Entrevista a Kalia d’Albuquerque | card.cat\nVaig conèixer na Kalia durant els meus estudis de Pedagogia Waldorf a Madrid. Ja llavors ella exercia de Mare de dia. A poc a poc gran part de casa seva s’ha anat fent més i més a aquest ofici, per fi ha pres el nom de “El niu de Kairós” i cada vegada va prenent una forma més concreta a nivell legal. Na Kalia ens explica per què el nom de “niu de Kairos”: Kairós, a diferència de Chronos, és el déu del moment, del present, del temps subjectiu que pot allargar-se o escurçar-se sense cap relació amb el rellotge, i és el temps que cal oferir als nins petits. Un niu és allò que tot infant necessita: un lloc càlid i agradable, on no se li exigeixi res… un lloc on se sent segur.\n– Per a la gent que no coneix l’ofici de mare de dia: en què consisteix?\n– Per començar, es diu mare de dia encara som ben conscients que “mare només n’hi ha una”, però no es tracta de substituir sinó d’aspirar a imitar-la en afecte… Es tracta de crear un espai segur perquè els nens puguin fer “el seu treball”: el camí per a aprendre a caminar i a parlar, el que és fonament per al desenvolupament emocional i intel·lectual. Hi conviuen de tres a cinc nens de menys de 3 anys (si són menors de dos, màxim 4). La consciència la posa la mare de dia, ells tenen llibertat. Dins d’una estructura rítmica semblant, cada dia és diferent, perquè mai se sap com es desenvoluparan els jocs. Es construeix un pont entre el que ells encara no poden fer sols i el que seran capaços de fer (a destacar el compartir, que és per a ells un esforç excessiu, cosa que s’ha de respectar).\nQuines activitats es duen a terme? Exceptuant l’habitació per a dormir, tota la resta és lúdic. Se segueixen ritmes diaris amb una transició d’una activitat a una altra a través de la música: gairebé mai cal donar cap instrucció, perquè ja saben el que vindrà i al mateix cop això els orienta i els reconforta, perquè el sebre el que ve després els dóna seguretat. Arriben molt dematí, berenen, molts vénen en pijama i se’ls canvia. Es fa temps de joc a la cuina, a la sala i al jardí (joguines, cavallets de fusta, arener…). Després tornam a entrar…\nPer a dormir, alguns necessiten més estar en braços (per la seva personalitat o moment personal o pel fet d’estar una mica febles), altres se’n van a dormir sols en els seus llitets. Tenen uns saquets. Durant el curs anterior no varen haver de faltar ni un dia per malaltia. Quan algú té una mica de febre se li dóna molt de «braços»: els altres ho accepten (“al que està malaltet el cuidam”: això entra a formar part de la petita comunitat, i és una preparació per a les habilitats socials). De les joguines procuram tenir una joguina per a cada un, o com a mínim vàries. Això no és malcriar, ja que és la maduresa el que permet compartir i les sinapsis neuronals es van creant amb l’experiència (Vegeu d’Eduard Punset “El cerebro del bebé”). També s’organitzen trobades amb les padrines, xerrades de pedagogia per als pares i mares a demanda…\n– Què aprèn un nen a la casa d’una mare de dia?\n– A aquesta edat qualsevol acte és pedagògic: aprendre a vestir-se, a posar-se les sabates, a agafar la cullera, a jugar amb material de la cuina mentre la mare de dia recull el berenar, a conèixer nous sabors com els de les fruites de temporada (pactat amb els pares i mares abans)… Treballam els sentits: l’olfacte amb olis essencials i altres olors suaus que poblen la casa i el jardí; el tacte, amb el sac de dormir, en posar oli en canviar el bolquer, pel tracte ben proper, cuidam que tot pugui ser tocat i que tot es pugui posar a la boca (fustes de diversos tipus, teles de diversos tipus, metalls…); l’audició amb les cançons; la vista amb l’entorn de colors naturals, suaus, que no sobreestimulin (és important no sobreestimular la vista, que ja està sobreestimulada en la nostra societat); moviment,… cuidam el riure, els jocs,… aprenen a parlar i a vocalitzar amb les cançons.\n– Vist de fora, pot cridar l’atenció que es realitzin poques o gens activitats de tipus intel·lectual, ja que ni tan sols se conten contes, com s’explica això?\n– És més bé una preparació perquè l’intel·lecte es desenvolupi posteriorment de manera natural. El desenvolupament físic –en què el seu cos està plenament immers i “enfeinat”– és la base per al desenvolupament intel·lectual i emocional: les hores de son i activitat s’han de cuidar molt i el nen ha de sentir-se relaxat en el fet que una educadora propera està per ell/a fins a cert punt; i són possibles petits detalls que amb ràtios més alts no ho són.\nL’estrès va ser necessari en el paleolític, avui no és ja beneficiós (vegeu l’article «Angustia aprendida»). Per a nadons ja és estrès el fet d’anar a una mare de dia. És per això que és molt important el ràtio baix.\nNo es conten contes perquè abans dels dos anys s’aprèn a viure i a experminentar el món exterior (el temps que estàn desperts) i és només a partir dels dos anys que s’exercita l’abstracció (amb un conte curtet que es repeteixi, per exemple).\nDe “la bíblia dels primers tres anys” no està escrita ni tan sols la primera pàgina: hem d’admetre amb humilitat la pròpia ignorància i, per tant, intentar que la nostra influència no malmeti la infància sinó que la protegeixi.\n– Amb quins obstacles t’has trobat?\n– A destacar sens dubte l’econòmic, ja que les famílies van molt justes. Al juliol i agost se fan xerrades però no es cobra. Demanam de juliol almenys el 50%, tot i que els nens no assisteixin: s’estableixen acords. Un altre obstacle és la manca de legalitat: no se sent que es dignifiqui la professió. A poc a poc ha d’arribar: actualment treballam en el si d’una associació, cada nen té una assegurança i així mateix la mare de dia… estam pensant en fer una cooperativa… A Alemanya el govern subvenciona aquesta activitat. Es fa a través del “xec guarderia” amb l’opció d’escollir mare de dia entre altres possibilitats.\n– Quin t’agradaria que fos el futur de l’educació infantil?\n– Que es respectessin en tots els centres d’educació infantil els ràtios baixos, la necessitat d’experiència vivencial i moviment i la no necessitat d’abstracció ni de sobreestimulació visual ni intel·lectual. Que el govern subvencionés iniciatives triades lliurement pels pares, estimulant així la diversitat.\nAquest article s'ha catalogat com a Educació, Entrevistes per Agnes Torres. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.\nUn comentari a “Entrevista a Kalia d’Albuquerque”\nAgnès Torres el 10 de Setembre de 2014 a les 15:07 ha dit:\nGràcies Card per publicar!… Afegir que de moment hi ha una mare de dia a Manacor, i gent que s’està preparant. Des de l’associació Gotetes de Gea ho impulsarem perquè pensam que és una iniciativa molt interessant, que crea llocs de feina i ofereix alternatives als pares i mares. Els tres primers anys de vida són molt importants, sent el fonament de la personalitat i de tot l’aprenentatge posterior.\nEn el sentit de criança natural vàrem organitzar també les xerrades, “Vacunació responsable” al youtube.\nGràcies per llegir-nos i visitar les nostres publicacions,


Junts demana la compareixença de Robles per explicar un presumpte canvi de vacunes en l'Exèrcit\nJunts ha sol·licitat la compareixença de la ministra de Defensa, Margarita Robles, al Senat per donar explicacions sobre el suposat canvi de vacunes en el procés de vacunació del seu Ministeri als militars.\nEl Congrés i el Senat rebutgen l'impuls de campanyes de prevenció de la ludopatia\nTal com demanaven el PP i Vox, respectivament, en sengles proposicions no de llei.\nEl PP demana una sessió amb les CCAA al Senat i PSOE diu que és "tècnicament impossible"\nMaroto sol·licitarà aquest dimarts una reunió exprés de la Comissió General de CCAA en la Junta de Portaveus.\nEl president de Govern en funcions i secretari general de PSOE, Pedro Sánchez, proposarà que la Meritxell Batet segueixi presidint el Congrés, i que la jutgessa madrilenya Pilar Llop sigui la nova presidenta del Senat.\nEl PSOE guanya al Senat però perd la majoria absoluta\nHaurà de buscar suports amb dos o més partits si vol tornar a dirigir la cambra alta.\nBatet i Cruz repeteixen al capdavant de les candidatures al Congrés i al Senat\nLes assemblees de federació han fet les seves propostes a la Comissió de Llistes que ha elaborat dictamen que aquest divendres ha aprovat el Consell Nacional.\nMeritxell Batet ha donat validesa a la convocatòria de noves eleccions el 10N que donaran lloc a les renovacions de les dues Cambres, que tindran lloc el proper 3 de desembre.\nEl president del Senat, el socialista Manuel Cruz, considera que l'article 155 "està en la Constitució" i que, "per tant, si es donen les condicions", aplicar-lo seria una pràctica "no només legal sinó democràtica".\nEl País s'equivoca amb unes declaracions de Manuel Cruz i irrita a PP i C's\nEn una entrevista a 'El País', que posteriorment ha estat modificada, Manuel Cruz considera que absoldre als presos independentistes seria "un escenari que podria reconciliar tot".\nEl Govern demana no suspendre als presos, per "respecte a les urnes"\nL'Executiu català no hi "massa esperances" que els nous presidents actuïn en aquesta direcció, ja que la vicepresidenta del Govern, Carmen Calvo, ja ha dit que seran suspesos.\nCiutadans havia presentat també a la seva senadora per Navarra, Ruth Goñi, que ha rebut els 11 suports exclusivament dels seus companys de formació.\nEl líder del PSOE, Pedro Sánchez, proposa a la direcció del seu partit els noms de Meritxell Batet per presidir el Congrés i Manuel Cruz per presidir el Senat.


Un llibre recorre els 150 de festa major al carrer Llibertat de Gràcia - Tornaveu\nUn llibre recorre els 150 de festa major al carrer Llibertat de Gràcia\nToni Mañané i Ferran Pons bussegen en la història del –possiblement– primer carrer guarnit del barri barceloní\nDimarts, 10 d'agost de 2021 17:00h\nEl llibre indaga en la història del primer carrer guarnit de fer festa major a Gràcia\nA les portes de la festa major de Gràcia, s’acaba de presentar el llibre Carrer Llibertat: 150 anys de guarnit. Escrit a quatre mans per Toni Mañané, president de la Comissió de Festa Major del Carrer Llibertat, i Ferran Pons, membre del Patronat de la Fundació Festa Major, l’obra recorre la història de les festes de la Vila i la d’un dels seus carrers més emblemàtics, aturant-se en aspectes com els balls, els jocs, els transports, la transformació de la festa pel turisme i la pandèmia i, sobretot, el seu guarnit. El treball és també un homenatge a tots els veïns i veïnes que han fet possible la festa durant tot aquest temps.\nFa dos anys, Toni Mañané i Ferran Pons van topar per casualitat amb una nota publicada a El Telégrafo de l’any 1871 en què el carrer Llibertat demanava permís a l’Ajuntament per “estendre un tendal” durant el temps de festa. Com expliquen els autors a la introducció, aquesta referència, que posava data i lloc de naixement a uns dels trets més emblemàtics de la festa major gracienca, va ser el germen d’aquest llibre.\nA partir d’aquí, els escriptors van buscar informació parlant amb testimonis i hemeroteques i arxius (van arribar a consultar prop de quatre mil publicacions periòdiques des de 1871 fins avui), per reconstruir la història d’aquest segle i mig de guarnit.\nEl llibre, amb prop de vuitanta fotografies, dedica els primers capítols a la història i els fets de la Vila en general i els següents a aspectes concrets de la festa al carrer Llibertat i altres carrers i places. Hi trobem balls i música, banderes, misses de campanya, sortiges, colles de cultura popular, èpoques de crisis i d’expansió, històries de col·laboració d’enveges entre veïns, i tota mena de guarnit: des de les enramades i les senzilles serpentines dels primers temps fins als elaborats mons de fantasia actuals.\nEntre tot això, el text parla també de gènere, sostenibilitat, inclusió, diversitat, i especialment, com apunta el folklorista Amadeu Carbó, encarregat de fer el pròleg, de la llibertat: “Si una cosa deixa ben retratat el llibre són els períodes on la llibertat era inexistent i perseguida”, que “en són força, massa”. I recorda que la festa, com acte cultural i de gestió comunitària, sovint fa nosa i molesta, i per això massa cops es vol reprimir o controlar amb burocràcia i paperassa.\nEl llibre s’emmarca dins els actes commemoratius del 150 aniversari, organitzats per la Comissió de Festes del carrer de la Llibertat. La comissió també ha creat un logotip (que es va presentar al març) i prepara una exposició fotogràfica.


