CRÒNIQUES 02/05/2021 – Club Escola Bàsquet Girona\n16/05/2021 03/05/2021 por cebg\nCEB GIRONA 74 – 63 CB SALT\nTornàvem a jugar després de més d’un mes amb jornades de descans.\nTot i fer una bona sortida, de seguida ens hem contagiat del seu joc lent, es tancàven molt a darrere i no ens permetien cap acció fàcil (32-30 mitja part).\nA la segona part hem posat una marxa més i tancant millor els espais en defensa hem provocat que poguéssim córrer. En estàtic mica en mica hem anat trencant la seva defensa a base de circulació de pilota i trobar tirs alliberats. Mica en mica van sortint coses de l’equip que volem ser.\nGràcies en Sergi Soler del Júnior A per venir a donar un cop de mà!\nCB GRANOLLERS 2 55 – 79 CEB GIRONA\nMala sortida, 11-4, aspecte que hem de millorar. A partir del 2n quart, amb alternatives defensives, hem fet un bon parcial per posar-nos +11.\nA la segona part hem seguit amb bon ritme, agressius a darrera, i circulant la bola en atac generant bones seleccions de tir davant una bona part de minuts on havíem d’atacar contra zona.\nLa diferència s’ha anat augmentant fins que hem trencat el partit.\nCop sobre la taula i preparar la tornada a casa de la setmana que ve! No ens relaxem!\nCEB GIRONA 104 – 43 CB ADEPAF BLANC\nPartit on calia estar ben tensionat i no deixar-se portar pel ritme de l’equip contrari.\nAmb alts i baixos bona part del partit, però quan hem pujat línies i hem estat concentrats en defensa, fent els ajustos correctament, hem agafat grans diferències.\nAgraïr el treball dels cadets, Miquel Mayer (CC) i Oriol Llinàs (CA).\nCEB GIRONA 62 – 42 CB ADEPAF BLANC\nVictòria de l’equip. Bon primer parcial on comencem motivats i amb un bon encert exterior el qual marca una diferència de +16. Al segon quart l’encert no és tant alt i amb els problemes defensius que ja teníem, es comencen a notar al marcador, ens costa aguantar l’1c1 en defensa i acabem la mitja part amb +9.\nLa segona part, encara que la defensa individual no millora gaire, l’intensitat és bona i sembla que ens hem tornat a posar les piles, trobem bones situacions d’atac per poder agafar més diferència al marcador i acabar de guanyar el partit.\nAgraïr l’ajuda d’en Marc Erena i l’Aniol Silva de l’Infantil A.\nCB SANT GREGORI 16 – 66 CEB GIRONA\nHem sortit concentrats i amb una bona sortida de pilota. Hem generat molt gràcies a la passada extra que hem treballat aquesta setmana. Defensivament hem estat molt bé i amb molta intensitat durant la major part del partit encara que amb algun error que hem comès a l’hora de ficar mans.\nContents per la feina i l’actitud, seguim treballant!


31. part 2\nuna cosa entre dos o més. Donar a cadascú la seva part. Reclamar algú la seva part. Renunciar algú a la seva part. Una part de culpa és ben teva. No tenir en alguna cosa art ni part. fer la part Repartir 1 Ell fa les parts. Ell em fa la part. part del lleó La part més bona o més grossa en un [...]\n32. Com es diu estarse a en català? / ajustar-se a, atenir-se a, sotmetre's / És correcte estar a en català?\n33. no + nom, pronom o adjectiu / la no violència o la no-violència?, els no fumadors o els no-fumadors? / Novetats ortogràfiques\n34. ciar (castellà)\n38. ceder (castellà)


Estudiants cornellanencs debaten sobre la salut del riu Llobregat\nMés de 170 alumnes de secundària van participar en el Congrés Científic ‘La salut del nostre riu’ al Citilab\nEl passat dijous 30 de novembre, més de 170 alumnes de secundària de Cornellà van assistir al Congrés Científic ‘La salut del nostre riu', una iniciativa educativa innovadora organitzada per l'Institut de Cornellà. L'alumnat de 2n d'ESO va presentar diverses ponències davant els companys del propi centre i també de l'Institut Maria Aurèlia Capmany. Després d'investigar durant els darrers mesos i obtenir dades comparatives entre el riu Llobregat i el riu Rigart, l'alumnat va exposar les conclusions dels seus projectes d'investigació que van determinar que el riu presenta un estat de salut deficient.\nUn ecosistema que cal preservar\nSegons els projectes realitzats pels estudiants de l'Institut de Cornellà, el riu Llobregat ha patit diversos impactes i modificacions en el seu curs al llarg de la història, fets que han incidit en el paisatge i en els éssers vius que l'habiten. En comparació amb el riu Rigart, la investigació ha determinat que la qualitat biològica del Llobregat és deficient i amb escassa biodiversitat, i elevada concentració de nitrats que fa que l'aigua no sigui potable. L'estudi conclou que el Llobregat està més contaminat a causa de la proximitat de les indústries, col·lectors, canalitzacions, vies de transport i urbanització, que generen més deixalles al seu voltant.\nA més d'obtenir aquestes dades, els estudiants han enquestat una mostra de ciutadans del Baix Llobregat i, fruit de les respostes, s'ha determinat que la majoria dels enquestats es preocupa pel reciclatge i té en compte la importància de cuidar el riu. Finalment, la conclusió més important establerta gràcies als projectes de l'alumnat, és la necessitat de seguir tirant endavant accions per preservar la biodiversitat del riu i tenir cura del seu estat ja siguin per part de l'administració o per iniciativa social.


