2021. godine) ima 1.5 miliona pretplatnika i 756 miliona pregleda. U isto vreme, na „Instagramu“ ga prati više od 457 hiljada fanova.\nKroz svoje video klipove svojim fanovima, osim smeha, šalje i poučne poruke iz vlastitog iskustva, savetuje ih da idu „pravim“ putem.\nDuhoviti dečko iz Bijeljine ostavlja utisak izuzetno dobrog mladića koji zasmejava sve oko sebe, ali u svemu ima i granicu. To su prepoznali njegovi fanovi.\nZbog toga i ne čudi što ga gde god se pojavi dočeka „armija“ mladih obožavalaca.\nBraco Gajić rođen je 30. oktobra 1997. godine u Bijeljini. Njegova majka zove se Ružica, a njegov otac Radislav. Otac mu je poginuo u saobraćajnoj nesreći na motoru kada je njegova majka bila u šestom mesecu trudnoće.\nBraco je dobio ime po nadimku svog oca kojeg nikada nije upoznao, a video ga je samo na fotografijama. Ono što ga boli je to što ne postoji nijedan video snimak njegovog oca, pa da čak ne zna ni kakva je bila njegova boja glasa.\nDakle, odrastao je sa svojom majkom koja mu je oduvek pružala slobodu. Do pre deset godina, živeli su u jednoj kući, a kasnije su se preselili u stan. Pošto je majka mnogo radila, čuvala ga je jedna starija žena.\nBraco je od malena imao slobodu i pokazao svoju kreativnost. U sklopu te kuće, nalazila se i garaža sa starim nameštajem, pa je dečak od tog nameštaja počeo da pravi neke druge stvari.\nShvatio je da je tako počeo da razvija svoju kreativnost, a kasnije je krenuo da trenira parkur sa prijateljima. Njegovi prijatelji su posle odustali od parkura, ali je on bio istrajan u tome.\nTada je počeo da snima klipove za „Jutjub“. U međuvremenu je studirao programiranje i informatiku.\nSvoju karijeru na internetu započeo je 2012. godine. U potpunosti se tome posvetio kada je shvatio da bi to mogao biti trend u budućnosti. Počeo je sa friraningom (freerunning), tehnikama i treniranjem parkura.\nParkur je jedan, kako Braco kaže, ekstremniji sport, a u video klipovima je sve to prikazivao na zanimljiv način. Radio je salte i akrobacije kako bi došao do svoje publike.\nKako je sam rekao, sve to mu je bilo odlično dok nije došao do 10 hiljada pratilaca na „Jutjubu“. Svi koje je zanimao ovaj sport, već su bili na njegovom kanalu i osetio je da su mu potrebni noviteti.\nTada je odlučio da ode korak dalje i da počne da se bavi snimanjem komičnog sadržaja kako bi proširio svoju ciljnu grupu i pridobio nove pratioce. To mu je pošlo za rukom, a s vremenom je razvijao i širio svoj sadržaj.\nTako su njegovi fanovi imali priliku da kroz video klipove upoznaju njegovu majku, saznaju priču o njegovom ocu, ali i da upoznaju njegovu devojku Draganu.\nBraco Gajić je zahvaljujući smislu za humor i zanimljivoj životnoj priči prirastao za srce svojim fanovima koji sa nestrpljenjem iščekuju svaki njegov novi video klip.\nBazirao se na zanimljive izazove, a ranije je organizovao takmičenja u brzini pravljenja određenih stvari od određenih materijala kao što su brod od papira i slično.\nPrati svetske trendovi i u skladu sa njima, formira i svoj sadržaj. Kreativnosti mu ne nedostaje, a kako je jednom prilikom kazao, cilj mu je da napreduje u narednom periodu i razvija svoj „Jutjubu“ kanal, koji je postao unosan posao.\nU dva svoja klipa na „Jutjubu“ Braco Gajić je ispričao vrlo emotivnu priču o svom ocu koji je poginuo u saobraćajnoj nesreći na motoru i kojeg nikada nije upoznao. O detaljima nije govorio, ali je objasnio da mu je vrlo teško i neobično kada izgovori „tata“.\nSvojim fanovima je otkrio i to da je njegov otac bio profesionalni sportista. Trenirao je hokej, igrao za reprezentaciju Jugoslavije i bio je učesnik na Olimpijskim igrama u Sarajevu 1984. godine.\nBraco je rekao da fizički mnogo liči na svog oca. Iz priča koje je čuo od onih koji su poznavali njegovog tatu otkrio je i da je njegov otac bio mnogo zanimljiv i duhovit čovek, te da mnoge Bracine fore i način smeha zvuče baš kao one njegovog oca.\nS obzirom da je njegov tata jedno vreme živeo u Sarajevu, prvo je odlučio da pronađe zgradu u kojoj je tada stanovao. Imao je staru adresu, a naziv ulice je u međuvremenu promenjen pa mu je to malo otežalo posao.\nIpak, uspeo je da pronađe tu stambenu zgradu u sarajevskom naselju Grbavica. Odmah je prepoznao prostor oko zgrade iz priča koje je čuo o svom ocu.\nPored zgrade, nalaze se stepenice i gelender, na kojem je njegov otac sa drugovima provodio vreme. Braco se prošetao tim stepenicama i spustio niz gelender, te rekao kako je vrlo čudan osećaj kada zna da se upravo nalazi na istom mestu na kojem je bio i njegov tata.\nU Sarajevu je prespavao, a potom se već naredni dan uputio u Sportsku dvoranu „Zetra“ da obiđe prostor u kojem je njegov tata trenirao hokej.