CEIGRUP TORRENT API. Ho has trobat, casa amb 1.100 m de parcel·la a l'Escala.\nÉs difícil trobar a L'Escala, cases amb parcel·les grans, de més de 1.000 m2.\nSi busques una gran parcel·la, amb una cura jardí i piscina privada, l'has trobat !!!!!!!!!!!!\nTenim entrada a la propietat per c / Ventallo i per c / Tarragona, quan vam arribar a la nostra propietat ens rep tota una gran zona de pàrquing amb formigó imprès i molt acurada, que dóna accés a la casa principal, on després de passar una gran terrassa, accedim a un saló-menjador, 3 dormitoris, bany i cuina; aquesta zona de la propietat ha estat reciemtemente actualitzada, amb calefacció, moderns tancaments, doble vidre, etc.\nA la part inferior, tenim un útil garatge, que té un altell independent, que es converteix en una zona molt acollidora amb altres 2 dormitoris i 1 lavabo.\nFins aquí una bonica propietat, però quan la nostra vila, comença a ser especial, és quan arribem a l'ampli jardí, on trobem zona de barbacoa, salonet, cuina d'estiu i un altre bany, tot això amb una espectacular piscina privada, molt assolellada.\nExclusiva propietat al seu abast.


27 Desembre 2014 a 10:00\nA les 22.10 “Gala Inocente Inocente”.\nLa fundació Inocente Inocente, celebra la seva gala anual. En aquesta ocasió, la recaptació de fons anirà destinada als nens malalts de càncer.\nCom en edicions anterior, famosos del món d el’espectacle i l’esport encaixen les inocentades de càmera oculta tan bé com poden.\nA les 21.20 intriga amb “Comisario Montalbano”.\nSérie basada en les novel·les de l’escriptor Andrea Camilleri, es caracteritza per tenir com a protagonista el comissari Montalbano, un italià amb un fort accent sicilià.\nMontalbano treballa a la localitat de Vigata, a la província de Montelusa, amb dos col·laboradors principals: el subcomissari Domenico Augello, els inspectors Fazio i Gallo, el telefonista Catarella, i l’agent Galluzzo. El comisari és un personatge molt peculiar, un funcionari que representa la Policia estatal i és respectuós amb la llei, encara que no dubta en saltar-se-la quan es tracta de resoldre els seus casos. És un lector voraç i amant de la gastronomia de la seva terra.\nLa RAI produeix des de 1999 aquesta seire que ha estat emesa i reposada diverses vegades.\nA les 22.10 El peliculón amb “Sed de venganza”.\nDirigida per George Tillman Jr. aquest film explica la història d’un ex presidiari que vol venjar la mort del seu germà anys enrera mentre els dos executaven un cop. Un policia beterà li segueix els talons al mateix temps, i intenta investigar qui van ser els culpables de l’assassinat.\nUn thriller amb Dwayne Johnson, Billy Bob Thornton, Carla Gugino, Maggie Grace, Jan Hoag i Oliver Jackson-Cohen.\nA les 23.05 cinefília amb “The blind side”.\nBasada en feta reals, explica la història de Michael Oher, un jove negre sense casa que és acollit per una familia blanca, els Touhy. La seva nova familia està disposada a donar al noi el recolzament i l’afecte necessaris per tal que es pugui desenvolupar com a persona i també perquè pugui troiumfar al futbol americà, esport en el qual es jove destaca per les seves qualitats.\nUna pel·lícula de John Lee Hancock estrenada l’any 2009, i interpretada per Sandra Bullock, Quin Aaron, Tim McGraw, Jae Head, Lily Collins, Kathy Bates, i Kim Dickens.\nA les 21.00 últim capítol de “Cosentino”.\nDesprés de tres magnífics capítols, el gran mag Cosentino presentarà els seus últims trucs. Cosentino és capaç de portar la màgia, l’ilusionisme i l’escapista a cotes mai vistes fins ara. Combinant jocs mentals, ilusionisme i escapisme, el Houdini australià fascinarà als més escèptics.\nL’espectacle consta de quatre capítols que es tornaran a veure el 31 de desembre, i el proper 6 de gener.\nA les 22.35 una nova entrega de “El convidat”.\nAquest diumenge l’Albert Om no descansa i torna a rondar per trobar un nou amfitrió.\nLa setmana passada l’escollit va ser el director de cinema Albert Serra, admirat per uns i ignorat per altres. Un presonatge excèntric que es va endur el periodista a Banyoles, per tal d’ensenyar-li la seva terra natal.\n#Antena3 #aquesta #cap #cinema #director #estrena #et #film #nadal #no #pel•lícula #perdis #programació #sèrie #setmana #televisió #TV2 #tv3 #TVE


Nosaltres - Solvat Renovables\nSom una empresa compromesa del sector energètic i industrial que, apostant per les renovables i, en especial, per l’energia solar fotovoltaica, volem contribuïr a generar un futur més sostenible.\nOferim un servei integral que inclou l’estudi de viabilitat, el projecte d’enginyeria, la direcció d’obra i la legalització d’instal·lacions solars fotovoltaiques, per la qual cosa disposem de serveis tècnics d’enginyeria propis i instal·ladors qualificats.\nEstem al teu costat per oferir-te un servei personalitzat.\nGarantim sempre una estàndars de qualitat en tots els nostres projectes.\nMantenim informat de tots els detalls als nostres clients en les diferents fases dels projectes.\nPosem tots els nostres esforços i dedicació en contribuir a la revolució energètica.


El crim dels «superhomes» (1924)\n21 setembre 2020 12:42\nMiquel Ferrà i Martorell | 05 abril 1999\nBoby Franks, de catorze anys, fill d'una família econòmicament ben situada de Chicago, que havia estat segrestat, apareix mort. La policia havia dut a terme una llarga operació de recerca i una brigada amb cans ensinistrats va recórrer els boscos dels voltants de la gran ciutat. Passaren els dies sense cap resultat positiu fins que en una zona arbrada, en una sortida de la xarxa de clavegueres, a la frontera entre Chicago i Indianapolis, els agents de l'ordre hi descobriren el cadàver, tot despullat, d'un al·lotet. Era Boby Franks. Li havien esclafat el cap amb dos cops d'aixada.\nLa policia cercà llavors per tots aquells indrets i trobà unes ulleres i com que no eren unes ulleres de qualsevol casta sinó d'una òptica en aquell temps molt sofisticada, pogueren saber l'establiment que les havia venudes i qui les podia haver compradres. En tot Chicago només hi havia, segons l'òptic, dues parelles d'ulleres d'aquell tipus i entre els quasi dos milions d'habitants que tenia aleshores Chicago, la cosa es reduïa només a dues persones. Un era un professor que en el moment de ser visitat portava les ulleres posades. L'altre era un estudiant anomenat Nathan Leopold, de dinou anys, que tenia notes excel·lents en filologia i dominava alguns idiomes. Era, a més d'això i per afecció, un expert en ornitologia i havia llegit i admirat Nietszche i Schopenhauer. Els seus pares, rics, mai no li havien negat res de res i quedaven admirats amb aquella intel·ligència excepcional. L'amic de Nathan Leopold, amb qui mantenia relacions homosexuals, era Richard Loeb, fill del sotspresident de la companyia Sears Roebuck, de personalitat inestable, menys intel·ligent, però total admirador del seu amant i mestre. Un i altre creien en la següent teoria: la personalitat elitista, privilegiada, sàvia, es troba per damunt de tota moral; la idea, segons la qual els imperatius ètics són bons per a controlar el comú dels mortals que no han estat fets per ser homes superiors, no té cap sentit per als que són fills dels déus i no han d'obeir les lleis destinades a la pobra genteta... Aquesta concepció del món i de la moral, que anys després feren servir els nazis, els creà tal fascinació que inventaren el crim perfecte per a demostrar-ho. Cercarien una persona totalment innocent i sense cap mòbil econòmic, ja que ambdós assassins eren nens aviciats per la fortuna, torturarien i matarien aquell al·lotet. En el judici, els dos acusats mostraren una sang freda fins aleshores mai no vista i Leopold manifestà, amb tot el seu cinisme: «No hi ha crim que no pugui ser utilitzat en interès de l'experimentació i fins i tot de la ciència. El que nosaltres hem fet no és més censurable que aquell que clava un escarabat amb una agulla en el tauler de la seva col·lecció. Amb el nostre valuós acte hem obert nous camins a l'estudi de la conducta humana. Què més voleu?».\nQuè més voleu! No cal fer-ne comentaris.


L'Informatiu - Antonio Pérez: "Hem de cuidar i ajudar el jovent i la policia té una part de responsabilitat en això"\nL’1 de novembre de 2006 es van desplegar els Mossos d’Esquadra amb una comissaria de districte a Santa Perpètua. El primer any l’inspector Jordi Hosta va ser el cap; després, durant deu anys, el responsable va ser el sotsinspector Albert Aldecoa i el passat mes d’abril li ha pres el relleu com a cap el sotsinspector Antonio Pérez. Pérez espera aproximar els Mossos a la ciutadania. Creu que es pot assolir per la càrrega de treball i els agents dels quals diposa i ens explica quines seran les línies prioritàries d’actuació.\nQuines són les expectatives amb les quals afronta el sotsinspector Antonio Pérez aquest nou repte professional ja que mai abans havia estat cap de comissaria?\nCert. Fins ara havia ocupat sempre tasques de gestió operativa. L’última destinació sí que va ser un càrrec mixt de gestió operativa i una mica institucional. Per ara, la càrrega és més institucional com a representant del cos de Mossos d’Esquadra a les localitats de Santa Perpètua de Mogoda, Palau-solità i Plegamans i Polinyà. Afronto el projecte amb dues expectatives. Una expectativa personal de millora continua a nivell personal i professional i una altra, a nivell de cos policial que passa per intentar millorar el que ja s’estava fent i ser més pròxims a la ciutadania dels tres municipis als quals dona servei la Comissaria de districte.\nFa poc de la seva incorporació en aquesta nova responsabilitat, com s’ha trobat la comissaria?\nFa un mes que he començat la meva tasca a Santa Perpètua. És una comissaria que té bona fama. Està ben comunicada, molt cèntrica, a prop de les tres localitats a les quals dona servei i amb una bona infraestructura. Té una càrrega de treball bona i assumible amb els efectius destinats.\nConeixia abans Santa Perpètua?\nCuriosament per casualitats de la vida durant un període curt, un sis mesos, i ja fa uns anys, vaig viure a Santa Perpètua. La veritat és que ara, amb el retorn, m’ha sorprès gratament com ha canviat el municipi, sobretot l’entorn proper a la comissaria i la zona del parc Central. M’ha sorprès molt gratament.\nQuina és la seva primera impressió sobre la seguretat a Santa Perpètua?\nLa meva impressió és que no hi ha problemes greus de seguretat, tot i que hi ha àmbits en els quals s’ha de treballar. Sobretot en l’àmbit preventiu de la salut pública, el consum d’estupefaents, que és una cosa estesa a tot arreu. S’ha de treballar també en l’àmbit de prevenció de robatoris. Hi ha una zona de polígons molt gran i domicilis molt disseminats. Això és una característica de tot el territori. Aquests són els dos àmbits més importants en els quals caldrà treballar i un tercer, també, a nivell global, que és la violència de gènere i domèstica. La policia pot aportar una part preventiva i reactiva, però al final és un àmbit social i s’ha de treballar de manera multidisciplinar. Ja hem tingut els primers contactes per abordar-ho.\nAmb aquesta primera idea sobre el municipi i els efectius amb els que compta, quines seran les línies prioritàries d’actuació?\nSobretot la prevenció en l’àmbit escolar, centres cívics, teixit social i empresarial. Fer actuacions conjuntes i xerrades informatives. I també la prevenció en l’àmbit de robatori de domicilis i a nivell empresarial. Aquestes serien les dues vessants més grans. Tot això dins d’un àmbit de proximitat que ens ho permet la càrrega de feina i els efectius que tenim. I, després, el de violència de gènere.\nLa proximitat, doncs, serà un dels eixos principals?\nSí, proximitat vers el ciutadà, vers el teixit empresarial, vers el teixit social. Volem implantar actuacions a centres educatius. La proximitat és un benefici mutu perquè ens coneguin i perquè ens puguem aportar coses positives mútuament. El cos de Mossos té un programa adreçat a escoles a través de les oficines de relacions amb la comunitat que inclou xerrades de diversos àmbits i per a diferents franges d’edat. Després cada comissaria pot donar un plus segons les característiques específiques. El jovent és un grup sensible dins de la seguretat i prevenció. Són els ciutadans del futur. Els hem de cuidar i ajudar en tot el que puguem i la policia té la seva part de responsabilitat en això.\nQuines són les opcions que té un ciutadà per aproximar-se als Mossos d’Esquadra?\nLes genèriques que tenen els Mossos a nivell general. La comissaria que està oberta les 24 hores, el telèfon, les patrulles. I dins de la comissaria tenim l’Oficina de Relacions amb la Comunitat que pot rebre una qüestió i després desplaçar-se per fer xerrades, l’Oficina d’Atenció al Ciutadà que és l’oficina de denúncies i el Grup d’Atenció a la Víctima. Vull destacar que en el cas de Santa Perpètua, la persona que porta el Grup d’Atenció a la Víctima és psicòloga, adreçat a víctimes de violència domèstica, de violència de gènere, a menors i a persones desemparades, és una persona molt formada i amb deu anys d’experiència aquí al municipi. Per altra part, el company de l’oficina de Relacions amb la Comunitat té contacte directe amb totes les entitats del municipi, però sempre pot haver alguna de recent creació o molt petita.\nUn dels objectius com a cap serà apropar els agents a la ciutadania?\nLa comissaria és un edifici necessari però els policies han d’estar al carrer fent prevenció, accions de seguretat i, a vegades, reactives. És una plataforma que facilita el desplegament dels Mossos a les tres localitats. Les xerrades poden ser sobre Internet segura per a nois i també per a famílies; violència de gènere; consum de substàncies, Bulling i s’admeten propostes.\nFa 12 anys, quan es va produir el desplegament dels Mossos no se sabia molt bé quin encaix tindria amb la Policia Local, quina és la situació actualment?\nLa relació és molt bona. Cada cos té les seves competències pròpies i altres són compartides. En això ens basem, en una bona relació perquè l’objectiu és servir al ciutadà i donar seguretat. La nostra prioritat és a tres municipis i peticions a nivell de cos. Hem endegat ja un pla d’actuació conjunta. I crec que així continuarà, com no pot ser d’una altra manera.\nHem tingut un cap que va durar un any i un altre que ho ha estat durant deu, quines són les previsions de l’actual?\nEsperem que sigui un entremig. Però mai se sap. Estem en un cos jeràrquic i, segons les necessitats del cos policial, poden fer canviar les expectatives individuals perquè estem al servei del cos al qual pertanyem. Personalment, a mi m’agradaria un entremig.\nNom i cognom: Antonio Pérez Maldonado\nAny i lloc de naixement: 1977, Pineda de Mar\nProfessió: Mosso d’Esquadra\nEl nou cap de la comissaria de districte dels Mossos d’Esquadra de Santa Perpètua és llicenciat en Dret per la Universidad Nacional de Educación a Distancia (UNED), Màster en Desenvolupament personal i lideratge per la Universitat de Barcelona, Pèrit judicial en l’ús de la força policial (UNED) i té un curs superior de Gestió i Dret de la seguretat per la Universitat Autònoma de Barcelona. En l’àmbit professional de 1996 a 2001 va ser militar professional a operacions especials desplegades a Bòsnia i Kosovo. Des de 2004, exerceix com a Mosso d’Esquadra sempre en unitats de Seguretat Ciutadana ja sigui d’uniforme, de paisà o a l’Oficina d’Atenció al Ciutadà. Pérez és sotsinspector dels Mossos d’Esquadra i també exerceix com a docent a diferents acadèmies en assignatures relaciones amb l’ús de la força policial.\nFoto: Antonio Pérez, nou cap de la comissaria dels Mossos d’Esquadra de Santa Perpètua, al seu despatx / Manel Cuesta