Estudi de duna aerodeflectora a la platja d'Ocata\nDUNA DE SORRA AERODEFLECTORA\nEstudi d'aplicació a la platja d'Ocata\nFig. 1. Angle d'estabilitat de la sorra (7-11-2009)\nExperiments realitzats indiquen que la sorra silícia de la platja d'Ocata te un angle de fregament intern al voltant de 32º. Aquest és l'angle respecte l'horitzontal d'estabilitat del talús que es pot crear amb aquesta sorra.\nL'experiment mostra un pilonet de sorra de 20 cm d'alt sobre una de les passarel·les de fusta. Però també es podria fer una duna de 6 m d'alt, amb el mateix angle d'estabilitat...\nCreant una barra de 180 m de llarg i 6 m d'alt, ben enfrontada al vent laminar del mar, es crearia de forma local una corrent ascendent molt suau, que permetria als parapents (i ales delta tipus "floater") amb pilots experts, mantenir-s'hi volant per sobre durant hores, jugant amb el vent, la sorra i el mar... La utilitat no seria altre, llevat potser la de constituir mirador sobre el mar, portant l'horitzó uns quilòmetres més enllà, en la tangència de la visual amb la corvatura de la terra.\nFig. 2. Secció tipus duna aerodeflectora\nFig. 3. Model tridimensional de la duna\nFig. 4. Vista en planta, encaixada en un sector de la plaja, entre rieres.\nFig 5. Vista aèria de la duna aerodeflectora al tram central de la platja d'Ocata (El Masnou),\nque permetria el vol a petita alçada amb vents entre xaloc i garbí de més de 15 km/h.\nCoordenades: 41°28'45.41"N 2°19'26.82"E\nLa secció de la duna de 6 m d'alt i 22 m de base és de 76 m2. Té tres eixos en planta corresponents als vents amb components principals de sud (182m), llevant (55m) i ponent (76m). El volum de sorra necessari per crear la duna és aproximadament de 18000 m3. La tasca que pot realitzar-se ràpidament amb maquinària convencional de moviment de terres (mixta i giratòria), i la sorra s'obtindria del rebaix de -0.5 m (inapreciable) de trams de les platjes adjacents. La duna es plantejaria com una actuació provisional, restituint la geometria de la platja abans de la temporada d'estiu.\nVeure també: Duna inflable i transportable.\nTornar al Laboratori d'envol


El perfil de treballadors que busquen les empreses grans de la comarca i l’oferta existent al mercat de treball no encaixa. Aquesta és una de les conclusions a què arriba un estudi sobre competitivitat de les empreses de l’Alt Penedès; també reclamen més nivell d’anglès i millor connexió a internet. El Consell Comarcal i l’Ajuntament de Vilafranca van encarregar un estudi...\nDavant l’elevat percentatge de població que es troba en situació d’atur de llarga durada, Creu Roja a l’Alt Penedès ha decidit impulsar el Club de la Feina, un espai ubicat a la seu de l’entitat, situada al carrer Eugeni d’Ors núm.22 de Vilafranca, on s’assessorarà a parats en el procés de recerca de feina, fonamentalment fent ús de les noves tecnologies....\nDes del 18 de juny l’Alt Penedès compta amb 23 nous punts d’informació turística on els turistes podran rebre tota la informació sobre l’oferta existent al Penedès. L’Alt Penedès i l’Anoia han estat les dues comarques que han participat en aquest projecte pilot, impulsat per la Diputació de Barcelona. Els nous punts d’informació turística són: masia cal...\nEl regidor d’ICV a Vilafranca Toni Peñafiel va ser elegit el passat cap de setmana en assemblea com a nou coordinador comarcal del partit, en substitució del també vilafranquí Andreu Caralt. A la trobada, a la qual hi va assistir el coordinador nacional d’ICV Joan Herrera, es van aprovar els cinc punts mínims que posaran com a condició per aprovar candidatures conjuntes amb altres...\n17/06/2014 - 12:29\nDijous de la setmana passada es va signar a l’Ajuntament de Vilanova el protocol per a la coordinació i planificació de la promoció enoturística a l’Alt Penedès i Garraf. El van firmar el president comarcal de l’Alt Penedès, Francesc Olivella; el president del Consorci de Promoció Turística de l’Alt Penedès, Santi Soler, i l’alcaldessa de Vilanova i presidenta de...\n17/06/2014 - 10:28\nL’Hospital Comarcal de l’Alt Penedès ha ampliat la seva cartera de serveis. Des del centre ja es poden fer electromiografies, unes proves molt sol·licitades per confirmar el diagnòstic de patologies neuromusculars i patologies del sistema nerviós com per exemple el síndrome del túnel del canal carpià; marcatges Chiva, que s’utilitzen per marcar les zones on s’han de...\n13/06/2014 - 10:34\nCreu Roja atén 7.243 persones i realitza 68.448 intervencions durant el 2013\nLa cruesa i la durada de la crisi econòmica fan que cada dia siguin més les persones de la comarca que necessiten ajudes per fer front el seu dia a dia. Així ho reflecteix, almenys, la memòria 2013 de Creu Roja a l’Alt Penedès, entitat que l’any passat va arribar al seu sostre màxim d’usuaris atesos, un total de 7.243 persones (357 més que el 2012). Malgrat que la quantitat d...\n03/06/2014 - 17:58\nEl llorejat documental del penedesenc Ramon Tort, “A film about kids and music” ha començat aquest dimecres una campanya de micromecenatge a través de la plataforma Verkami, amb l’objectiu d’aconseguir els 10.000 euros que li permetrien l’edició de 2.000 DVDs d’una edició senzilla i 500 més d’una edició especial. La productora Divinoconcepto té 40 dies...\nEl PSC de l’Alt Penedès i Garraf demana canvis estructurals a Pere Navarro davant els mals resultats electorals\nL’Executiva del PSC de l’Alt Penedès i Garraf demana a Pere Navarro canvis estructurals que facin virar la tendència electoral del partit en els darrers comicis, que està deixant en una posició cada cop més testimonial. Amb la mirada posada en les eleccions municipals de l’any que ve, els socialistes penedesencs temen que si no hi ha algun cop de timó, la tendència a la baixa...\nTres detinguts per robar 410 búcars de cementiris del Penedès\nEls Mossos d’Esquadra de Vilafranca han detingut dos homes i una dona, d’entre 33 i 37 anys, veïns de Vilafranca, Santa Margarida de Montbui i Torrepadre (Burgos), com a presumptes autors del robatori de 410 búcars sostrets de set cementiris de l’Alt i Baix Penedès. Se’ls acusa de dos delictes de robatori amb força, cinc delictes de furt, dues faltes de furt i una falta de...\n27/05/2014 - 16:29