\nObišao je sportsku salu i sve prostorije u koje je mogao da uđe. Upoređivao je to sa fotografijama svog oca koje je imao od ranije.\nPronašao je mnogo detalja koji se još uvek nisu promenili, a za njega je to bilo veoma emotivno. Nadao se da će baš tu u dvorani sresti nekog starijeg ko se seća njegovog oca. Međutim, svi koji su tu radili bili su mlađi i nije mogao da sazna još neki detalj iz života svog oca.\nOvaj njegov video je na „Jutjubu“ do novembra 2021. godine pregledalo preko 1.4 miliona ljudi.\nMajka Ružica u video klipovima na „Jutjubu“\nBracini fanovi na društvenim mrežama često su mu slali predloge za snimanje novih video klipova, a mnogi od njih izrazili su želju da upoznaju njegovu majku Ružicu.\nNekoliko meseci posle Ružica je stala pred kameru sa svojim sinom. Bilo je to dva meseca pre Bracinog rođendana.\nTako su svi njegovi pratioci imali priliku da upoznaju Ružicu kao jednu vrlo dobru majku koja je uvek spremna da se našali, ali i da ozbiljno porazgovara sa Bracom.\nPriznala je da je u početku, kada je njen sin želio da se bavi parkurom, bila veoma sumnjičava i nije to želela jer se bojala da se ne povredi.\nIpak, popustila je pred željom sina jedinca. Takođe, kada je Braco počeo da snima video klipove za „Jutjub“, nije imala ništa protiv, ali nije mislila da će steći toliku popularnost.\nIspričala je da su ona i njen sin bili na moru kada je on stekao 10 hiljada pratilaca na „Jutjubu“. Kazala je da je Braco bio presrećan i da ju je zvao da idu negde da to proslave, što su i uradili iako joj tada nije bilo jasno šta to znači.\nUbrzo je i ona počela da prati sve njegove video klipove i videla je da mnogi fanovi žele i nju da upoznaju.\nU prvom video klipu, mama Ružica, odlučila je da prikaže kako izgleda Bracina soba i da objasni na koji način je planira renovirati kao poklon Braci za rođendan. Video je bio mnogo zanimljiv, a posle ovog videa, mama Ružica se opustila i sve češće je deo Bracinih video klipova.\nTako su fanovi kasnije mamu Ružicu imali priliku da vide i u raznim izazovima kao što su takmičenje između nje i Brace ko će se više udebljati za 24 sata. Majka i sin snimali su vaganje i svoju početnu kilažu, zatim, šta jedu u toku dana, te vaganje narednog dana i proglašenje pobednika. Sve to je bilo vrlo zanimljivo sa dosta komičnih situacija.\nDragana se pojavljuje u više Bracinih klipova na „Jutjubu“. Kao par su vrlo zanimljivi. Snimali su razne komične video klipove, izazove, igrice…\nJedan od najgledanijih je onaj kada Braco uđe u njihov stan, a Dragana ne zna da je on tu. Krio se po stanu i snimao je, što je na kraju bilo veoma zabavno. Takođe, par je snimao svoj dan kada su 24 sata vezani lisicama i sve su morali da rade zajedno.\n„Niđe veze“ – duetska pesma i saradnja sa Andrijom Jo\nBraco je snimio duetsku pesmu sa jutjuberom Andrijom Jo. Dva jutjubera upoznala je Bracina devojka Dragana Kovačević.\nUbrzo su shvatili da bi mogli snimiti duetsku pesmu koja bi mogla biti zanimljiva njihovim pratiocima. Inače, „niđe veze“ je fraza koju Braco koristi u skoro svakom svom video klipu.\nPesmu i video spot objavili su 11. avgusta 2019. godine, a u novembru 2021. godine spot broji preko 23 miliona pregleda na Bracinom „Jutjub“ kanalu.\nInače, Braco i Andrija su postali dobri prijatelji. Zajedno su letovali u Budvi sa Bracinom devojkom Draganom gde su snimili video 24 sata na pustom ostrvu.\nOvaj trojac uputio se u avanturu na jedno ostrvo pored Budve, gde su prespavali uz logorsku vatru, tražili hranu i zezali se. Ovaj video je jedan od najgledanijih na njegovom kanalu.\nPesma „Jurim“ objavljena je 12. septembra 2020. godine, a za godinu dana je „zaradila“ preko 14 miliona pregleda.


PROVJERILI SMO ZA SVE VAS: Ove namirnice OBAVEZNO treba JESTI tokom ljeta... (foto, video) - IBALKAN\nPROVJERILI SMO ZA SVE VAS: Ove namirnice OBAVEZNO treba JESTI tokom ljeta… (foto, video)\nPočele su letnje temperature, te je vrijeme da namirnice i stilove kuvanja prilagodite ovom godišnjem dobu….\nISTANBUL: Regija, Zanimljivosti, vijesti, četvrtak, 16. 06. 2022… 00: 38… PROVJERILI SMO ZA SVE VAS: Ove namirnice OBAVEZNO treba JESTI tokom ljeta… (foto, video)\nU pitanju je hrana sa visokim procentom vode u svom sastavu, poput lubenice i celera. Pored toga, ovakva hrana sadrži i brojne druge nutrijente, neophodne za optimalno zdravlje tijela.\nTatjana Popović je sertifikovani health coach, autor, predavač, kreator i organizator nekoliko različitih programa, uključujući “5 dana detoks program” i otkriva koju laganu hranu da birate tokom ljeta, kako biste spračili zadržavanje viška vode u tijelu.\nZeleno lisnato povrće, poput spanaća, blitve, matovilca, rukole, zelene salate i brojnih drugih vrsta sadrži veliku količinu vode, zbog čega je odličan izbor naročito tokom ljeta. Osvežava, hidrira i rashlađuje organizam, ali ga i snabdeva raznim nutrijentima, poput magnezijuma i brojnim drugim mineralima i vitaminima, neophodnim za optimalno funkcionisanje tijela.