Victòria (i III) | Max Aue\nVictòria (i III)\nSetembre 25, 2008 in Narrativa, personal, Reflexió | Tags: personal\nEncara amb el somrís a la boca, pensant en la cara que va posar la seva mestra de piano, la Victòria es va tornar a seure al banc que hi havia davant del finestral del jardí. Ara la gent que havia anat entrant al recinte feien rotllanes i parlaven entre ells amb afectació. La Victòria no en feia cap cas, tan per que estava embadalida en els seus pensaments com perquè els grups estaven prou separats d’ella.\nElla no li havia donat cap importància a la negativa de la seva mare; era conscient que havia provat de fer net amb una rapidesa que no era la aconsellada. I, per això, el rebuig de la seva mare no li semblava fora de lloc; tot el contrari, més aviat pensava que no hauria d’haver-ho intentat. Però el cert va ser que la seva mare, a partir d’aquell dia, va començar a tenir lapsus de memòria cada cop més importants. Primer van ser petites ximpleries: no saber on havia deixat les tisores quan estava cosint, oblidar-se del lloc on havia deixat el llibre que llegia, coses d’aquestes. Però, amb el temps, aquests oblits es van convertir en preocupants. I si un dia es descuidava d’apagar el foc a la cuina?\nTan ella com els seus germans ja sabien que aquest seria el procés, però el metge no els havia pogut assegurar ni la velocitat ni la profunditat amb la que es desenvoluparia. Cada demència senil és diferent, els havia dit, i no en sabem prou ni tan sols per a frenar-les. Malgrat el comentari, li va receptar unes pastilles, però per la forma de dir-ho ja es veia que no en tenia gaire confiança en els resultats.\nLa Victòria recordava aquest fet amb una profunda pena: tot el que havia estat la seva mare estava desapareixent per moments i, aleshores, va ser quan va començar a acceptar que no seria possible retornar a la situació anterior. I també aleshores, les reflexions de la Victòria van començar a anar per camins molt estranys: ¿calia considerar que aquella persona dubitativa i, molts cops, desorientada era la seva mare? Mai les va exterioritzar davant els seus germans ni a casa, ja prou preocupats estaven tots. Però aquest pensament li va seguir rondant pel cap durant molt de temps. Els símptomes es van anar agreujant amb el pas del temps i, en algun moment, ella i els seus germans van comprendre que calia canviar la vida de la Carmina. Dos fets van ser decisius per a prendre aquesta decisió. En primer lloc el deteriorament físic de la seva mare. Tot i que anava quasi tots els dies a dinar a casa de la Victòria i no menjava pas molt malament, anava perdent pes i les seves galtes començaven a ensorrar-se dins de la seva cara, deixant traslluir els ossos facials. D’altra banda, la Victòria va rebre un dia aquella trucada que ho va precipitar tot: la policia tenia la seva mare perquè l’havien trobat desorientada pel carrer i no sabia tornar a casa seva.\nEl seu germà gran va ser qui, de forma decidida, va imposar la solució: la mare havia d’anar a viure a la residència de la parròquia; a aquella residència per la que el pare i la mare tan havien treballat quan ells eren petits i a la que, sobre tot ell, també havien anat a ajudar de joves. I si convenia enganyar a la Carmina per aconseguir que es traslladés, ja se’n encarregaria ell mateix de fer-ho. El germà mitjà i la Victòria tampoc tenien gaires alternatives. El cert era que la mare havia entrat en un procés de davallada física i psíquica que feia impossible la seva vida independent; la que sempre havia tingut i, sobre tot, d’ençà de la mort del seu marit.\nEl germà, doncs, el nen preferit de la mare, se les va enginyar per convèncer la Carmina que la seva presència a la residència era indispensable; que, ella, amb la seva experiència, podia fer que les coses anessin molt millor. I sa mare va entrar a la residència com si en fos la directora. A la Victòria aquesta solució no l’havia convençut mai, però era perfectament conscient que probablement no hi havia cap altra forma de que la seva mare transigís en abandonar el seu estimat pis, vell, fosc i petit, del carrer de Sant Pere Mitjà. Però, per algun motiu, la Victòria estava convençuda de que sa mare no era tan ingènua com per creure’s totes les falòrnies que li havia explicat son germà.\nCom que la Victòria hi anava gairebé tots els matins i s’estava amb ella ajudant a la cuina o fent la bugada, úniques feines que podia fer la seva mare amb certa seguretat, xerrava molt amb ella. Feia pocs mesos que, un d’aquests dies, la Carmina li havia dit de sortir a passejar i, mentre ho feien, sa mare va estar parlant amb molta cruesa de la vellesa i dels problemes que donaven els vells. Per la manera com parlava, semblava que es referís als demés interns, fins que sobtadament, agafant-li amb força la ma a la Victòria, li va pregar, li va suplicar, que no deixés que tot allò li passés a ella; que abans preferia morir que convertir-se en algú que ja no era la Carmina.\nEn aquell moment, breu però intens, la Victòria va sentir com si la seva mare hagués tornat del seu món per uns instants. Des que la Carmina es va traslladar a la residència, la Victòria tenia la sensació de que existia una mena de pacte familiar no escrit: tothom, inclosa sa mare, sabia perquè hi havia anat, però ningú ho deia. Aquell dia, aquesta sensació es va convertir en el convenciment de que la Carmina, ni que fos per breus estones, era plenament conscient del seu estat. Si no, a que treia cap aquella súplica? Per això, quan feia dos dies, l’havien trucat de la residència, tots espantats, dient-li que sa mare havia tingut un atac, només els va saber respondre que no es donessin presa. Les paraules comprensives que va escoltar a l’altre costat del fil, li van fer entendre que sa mare també ho devia haver parlat amb el personal de la institució que la coneixien de molts anys enrere.\nQuan estava pensant en la reacció que van tenir els seus germans, els homes no saben què fer davant la mort, ve veure, pujant les escales, una noia jove, encara no tindria trenta anys, que se li acostava amb els ulls vidriosos. La Victòria es va aixecar i la va rebre obrint els braços; en abraçar-se, la noia li va dir a cau d’orella: El pare és aparcant el cotxe. I ella li va respondre: La iaia, ja no era la iaia. I totes dues, abraçades, plorant, van entrar a la capella vuit, on restava un cos que ja no eren gairebé capaces de reconèixer.\nLa Carmina havia decidit creuar el seu darrer pont.\nSetembre 25, 2008 a 5:24 pm\nMolt bon final per al conte1 Has aconsegit recuperar l’interés de la 1a part! Guai!\nSetembre 26, 2008 a 2:56 pm\nL’estructura de “presentació – nus – desenllaç” és la clàssica, hahaha\nEl nus, sempre és el tros més pesat,\nSetembre 26, 2008 a 5:21 pm\nÉs trista, però passa cada dia. I segurament jo també acabi així, com tothom. És trista.\nSetembre 27, 2008 a 6:49 am\nVaja! no sabia que tinguesis aqesta faceta creativa (sic)\nEn fi, no està gens malament. Ja em parlat algun cop sobre el tema de quan morim; el moment en que deixem de ser nosaltres mateixos.\nSetembre 27, 2008 a 9:29 am\nM’ha agradat, Ferran.\nÉs cert que hi ha persones que moren dues vegades, la primera és quan deixen de ser pels altres tot el que havien sigut. L’altra és la que és.\nEndavant amb la teva faceta narrativa, de debò.\nSetembre 27, 2008 a 10:34 am\nAI: Sí, és trist que passin aquestes coses. El pitjor mal és que no es fa res per a evitar-ho.\njosep: Ja saps el que en penso de tot plegat.\njaume: Gràcies pels ánims, no se jo si … sempre trobo que no estan prou bé.\na tots: Reivindico la necessitat d’una llei del suicidi assistit. JO NO VULL MORIR DOS COPS!!!!!! Amb un, ja en tinc prou. I la meva família està d’acord.\nOctubre 24, 2008 a 5:13 pm\nAvui he trobat un blog interessant referent a tot això que planteixava el relat. És el blog Que me atienda Montes.\nFa referència a tota la polémica que va haver-hi amb les sedacions del Hospital Severo Ochoa de Madrid i el doctor Montes (a qui van crucificar els integristes catòlos de la Comunidad de Madrid).\nL’afegeixo als meus favorits, encara que veig que no actualitza gaire sovint\n« Victòria (II)