Decisions que passen desapercebudes – ruta baobab\nEn un viatge com aquest, són moltes les decisions que cal anar prenent sobre la marxa, i en un blog es mostra el fil argumental de les decisions que ja he pres, i molt poques vegades parlo del què he deixat de fer o de triar per fer el què al final he acabat fent.\nPerò aquesta vegada és diferent; ja tenia decidit i estava tot planificat per passar 10 dies en un monestir, aprenent a meditar, fer ioga i estar en silenci, però que a última hora vaig decidir canviar per una altra activitat.\nCom que platejava aquest viatja de forma experimental, per aprendre cada dia de noves experiències, ara em proposava viure’n una de molt concreta. A Nepal ja havia conegut molta gent que a part de caminar, dedicaven uns dies (10, 15 o més) a aprendre a meditar, a iniciar-se en el budisme o fer exercicis d’espiritualitat en un monestir budista, ioga, etc.\nI Tailí ndia és un lloc famós per aquest tipus d’experiències, i com que tenia el temps per fer-ho he decidit provar-ho. Suan Mokkh, es tracta de passar 10 dies aprenent a meditar i fer ioga, en un monestir budista, aprenent una mica més d’aquesta filosofia/religió/estil de vida… però amb alguns condicionants. Durant els 10 dies no es pot parlar, silenci absolut, però tampoc comunicar (ni somriure a un altre, ni fer gestos…). Tampoc pots llegir ni escriure; i evidentment ni internet, ni ordinadors, ni música, ni res de res. Et lleves a les 4 del matí, havent dormit en un llit de ciment i amb un coixí de fusta (austeritat per sobre de tot), medites i fas ioga abans d’esmorzar. Tornes a meditar i fer ioga. Dinar vegetarií i segueix la meditació i el ioga. A la tarda xerrades i teoria budista. Al vespre un te (només dos í pats al dia) i a dormir. Tens poc temps lliure, has de fer algunes feines comunití ries de neteja, etc. i pots nedar en un estany. Això seria el resum.\nA mi bí sicament m’atreia la idea de provar l’experiència d’estar 10 dies en silenci, que no he fet mai. I la de menjar tant poc i veure com és sentir fam durant 10 dies i si psicològicament soc capaç de controlar-ho… í‰s un exercici interessant, després de 31 anys vivint en abundí ncia i sense cap mancança (i molt agraí¯t), saber què és sentir gana de veritat. Aprendre a meditar i a fer ioga, seria la segona part interessant. Però implica dormir malament en un terra tant dur, patir dels genolls hores i hores meditant, o forçar la meva esquena rígida com una pedra, en les postures més exigents de la ioga… A més a més ara el cap em va a mil, pensant en nous projectes, imaginant el meu futur, idees, etc. i vaig tot el dia anotant tot el què em passa pel cap en papers i llibretes; i si no puc escriure em preocuparia (i molt) d’oblidar aquella brillant idea que m’ha vingut al cap, si no la podia escriure. I tot això, sempre pensant què hi fas allí i quin objectiu concret pot tenir… suposo que seria dur lluitar amb aquests pensaments cada dia, després d’estar 4 dies bussejant a la platja.\nEls que em coneixeu sabeu que a mi el què m’agrada és estar a l’aire lliure i em caracteritza una certa hiperactivitat… per tant aquests 10 dies anaven contra natura. Després de 15 mesos viatjant, i la ruta trepidant per Laos, Vietnam i Cambodja, més que patir, em venia de gust descansar, estar tranquil i relaxar-me, per recarregar les piles i afrontar els últims mesos de viatge amb la mateixa il·lusió que el primer dia.\nTenia moltes ganes i interès de fer-ho però vaig decidir canviar de plans el dia abans. L’alternativa era estar aquells dies fent submarinisme amb un bon amic a l’illa de Koh Tao, fer el curs de l’Advance i el Rescue. Una alternativa que encaixava més amb els meus interessos i estat d’í nim.\nCada matí, mentre em posava crema solar, pensava: ”només m’agrada posar-me crema perquè vol dir que avui passaré tot el dia a l’aire lliure”. I així he gaudit d’un dels millors períodes del viatge, sense fer i desfer la motxilla, estan tranquil i relaxat i gaudint de l’esport i la natura. El silenci i la meditació ho deixarem per una altra ocasió.\nEl programa que ofereixen té lloc de l’1 al 10 de cada mes i per registrar-se només cal ser allí el dia abans i pagar 60$.\nDes de la pí gina web del monestir Suan Mokkh, es pot descarregar un pdf sobre la meditació aplicada al dia a dia, i uns arxius d’í udio amb instruccions per a meditació i exercicis de respiració.\nL’illa de Koh Tao és una de les meques del submarinisme, per la relació facilitats, qualitat dels fons marins i preus. Entre els més de 60 centres de submarinisme, destaca New Heaven Dive Shop, per la seva filosofia. Ofereixen tots els cursos de PADI, mantenen els grups reduí¯ts i realitzen moltes activitats i cursos sobre conservació marina. I ho complementen amb classes de ioga, salsa i projeccions de pel·lícules… un lloc ideal com una gran família, on tothom és encantador.