\nRiba je odličan izvor omega 3 masnih kiselina i vitamina kao što su D i B2 (riboflavin). Osim toga sadrži brojne minerale, poput gvožđa, cinka, joda, magnezijuma i kalijuma. Jedite je u kombinaciji sa svježom salatom.\nČitaj još: HLADAN TUŠ: MENSUR ostavio sve u ŠOKU...\nS obzirom na to da sadrži visok procenat vode – oko 90% – lubenica vam može pomoći da hidrirate organizam u vrelim ljetnjim danima. Osim toga, sadrži malu količinu prirodnog šećera i kalorija, pa je odličan izbor za sve one koji žele da koriguju telesnu težinu. Takođe puna je razlilčitih antioksidanasa, koji imaju pozitivan uticaj na organizam, te proizvode efekat hlađenja.\nDinja poput lubenice sadži mnogo vode, zahvaljujući kojoj hidrira, hladi i osvežava organizam. Takođe pomaže prilikom izbacivanja viška vode iz tijela. Izuzetno je ukusna i odlično se kombinuje sa drugim vrstama voća.\nSmokve su izuzetno zdrave i bogate brojnim antioksidansima, koji pozitivno utiču na probavu, te zdravlje srca. Budući da sadrže velike količine biljnih vlakana, pružaju osjećaj sitosti, mogu ublažiti žudnju za nezdravim namirnicama, te time pomoći u kontroli telesne težine.\nKukuruz je bogat vitaminom C, antioksidansom koji pomaže u zaštiti ćelija od oštećenja i sprečava razvoj kancera i bolesti srca. Osim toga, ovo povrće bogato je raznim karotenoidima, koji štite kožu od štetnih uticaja sunčevih zraka.\nČitaj još: ĐUKANOVIĆU JE DOSTA SRPSKIH NACIONALISTA: Srpska pravoslavna crkva neće spriječiti državu...\nSvježa nana je dostupna tokom ljeta u svim bolje opremljenim supermarketima gde se prodaju voće i povrće. Nabavite nekoliko listova ove izuzetno ljekovite biljke, kako biste osvježili i rashladili organizam. Možete je dodati u smuti, ljetnju salatu ili napravite aromatizovanu vodu…\nBONUS VIDEO: SUPERHRANA- 5 namirnica koje treba jesti svaki dan…\nizvor iBalkan.net / Ishrana.ba


Srbija i mediji: Komemoracija Dušanu Mašiću - novinarstvo mu je bilo način života : Južne vesti\nSrbija i mediji: Komemoracija Dušanu Mašiću - novinarstvo mu je bilo način života\n15:01, 7. 2. 2022.\n„I had the time of my life", naslovna pesma iz filma Dirty Dancing (Prljavi ples) puštena na kraju komemoracije Dušanu Mašiću, simbolično je opisala njegov život i novinarsku karijeru.\nVoleo je da se šali, voleo je da pleše, ali je iznad svega voleo novinarstvo - bio je to „njegov način života", kako je govorio.\nNemerljivo je uticao na mnoge generacije mladih novinara, stalno ih bodreći: „Hajde, hajde, možeš ti to".\nDušan Mašić, iskusni novinar sa dugogodišnjom karijerom u BBC-ju u Londonu i Beogradu, preminuo je iznenada u 56. godini, 31. januara 2022. godine.\nMašić je bio i jedan od osnivača Nezavisnog udruženja novinara Srbije, Asocijacije nezavisnih elektronskih medija ANEM i autor knjige Talasanje Srbije.\nNa komemoraciji u beogradskom Domu omladine, u ponedeljak, 7. februara, od Mašića su se oprostile kolege sa kojima je krojio novinarsko nebo u Srbiji u izazovna vremena.\n„Teško mi je da pričam o prijateljstvu sa Mašićem u prošlom vremenu, ali mi upravo sada odjekuje njegov glas u glavi koji mi kaže: 'Ajde, ajde, možeš ti to'.\n„E, to je za mene Mašić - neko ko je uvek verovao u mene i shodno tome me je stalno ubacivao u nekakve profesionalne izazove", kaže Danica Ilić, nekadašnja novinarka Radija B92, sada novinarka BBC-ja.\nMašić ju je naučio, dodaje, da pravi priče o ljudima, a ne o političarima i da emisije počne temom koji nijedan drugi medij nema.\n„Naučio me je kako da montiram i pišem najave za radijski prilog. Rekao je: 'Zamisli da crkne tehnika i da nema klipova. Piši kao što govoriš i skrati rečenice. Mora svima da bude jasno'".\nKaže da je Mašić zasmejavao do suza. I nervirao kad joj, svojevremeno, nije verovao da će podkast i Tviter da postanu hit i u Srbiji.\n„Mašić se šalio da ćemo mi Kraljevčani na kraju da dignemo revoluciju.\n„Mislim da je tako hteo da mi se oduži za to što sam ga valjda ja jedina podržavala da u ovoj zemlji otvori govorni radio.\n„Moj dobri, topli, duhoviti prijatelj - Maške", rekla je Danica Ilić na komemoraciji.\nB92 je bila moja misija ili tačnije - način življenja\nSvaki dan je počinjao isto. Kao u onom filmu Dan Mrmota. Ko će da skuva kafu? Ko će da opere šoljice? Psovali smo one od prošle noći što nisu ispraznili pepeljare i Jasnu-čistačicu, koja je uvek imala opravdanje zašto nije počistila redakciju.\nTe, Veran (Matić) je poslao da odnese nešto, te bili gosti u marketingu, a u krajnjem slučaju vadila se da je 'alergična na prašinu'.