Enverinament amb mercuri\nEl mercuri és una de les substàncies més perilloses per a la salut humana. Però, no obstant això, aquest verí és sens dubte present a totes les llars. Les làmpades d'estalvi d'energia, els termòmetres de mercuri, les pintures a base de mercuri són articles domèstics habituals. La quantitat de metall líquid en els termòmetres i les llums és petita, però n'hi ha prou amb una intoxicació lenta de l'organisme en cas de dany a la càpsula de vidre fràgil.\nSímptomes d'intoxicació per vapor de mercuri\nEl propi metall, vessat en un lloc destacat, no és tan perillós. Si l'àrea de vessament de mercuri és petita, es pot recollir ràpidament i col·locar-la en un vaixell tancat. En aquest cas, es minimitza l'intoxicació per mercuri. Però fins i tot petites boles de mercuri, "amagades" en un lloc poc visible (esquerdes de parquet, catifa), evaporant-se, durant molt de temps, segurament enverinaran als que respiren aire perillós. El vapor de mercuri també té un efecte tòxic en els treballadors de la indústria química en tallers on no es compleixen les normes de seguretat. Entre els símptomes d'una intoxicació aguda amb el vapor de mercuri s'observen:\ndolor de cap intens;\nsabor metàl·lic a la boca;\nhemorràgies de genives;\ndolor quan s'empassa;\naugment de la quantitat de saliva alliberada;\ndebilitat i somnolència;\nEls símptomes es poden manifestar simultàniament en un complex i gradualment un per un. Augmenten amb una concentració creixent de mercuri al cos.\nEnverinament amb mercuri - tractament\nEl tractament de l'enverinament es redueix a l'eliminació ràpida i completa del mercuri i les seves sals del cos, així com per alleujar l'estat general del pacient eliminant els símptomes i eliminant els efectes de l'enverinament. No és necessari fer-ho pel vostre compte sense medicació. Fins i tot amb les drogues necessàries, el tractament s'ha de fer en un hospital. Els intents de fer front a l'enverinament a casa priven un temps preciós, perllonguen l'efecte del verí en tots els òrgans i sistemes humans, agreujant així la condició del pacient. Per al tractament a l'hospital, s'utilitzen medicaments moderns que eliminen el mercuri del cos:\nEls metges seleccionen medicaments segons el grau d'enverinament, la tolerància de l'organisme a determinades substàncies, així com la gravetat dels símptomes. Si la ingesta de mercuri o les seves sals s'ha produït, els primers auxilis en enverinament amb mercuri estan netejant el cos de les restes de la substància tragada. Per tant, cal generar vòmits urgents i esperar l'arribada d'una ajuda mèdica urgent.\nConseqüències de l'enverinament per mercuri\nCom més llarg sigui l'exposició de vapors o sals de mercuri al cos, i com més precària és l'estat de la salut humana, més greus seran les conseqüències de l'enverinament de mercuri. El grup de risc està format per nens i dones embarassades. La inhalació a llarg termini de petites dosis de vapor de mercuri inicia processos irreversibles en el fetge, els ronyons, els òrgans digestius i el sistema nerviós central. Mercuri, que està en el cos, no es deriva d'ell mateix. A poc a poc s'acumula, pot conduir a una funció inadequada dels òrgans vitals i, en conseqüència, a un desenllaç fatal.\nPrevenció de l'enverinament per mercuri\nEl més important en la prevenció de l'enverinament per mercuri i els seus vapors és la disminució de la probabilitat de contacte amb una substància perillosa:\nEls articles per a la llar que contenen mercuri no haurien de caure mai a les mans dels nens.\nEls termòmetres de mercuri només s'han d'emmagatzemar en casos especials de plàstic, evitant així l'evaporació del mercuri en cas que el termòmetre estigui dañado.\nLes làmpades deteriorades, els termòmetres han de ser embolicats immediatament en film de polietilè i enviats als centres de reciclatge.\nNo tireu objectes que continguin mercuri en llocs de recollida general d'escombraries.\nEn plantes químiques que utilitzen mercuri pur o en forma de sals, observeu totes les mesures de seguretat. Els equips de protecció més importants hi ha un respirador i roba especial.\nDes de la sala on es va vessar el mercuri, els nens i les dones embarassades haurien d'aïllar-se immediatament. El treball per a la recollida de metalls líquids (desercerització) es proporciona millor als especialistes.\nVitafon - tractament i prevenció de malalties\nGastritis superficial crònica\nInhalació amb mal de coll\nORZ - símptomes i tractament en adults\nAneurisma de l'aorta abdominal\nTabletes d'al·lèrgia: llista\nMetformina: indicacions d'ús\nCom es fa l'espirometria?\nPoliartritis dels dits\nEl cóccix fa mal, els motius\nEdema Quincke - mesures d'urgència, tractament i prevenció addicionals\nUna escorça al cap d'un nadó - com netejar?\nArròs de mar indi\nCom entendre l'actitud d'un home?\nMyrtle Ordinary - aplicació en medicina popular i cosmetologia\nNizoral - anàlegs\nDisseny de parets amb fons de pantalla de dos colors\nMuseu de l'antic Panamà\nLes pel·lícules motiven l'èxit a la vida\nCom es mengen gingebre?\nLes lleis de l'estil a la roba\nGranotes internes a la barbeta\nQuin déu ets pel signe del zodíac?\nAmal Clooney va mostrar una panxa creixent a l'estrena de The White Casts\nDieta de la Clínica Mayo sobre una única sopa de greix\nBlanks de prunera\nCom eliminar les estries després del part?


LA MÀ ESQUERRA DEL CARDENER: ISABEL, LA COMTESSA DRACULA.\nISABEL, LA COMTESSA DRACULA.\nIsabel (s. XVI) era una comtessa hongaresa una mica sanguinària. La literatura popular l'ha convertit en la "number one" dels 40 principals de les psico-killers, amb mes 630 víctimes. I és que ella tenia més perill que tots els emperadors romans junts.\nEl gust per la sang freda començà el 1604 al seu castell de Čachtice. Sempre estava en companyia de diverses joves. Un dia, després de castigar a una d'elles, la sang de la noieta li va arribar al seu rostre, i li va entrar un gust.... A partir d'aquell dia va decidir que ni banys d'aigua, ni de llet de burra com una Popea balcànica, res millor que banys de sang humana de jovenetes per rejovenir-se.\nAmb les seves amigues no muntava reunions "tuper", a Isabel li anava més el vici que el cilici. Amb les seves sàdiques amiguetes, es dedicava a muntar orgies nocturnes amb la sang de joves hongareses.\nCasada a vint anys amb un príncep blau, aquest va fer l'únic que sabien fer els homes en aquells temps: guerrejar, i ho va fer tant bé que la va deixar viuda. Llavors ella no va voler ser menys que el seu veí el comte Vlad Tepes, Dràcula per als col·legues. A Isabel Bárthory li encantava dessagnar a les seves víctimes lentament, la xicota era un xic sàdica.\nAl final les van enxampar a totes, a les amigues les van cremar per bruixes i a ella la van tancar en una habitació tapiada on va morir d'inanició. No eren bons temps per a la lírica, per les dones menys.\nCom sol passar la història seva la van contar els seus botxins, pel que vés a saber quina va estar la història real d'aquesta aristòcrata hongaresa. Les acusacions de bruixeria afegides a les més terribles perversions eren molt comuns contra dones que volien viure en llibertat i no es deixaven dominar per un món d'homes.\na de gener 13, 2016


Agricultura destina 1 milió a millorar la seguretat de les urbanitzacions en incendis - Diari de Girona\ngirona | ddg 13.03.2014 | 00:00\nEl Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural destinarà un milió d'euros per millorar la seguretat de les urbanitzacions davant dels incendis forestals.\nEls treballs que se subvencionen consisteixen a aclarir les zones d'arbres i estassar els arbustos en un franja d'almenys 25 metres d'amplada, en aquells boscos que envolten les urbanitzacions o nuclis urbans. D'acord amb la normativa prevista pel Departament, els treballs hauran de respectar un arbre cada sis metres -tenint en compte la mida- i es netejarà el sotabosc deixant-hi les espècies que no són inflamables.\nUna modificació legal aprovada el gener d'aquest any determina que, a partir d'ara, les mesures de prevenció d'incendis forestals es facin extensibles a totes les urbanitzacions, nuclis de població, edificacions i instal·lacions situades en terrenys forestals o en els 500 metres que els envolta.\nEn la convocatòria d'enguany, la Generalitat ha modificat els conceptes subvencionables per tal de fer-los més entenedors. Aquests són "tallada d'arbrat i estassada de sotabosc" i "estassada de sotabosc". A més, s'ha previst incrementar l'import unitari màxim subvencionable en aquelles actuacions que s'executin en terrenys amb pendent superior al 40%.\nAgricultura també va recordar que les franges de protecció en urbanitzacions només són una de les cinc mesures a les quals obliga la llei. Aquestes són tenir una franja exterior de protecció de 25 metres, mantenir les parcel·les i les zones verdes netes de vegetació, un pla d'autoprotecció contra incendis forestals, una xarxa d'hidrants perimetral homologats o una reserva d'aigua equivalent i mantenir nets de vegetació seca els vials interns i d'accés i les cunetes.