\nNano! Molt maco lo de la meditació…. però… el que vas triar no estí mal, no? jeje Ja sé que no él mateix però, 10 dies sense menjar també ho podrí s fer a La Llacuna! jeje\nI wish you have done the 10 days course. You probably will find another side in you. Meditation focus on breathing will free your mind from all threads can make wonder by its own.\nFor those who practise yoga and meditation, who should know abundance exist in the virtual of mind.\n10 May 2011 at 8:12 pm\nTu pensa que quan arribis et tancarem una semana en el cuarto de les bicicletes.Amb aixo ja en tens prou.UN PETO\nEi xesco m’ha encantat, fer escoltant el que ens demana el cos, gran!!!!! i sembla que ho tenies clar, els fets parlen per si sols, well done! potser serí més endavant, en unes altres circumstí ncies que el cos t’ho demana. per que ja no hi ha el safreig a cdm… un petoní s. N\n11 May 2011 at 6:40 pm\nSegur que has pres la decisió correcta.\nI si has d’acabar meditant, ja ho farí s més tard o més d’hora.\nA Palautordera hi ha un centre de meditació Vipassana on fan retirs de 10 dies, més o menys en la línia que comentes (silenci, meditar un munt d’hores, menjar poc, etc). Et deixo l’enllaç, per si quan tornes a casa et repenses això de la meditació ;)\n12 May 2011 at 6:32 pm\nAixò del monestir la gent ho troba interessant pq hi ha la pinzellada exòtica del budisme. Els q hem hagut de patir els “ejercicios espirituales” i els “retiros” de les escoles de capellans sabem quin pa s’hi dona en aquests llocs.\nEl Dalai Lama ha sabut vendre el budisme a Europa, no deixen de ser 4 consells espirituals q casen molt b amb l’egoisme i l’individualisme del capitalisme, una religió q s’adapta a les teves necessitats. No sé com però l’equivalent a un Papa catòlic, q exercia el poder de manera dictatorial al Tibet ha aconseguit passar per un demòcrata pacifista.\nEl budisme és com totes les religions i als monestirs del sud-est asií tic hi ha molta divisió social. Com passava als monestirs catòlics fins fa dos dies. Les jerarquies provenen de les grans families que mantenen els monestirs i el q és pobre o horfe el tenen treballant com un esclau.\nHas fet bé de canviar el llit de ciment per unes vacances de les vacances!\nAprofita per voltar i estar al aire lliure tan com puguis.\nLa meditació ja la farí s quan tinguis la meva edat.\n13 May 2011 at 2:44 pm\nMoltes grí cies pels vostres comentaris. Després de tants dies fent submarinisme i estant amb l’Abel a Koh Tao estic molt convençut que en aquell moment vaig prendre la decisió correcta :)\nA mi la meditacio em sembla un eina util per viure millor, pero entre l’austeritat i la tortura xina hi ha un terme mitj. A mi no em fan dormir a terra i esta sense llegir ni ecriure 10 dias si no estic a la presó\nLeave a Reply to Pedro Alcacer Cancel reply


La Xina troba restes «no infeccioses» de coronavirus en centres de vacunació\nImatge d'un centre de vacunació a la Xina.\nS'han detectat traces del SARS-CoV-2 a la roba o els objectes personals dels treballadors, encara que ells han donat negatiu\nActualitzada 25/01/2021 a les 09:02\nLes autoritats sanitàries xineses han informat de la detecció de coronavirus en mostres ambientals recollides en centres de vacunació contra la covid, encara que les investigacions apunten a restes dels propis sèrums, que es basen en versions inactivades de l'agent infecciós.\nEn un comunicat emès anit, el Centre per al Control i la Prevenció de Malalties (CDC) del país asiàtic assegura que, precisament a causa de l'estat inactivat del virus en les vacunes, no es podrien produir contagis pel contacte amb aquestes mostres.\nSegons els resultats preliminars de la investigació, la seqüència genètica del virus trobat en les mostres ambientals coincideix amb la soca del virus emprada en les vacunes, i la contaminació podria haver-se produït durant el procés d'inoculació, en el que restes del sèrum -líquids o en aerosol- s'haurien abocat a l'entorn.\nEl CDC atribueix el positiu de les mostres a l'alta sensibilitat de les proves de PCR: «Si es prenen els fragments d'àcid nucleic abans de la seva degradació, els resultats tenen probabilitat de ser positius».\nEl document afirma que en algunes províncies s'han detectat traces del SARS-CoV-2 a la roba o els objectes personals dels treballadors dels centres de vacunació, però les proves nasofaríngies efectuades a aquests empleats han donat negatiu.\nAixí doncs, el CDC recomana deixar de prendre mostres ambientals en els centres de vacunació pel fet que la campanya d'inoculació encara té molt temps per davant i al fet que «el control rutinari» d'aquests entorns podria «interferir amb el control i l'alerta primerenca» de possibles rebrots.\nEn cas que es prenguin mostres i aquestes resultin positives, el pas a seguir serà determinar si la soca detectada coincideix amb la de les vacunes.\nAixí mateix, la institució demana limitar el nombre de persones que acompanyen als qui rebin la vacuna; reforçar els controls sanitaris, la ventilació, la desinfecció i l'ús de mascaretes i equips de protecció en els centres, o vacunar a tots els empleats d'aquestes instal·lacions.\nLa campanya de vacunació a la Xina coincideix no sols amb una nova onada de contagis al país -que viu els seus pitjors rebrots en deu mesos- sinó també amb els dies previs a l'Any Nou lunar, la principal festivitat al país asiàtic i objecte de la coneguda com a major migració humana anual del món.\nLes autoritats es van marcar com a objectiu, segons la premsa local, vacunar a 50 milions de persones de grups considerats de risc abans d'aquest període vacacional, que enguany cau el 12 de febrer i en el qual es preveuen un 40% menys de desplaçaments que en 2019, quan es van registrar gairebé 3.000 milions de viatges.\nPequín ha anunciat una sèrie de restriccions als viatgers, com l'obligació de presentar resultats negatius de proves del coronavirus o de sotmetre's a quarantenes casolanes a l'arribada a la destinació, per desincentivar els desplaçaments durant l'Any Nou lunar.\nComenta el contingut : La Xina troba restes «no infeccioses» de coronavirus en centres de vacunació