\nSamo je B92 mogao da ima čistačicu alergičnu na prašinu. Kao i tonca kome se „znoje uši ispod slušalica", pa je to razlog zašto uvek kad nešto montira mora to da „odvali„ do daske umesto da radi sa slušalicama. Na posao se dolazilo ¨posle deset¨. Vrlo rastegljiv pojam. Do podne se kao okupimo.\nSve dok nije uveden Jutarnji dnevnik, ali i tada je to značilo da će samo jedan ili dvoje da se druži sa pekarima.\nKada sam kasnije po belom svetu imao prilike da vidim kako rade druge redakcije, shvatio sam da mi u B92 nismo bili ništa nalik tome.\nNema jutarnjih sastanaka I službenih beležaka sa istih, memoranduma i evaluacija.\nHijerarhija se kod nas završavala sa urednikom „Dnevnika", dežurnom babarogom, koji deli„zadatke¨ i vodi računa da svi događaji budu „pokriveni".\nI Veranom, koji je u toj prvoj fazi stalno tražio žrtvu koja će da ide po pivo.\nOno po čemu se B92 razlikovao od „normalnih" stanica bio je pogled na svet. Ne mislim pri tom na ono što se videlo kroz zamazane prozore Doma omladine Beograda, koji su valjda poslednji put prani kada je zgrada šezdeset i neke otvarana.\nNe, radio stanice u svetu mahom postoje da bi zarađivale pare.\nB92 je bila „misija", ili tačnije rečeno način življenja.\nI verovatno da kao takav ne bi mogao da opstane nigde drugde u svetu osim u Srbiji devedesetih.\nKao što ni zemlja poput Srbije devedesetih nije mogla da postoji nigde drugde.\nZato su nas i izolovali i tek bi se tu i tamo nagnuli preko granica da vide da li smo još živi.\nJesmo, vikali smo, ali oni kao da nas nisu čuli. A možda nisu ni želeli.\nOdlomak iz Mašićeve knjige Talasanje Srbije\nGlavna urednica BBC-ja na srpskom Aleksandra Nikšić rekla je da će Dušan nedostajati po mnogo osnova - „da vodimo beskrajne rasprave i razmenu argumenata, koje bi kao rezultat dale najbolje ili najkvalitetnije rešenje u tom trenutku."\n„Uz Dejana Anastasijevića, koji nas je nažalost ranije napustio, Dušan i ja smo dinosaurusi, radili smo u vreme kada nije bilo mobilnih telefona.\n„Upravo taj spoj, nas dinosaurusa iz predigitalnog vremena i mladih ljudi koji su sada deo redakcije BBC na srpskom, to je budućnost onoga što nazivamo novinarstvom".\nObraćanje je završila rečima: „Bez Dušana ne bi bilo BBC-ja na srpskom, a na nama je da budemo ponosni na njega i da nastavimo ovim putem".\nVildana Selimbegović, glavna urednica sarajevskog dnevnog lista Oslobođenje, prisetila se nedavne epizode kada su pojedini mediji u Srbiji greškom objavili da je Dušan Mašić preminuo.\nUmesto advokata Dušana Mašića, stavili su fotografiju novinara Dušana Mašića i objavili da je „umro poznati novinar Mašić".\n„Imao je Dušan taj običaj, da me trzne nedjeljom, da priupita o čemu sam pisala. Ovaj je put povod bio drugačiji: 'Jesi čula da sam umro? Ceo mi dan zvoni telefon i ljudi proveravaju!'.\n„Kada mi je ispričao detalje svoje digitalne smrti koju je - onako kako je samo on to umio - pretvorio u anegdotu, predložila sam mu da priču koristi kao pokaznu vježbu za fejk njuz (lažnu vest).\n„Razmisli, kazala sam, u kojim smo fazama kad ljude zovu da provjere i vijesti o njihovoj smrti. Kada je nedugo zatim došao u Sarajevo, s vrata mi je rekao: 'Nisi bila u pravu, nije fejk njuz: vest je zapravo tačna, ali je preuranjena".\nI Vildana će Dušana pamtiti kao nekog ko je umeo da relaksira napetost, da se šali „i onda kada sam bila na ivici suza".\n„I uvijek je uspijevao da me nasmije. Uživao je u debatama, provocirao rasprave i znao odgovore i na nepostavljena pitanja.\n„Iz rukava je sipao podatke zbog kojih sam se ponekad šalila kako je opet virio u stara izdanja Politikinog zabavnika, a on uzvraćao: 'Naravno, neću valjda da čitam dvotomnu literaturu!'".\nUkazala je da je Dušan među prijateljima „slovio za višetomnu enciklopediju" i „riznicu znanja koje je velikodušno rasipao".\n„Volio je Beograd, onom nesebičnom posvećenošću kakva je jedino i moguća kada je dom u pitanju.\n„London je bila kuća, u kojoj ovih dana tuguje naš zajednički prijatelj Neven Anđelić. Dušan je, kaže Neven, zajedno s odličnim društvom zatalasao Srbiju.\n„Knjigu koju je napisao, nije mogao bolje nasloviti. Život mu je bio da talasima popravi društvo.\n„I nije stao na Beogradu i Srbiji. Jednom kada se pokrenu, talase se više ne može smiriti", kaže Vildana Selimbegović.\nPoslednja poruka Dušanu, od njegove Džulije\n„Dvadeset sedam godina je mnogo čarapa Dule - čak i ako uzmemo u obzir vreme kada smo bili u različitim gradovima i zemljama, i dalje mislim da sam savila nekoliko hiljada pari tvojih.\n„Mi živimo u malim stvarima i svaki par savijenih čarapa, svaka šolja jutarnje kafe, svaki rođendanski balon za Mimi, ili čestitka ili zahvalnost su gradili našu porodicu, koja je čvrsta. Koja traje.\n„Iako ti čarape više ne trebaju, ja ću nastaviti da ih savijam i držati te - divnog tebe - u svom srcu".