LA TORRE DEL CODINA : HISTÒRIA, NATURA I SOSTENIBILITAT – La Torre del Codina\njaumeramonsole\tin General\t 2 de Juny de 2015 6 d'Abril de 2016 1,824 Words\nLocalització, història i natura:\nLa Casa Rural de “La Torre del Codina”, està situada a la part més septentrional de l’antic terme del Tàlladell a 4 km del poble, al municipi de Tàrrega.\nPrimavera a la Torre del Codina\nSITUACIÓ DE LA TORRE DEL CODINA\nLa partida, coneguda com “La Putxa”, es troba vora el camí de Granyena, prop del límit del terme municipal de Tàrrega, i a tocar dels termes municipals de la Granyanella/La Mora i de Granyena de Segarra . La Torre es troba situada a una alçada de 490 metres sobre el nivell del mar. L’edifici data del segle XVIII i esta catalogat com a bé cultural d’interès local.\nEstat de la Torre del Codina l’any 2005\nL’edifici ha tingut diverses reformes al llarg dels segles, la darrera fou a les darreries del segle XIX, i així ho podrem llegir a les portes originals del pati que es troben restaurades a l’entrada de la casa: “D. J. CODINA 1891”.\nJoaquim Codina Canut, del Talladell fou l’hereu d’una rica família de terratinents, que durant el segle XIX van ocupar importants càrrecs polítics liberals, el seu germà Felip, va ser el cap provincial del partit Progressista durant la monarquia de Isabel II i en els primers del Sexenni Democràtic. També va ser Diputat Provincial i Senador (1871-1872). La filla de Joaquim, na Dolors Codina i Arnau, va ser designada alcaldessa del Talladell l’any 1924 durant la dictadura de Primo de Rivera. Aquest fet la converteix en la primera alcaldessa catalana i de l’estat espanyol.\nDolors Codina Arnau, Alcaldessa del Talladell.\nUna data a destacar, és la que es troba a la llinda de pedra de l’entrada al pati de la casa: “A 8T 7 de 1753”. L’ordre de la data, la veiem seguint el sistema íber o de èuscar, “mes, dia i any”. Aquesta data del 7 d’octubre de 1753, fóu diumenge i és la data de la festivitat de la Mare de Deu del Roser que disposa de capella a l’església del Talladell.\nPer entendre la influència del fet religiós a l’antic règim, cal esmentar que també un diumenge, el 7 d’octubre del 1571, va tenir lloc la Batalla de Lepant, a la peninsula grega del peloponès, de les potències mediterrànies contra l’imperi Otomà. En commemoració de la victòria, el Papa Pius V va establir la festivitat del Roser per la intervenció de la Mare de Deu en la victòria. En aquesta batalla tingueren una participació destacada la flota de la Corona d’Aragó, i les naus de la Ordre dels Cavallers de l’Hospital (Ordre Militar de Sant Joan de Malta), que tenia a la Comanda de Granyena uns de les principals comandes i propietats de la ordre a la Llengua d’Aragó. La mateixa comanda de Granyena li provenia de les propietats de l’Ordre del Temple, de la qual Granyena en fou la primera comanda catalana i una de les més pròsperes de tot l’ordre. Com a exemple esmentar que a l’època medieval, la zona d’horta més rica de Tàrrega era coneguda amb el topònim de la Plana de Granyena, i bona part del terme del Talladell era propietat de l’Ordre del Temple com encara s’observa en l’escut actual del poble, que porta la creu dels templers damunt l’escut de Catalunya.\nEscut del Talladell de l’any 1879.\nA la parròquia del Talladell hem trobat un document de l’any 1737, que esmenta l’indret com a Torre de Reixachs, i l’any següent el 1738 com a Torre del Codina.\nLlibre de combregar. Parròquia del Talladell 1738.\nEl 1805 comença a aparèixer en alguns documents com a “Casa Nova del Codina”. La Torre del Codina es va deixar d’habitar després de les conseqüències de la gran nevada del mes de febrer de l’any 1944.\nLa Torre del Codina es troba dins l’espai natural de la Zepa de Granyena. En el seu entorn hi podem trobar una gran diversitat de fauna i de flora pròpia de les zones estèpiques. Entre les aus protegides per la directiva de la UE hi podem trobar l’Àguila Marcenca, l’Arpella, l’Esparver cendrós, el Sisó, el Torlit, el Duc, l’ Enganyapastors, el Gaig Blau, la Calàndria, la Terrerola vulgar, la Cogullada fosca, el Cotoliu o cogullada petita, el Trobat o titina, la Tallareta cuallarga, i l’Àguila Cuabarrada. El teixó, la llebre i la guineu són mamífers habituals de l’entorn, així com amfibis, insectes i plantes, flors i arbres pocs comuns a la resta del país, com la Servera.\nCentre d’interpretació de la vida rural i agrícola:\nLa Torre del Codina és una edificació modèlica de l’arquitectura rural de dimensions considerables. Es tracta d’un edifici pensat per a l’explotació agrícola i ramadera, alhora que, complia funcions de residència esporàdica dels seus propietaris i servia d’allotjament de segadors i veremadors a les èpoques de més necessitat de mà d’obra al camp. També hauria tingut funcions d’allotjament o d’hostal.\nLa casa disposa de celler, quadra, corral, cups de vi i de gra, forn de pa, cisterna i pica per guardar l’oli.\nAntic forn, abans de restaurar.\nLes proporcions de l’edifici principal son quadrades de 10 metres per 10 metres, i una alçada de 12 metres. Es troba orientat de sud-est a nord-oest, per tal d’aconseguir un òptim aprofitament de la llum solar tot l’any.\nEl conjunt dels espais i edificacions de la Torre tenen un caràcter defensiu. Tancada per tots costat i fàcil de defensar. La seva situació privilegiada a una altitud de 480 metres sobre el nivell del mar, i visible des de diversos indrets (El Talladell, Campanar de Tàrrega, Torre de Verdú, l’Ametlla de Segarra, Vilagrassa, etc..) li permetien disposar de contacte visual permanent amb els indrets habitats de l’entorn.\nL’entrada principal de la Torre dona a un gran pati des d’on a ma dreta s’accedeix a la part superior dels cups on hi havia els brescats per calcigar el raïm amb els peus. Els dos cups, fets de cairons de terrissa tenen una capacitat per emmagatzemar 70.000 litres de most.\nDes de pati s’accedeix a l’entrada principal de la casa que té en la seva planta baixa l’antiga quadra actualment habilitada com a sala de jocs de la casa rural.\nEl projecte de rehabilitació, ha mantingut fidelment la imatge de la casa, i només restaura i consolida les parts més degradades d’aquesta.\nDistribució Casa Rural:\nLa casa, en que hi caben 15 persones, consta de:\n6 habitacions dos triples i quatre de dobles amb bany (dutxa inclosa) cada una.\nJuntament amb la cuina, hi ha la sala d’estar i menjador de 100 m2.\nUn pati de 120 m2.\nSala de lleure de 34 m2.\nGaratge cobert amb capacitat per a 4 vehicles.\nSala de màquines per instal·lacions i per calefacció.\nLa totalitat de l’energia consumida a la casa es genera mitjançant energies renovables (un molí de vent, calefacció amb caldera de biomassa, plaques fotovoltaiques i energia tèrmica).\nUn balcó i terrassa amb bones vistes.\nUn forn de pa de llenya.\nUna cisterna de pedra per la recollida de l’aigua de la pluja.\nUn corral amb quatre arcades de pedra.\nDos cups de vi.\nA més a més, els serveis de la casa son diversos:\nRecordem que la sala d’estar, el menjador i la cuina estan en una mateixa sala de 100 m2, i els seus serveis són els següents:\nCuina equipada amb nevera, forn, microones, fogons, pica i els estris necessaris per cuinar.\nSala d’estar amb sofàs, butaques, llar de foc i televisió amb DVD.\nRentaplats i rentadora.\nMenjador amb taula per catorze persones.\nServei wifi d’Internet.\nTobogans per infants.\nExemple d’activitat a fer per la zona de la Torre del Codina:\nSortida naturalística a la ZEPA de Granyena o de les Garrigues\nSortir de la masia equipats amb calçat còmode i adequat per caminar, prismàtics, menjar i aigua. El transport serà amb bicicleta o a peu.\nLa primera parada pot ser a la Pedrera del Talladell. Es tracta d’un dels jaciments geològics més importants de Catalunya. Es podran observar in situ restes fòssils de l’Oligocè, sobretot de tipus vegetal, tot i que també s’hi han trobat restes fòssils animals de mamífers i rèptils.\nDes d’aquí ens traslladem a la ribera del riu Ondara, prop del Talladell, on observarem els ocells i la flora de ribera que, segons la diferent època de l’any viuen en aquesta zona. Una de les aus més característiques d’aquest entorn és la polla d’aigua, un ocell aquàtic força feréstec, i que és millor contemplar-lo des d’un observatori camuflat. Pel que fa a els elements botànics són de destacar les moreres de l’Ondara un conjunt d’arbres de més de 8 metres d’alçada\nSeguidament pujarem per la obaga de Casablanca i ens aturarem en un bosc d’alzines i de carrasques per contemplar diverses especies d’ocells esteparis, així com la riquesa botànica de la zona. Podrem contemplar la diversitat d’arbres, arbustos i plantes de secà que configuren un biòtop molt vulnerable i del qual en resten pocs espais arreu d’Europa. A destacar el cadequer del pla de les pletes, un dels darrers testimonis d’aquests arbustos que antigament cobrien les zones no cultivables pedregoses i de secà, de la costa i de l’interior de Catalunya.\nTot seguit, ens desplaçarem al Tossal Rodó, situat entre Granyena i Granyanella i si hi ha sort, podrem contemplar l’àguila cuabarrada o perdiguera, així com el vol de l’esparver cendrós unes espècies especialment protegides per la normativa mediambiental europea.\nAmb l’ajuda dels prismàtics, podrem observar i conèixer especies d’aus com el torlit, l’abellerol, el xoriguer, la calàndria, el capsigrany, el gaig blau, la puput, la cogullada o especies de mamífers com la llebre i la guineu.


Ciclisme a Girona - Naturaki\nGirona: una referència mundial per al ciclisme\nGirona i la Costa Brava s’han convertit, en l’última dècada, en una referència mundial tant per ciclistes professionals com per aficionats. A nosaltres a Naturaki, amants fervents d’aquestes terres, no ens sorprèn que alguns dels millors ciclistes i triatletes del món estiguin entrenant aquí. El clima, la gastronomia i, per descomptat, la varietat de paisatges i rutes als afores, fan de Girona el lloc ideal per fer un retir / stage / escapada, per a ciclistes tant professionals com aficionats. Tenim carreteres tranquil·les i segures i una temperatura agradable durant tot l’any, un lloc idoni per al cicloturisme.\nLa zona ofereix possibilitats infinites, tenint el gran avantatge de poder creuar el territori de costat a costat, amb grans segments rectilinis, seccions sinuoses i permanents alts i baixos del sòl, tot descobrint naturalesa exuberant i sentint la fusió de mar i muntanya, la solitud del genet solitari o la complicitat de muntar en grup.\nCasa per una gran comunitat ciclista\nTot i que els locals ja ho sabíem, l’arribada de Lance Armstrong a Girona el 2001 va destacar internacionalment que la ciutat i els seus voltants són ideals per als ciclistes professionals per establir la seva residència, especialment en els mesos de competició. Actualment Girona és la seu d’una gran comunitat de ciclistes professionals (aproximadament 100 i 3 equips, incloent-hi Garmin-Barracuda), que és un camp base per a la formació i el lloc per viure o iniciar un negoci relacionat amb el cicloturisme. Des del 2017, Girona és amfitrió del Sea Otter Europe Costa Brava – Girona Bike Show Festival, on milers de visitants i les millors marques del mercat de bicicletes es troben: peces de vestir i accessoris, salut i nutrició, mobilitat urbana, etc.\nCiclisme per carretera a Girona – gran varietat de possibilitats\nMolts diuen que Girona és el millor lloc del món per fer un recorregut per carretera. Agafem com exemple la varietat de rutes de l’Alt Empordà – una vegada que deixeu enrere el Parc Natural dels Aiguamolls, la muntanya es desplega davant de vosaltres a Roses i, encara que sigui una alçada baixa, els alts i baixos definitivament estrenaran els músculs de la cama. Atureu-vos a visitar Cadaqués, la perla del Costa Brava, perquè pugueu arribar al Cap de Creus, el punt més oriental de Catalunya, ple de rampes que no us donaran un minut de descans. A continuació trobareu Sant Pere de Rodes – pendents ideals per a una entrenament intens. El descens és relaxant, oferint la possibilitat de gaudir de les vistes d’oliveres a Vilajuïga i Llançà.\nVarietat d’estils de ciclisme per practicar a Girona\nNo obstant això, Girona atrau no només el ciclista de carretera. A la regió, també es pot practicar el ciclisme de muntanya (saddle cycling) i el cicloturisme lent – pedalegeu i gaudiu de camins empolsinats, infinits camps de cultiu que canvien de color cada temporada o el turquesa del mar, sota la llei no escrita de descobrir nous paisatges lluny de la ciutat , de manera respectuosa. La xarxa de Vies Verdes, rutes de pedal i carreteres secundàries, permet descobrir, en el mateix recorregut, rierols preciosos a la Costa Brava, pobles medievals o creuar senders pirinencs. Antics ferrocarrils que connectaven els pobles i la seva indústria, ara s’han transformat en carreteres i rutes amb pendents fàcils, aptes per a totes les edats i condicions físiques. La xarxa recorre llocs naturals únics com la zona volcànica de la Garrotxa, la vall del Ter, Girona, l’àrea de les Gavarres i la costa mediterrània.\nFinalment, els amants de BTT o els professionals també poden descobrir parcs naturals de gran bellesa, encantadors pobles de muntanya, llibertat i emoció dels Pirineus a la Costa Brava. Gaudeix del ciclisme i el paisatge durant tot l’any a través dels nombrosos itineraris, classificats segons el nivell de dificultat i una bona oferta complementària de Serveis. A més, el ciclista professional de descens BTT, Dave Welch, va iniciar un torneig fa dos anys, el Girona Gran Fondo, format per un descens urbà BTT (esportiu, no una cursa), una secció nocturna de carretera a la ciutat i un crono-escalada per als Àngels. Un cop al cim, es pot admirar l’església on es va casar el geni surrealista Salvador Dalí.\nUn lloc ideal per a la vostra estada mentre pedalegeu a Girona\nA Naturaki oferim un conjunt de 59 cases de lloguer (de 2 a 32 persones), cadascun escollida amb molta cura. Totes tenen un encant que les fa úniques, ofereixen una excel·lent relació qualitat preu, decoració precisa i manteniment constant. El nostre objectiu és “fer de la vostra estada una experiència inoblidable“. Estem especialitzats exclusivament en cases de la província de Girona situades en un entorn privilegiat com Girona, Banyoles, la Garrotxa, Alt i Baix Empordà … Descobriu Girona i la Costa Brava de la mà d’uns enamorats d’aquesta terra.\nA les nostres cases trobareu intimitat, privacitat i contacte amb la natura. Totes ells es troben en zones rurals i tenen diversos espais comuns on podeu relaxar-vos i compartir moments amb la vostra parella / equip. Hem realitzat una selecció d’habitatges que disposen d’un espai tancat on podeu emmagatzemar les bicicletes i, en totes elles, també hi trobareu una mànega d’aigua per poder netejar-les. Els jardins i patis de les nostres cases són llocs excel·lents per als estiraments post entrenament i per gaudir de la calma de la natura. Si busqueu un lloc on allotjar-vos mentre gaudiu del ciclisme a Girona, som la vostra casa rural!\n9,5 (180 opinions)\n8,9 (89 opinions)\n9,1 (35 opinions)\n9,2 (117 opinions)\n9,5 (70 opinions)\nPiscina, Jardí, Accepta gossos, Aire acondicionat (a tota la casa)...\n9,5 (75 opinions)\n9,5 (61 opinions)\n9,4 (72 opinions)\n8,7 (88 opinions)\n9,4 (78 opinions)\n8,9 (60 opinions)\n9,1 (131 opinions)\nLlar de foc, Wifi gratuït, TV pantalla plana amb HDMI, Aire acondicionat (a tota la casa)...\n9,4 (61 opinions)\n9,3 (53 opinions)\n9,5 (153 opinions)\n9,9 (66 opinions)