PPCC: de juny 2013\nAgustí Cerdà: "EL CONCEPTE DE NACIÓ COMPLETA DE FUSTER ÉS AVUI MÉS VIGENT QUE MAI"\nSET DE SET: ENTREVISTA-CONVERSA AMB AGUSTÍ CERDÀ(PAÍS VALENCIÀ)\nEn aquesta segona entrega de "Set de set" parlem amb l'Agustí Cerdà i Argent, president d’Esquerra–País Valencià, sobre el País Valencià, aquell país que no pot denominar-se com a tal i al que volen definir-lo com a "comunitat", el país dels contrastos: on hi va haver una reacció més decidida i violenta davant el concepte de Països Catalans a la transició, alhora que és el bressol de la denominació del terme (el catarrojà Benvolgut Oliver), i dels més il·lustres i populars defensors de la unitat nacional de Salses a Guardamar. El país dels blavers, del GAV i de Lizondo, però també el de les Normes de Castelló, Carles Salvador, Joan Fuster, Sanchis-Guarner o Enric Valor.\nEn fi, tot un "gegant adormit" del que ens farà la disecció tot seguit un expert en mil batalles com l'Agustí Cerdà, que n'ha estat diputat del congrés per ERC, gerent d'ACPV, coordinador dels Casals Jaume I, fundador de l'AEN i de Maulets, membre del PSAN, del BEA, soci de Ca Revolta, etc.i cap de llista a les Corts valencianes per ERPV en dues ocasions.Punyent i dvertit,l'Agustí s'enfronta a les qüestions de manera directa i decidida. Diu coses que et fan pensar i gairebé t'ofereix un titular per resposta, es nota que té molt d'ofici. Carrega contra l'espanyolisme i contra aquells que no tenen clar el seu enemic, alhora que defensa la nació catalana completa.\n_ Comencem Agustí, com rememorava el valencianisme republicà dels anys 30, el País Valencià segueix avui estant en una batalla imaginària i atemporal entre "el Cid" i Jaume I, o dues concepcions del país contraposades?\n- Mira, als processos d'alliberament nacional o d'assimilació d'una nació per un altra, no hi ha taules. O una nació s'allibera o és assimilada per una altra. Els termes mitjos són transitoris cap a l'alliberament o cap a l'assimilació. I en eixe “mentre tant”, ni el País Valencià està assimilat a la nació espanyola, ni ha aconseguit deslliurar-se'n. Hi haurà dues o vint-i-dues concepcions del País, però unes tendiran, en el nostre cas, cap al “Cid” i d'altres cap a “Jaume I”. Hi ha qui pensa que el País Valencià ja està perdut, i ja hi ha qui pensa que si durant tres-cents anys no ens han assimilat, no podran fer-ho ara. Personalment pense que el País Valencià té suficient “molla nacional” com per lluitar pel seu alliberament amb més que fonamentades garanties d'èxit. Si Catalunya s'implica en el bàndol de Jaume I, la cosa pot anar més ràpida i si s'ho mira de lluny mentre la cavalleria del Cid cavalca per terres valencianes, doncs la cosa trigarà més.\n_ Parlant una mica sobre la història del País Valencià, l'historiador Jaume Sobrequés definí una volta les relacions a banda i banda del sénia com la de dos països que han seguit una línia paral·lela la major part de la seva història, una línia que en certs moments semblava que podia arribar a tocar-se però que no arribaren a fer-ho mai. Estàs d'acord?\n-Sobrequés és un gran historiador i un nefast matemàtic. Dues línies paral·leles, encara que les perllongues fins l'infinit, mai no es tocaran. No, no estic d'acord. Per mi són dues línies que han partit d'un mateix punt (segons l'historiador Enric Guinot, més del 90% dels repobladors del Regne de València eren del Principat de Catalunya), que a partir del Compromís de Casp van separant-se i creuant-se al llar del temps, on trobes moments on estan tocant-se (com la Guerra del 1707-1715 o l'etapa republicana) o d'altres moments on no fan el mateix camí.\n_En època medieval i moderna, tant el Regne de València com el Principat de Catalunya es regiren per diferents lleis i institucions. Aquest fet predeterminà una protoidentitat nacional diferent a cada territori, com defensa, per exemple, l'historiador Vicent Baydal?\n-I aleshores on queda allò d'Ausiàs Marc que deia “Sóc un cavaller valencià de nació catalana” ? O allò de “La Chiesa romana in mani dei catalani !!” referint -se als Papes Borja, que eren de la Costera, en eixa “presumpta protoidentitat valenciana”? Ja ho va dir Joan Fuster: “La Història és, bàsicament, ideologia ” I més ideologia és quan menys dades s'aporten per fer segons quines afirmacions. D'ideologia política. Baydal, com d'altres, intenten justificar amb la Història una nació valenciana diferent de la catalana perquè eixa és la seua aposta política. Home, la Història, posats a ser creatius, pot ser tan “creativa” com la comptabilitat de Bárcenas. Ara bé, aquesta discussió a mi no m'interessa massa. La pregunta , tractant-se d'ideologia, és per mi la següent: A quina concepció de país servirà aquesta presumpta nació valenciana, a la del Cid o a la de Jaume I? Molt em tem que a la del Cid. Amb qui han confrontat no és amb els seguidors de De la Cierva, Sànchez de Albornoz. o Menéndez Pidal, sinó amb els historiadors com Pau Viciano, Antoni Furió, Ferran Garcia-Oliver.... No sé si en són conscients. Si ho són...