Uskoro izvoz rasplodnih i konzumnih jaja u EU - Prehrambena industrija | Agroklub.ba\nUskoro izvoz rasplodnih i konzumnih jaja u EU\nNaredna tačka je donošenje i objavljivanje izmijenjene Uredbe broj 798/2008. Zatim se ide sa izdavanjem rješenja objekata, a svako ko smatra da ispunjava uslove se također može prijaviti.\nU Tešnju je održana sjednica Koordinacionog odbora živinara/peradara Bosne i Hercegovine na kojoj se razgovaralo o rezultatima zagovaranja liberalizacije tržišta Evropske unije za proizvode od pilećeg mesa.\nTakođer, na sjednici su razmatrani naredni koraci po pitanju izvoza rasplodnih i konzumnih jaja u Evropsku uniju. Domaćin susreta je bila tešanjska kompanija "MADI", čiji direktor Edin Jabandžić predsjedava Koordinacionim odborom živinara/peradara BiH.\nMesna industrija "Madi" spremna za izvoz u EU: prve na meti Hrvatska i Slovenija\n"Koordinacioni odbor je stvarno pokazao da razumni i poduzetni ljudi mogu napraviti kvalitetne stvari. Dokazali smo i pokazali da je neophodno jedinstveno djelovanje sektora. Važno je zagovarati reforme na polju legislative, podsticajne mjere, a istovremeno i raditi na korektnom odnosu unutar peradarskog sektora. Izuzetno mi je zadovoljstvo što je mesna industrija "MADI" domaćin sjednice, čime se pokazalo da postoji spremnost da radimo zajedno na zagovaranju izvoza pilećeg mesa u EU, ali i što ćemo zajedno raditi na narednom koraku – otvaranju tržišta EU za rasplodna i konzumna jaja iz BiH. To je važna poruka", kazao je Jabandžić.\nPrijaviti se može svatko tko ispunjava uslove\n"Zahvaljujem se predstavnicima sektora, ali i projektu USAID/Sweden FARMA II na podršci. Uspjeh koji smo postigli je zajednički svih institucija u BiH, na svim nivoima, koje su bile uključene na tom putu. Kada je u pitanju izvoz pilećeg mesa imamo nekoliko važnih koraka koje želim pojasniti. Naredna tačka je donošenje i objavljivanje izmijenjene Uredbe broj 798/2008. Zatim idemo sa izdavanjem rješenja objekata, a svako ko smatra da ispunjava uslove se također može prijaviti.\nFarma Velibora Popovića proizvešće 4,5 miliona rasplodnih jaja\nPoslije izvršenih provjera, rješenja se zatim upućuju Evropskoj komisiji, nakon čega se isti uvrštavaju u listu odobrenih objekata unutar desetak dana. Nakon toga se ostavlja period od mjesec dana državama-članicama EU za komentar, te po tome slijedi finalna objava, lista postaje validna 10 do 15 dana nakon objave, a objekti mogu izvoziti u EU", pojasnio je Ljubomir Kalaba, direktor Ureda za veterinarstvo BiH.\nOno što BiH ima ne razlikuje se od farmi u EU\n"Mi smo blizu, ja tvrdim da smo blizu izvozu rasplodnih i konzumnih jaja prema Evropskoj uniji. Nama nije problem da dižemo kapacitete, ukoliko bi nama tržište dalo da izađemo na to tržište. Ono što imamo se ne razlikuje od farmi u EU. Izuzetno je važno ono što smo napravili po pitanju pilećeg mesa, sada je potrebno da budemo jedinstveni ka rješenju i za ovaj segment peradarskih proizvoda", kazao je Predrag Miličić, direktor i vlasnik kompanije "Agreks" iz Donjeg Žabara.\nOstvareni napredak pozdravili Peter Duffy, direktor Misije USAID-a u Bosni i Hercegovini i Marie Bergstorm, šefica razvojne saradnje pri Ambasadi Švedske, koji podržavaju peradarski sektor kroz USAID/Sweden FARMA II projekat.\nIzvoz jaja Konzumna jaja Rasplodna jaja Madi Edin Jabandžić Ljubomir Kalaba Marie Bergstorm Peter Duffy Predrag Miličić


Opština Bar finansiraće 21 projekat NVO-a :: Društvo\nOpština Bar dodijelila je novac za finasiranje 21 projekta i programa nevladinih organizacija koje su se prijavile na javni konkurs za raspodjelu sredstava NVO-ima za 2020. godinu.\nSredstva su dodijeljena za 12 prvorangiranih projekata i 9 programa NVO koje imaju poseban status za opštinu Bar. Ukupan iznos sredstava dodijeljenih nevladinim organizacijama po ovom konkursu iznosi 67.525 €.\nOdlukom o dodjeli sredstava, za finansiranje prijavljenih projekata sredstva su dobili:\nNVO Gradionica 3.608 €, NVO Bubulj 3.696 €, NVO Izviđači „24. novembar“ 3.664 €, NVO Manoveki 3.600€, NVO Nota 2.160 €, NVO Eduko plus 3.719,04 €, NVO Jadranski horizonti 3.696 €, NVO Janus 3.440 €, NVO Sportski talenat 4.363,20 €, NVO Zora 3.200 €, NVO Pod Spile „74“ 1.600 € i NVO Zvuci klasike 2.400 €.\nZa finansiranje prijavljenih programa rada NVO koje imaju poseban status za opštinu Bar sredstva su dobili:\nOrganizacija slijepih za Bar i Ulcinj 4.000 €, Društvo dobrovoljnih davalaca krvi „Luka Bar“ 4.000 €, Društvo roditelja djece sa posebnim potrebama 4.100 €, NVO Adria 3.000 €, Udruženje paraplegičara 4.000 €, Organizacija gluvih i nagluvih 2.600 €, Društvo za borbu protiv šećerne bolesti „Plavi krug“ 2.150 €, Društvo dobrovoljnih davalaca krvi „Željeznička stanica Bar“ 1.700€ i Organizacija civilnih invalida rata za Bar i Ulcinj 1.450€.\nNa konkurs je bilo prijavljeno 47 projekata i 9 programa rada organizacija sa posebnim statusom, a Komisija za raspodjelu sredstava nevladinim organizacijama odluku je donijela nakon vrednovanja prijava shodno utvrđenim kriterijumima. Sa nevladinim organizacijama koje su ostvarile finansiranje na konkursu biće zaključeni ugovori početkom decembra.


Gallup: Korupcija najrasprostranjenija u BiH\nBosna i Hercegovina se nalazi u samom vrhu kada je riječ o rasprostranjenosti korupcije u politici i javnoj upravi. Rezultati su to posljednjeg istraživanja koje je provela agencija za ispitivanje javnog mnijenja Gallup.\nOd ostalih zemalja regije Balkana, visok stepen korupcije među političarima i birokratama zabilježen je i u Srbiji, gdje je 84 posto građana odgovorilo da su njihovi političari i državna birokratija duboko korumpirani.\nSlijedi Albanija sa 82 posto, Hrvatska sa 74 posto, Makedonija sa 67 posto, i Crna Gora, koja je ujedno od zemalja regije i najbolje rangirana na listi agencije Gallup, gdje 50 posto građana vjeruje da postoji korupcija među političarima.