NATALIA POMAREDA ALAVEDRA | Què sabem de la Catalunya Nord?\nTreball des de les diferents matèries\nPublicat el 20 de març de 2017 per NATALIA POMAREDA ALAVEDRA\nPartíem de la proposta de treball de l’EdA Canigó que s’emmarcava en treballar els següents àmbits:\nCONÈIXER ACTIVITATS ECONÒMIQUES DE LA ZONA\nSeguint aquesta proposta que trobareu més detallada en aquest l’enllaç i la planificació general que havíem compartit amb l’equip docent de 4t d’ESO, cada matèria va organtizar els seus continguts com va trobar més adequat.\nEn el següent article podreu veure un exemple de com s’ha fet des de la matèria d’economia.\nPublicat dins de Calaix de sastre, Planificació, Programació\t| Deixa un comentari\nPublicat el 5 de gener de 2017 per NATALIA POMAREDA ALAVEDRA\nAquesta és la guia que hem elaborat l’equip coordinador del Projecte. Ara ens cal presentar-la a la resta del grup impulsor i modificar tot allò que no s’acabi de veure clar.\nProjecte de recerca de 4t ESO “Què sabem de la Catalunya Nord?”\n– Conèixer la situació viscuda a la Catalunya Nord durant l’exili i la importància d’aquesta zona (guerra civil, exili, maternitat d’Elna, camp de refugiats…)\n– Descobrir la figura de personatges importants que han viscut aquesta terra d’una manera especial: Jacint Verdaguer, Pau Casals, Antonio Machado…\n– Conèixer aspectes que caracteritzen la població d’aquesta zona (economia, llengua, entorn natural…)\n– Fent que investiguin i descobreixin els elements més característics d’aquest part del territori escollint algun dels àmbits d’estudi que sigui del l’interès de cada grup d’alumnes.\n– Convertint-los en reporters desplaçats a Prada per buscar material audiovidual (imatges, vídeos, entrevistes…) amb l’objectiu d’elaborar un reportatge de 10 minuts aproximadament sobre la Catalunya Nord en general i el tema escollit més detalladament.(grups de 4)\n– Elaborant una carpeta d’aprenentatge on hi hagi la informació del tema investigat, el procés d’elaboració del reportatge i els aspectes d’organtizació de l’equip de treball. (grupal o individual)\n– Reportatge de 10 minuts (aprox): cada equip de reporters s’encarregarà de fer una notícia (imatges, text…) respecte un tema triat del context treballat. Tots els reportatges tindran una part comuna (situació i presentació de la Catalunya Nord) i una triada per cada grup centrada en un àmbit del seu interès (Verdaguer, exili, economia, Machado…) Grups de 4\n– Carpeta d’aprenentatge: recull del procés de documentació, d’investigació i d’elaboració de la notícia fet. Individual o en els grups de reporters??\nSensibilització (2n trimestre):\nDes de les diferents matèries es presentaran aquells continguts del currículum de 4t d’ESO, pròpis de cada àmbit, i que els alumnes podran escollir, més endavant com a possibles objectes d’investigació. La idea és que a partir d’aquestes idees prèvies, cada grup esculli l’àmbit d’investigació més proper als seus interessos.\nDes de les tutories explicarem als alumnes els aspectes organtizatius del projecte: grups de treball, pautes generals de l’estada, pautes de la investigació, avaluació…\nFase de treball des de les matèries amb ganes d’implicar-se en el projecte (2n i 3r trimestre). Totes les matèries implicades en el PR treballaran els continguts propis de la seva matèria que tindran una especial rellevància i que s’ompliran de significat durant l’estada a l’EdA Canigó. Cada professor ho anrà treballant en el moment que consideri oportú respectant la seva programació però deixant clar als alumnes que és contingut del PR i que han d’incorporar a la seva carpeta d’aprenentatge en cas que l’hagin triat com a tema pel reportatge.\n– Àmbits definits fins el dia 20 de febrer (si hi ha alguna matèria més que s’hi vol afegir ho ha de comunicar per tal de tenir-la en compte):\nFase de treball en grup:\n– Del 22 al 26 de maig: Prada, entorn d’aprenentatge\n– Recollir el material que els servirà per poder presentar el reportatge.\n– Vivenciar tot allò treballat a classe des de les diferents matèries.\n– 29-30 de maig (12 a 14 i de 15:30 a 17:30): preparar el reportatge i acabar la carpeta d’aprenentatge.\n– 20 de juny (8:30 a 10:30h): presentar el reportatge-notícia als tribunals i a la resta de companys de classe. La data d’entrega de la carpeta d’aprenentatge pot ser uns dies més tard per poder acabar d’afegir una reflexió final sobre l’experiència viscuda preparant i exposant la notícia-reportatge.\n5. Avaluació: la qualificació obtinguda amb aquest projecte tindrà un pes del 70% dins la matèria “Projecte de recerca” de 4t. El 30% restant s’obté a partir de la qualificació obtinguda a la carpeta de tutoria (acord de principi de curs).\nEs tindrà en compte els següents apartats:\n– Avaluació del Procés: seguiment del treball en equip observat durant l’estada a l’entorn d’aprenentatge i durant els dies de treball posteriors utilitzant els fulls d’observació del professor i les graelles d’autoavaluació del treball en equip.\n– Avaluació del resultat:\n– Rúbrica d’avaluació de la carpeta d’aprenentatge.\n– Coavaluació de la notícia per part dels companys de classe i dels professors del tribunal.\n– Autoavaluació de cada alumne.\nPublicat el 4 de gener de 2017 per NATALIA POMAREDA ALAVEDRA\nEnguany des de l’Institut Bellvitge ens hem engrescat a refer la proposta de treball dels darrers anys de la matèria Projecte de recerca de 4t d’ESO i donar-li un format més competencial.\nEls alumnes de 4t, a final de maig fan una estada de 5 dies a l’Entorn d’aprenentatge el Canigó i la nostra intenció és relacionar el marc i les activitats que aquesta estada ens ofereix amb el projecte de 4t d’ESO.\nPretenem que els alumnes aprofitin l’estada a la Catalunya Nord per interioritzar i donar significat a tots aquells continguts propis de 4t d’ESO i que es treballen des de les diferents matèries (Verdaguer, exil·li, Machado…) al llarg del curs. Volem també que, seguint les caracterítiques que la matèria Projecte de recerca proposa, facin un procés d’investigació sobre un aspecte de la Catalunya Nord que ells hagin triat i el presentin en forma de producte final del projecte.


L’encesa de llums als carrers inicia la Campanya de Nadal a Blanes, amb una 70ena d’activitats | Blanesaldia\nL’encesa de llums als carrers inicia la Campanya de Nadal a Blanes, amb una 70ena d’activitats\nPublicat el 03 de Desembre, 2018 - 12:20 CEST\nTot i que encara faltin uns quants dies perquè arribi el Nadal, l’encesa dels característics llums de colors als carrers sol ser el primer dels preludis que indica que la màgia que envolta aquestes festes cada vegada és més a prop. A Blanes l’enllumenat de Nadal es va posar en marxa aquest cap de setmana i continuarà així fins el Dia de Reis.\nLa decoració nadalenca al municipi es completarà amb un arbre lumínic que s’instal·larà durant aquesta setmana a la Plaça d’Espanya, així com amb els rètols de llum que desitgen les Bones Festes penjats arreu del municipi a càrrec de les Brigades Municipals. D’altra banda, per segon any consecutiu hi haurà arbres confeccionats pels escolars d’arreu de la vila.\nL’encesa dels llums de Nadal ha significat el tret de sortida de la campanya que cada any s’organitza a l’Ajuntament de Blanes. Amb el lema La Màgia del Nadal t’espera, el departament de Promoció de la Ciutat ha editat 8.000 fulletons que es començaran a distribuir aquesta setmana arreu del municipi.\nA les seves planes s’hi troben recollides les activitats nadalenques i solidàries que tenen lloc a la vila on comença la Costa Brava durant aquest dies, majoritàriament organitzades per l’Àrea de Cultura i Festes, la Biblioteca Comarcal, el Departament d’Esports i les entitats del municipi. D’entre aquestes activitats n’hi ha que són novetat i d’altres que refermen la tradició forjada en dècades i segles.\nPessebre Monumental dedicat al Rem de 34 de Joaquim Ruyra\nSi parlem de tradició, sense cap mena de dubte una de les que durant les darreres dècades ha atret veïns i visitants de Blanes és el Pessebre Monumental que s’instal·la al Passeig de Dintre, davant l’Ajuntament. Des de fa sis anys els alumnes de l’Institut Serrallarga s’encarreguen del projecte, amb el suport de l’Agrupació Pessebrista de Blanes, que en va tenir cura durant dues dècades abans de passar el relleu als més joves.\nLa tarda del dimecres 5 de desembre està previst que es faci la inauguració oficial del pessebre, dedicat a un dels relats més populars de Joaquim Ruyra, l’insigne escriptor vinculat a Blanes; El Rem de 34. Aquesta setmana es continuarà treballant en el muntatge iniciat a finals de la setmana passada perquè no li falti cap ni un detall. Cada any el Pessebre Monumental de Blanes gira a l’entorn de les arrels i tradicions històriques del municipi, ja sigui rememorant algun dels seus racons més reconeguts, o bé algun lloc o figura emblemàtica, com serà enguany el cas al recordar un dels relats de Ruyra que entronca directament amb les arrels marineres de la vila.\nEdició nadalenca del ‘TastABlanes’, Fira de Sant Tomàs i altres ingredients\nLa Campanya de Nadal a Blanes inclourà com a principal novetat un esdeveniment que tindrà lloc a mitjans d’aquest mes, el dissabte 15 de desembre. Es tracta d’una versió nadalenca d’una mostra gastronòmica que en les dues edicions que s’han fet fins ara a principis d’estiu han estat un èxit amb majúscules, tant pel seu contingut com pel nombre de públic que s’hi ha abocat.\nEs tracta del TastABlanes, que s’instal·larà al Passeig de Dintre durant tota la jornada del dissabte, des de les 11 del matí fins les 11 de la nit. Diversos bars, restaurants i establiments de restauració oferiran una mostra del què s’hi pot degustar habitualment i productes locals com ara cava i cervesa artesana blanenques.\nAltres atractius de la campanya de Nadal serà la tradicional Fira de Sant Tomàs que se celebra cada 21 de desembre, i on s’hi ofereixen tota mena de productes tant gastronòmics com d’artesania. Amb més de cinc segles d’història, les parades del mercat a l’aire lliure estarà instal·lat als carrers del nucli històric durant tota la jornada: Carrer Ample, Carrer Raval Sud, Plaça Verge Maria, Carrer Muralla i Passeig de Dintre.\nTampoc faltarà a la seva cita refermada durant els darrers anys el Caga Tió Popular, que precisament està previst que s’instal·li al Carrer Muralla el proper diumenge 9 de desembre després d’una cercavila organitzada per Acció Cultural Es Viver. La Festa del Caga Tió Popular, on poden participar-hi tots els infants que vulguin, es farà el dilluns 24 de desembre, de 5 a 7 de la nit.\nEl popular Concert de Nadal de la Banda i Cobla del Col·legi Santa Maria, les cantades de nadales al carrer, o bé els patges reials que visitaran Blanes entre finals de desembre i principis de gener són altres ingredients d’aquestes festes. El cicle, com és habitual, culminarà la nit del 5 de gener, amb la multitudinària Cavalcada de Reis que arrencarà des del Port i finalitzarà al balcó principal de l’Ajuntament, des d’on saludaran Melcior, Gaspar i Baltasar enmig d’una pluja de caramels.\nMalgrat encén els llums de Nadal aquest dissabte 1 de desembre\nPalafolls elimina els estacionaments quinzenals a diferents carrers del municipi\nLloret de Mar inicia aquesta setmana el seu programa de dinamització de platges\n← Blanes enceta els actes de suport a la Marató de TV3 amb l’espectacle del Mag Marín, que ha recaptat 2.815 € Independents de la Selva es presentarà les properes eleccions municipals a un mínim de 15 municipis →


“Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” | Miquel Torns | bescanó | Cultura popular | El Punt Avui\n“Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” “Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” “Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” “Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” + “Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” E-mail\nbescanó - 14 gener 2020 2.00 h\nFèlix Bruguera, autor del recull onomàstic d’Osor i del llibre de la UE Osor, entre altres publicacions M. TORNS.\n“Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” “Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” “Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” “Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” “Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis de llocs” E-mail\nMiquel Torns - bescanó\nHem viscut per salvar-vos els mots, per retornar-vos el nom de cada cosa”, pregona Espriu a ‘Inici de càntic en el temple’. És la tasca de la Societat d’Onomàstica?\nL’objectiu de la societat és el foment de l’inventari, l’estudi i la protecció dels noms propis. Per un costat s’estudia els noms de les persones, l’antroponímia, i per l’altre, els noms dels llocs, la toponímia. També treballa en la coordinació d’investigadors, organitza col·loquis i jornades i publica una revista i un anuari. L’àmbit de la societat és el de la llengua catalana.\nD’on va sortir aquesta dèria per estudiar el nom de les coses?\nL’onomàstica va començar a l’Europa Central al segle XIX. Aquí comença una mica més tard, amb el recull de Josep Balari i Jovany Orígenes históricos de Cataluña, publicat el 1899. La relació entre els lingüistes catalans i els centreeuropeus era estreta. Cal recordar que va ser un romanista alemany, Wilhelm Meyer-Lübke, el primer que va assenyalar el català com una llengua diferent de l’occità i el castellà.\nI llavors va aparèixer l’obra de Joan Coromines.\nVa ser el punt d’inflexió que va permetre passar de l’onomàstica primerenca a la moderna. És sens dubte la figura més destacada i al seu darrere van sorgir una colla de deixebles que continuen la seva obra. Cada any, per Reis, demano un volum de la seva obra. Pel que fa a la Societat d’Onomàstica, es va crear el 1980 impulsada pel doctor Enric Moreu-Rey juntament amb diversos professors universitaris i estudiosos locals, especialment del Camp de Tarragona. Estem en contacte amb l’Institut Cartogràfic i des del 2016 som una entitat adherida a l’Institut d’Estudis Catalans. Actualment el president és l’Emili Casanovas, de la Universitat de València.\nA part de la tasca gegantina d’algunes figures com Coromines, l’onomàstica catalana es nodreix de la feina de formigueta de molts estudiosos locals com vostè. Hi ha molta feina feta?\nA on s’ha recopilat més cosa és a Tarragona, amb Albert Manent, Amigó, etcètera. A Girona no s’hi ha treballat tant. A Vilablareix fa molts anys, Portbou, Pals, la Selva de Mar, la Bisbal, Osor i poca cosa més. El 1992 la UdG va organitzar un d’aquests col·loquis i ho va arrencar una mica, però costa molt. Un dels impulsors aquí va ser Modest Prats i si jo soc a la Societat d’Onomàstica és gràcies a ell, que va organitzar una xerrada amb Moreu-Rey i em va engrescar. És molt important que a cada població surti algú que tingui cura d’aquests temes. Abans hi havia gent del món rural que coneixia els noms de les coses i d’on venien. Això es va acabant. Amb els més vells desapareixeran molts dels noms propis dels llocs i els seus orígens. Avui dia anem amb el GPS, que és fantàstic per situar-te però no per donar-te el nom dels llocs.\nParlem de la seva obra. Per què va decidir destinar tantes hores recollir a fons els noms propis de llocs i persones del terme d’Osor?\nEl meu vincle amb Osor és molt fort i de cara a la tesi doctoral em va semblar indicat fer un recull onomàstic. El tret de sortida va ser la localització d’un llevador, una mena de capbreu (un registre de pagaments i cobraments) del segle XVIII, amb uns cinc-cents noms, i a partir d’aquí em vaig anar engrescant. Estava escrit per Copons, comptable del marquès d’Aitona. Vaig començar per les fonts primàries, el que és la documentació antiga, i després vaig contactar amb gent gran i vam recórrer els 52 quilòmetres quadrats del terme, establint els noms dels llocs, els topònims que encara recordaven. Pel que fa a l’origen dels cognoms, vaig buidar totes les partides de naixement que existeixen. L’arxiu eclesiàstic ara és a Vic, però en aquell moment, a començament d’aquest segle, encara era a Osor, cosa que em va facilitar el treball.\nComparteix la passió per la llengua i l’onomàstica amb la del futbol més modest, una barreja ben estranya.\nDes dels 15 anys que estic vinculat a la UE Osor d’una manera o una altra. Ara en tinc 55. Hi he fet de tot, des de portar les ampolles d’aigua als jugadors fins a entrenador i administratiu. Aquest any hem celebrat el 50è aniversari i he publicat un llibre en què es recull la història i la vida social al voltant del club. A Osor el futbol existeix des del 1935, però per a la Federació Catalana de Futbol vam començar el 1969, que va ser quan ens vam federar.\nMantenir el club en un poble petit vol temps i molta paciència. Per què val la pena fer-ho?\nEl nucli del poble té uns 300 habitants, estirant molt. D’aquests, la meitat són jubilats. No hi ha feina i el jovent marxa. L’únic dia que hi ha una mica de moviment de gent és el dia que hi ha futbol. Hi ha molta gent que ha estat a Osor una vegada a la vida i hi ha estat pel futbol. Si el perdem desapareixerà bona part de la vida social.\nEl Punt Avui. Girona 14-01-2020, Pàgina 48\nEl Punt Avui. Nacional 14-01-2020, Pàgina 36


Aprenentatge D'idiomes | Juliol 2022\nMango Languages Review\nMango Languages té programes per aprendre més de 60 idiomes a un preu fantàstic, però el material bàsic és tediós.\nRevisió integral de la llengua viva\nDesprés d'haver abandonat el seu programa de tutoria electrònica, eliminat les seves aplicacions mòbils i fet poc més per renovar-se al llarg dels anys, Living Language ja no és un servei d'aprenentatge d'idiomes recomanat.\nSigna'l ASL Review\nNo hi ha millor lloc en línia per aprendre la llengua de signes nord-americana que Sign It ASL. La instrucció és excel·lent, el format és divertit i és adequat per a una àmplia gamma d'alumnes.\nLingQ et permet construir el teu propi camí per estudiar un idioma. El material pot ser prou desafiant per a parlants experimentats, però és feble per aprendre una llengua des del punt de partida.\nRevisió de Rosetta Stone Fit Brains Trainer (per a iPad).\nL'aplicació per a iPad Fit Brains Trainer de Rosetta Stone us posa al vostre abast una àmplia selecció de jocs suposats que enforteixen el cervell. Els jocs són divertits de jugar, però l'actualització a un servei de pagament és un tema confús i la versió gratuïta és limitada.\nRosetta Stone és la potència de l'aprenentatge d'idiomes. Catalyst és la seva última incursió per conquerir l'aprenentatge d'idiomes per a les empreses. És una eina fantàstica però imperfecta.\nRype és un mercat en línia on els estudiants d'idiomes poden trobar tutors per a sessions de videotrucades individuals. El preu és extremadament baix, tot i que les sessions són de només 30 minuts cadascuna.\nRevisió de 50 idiomes\nL'aplicació 50 Languages té una gran quantitat de material per estudiar desenes d'idiomes, i tot de franc, però l'experiència és bastant de poca tecnologia.\nRevisió del passaport de la llengua viva\nEls viatgers que vulguin aprendre una mica d'un idioma nou haurien de considerar el programa en línia Living Language Passport, si no els importa l'aprenentatge autodirigit i al seu ritme.\nRevisió de Duolingo (per a iPad).\nEntre les aplicacions d'iPad per aprendre o practicar un idioma, no pots superar Duolingo. És fàcilment la millor aplicació gratuïta d'aprenentatge d'idiomes per a espanyol, francès, alemany, portuguès i italià (i també té programes en anglès per a parlants d'espanyol, francès, italià i portuguès!).\nRevisió de Beelinguapp\nQuan necessiteu practicar la lectura en un idioma estranger, proveu Beelinguapp, que ofereix una gran quantitat de contingut gratuïta.\nRevisió de Pimsleur Course Manager (per a iPhone).\nVols aprendre un idioma al teu cotxe o mentre passeges el gos? Els programes d'aprenentatge d'idiomes de Pimsleur, lliurats mitjançant l'aplicació per a iPhone Pimsleur Course Manager només d'àudio, són perfectes per a aquestes circumstàncies. Tanmateix, l'aplicació i els cursos no ofereixen exercicis de lectura o escriptura.\nParlar i interactuar amb els altres és una part crucial de l'aprenentatge d'un idioma, i Lingoda ofereix fantàstiques lliçons d'una hora de durada per arribar-hi. Uns monitors entusiastes i qualificats i un sòlid material didàctic fan que aquestes classes brillin.\nLes millors aplicacions gratuïtes per a l'aprenentatge d'idiomes per al 2021\nAprendre un idioma nou requereix una gran inversió de temps, però no necessàriament requereix una gran inversió de diners. Aquestes són les millors aplicacions gratuïtes per aprendre un idioma.\nEls millors llocs per aprendre la llengua de signes nord-americana\nQuan es tracta d'aprendre nous idiomes, la llengua de signes nord-americana presenta reptes i recompenses especials. Hem revisat els llocs principals per ajudar qualsevol persona que vulgui aprendre ASL a començar.\nFluenz recrea aspectes de l'aprenentatge a l'aula en l'ensenyament de llengües estrangeres. És un dels millors de la seva categoria, però només ofereix uns quants idiomes.\nRevisió de Pimsleur\nPimsleur és un dels programes més precisos i eficaços per aprendre a parlar i entendre una nova llengua. Aquest sistema basat en àudio no us ensenyarà a llegir ni a escriure, però, ni té jocs ni exercicis interactius per a molts dels seus idiomes.\nEl millor programari d'aprenentatge d'idiomes per al 2021\nHem provat totes les aplicacions principals per aprendre un idioma; aquí teniu les vostres millors opcions per estudiar un idioma nou, independentment del vostre pressupost, experiència prèvia o objectius.\nLingopie amplia el vostre vocabulari en llengües estrangeres oferint-vos un catàleg estel·lar de pel·lícules i programes de televisió per veure en sis idiomes, tot per un preu just. Tanmateix, l'aplicació té molt marge de millora.\ntrucar a algú directament a la bústia de veu\nteclat corsair cherry mx vermell\ndisc dur extern lacie de 500 GB\npreu lg g3 at&t\ntelèfon kyocera at&t


La Mar de Net: Empresa de Neteja a Maresme i rodalies\nLA MAR DE NET ofereix els seus serveis al Maresme, Barcelona, Barcelonès i Vallès Oriental (recursos tècnics i humans). Ara també a Madrid, València, Eivissa i Puerto Banús. Estem implantats en aquestes àrees i això ens permet reaccionar de manera àgil i eficaç. Per la resta de Catalunya, consulti fent click aqui.\nComptem amb els coneixements, les tècniques i les eines necessàries per dur a terme una neteja més respectuosa amb el medi ambient.


INTRO CAT - Planet tuna\nUNA INMERSIÓ Al MÓN DE LES TONYINES\nPlanet Tuna pretén ampliar el coneixement humà sobre la família de les tonyines i sensibilitzar el públic sobre la interconnexió dels sistemes oceànics dels quals la tonyina forma part. La vida a la terra sorgeix de la mar i en depèn. Els nostres oceans, a la vegada, necessiten el nostre amor i la nostra protecció. I quina millor manera de conèixer-los que començar per desentranyar els secrets de la tonyina.\nAl darrere de Planet Tuna hi ha un equip d’oceanògrafs, il·lustradores i periodistes amb seu a l’illa de Mallorca. A les belles illes de l’arxipèlag balear –Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera– arriben viatgers de tots els continents, però pocs són conscients de l’enorme importància ecològica dels seus mars. Sabies que aquestes aigües són un dels pocs llocs del món triats per la gran tonyina vermella per reproduir-se? Els descobriments dels investigadors de la tonyina a tot el món enriqueixen la investigació que realitzam al nostre centre.\nEls misteris no falten. Per què la tonyina vermella ve a les nostres illes i com les localitza? Per què l’atrauen els corrents que es formen quan es troben les aigües menys denses de l’Atlàntic amb les més salades del Mediterrani? Volem esbrinar-ho i, quan ho hàgim aconseguit, t’ho contarem. Potser que algunes de les respostes sorgesquin a partir de les nostres investigacions sobre altres túnids, com la melva i la bacora, que viuen permanentment al Mediterrani, o de la tonyina ratllada i la bacoreta, naturals dels tròpics però que també fan una llarga travessia fins al Mediterrani. Les nostres aigües els acullen a tots.\nLa relació de la tonyina amb els éssers humans es remunta a milers d’anys enrere. El seu impacte enorme en el comerç econòmic és pràcticament incalculable. Descobreix a les nostres pàgines com la gent pescava aquests enormes i veloços animals marins en temps antics. Informa’t sobre la tonyina com a aliment que encara avui segueix nodrint tantíssima gent, fresca o dins llaunes. I demana’t, amb nosaltres, com podem preservar una espècie amb un valor de mercat tan elevat.\nVols saber com treballen els científics? Et mostrarem com és un dia a bord d’un vaixell d’investigació. Mantén-te al corrent dels debats en torn del possible impacte futur del canvi climàtic sobre aquests grans peixos migratoris. Si desapareguessin, els mars canviarien per sempre.\nIntentem que tirin endavant. Esperam que Planet Tuna desperti el teu interès i la teva imaginació. Uneix-te a nosaltres en les clares aigües del Mediterrani i descobreix el cabal de misteris i realitats que amaga la mar.