és un autèntic cavall de Troia de les hosts del Cid. No he vist encara ningú reivindicant el dret a decidir de la nació valenciana, perquè, entre d'altres coses, no cal fingir una nació per reivindicar el dret dels valencians a decidir el seu futur.\n_ Almansa i el 1707 varen acabar amb la personalitat jurídica del país, però el procés de castellanització començà abans. És avui el PV encara una societat descohesionada de Vinaròs a Oriola?\n-Ep !! el Principat també estava en aquell moment molt castellanitzat !! A la Cort dels Aústria també es parlava molt de castellà. Una societat es descohesiona perquè no hi ha una idea interclassista de País. Al País Valencià, les classes dominants, no només no han tingut cap idea de País, sinó que tampoc han exercit de classe dirigent autòctona. Només com a classe subalterna de l'oligarquia dirigent estatal. Sí, és una societat descohesionada. Potser és ara quan hi ha una certa “burgesieta” què comença a tindre'n consciència.\n_ Durant la renaixença, molts autors catalans expressaven una idea de catalanitat completa de Salses a Guardamar, passava el mateix a València o s'imposava el localisme?\n-La Renaixença al País Valencià va ser molt literària i gens política. Ara bé, pel que fa a la unitat de la llengua catalana, la Renaixença valenciana és inequívoca. Sempre es parla de “llengua comuna” de català o de valencià però mai com a llengües diferents. Idea de catalanitat ? Sí, però només lingüística.\n_ En el primerenc valencianisme de primers dels XX, tant de dretes com d'esquerres, trobem textos i escrits d'afirmació de l'ideal nacional català (molt abans de Fuster), més tard, als anys 60, el nou valencianisme era proPPCC, i arribats a l'any 2013, quin és el concepte majoritari del valencianisme?\n-Doncs no t'ho sabria dir, perquè el valencianisme proPPCC és molt transversal i no respon a una única sigla política. M'atreviria a dir que el “nacionalvalencianisme” (les persones que defensen que el País Valencià és una nació) tampoc són majoria ni dins del Bloc que és des d'on s'ha impulsat aquesta teoria.\n_ Arribem a Fuster, el solitari de Sueca "és la mesura de totes les coses" pels valencianistes? És vigent la seva idea d'unitat nacional a dia d'avui?\n-Vigent, sí- Majoritari, no. Ni al País Valencià ni a Catalunya, Si ho hagués estat a Catalunya, de majoritari, la manifestació de l'11 de setembre de 2012 hauria exhibit l'eslògan “Els Països Catalans, nou Estat d'Europa”. Que la nació catalana s'estén de Salses a Guardamar i de Fraga a Maó, és una idea vigent i en ascens. Ara bé, altra cosa és el procés de reunificació com es fa. Sembla clar que els ritmes dels diferents territoris també van a ser diferents. Catalunya encara el seu procés cap a l'Estat Català sense invocar el dret a l'autodeterminació, com li correspon a les nacions, sinó el dret a decidir, segons el qual no cal ser nació sinó “comunitat política” per invocar-lo, i emparant-se en ell posa en marxa un projecte democràtic que converteix aquesta comunitat política en el subjecte polític que decideix autònomament el seu futur col-lectiu. Ens trobem davant del nostre propi procés: el conjunt de la nació catalana fa possible la creació d'un nou Estat en una part del territori que li és propi, i el nou Estat hauria d'impulsar el processos als diferents territoris de la nació. El concepte de nació completa de Fuster és vigent? Més que mai !!!\n_ Qui és (pan)catalanista avui al País Valencià i quin model de Països Catalans es defensa? És cert que, com sovint es pensa al Principat, una majoria de la societat valenciana és anticatalanista?\n-El valencianisme catalanista és bastants escampat per l'esquerra. I del model, debat...tampoc crec que hi haja debat. La societat valenciana està molt espanyolitzada i quan més espanyolització més anticatalanisme. Tampoc he vist, fora de les organitzacions independentistes, que la gent a Catalunya tinga cap idea pro-valenciana. Antivalencianisme a Catalunya, doncs, no. Indiferència, molta. Darrerament hem vist com no s'acceptava la presència Balear a l'ACN...en fi, que la colonització té perversos efectes...\n_ Com es viu el procés nacional català des de l'altra banda del sénia? una eventual independència de Catalunya beneficiarà el País Valencià, o exacerbarà més la irracionalitat de l'espanyolisme, amb actes com els què hem vist darrerament de prohibir el nom del país, el reobriment del debat sobre símbols, nom de la llengua, etc?\n-El nacionalisme castellà, l'espanyolisme, no necessita l'eventual independència de Catalunya per aplicar la seua llei. Diguem-ne que això ho fa d'ofici. Que intentaran reobrir belles batalles? Sí, els han donat redit. Que les funcione? No crec. L'altre dia, a Burjassot la convocatòria contra l'alcalde “catalanista” del Bloc, no n'anaren ni 100 persones. Convocant el PP !! Imagine que l'Estat espanyol intentarà allò que es diu “control de danys” i veurà com ho fa perquè la cosa no s'estenga. A mi em preocupa com reaccionarà la República Catalana respecte del País Valencià i com els valencians ens resituem davant la nova situació que provocarà, al País Valencià, però també al conjunt de l'Estat espanyol, la independència de Catalunya. Estic convençut que el naixement del nou Estat explosionarà Espanya, políticament i econòmica, i aquesta escletxa obri una oportunitat, pels valencians i també per obrir un procés constituent a Espanya.