ACO PEJOVIĆ POSLE DECENIJU I PO NASTUPIO U KLUBU: Pevač ZAPALIO srpsku prestonicu, publika na spavu Port ODUŠEVLJENA! - Scandal portal\nHome ACO PEJOVIĆ POSLE DECENIJU I PO NASTUPIO U KLUBU: Pevač ZAPALIO srpsku prestonicu, publika na spavu Port ODUŠEVLJENA!\nACO PEJOVIĆ POSLE DECENIJU I PO NASTUPIO U KLUBU: Pevač ZAPALIO srpsku prestonicu, publika na spavu Port ODUŠEVLJENA!\nPopularni pevač Aco Pejović radi punom parom.\nNakon nedavno održana dva spektakularna koncerta u Areni Aco Pejović rešio je da još jednom iznenadi svoje fanove i da prirede nastup za pamćenje na svečanom otvaranju nove pete sezone splava “Port by Community”.\nAce Pejovića nešto posle ponoći izašao je na scenu. On je nastup otvorio pesmom “Nisam pao“, nakon čega su se puna tri sata nizali hitovi. Pevač je sve vreme održavao raspoloženje publike na zavidnom nivou, koji su zajedno sa Acom horski pevali sve njegove hitove, kako nove, tako i one sa početka karijere.\nNa repertoaru su se našli i stari pop rock hitovi koje publika retko može da čuje na njegovom koncertima.\nVeliko broj poznatih ličnosti pojavio se na sinoćnjem otvaranju međju kojima su bili i Aleksandra i Filip Živonović, Žika Jakšić, Dragan Brajović Braja, Stefan Živoinović, Sofija Milošević, Sofija Rajović, Dača Ikodinović, Aleksandar Kolarov i mnogi drugi…\nOno što je sigurno da će se ova noč dugo pamtiti…\nŽena Aca Pejovića postala doktor ekonomskih nauka, evo sa kojom ocenom je odbranila doktorsku disertaciju! (FOTO)\nMiljana Kulić pred MILIONIMA isprozivala Lunu i Anabelu! NAJGORE ste majka i ćerka!


VOX 42ADWGB LED televizor cena, cene Srbija, prodaja Beograd Novi Sad Niš\nVOX 42ADWGB LED televizor cene\ncena od 27.857,00 do 31.999,00 din | prodavnica (10)\nEPonuda nije internet prodavnica već Vam omogućava da brzo i lako nađete VOX 42ADWGB LED televizor po najjeftinijoj ceni. Naš cilj je da kupci budu što bolje informisani o ponudi VOX 42ADWGB LED televizor na tržištu Srbije. Vrlo lako nalazite željeni proizvod za kategoriju LED televizori cene, ne morate da lutate od sajta do sajta za VOX LED televizori, sve Vam je na jednom mestu. Naši operateri svakodnevno ažuriraju cene ali je potrebno da proverite cenu i dostupnost za VOX 42ADWGB LED televizor sa PRODAVCEM. EPonuda ne može da garantuje potpunu tačnost specifikacije i slika za VOX 42ADWGB LED televizor. Pre kupovine, podatke za VOX 42ADWGB LED televizor proverite na sajtu PROIZVOĐAČA.\nVOX 55ADW-C2B Smart 4K Ultra HD televizorVOX 65ADWC2B Smart 4K Ultra HD televizorVOX 50ADWD1B Smart 4K Ultra HD televizorVOX 43ADWD1B LED televizorVOX 42DSQGB LED televizorVOX 42ADWGB LED televizorVOX 32ADWD1B LED televizorVOX 24DSQD1B LED televizorVOX 43ADS316B LED televizorVOX 50A667JBL 4K Ultra HD televizorVOX 55A667JBL 4K Ultra HD televizorVOX 32DSA316Y LED televizorVOX 55ADS668S 4K Ultra HD televizorVOX 50ADS668S 4K Ultra HD televizorVOX 32ADS315FL LED televizorVOX 43ADS668S 4K Ultra HD televizorVOX 65ADS668S AndroidVOX 50DSW552V LED Smart UHDVOX 43ADS315FL AndroidVOX 32ADS316B AndroidVOX 55DSW552V Smart 4K UHDVOX 39DSA316B HD ReadyVOX 39ADS316B SMART HD ReadyVOX 39DSA662BVOX 55ADS314H SMARTVOX 32ADS314M SmartVOX 43ADS314M, 1920x1080 (Full HD), WiFi, T2, AndroidVOX 55ADJ798B Smart 4K Ultra HDVOX 32DSA311BVOX 32ADS553B Smart HD Ready


KUPIO JE GOLFA KECA ZA 500 EVRA, skockao ga i sad ga prodaje za 19.000 evra | vesti-info.rs\nHomeNAJNOVIJEKUPIO JE GOLFA KECA ZA 500 EVRA, skockao ga i sad ga prodaje za 19.000 evra\nKUPIO JE GOLFA KECA ZA 500 EVRA, skockao ga i sad ga prodaje za 19.000 evra\n1. decembra 2016. NAJNOVIJE, SVET, ŽIVOT\nKad se 1976. godine pojavio na tržištu GOLG GTI je koštao 13.850 nemačkih maraka\nMožda nije slučajno što se ovaj stanovnik Štutgarta odlučio da baš na 40. godišnjicu od nastanka modela ponudi svoj primerak na prodaju.Njegov Golf je značajno izmenjen, motor je friziran pa umesto standarnih 110 razvija neverovatnih 600 konjskih snaga. Takođe, ofarban je specijalnom bojom ugrađene su velike crvene aluminijumske felne. U oglasu se navodi da je automobil proizveden 1983. godine prešao samo 5.000 kilometara, a na slikama se može videti da je unutrašnjost vozila u izuzetnom stanju.