El conflicte català, catàleg 1934-1935 | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nL’austríac Anton Siberer va qualificar el Sis d’Octubre com “un immens ridícul”. Brangulí\nJaume Vicens Vives va escriure el 1953 que Catalunya contra Castella era la millor interpretació del moviment catalanista que havia llegit. I hispanistes com Gerald Brenan i Gabriel Jackson també el van valorar positivament. Malgrat això, l’obra que el 1936 va escriure un desconegut Anton Sieberer no s’ha publicat en català fins ara. Entremig, versions escapçades que van circular a l’exili, traduïdes de l’original alemany que va escriure el jove filòleg austríac.\nSieberer va rodar per Espanya amb moto i tenda de campanya els estius de 1934 i 1935. Apassionat pels viatges, les estades van ser curtes però intenses. Com a filòleg, el que més el va sorprendre va ser la vitalitat del català, i es va lliurar a estudiar-lo i a intentar entendre la seva pervivència. Òbviament, de seguida va comprendre que no havia topat només amb una llengua, sinó amb un país que no apareixia als mapes europeus i amb un conflicte secular. I s’hi va posar. Volia entendre’l com un observador objectiu, però en ple Bienni Negre era difícil sostreure’s al clima polític.\nD’aquí sorgeix el Katalonien gegen Kastilien, en què l’autor s’adona de seguida que “té una importància més decisiva en els esdeveniments el que la gent pensa que no pas els fets reals”. Sieberer vol captar sobretot el xoc de mentalitats (la castellana i la catalana), encara que se centra en la segona. Llegeix molt i coneix els autors de l’època, però sobretot coneix la intel·lectualitat catalanista. En alguns moments del llibre és fàcil recordar com l’historiador Pierre Vilar havia quedat encisat pel clima cultural catalanista des que el 1927 va començar a freqüentar l’arxiu de la Casa de l’Ardiaca. Sieberer conversa amb Pompeu Fabra, Lluís Nicolau d’Olwer, Alexandre Galí, Carles Riba i una desena més de persones del més granat de la cultura catalanista políticament moderada. Vol ser equànim: “Les pàgines següents no han estat redactades per il·lustrar una opinió preconcebuda, sempre que el lector no consideri com a tal la simpatia de l’autor pels catalans”, i aquí ens torna a recordar el Vilar que es preguntava si es pot fer la història d’un país sense simpatia.\n'Catalunya contra Castella'\n18 / @ 8,99 euros\nL’obra és un interessant catàleg dels elements de la confrontació. Alguns es veuen des del llarg abast, com ara la història i les seves interpretacions, les dinàmiques econòmiques diferenciades, la concepció de l’Estat i la democràcia. Sieberer capta perfectament el paper de la història en el discurs catalanista, que en bona mesura segueix, tot i que a vegades el troba un recurs exagerat. I diu de castellans i catalans: “Tots dos callen sobre les pàgines de la història que no els proporcionen bons arguments”.\nTambé explicita l’explotació fiscal com a argument catalanista, amb xifres que ho justificarien, però sosté que l’economia catalana era molt dependent del mercat espanyol, de manera que “l’economia uneix allò que l’esperit vol separar”. Fa una bona descripció de les fases del catalanisme des de la Renaixença, que qualifica com a “fonamentalment positiu i constructiu”, tot i que no s’està d’assenyalar els prejudicis que també manifesta en els moments de més tensió. Identifica amb claredat el paper de la llengua: “El catalanisme podria renunciar a tota la resta, però abandonar la lluita per la llengua seria renunciar a si mateixos”; o el paper de Barcelona: “No és possible imaginar el catalanisme sense Barcelona”, tant per la seva dimensió com perquè “Barcelona ha esdevingut un sol com Madrid i ha deixat de girar a l’entorn de l’altre sol”.\nNaturalment, Sieberer estava molt influït per l’actualitat més immediata: veia Cambó sense projecte propi, només reactiu respecte de la República, i fixant-se en Companys considerava que el Sis d’Octubre “no va ser només una derrota, sinó també un immens ridícul”; i alhora constatava que a Espanya “uns quants presoners simpàtics que cal alliberar són molt més útils que no pas el programa polític”. I aquí tornem a les mentalitats que l’austríac volia captar. Al seu parer, les dificultats venien sobretot per una de les bandes: “La majoria dels castellans (...) confessen que les pretensions catalanistes els fan més efecte que el drap vermell als toros de les seves arenes”. Era en part per això que arribava a una sentència final: “No queda cap més sortida que un acord negociat. Però això és precisament el que resulta psicològicament més difícil”.


Els indicadors sanitaris mostren el punt final a la cinquena onada a la Conca de Barberà | EFMR.cat\nInici Notícies Els indicadors sanitaris mostren el punt final a la cinquena onada a...\nEls indicadors sanitaris mostren el punt final a la cinquena onada a la Conca de Barberà\nEl número d’ingressats per Covid-19 a la Conca de Barberà és 0 per primer cop després de molts mesos amb algun pacient de la comarca ingressat als hospitals. Tots els indicadors continuen descendint a la Conca i ja se situen en registres previs a l’inici de la cinquena onada.\nDe fet, un dels indicadors claus que apunta al final d’aquesta cinquena onada és la positivitat -el percentatge de PCR i tests d’antígens amb resultat positiu-, que continua decreixent fins al 2,11%, la setmana passada estava al voltant del 4,41%. De la mateixa manera, la pressió també descendeix notablement en l’atenció primària a la comarca, que aquesta darrera setmana va fer 400 visites relacionades amb la Covid-19, 100 menys que la setmana anterior. Aquesta setmana s’ha de lamentar una defunció amb Covid-19, amb aquesta ja són 35 el nombre de morts des de l’inici de l’epidèmia.\nSegons les dades del Departament de Salut, en l’última setmana s’han comptabilitzat 4 positius. La incidència acumulada en 14 dies per 100.000 habitants se situa ara en 98,28. L’evolució positiva de la pandèmia a la Conca de Barberà es consolida i permet encarrilar el final de la cinquena onada pel que fa als contagis i també amb el risc de rebrot de 41 punts i una velocitat de reproducció de la malaltia de 0,41.\nArticle anteriorTorna a entrar en funcionament la Ruta del Cister Trail\nArticle següentL’Espluga recupera l’acte institucional de l’11 de Setembre amb un centenar de participants


EcoConcern · Innovació Social: [22/11] Migracions i Immigració, amb Brian Anglo (activista social)\n[22/11] Migracions i Immigració, amb Brian Anglo (activista social)\nDimarts 22 de novembre a les 19:30 hores.\nXerrada-col·loqui sobre Migracions i Immigració, amb Brian Anglo (activista social).\nLa lluita pels drets de les persones migrants. Sota el neoliberalisme globalitzat, les migracions són un fenomen estructural del qual molts empresaris es beneficien. Però les persones migrants no són mers objectes passius, i malgrat les condicions difícils en què se solen trobar, són capaços de resistir i de lluitar pels seus drets. En aquesta sessió es parlarà d’alguns exemples, passats, presents... i potser futurs.\nENTRADA LLIURE , US ESPEREM!\nEcoConcern - c/Carders, 12 Ppal [RAI] (Barcelona)\nMetro: Urquinaona o Jaume I\nTwitter d’EcoConcern: http://twitter.com/EcoConcern_BCN\njordi costa domenech 20 de nov. 2016, 18:02:00\nEn Brian es un angles q. viu a Catalunya d fa molts anys s'ha preocupat i lluitat per la qüestió social també d fa anys,, jo l'he conegut a l'assemblea del barri Gòtic q. es fa els dimecres al espai social d la Negreta\nHa fet d'intèrpret d'anglés en diferents trobades d migrans\nsegur q. ens pot donar una visió d la problemàtica\njordi costa domenech 24 de nov. 2016, 11:19:00\nVarem poguer gaudir d'una informació i reivindicació dels migrats força importan, amb els ponents Norma Falconi i Brian. Ell amb els aspectes més tècnics i la Norma amb les reivindicacions i explicant les vexacions q. tenen q. passar per poguer tenir unes mínimes garanties.\nCertament és un tema polèmic on s'hi ajuntan altres temes diversos q. complican un bon desenllaç .En resum és el canvi d paradigma d civilització on la globalitat d comunicació i informació,, parcial, no veritable, masiva, junt amb la des-estructuració d nacions i territoris on els seus pobladors no han pogut adjercir la seva força democràtica; a més l'afany d lucre d'estats més poderosos presionen la desestructuració i els nadius migran i, també per moltes altres raons conjunturals\nAquesta es una reflexió q. n'he tret dels molts arguments donat en la xerrada . Tot això seguit d'un col·loqui per acabar,força interessant


Nova edició del Mòdul Biosafety & Biosecurity del màster IDOH a l’IRTA-CReSA | CReSA & the city blog\nLa bioseguretat i la bioprotecció són temes que s’han guanyat un espai a l’atenció del públic general com a conseqüència d’epidèmies que han vessat dels seus compartiments habituals, pandèmies i altres amenaces globals a la salut tot això amanit amb la permanent espasa de Damocles d’un ús maliciós dels coneixements per millorar o dispersar patògens letals amb finalitats bioterroristes o criminals.\nHi ha molt poques iniciatives que abordin la Bioseguretat i la Bioprotecció en l’àmbit universitari i menys encara les que permeten als assistents el treball bàsic en una unitat d’alta contenció biològica. I això és el que ha tingut lloc les dues darreres setmanes (entre el 27 de maig i 7 de juny) a les instal·lacions de IRTA-CReSA, dins el mòdul pràctic de Biosafety & Biosecurity dins el màster Infectious Disease One Health (IDOH) Erasmus Mundus. Un dels quatre semestres del màster té lloc a la Universitat Autònoma de Barcelona i un dels mòduls, el que ens ocupa, es dirigit per personal de l’IRTA-CReSA amb suport d’un reconegut expert en avaluació de risc, en Jurgen Mertsching, de la Facultat de Medicina de Hannover.\nEl mòdul consistí en classes magistrals al matí, i activitats pràctiques dins la Unitat de Biocontenció. Al matí totes les lliçons s’articularen al voltant de dos principals eixos: la biocontenció i bioseguretat associada a les instal·lacions per un costat i l’avaluació de risc com a tècnica cabdal en la gestió del risc biològic per l’altra.\nPel que fa a la biocontenció i bioseguretat es parlà de la categorització dels microorganismes en funció del seu efecte als éssers humans i animals; la descripció dels nivells de Bioseguretat o contenció i la relació entre aquests i la categorització anterior; com fer de forma segura l’arrancada i tancament d’instal·lacions d’alta seguretat; processos de inactivació; gestió de residus sòlids, líquids i gasosos; transport de material biològic infecciós i les seves categories; equips de protecció individual (EPIs) i finalment les particularitats de les instal·lacions d’alta contenció que treballen amb grans animals (per exemple, vedells, porcs, cabres, ovelles, alpaques, llames, etc.) en contraposició als petits animals de laboratori (rata, ratolí, conill, etc.).\nPerò un element cabdal, un cop es “té” una instal·lació és la gestió del risc biològic i això només es pot fer de forma efectiva amb una aplicació rigorosa però flexible de l’eina que és l’avaluació de risc. Així, es va parlar de les diferencies entre Bioseguretat i bioprotecció, que és exactament una avaluació de risc, avaluacions de risc aplicades a laboratoris diagnòstic i d’àmbit hospitalari, els experiments de guany de funció com exemple clar de la controvèrsia entre avaluacions de risc diverses, exercicis pràctics d’avaluacions de risc en grup sobre articles Open Access ja publicats, i finalment una descripció amb discussió associada de l’esborrany quasi definitiu de la 4a edició del Laboratory Biosafety Manual (LBM) de la Organització Mundial de la Salut, que sembla a punt de ser publicat.\nTanmateix possiblement l’element diferencial d’aquest màster és que permet als estudiants “treballar” sota continua supervisió dins d’una instal·lació d’alta contenció biològica. Sota tutoria, aprenen els processos d’entrada i sortida de la instal·lació, com posar-se correctament els EPIs, el treball bàsic en cabina de seguretat biològica i la millora progressiva de la seva dexterity, la propagació de virus en cultiu cel·lular, processos de inactivació per detergents, tampons de lisis d’àcids nucleics, o tèrmics, i com quantificar-los per cultiu cel·lular, la descontaminació de CSB, o com fer front a incidents biològics (simulació teatralitzada) entre altres.\nUn total de 22 alumnes de tot el mon (Alemanya, Austràlia, Bangladesh, Bèlgica, Botswana, Brasil, Camerun, Egipte, Filipines, Gran Bretanya, Iraq, Mèxic, Nepal, Nigèria, Pakistan, Portugal, USA…) han rebut aquesta formació que els permetrà enfrontar-se a la Bioseguretat i la biocontenció amb nous coneixements i eines. Mai podran eliminar de tot el risc, però sí valorar-lo en totes les seves facetes, perquè el risc “zero” òbviament no existeix.\nCas pràctic i seguiment de vessament biològic (simulació), mitjançant solució fluorescent.