\n_ Anem acabant, plantegem una hipòtesi de futur; any 2015, el Principat de Catalunya és ja un nou estat d'Europa, quin panorama electoral es presenta al País Valencià en general i quines opcions baralleu (coalicions, etc) des d'ERPV de cara a l'esdeveniment?\n-Si el 2015 Catalunya és un nou Estat d'Europa, tot canviarà molt, i no m'atreviria a dir què passarà. Ara, vist des d'avui, la situació del País Valencià és límit. Que el PP no governe és condició necessària però no suficient. Tal i com estan les enquestes, caldria que totes les organitzacions de l'oposició al PP feren govern, un govern fort que no facilitara el retorn del PP. Difícil. A Esquerra Republicana del País Valencià el debat està obert. Volem sumar per fer fora del govern de la Generalitat al PP, però no a qualsevol preu. Ara estem de converses amb diferents forces polítiques per esbrinar les possibilitats i condicions en les quals aquesta eventual coalició podria donar-se.\n_ Per últim, diga'm quines iniciatives actuals remarcaries, a nivell de Països Catalans, que ajuden a vertebrar el territori?\n-Les iniciatives que més ajuden a vertebrar el País, són les polítiques i sindicals, Esquerra Republicana, Solidaritat per la Independència, La CUP o la COS, ARRAN ..., ajuden a fer pedagogia sobre el nostre país i a vertebrar-lo. D'altres, de caràcter cívic o cultural, com l'Assemblea de regidors/res dels Països Catalans, La Institució d'Economia i Empresa Ignasi Villalonga, la Xarxa d'Universitats Lluís Vives, o l'Institut Llull, també fan el seu paper...D'altres de més populars com l'Orquestra d'intèrprets dels Països Catalans o les trobades entre Colles de diables i dimonis, o les trobades de colles castelleres i muixarangueres .... o el seminari sobre Sant Antoni Abad co-organitzat per la Pebrella de Canals, el Patronat de Sant Antoni de Manacor i la Xaüt d'Ascó, doncs és evidents que van fent normal allò què és normal: que tots som uns i a tots ens aniria bé compartir el nostre futur.\nMoltes gràcies Agustí...\nMés informació de l'autor i el País Valencià:\nPerfil de l'autor al seu blog del partit\nEntrevista a l'autor a l'Avui (27/09/12)\n"Síntesi del criteri valencianista (1918) / Joventut Valencianista\n"Qüestió de noms" (J. Fuster)\nExposició sobre el valencianisme republicà\nHistòria de la senyera del País Valencià, Pere Mª Orts\nObres on line d'Enric Guinot (citat per l'autor)\nPaís Valencià a GEC\nPublicat per Os a 18:20 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: País Valencià, Països Catalans, set de set\nPublicat per Os a 10:30 Cap comentari:\n"Set de Set" , la visió de cada territori amb els Països Catalans a l'horitzó\n"Set de set" és una sèrie d'entrevistes-converses informals que farem amb la col·laboració de set veus autoritzades del món de la cultura, de la política o de la història que ens ajudaran a conèixer millor els set terriroris que constitueixen els Països Catalans, el País Valencià, la Catalunya autònoma, Andorra, l'Alguer, Catalunya Nord, la Franja de Ponent i les Illes Balears i Pitiüses.\nParlarem d'història, de llengua, de política, de catalanisme, de la visió que se'n té des de la resta sobre el procés nacional català i de la vigència del concepte de Països Catalans.\nPerquè volem saber què va passar, qui som i com estem, perquè volem enllaçar-nos i vertebrar el país des de la pluralitat i el respecte a cadascuna de les parts. Perquè volem vertebrar la nació que va de Salses a Guardamar i volem estimar-nos tal com som, fugint dels tòpics i els esquemes mentals que se'ns pressuposen.\nPròximament, fem país, pròximament,"set de set"...\nPublicat per Os a 11:41 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: catalanisme, llengua, Països Catalans


Pla d'obertura de l'Escola d'Aprenents\nEl tancament de l'escola arran de la COVID-19, ha estat un gran trasbals per a tothom, per\nla incertesa i la manca de informació. En el nostre centre, afortunadament, ja havíem\nendegat un pla TAC, en el qual tot el centre ja disposava de les eines del GSuite de Google,\nen funcionament per tot el centre. Això ens ha permès mantenir el contacte amb l'alumnat a\ntravés del correu electrònic del professorat i l'alumnat, realitzar videoconferències i fer\nseguiment de les feines de l'alumnat amb Drive. Tot plegat, però ha estat possible per el\ngran esforç del professorat, de moltes famílies i alumnes. Ha estat un gran repte, del qual\nalguns han quedat fora per manca de mitjans o d'un entorn familiar que ho fes possible.\nAquesta experiència ens ha servit també per encarar les dificultats del curs de setembre,\namb tots els escenaris possibles.\nPer la quantitat de professorat que tenim, i per poder desenvolupar la nostra tasca\neducativa, hem de fer uns grups estables més nombrosos del que voldríem. De tota manera\nels hem organitzat de manera que permeti la traçabilitat si tinguéssim algun cas.\nEl nostre és un centre de professionalització, per la qual cosa, l'alumnat de cadascuna\nd'elles comparteixen espais, i professorat especialista. D'altre manera no podríem\ndesenvolupar la nostra tasca educativa.\nA més, si ens cenyíssim estrictament a cada grup, tampoc tindríem personal per fer una\nmínima rotació de professorat, la qual cosa, amb el nostre alumnat faria del tot impossible\nfer la taca pedagògica.\nÉs obligatori l'ús de masxcareta.