Treći protest u Beogradu: Metle, parole i „pet minuta buke" - BBC News na srpskom\nUmesto Majkla Džeksona i čuvenog šlagera „Devojko mala" sa fontane, kružnim tokom na beogradskom Trgu Slavija u subotu uveče odjekivali su zvuci pištaljki.\nNezadovoljni građani treću subotu u nizu izašli su na ulice Beograda, pod sloganom „jedan od pet miliona".\n1 od 5 miliona: Može li šetnjom do promena?\n„Počelo je", „Proći će i vaše", „Neću da ćutim", „Nisam glup", neki od transparenata koji su mogli da se vide iznad gomile, dok su pojedini građani nosili i - metle.\nNa protest je došlo dvadesetak ljudi sa LGBT zastavama i natpisima „I homofobija je nasilje", kao i „Dok svi nisu slobodni, niko nije slobodan", nakon što je protekle subote na izlog LGBT info centra izlepljeno nekoliko uvredljivih poruka.\n„Stop krvavim košuljama": Za šta se bore „žuti prsluci" u Srbiji\nNa čelu kolone bio je kamion sa kojeg se čula muzika - na repertoaru je, između ostalog, bilo Živeti slobodno od Đorđa Balaševića, Ima nas gomila od Goblina, Aj Karmela, kao i uvodna špica za Dnevnik RTS-a.\nIpak, građani su ispred javnog servisa održali „pet minuta buke", dok je nekoliko jaja i grudvi ili ledenica pogodilo zgradu.\n„To je bitno - da znamo da nismo jedini, da nas ima više, da mislimo drugačije, da možemo da budemo drugačiji da to nije ništa čudno. Ne moramo svi da budemo kao u kalupu".\nStariji muškarac koji nije želeo da se predstavi navodi da je na protestu da bi pokazao da je protiv „onoga što radi vlast", ali da „nema ovo nikakve veze sa opozicijom - ovde niko ne valja".\nMirna Janjić, koja živi u Beogradu, ali je iz Kragujevca, izjavila je da protestuje „zbog načina na koji vlast nastupa prema građanima".\n„Mora se nešto uraditi, ne može više ovako".\nU koloni je bio i Strahinja, koji kaže da je na protestu „zato što ga je pogodilo to da (predsednik Vučić) neće ništa preduzeti čak i da pet miliona ljudi izađe na ulice".\n„Može sigurno, ali i da ne može svakako je bolje ovako nego ostati kući", kaže Strahinja.\nGrađanima se prvi obratio glumac Branislav Trifunović, koji je predsedniku Aleksandru Vučiću poručio da su demonstranti „sve više besni i biće nas sve više."\n„Prebrojavali su nas oni koji kupuju diplome, koji daju 850.000 evra naših para za vatromete, koji kupuju televizije... ", naveo je Trifunović.\nKako kaže, ne pripada nijednoj stranci, niti ga je to ikada zanimalo, ali „kao običan građanin vidi šta sve ne valja u našoj kući", kao i da se "Srbija u decembru probudila iz zimskog sna".\n„Nažalost, ja sam na svojoj koži to osetio", rekao je Jovanović.\n„Protestujem u ime svoje četvoro dece. Protestujem u ime mojih šestoro unučadi. Protestujem u ime zdravog razuma".\nKako navodi, odlaskom predsednika Vučića sa vlasti „borba za demokratiju nije završena".\nKako navodi, posle svih protesta protiv njega i Srpske napredne stranke - izlazio je jači.\nOn je istakao i da na protestu neće biti policije jer „neću da dozvolim one igrice koje oni igraju po belom svetu, kao nose cvet našim policajcima, pa vi ste kao na našoj strani".\n„E ovde nema policajaca, izvoli šetaj koliko hoćeš, radi šta god hoćeš, osim što ne smeš da činiš nasilje nigde, ni nad kim, ni na jednom objektu", rekao je Vučić novinarima u Predsedništvu.\n"Zato što snaga ne dolazi zbog decibela nečijeg glasa, već snage programa, plana, energije, rada i onoga što činite za vašu zemlju", rekao je Vučić.\nZbog toga je „jedan od pet miliona" postao slogan protesta.\nKoji su zahtevi organizatora protesta, koji opozicionara, a koji građana koji su šetali.


“Poboljšanje konkurentnosti njemačkih izvoznika sve se više identifikuje kao strukturalni uzrok nedavnih teškoća evrozone”, navodi UN-ova ustanova sa sjedištem u Ženevi.\nNapose kritikuje reforme koje je 2003. sprovela vlada tadašnjeg kancelara Gerharda Šredera, potom reforme kao i dobici ostvareni konkurentnošću nemačkog privrede Berlin redovno prikazuje kao model koji bi trebalo slijediti druge zemlje.\nILO takav model smatra kočnicom rasta. “Njemački trošak rada pao je u jednoj deceniji u odnosu na konkurente i stvorio pritisak na njihov rast sa opasnim posljedicama za održivost njihovih javnih finansija”, ocjenjuje ILO.\nTa organizacija zagovara dostojanstven rad svuda u svijetu. “Stanje je utoliko lošije što države u krizi nisu znale jačanjem izvoza nadoknaditi slabosti domaće potražnje jer njihova proizvodnja nije znala profitirati iz rasta domaće potražnje u Njemačkoj”, navodi ILO, prenose agencije.\n24.09.2020 | 8:21\n05.04.2016 | 9:01\nSastanak Merkelove sa liderima svjetskih organizacija\n12.06.2013 | 12:07\n03.06.2013 | 19:54


HOĆE LI BALON SADA DA PUKNE? Cena kvadrata ne prestaje da raste, a ono što se očekuje za 2022. godinu moglo bi da iznenadi mnoge - Vesti\nPrema zvaničnim podacima RGZ samo u novembru prometovano je skoro 600 miliona evra i to je u odnosu na 2019. čak 69 odsto više. Istog meseca je sklopljeno 13.700 kupoprodajnih ugovora što je za trećinu više nego pre dve godine.\nKako su stručnjaci redom istakli cene kvadrata stambenih objekata će nastaviti da rastu i sledeće godine.\n- Svi statistički parametri pokazuju da će se nastaviti sa blagim rastom cena. U svakom slučaju povećanje cena zavisi od ponude i tražnje, od lokacije nekretnine, kao i od količine novca na tržištu. Placevi su jako skupi, nabavka materijala isto, cena radne snage takođe raste. Ljudi su masovno plasirali novac u nekretnine kao u sigurnu štednju, nabraja razloge za "Blic Biznis", procenitelj i stručnjak za tržište nekretnina, Milić Đoković.\nSlično mišljenje ima i Jelena Davidović, sa portala nekretnine.rs, koja ističe da je tržište prvenstveno pogurala povećanja tražnja za stanovima u prestonici kao i u regionalnim centrima.\n- Uzimajući u obzir da odnos ponude i potražnje najviše utiče na cenu kvadrata, očekujem da će tržište nekretnina zadržati stabilnost i u narednoj godini, kaže ona za "Blic Biznis" i dodaje da je će se ekspanzija tržišta, pa samim tim cena kvadrata, nastaviti sve dok je ponuda manja od zahteva za kupovinom.\nIpak, sudbina cena na tržištu nekretnina može biti i drugačija.\n- Ja, realno, mislim da će krajem sledeće godine doći do stabilizacije cena krajem 2022. godine, eventualno početkom 2023. možemo očekivati i prestanak rasta, navodi Đoković.\nLokacija za izgradnju sve manje\nĐoković je istakao i da treba obratiti pažnju i na same placeve, tj. lokacije na kojima se gradi.\n- Potražnja za atraktivnim lokacijama je maksimalna. Pojavljivaće se na tržištu se više skupih placeva sa nerealnim cenama, te će se placevi plaćati mnogo više nego što je normalno bilo da je reč o gradu, selu ili prigradskom naselju. Što bi se reklo gde god ima 3 ara placa i više, ljudi hoće da grade, i grade. Prosto nema pravila, dodaje on.\nVikendice i tipska naselja\nNovina koja je takođe došla sa pandemijom je i sve veće interesovanje domaće javnosti za kuće na selima, vikendice i brvnare.\n- Specifičnost koja se izdvojila na tržištu jeste pojačana tražnja za kućama i vikendicama, koja ne jenjava i predviđanja su da će tražnja trajati i iduće godine. Na tržištu se takođe pojavio i trend izgradnje tipskih ograđenih naselja kao odgovor na specifične potrebe potražnje, ističe Davidović.\nOna dodaje da se ta naselja grade sa ciljem da budućim kupcima obezbede privatnost, bezbednost i mir.\n- Ovakva naselja se grade u prirodi, a opet dovoljno blizu urbanih zona. Karakterišu ih i dodatni sadržaji: sportski tereni, dečija igrališta, bazeni i ostali sadržaji vezani za boravak u prirodi kao što su trčanje, vožnja bicikla, jahanje konja, zaključuje ona.\nOtkud eksplozija cena?\nTakvom rastu i razvoju tržišta nepokretnosti je kumovalo nekoliko faktora. Prvenstveno neuravnoteženost ponude i potražnje. U prvoj polovini prošle godine součili smo se sa nesvakidašnjim rastom potražnje za stambenim objektima, dok je nasuprot tome ponuda ostala ista, tj. nedovoljna.\nIza tog naglog skoka potražnje za nekretninama stoje sa jedne strane vanserijski niske kamatne stope i jeftini krediti. Prema dostupnim podacima 2021. banke su odobrile gotovo trećinu više stambenih kredita nego 2020, a broj stambenih kredita se ove godine popeo iznad 140.000. Kamatne stope za kredite indeksirane u evrima kreću se već od 2,7 odsto, a prema podacima Udruženja banaka Srbije, prosečna kamata je oko 2,8 procenata.\nPored toga, a kako nam ukazuju i podaci RGZ, veći deo, u novembru ko 68 odsto stanova je kupljeno gotovinom. Veliki broj ljudi, kako je tržište kapitala i dalje ne razvijeno, u potrazi za načinima da oplodi svoje ušteđevine, kapital i sl. orijentisalo se ka nekretninama i počelo da ulaže u njih kao u bezbednu, a očigledno i isplativu, zonu za njihov novac.\nPored svega toga, zagušenja u svetskim lancima snabdevanja su neposredno uticala i na tržište nekretnina u Srbiji. Cena građevinskih materijala krenula je još početkom ove godine da raste za do 10 odsto, a već u martu se poskupljenje zaoštrilo.\nČelik je poskupeo više od 50 odsto, a zabeležene su i veće cene, do 40 odsto, termoizolacionih materijala, OSB ploča, fasadnih mrežica, crepa, četki za farbanje, maltene sva roba iz uvoza, najčešće iz Kine. Sve se to na kraju, s obzirom da je mali broj investitora koji su spremni da rade na svoju štetu, preslika i na samu cenu kvadrata.


U Srbiji se godišnje obavi oko 250.000 abortusa iako se prijavi 10 puta manje, a ministarka za populacionu politiku Slavica Đukić Dejanović kaže da bi trebalo napraviti novu organizacionu šemu, gde će se obavljati abortusi za žene koje već donesu tu odluku, a u cilju njihove veće bezbednosti.\nObjasnila je da bi zato trebalo napraviti novu orgnizacionu šemu gde se mogu obavljati abortursi, ne samo da bi znali tačan broj abortusa već da bi žene bile izložene manjem zdravstvenom riziku.\nTo znači, dodaje, da abortusi mogu da da se obavljaju samo u odgovarajućim zdravstvenim ustanovama, kao i da prethodnom komisija, u kojoj će biti psiholog, ginekoloog i socijalni radnik sa njom porazgovarju pre nego što žena donese odluku.\n"Demografski indikatori se menjaju na 10 godina i ako sada preduzmemo sve mere da bi stimulisali mlade da donose pozitivne odluke u vezi sa populacionom politikom, a to ne znači samo rađanje, već i migracije i aktivno starenje i drugo, onda ćemo imati prve povoljne efekte imati za 10 godina. Zato potenciram da ovo nije politička već nacionalna tema".\nGovoreći o mladima koji odlaze iz zemlje, Đukić Dejanović kaže da je istraživanje koje je obuhvatilo studente pokazalo da trećina njih želi čim završi studije da ode u instranstvo zato što, kako kažu, ne mogu da se zaposle u struci ili nemaju dovoljno finansijskih sredstava da obezbede sebi egzistenciju.