Bloc d´un Metge de Família: Algoritmes pràctis per la consulta\nAlgoritmes pràctis per la consulta\nLa Guia d'Algorismes en Pediatria d'Atenció Primària és un projecte de l'Associació Espanyola de Pediatria d'Atenció Primària (AEPap).\nEs tracta d'una publicació en format web, amb actualització contínua i accés lliure, que consisteix en un compendio d'algorismes o arbres de decisió referits als principals motius de consulta en pediatria d'atenció primària, ordenats per especialitats. Existeix una previsió d'uns 100 algorismes, que s'aniran incorporant de manera gradual.\nLa guia està concebuda com un instrument d'ajuda en la consulta d'atenció primària, amb l'objectiu d'orientar en la presa de decisions.\nEtiquetes de comentaris: Algoritmes, Esquemes


"La lluna en un cove", revista literària en català: Shaudin Melgar-Foraster\nShaudin Melgar-Foraster (Barcelona) escrigué el seu primer conte als sis anys i no ha deixat mai d’escriure. Fou ballarina i estudià arqueologia i literatura. Al Canadà, país on viu, obtingué un doctorat de la Universitat de Toronto. Actualment és professora al Glendon College de la Universitat de York (Toronto). Ha col·laborat com a autora a “Garbuix de contes” (Editorial Meteora, 2010) i a “Criatures fantàstiques” (Editorial Meteora, 2011). Ha publicat les novel·les “Més enllà del somni” (Edicions del Bullent, 2008), publicada també en anglès amb el títol “Beyond the Dream”, “El secret de l’oreneta” (La Busca Edicions, 2011) i “Perduts a l’altre món” (Edicions del Bullent, 2012). En "La Lluna en un Cove" ha col·laborat (núm. 36) amb el relat "Els tumbarú".


Perspectiva - Levante-EMV\nMentre suportem estoicament la campanya electoral de Madrid, les altres realitats del país semblen perifèriques, accessòries, prescindibles\nRecorde un entreteniment senzill, en l’època premòbil, que consistia a fer un dibuix simple, un redolí, un punt, una línia ondulada... i preguntar allò què era. La resposta, sempre un desgavell, tenia la solució en la perspectiva: un punt, per exemple, eren mil milions de metres de fil d’aram vistos de front. La forma com representem «els objectes tridimensionals sobre una superfície bidimensional» és la perspectiva; però també és, per extensió el «punt de vista des del qual es considera o s’analitza un assumpte». Tant en un cas com en un altre, la clau està en la posició que adopta la persona que observa.\nDiumenge passat, recordant la derrota del 25 d’abril, en les xarxes aparegueren tot de mapes del nostre país en horitzontal, on ens emmarcava la mar Mediterrània en la zona inferior. Records d’un temps on no érem encara el llevant de cap meseta. La terra vista des de la mar, les primeres cartografies són les nàutiques; els topònims més desconeguts, els que només usen la gent de la mar.\nMentre suportem estoicament la campanya electoral de Madrid, ni tan sols de la Comunitat madrilenya, només es parla de la ciutat de Madrid, les altres realitats del país semblen perifèriques, accessòries, prescindibles. Tant que un partit polític amb seu a Alacant ofrena glòries a la campanya madrilenya tot oferint-los la platja d’Alacant, com la platja de Madrid. El més penós és que ni tan sols són noves glòries. A Gandia bé recorden el lliurament de l’arenal a la presidenta madrilenya de mans de l’alcalde: «esta es tu playa. Esta és la playa de Madrid». I si mirem la xarxa viària i, més encara, la ferroviària, encara tenen raó. És més fàcil, més ràpid i més barat viatjar des de Madrid a qualsevol punt de la nostra costa que fer-ho des de Castelló, València o Alacant.\nEl centre és una posició privilegiada, perquè et dona tanta importància com la lleva a la resta. Les dues bústies amb què et rebia Correus eren per a Madrid o provincias. Però encara hi ha un perill major. Si dius que adoptes la posició equidistant, el que fas és transformar la realitat en extrems enfrontats: «Feixisme, comunisme i altres –ismes són cosa de l’activisme. No de periodisme», es defensava amb el lleixiu en la mà.


Nits de Teatre: 2011\nVideoteces: el primer videomonólogo\nEl muntatge del que us escric avui és, com a mínim, peculiar. Primer, situem-nos. Loulogio és un còmic que es va a donar a conèixer per internet amb vídeos tan hilarants com LaBatamanta, el Pajilleitor Plus o la sèrie Art Attax. Suma milions de visites!\nRecentment, Loulogio va fer el salt als escenaris, començant amb monòlegs a diverses sales de Barcelona. Ara el podem veure al Club Capitol on ens deleita amb un monòleg natural i fresc, amb alguns vídeos intercalats i com a colofó, grava un vídeo del públic cada nit. La impressió és que Loulogio sap molt bé que la seva fama prové del doblatge d'anuncis i programes televisius, i ho explota a la perfecció, parlant a l'espectador de tu a tu, amb una naturalitat que avui dia escasseja als nostres escenaris.\nEl resultat és un muntatge fàcil, sense grans pretensions, però hilarant fins a dir prou. Ideal per una d'aquelles nits en que un vol desconnectar de la realitat i no pensar gaire, riure's de la vida i deixar anar la versió més bàsica d'un mateix.\nLoulogio aconsegueix crear una atmosfera informal, com si mantingués una conversa amb l'espectador, mantenint un ritme aclaparador durant tot l'espectacle. El problema d'això és que el públic que hi va no és un perfil habitual en els nostres teatres i no sempre tenen clar com comportar-se; es corre el perill que la cosa es desmadri i es perdi el fil de l'obra en qüestió. Això no va passar quan jo hi vaig assistir, però va estar a punt en un parell d'ocasions. Sort que el Loulogio sembla tenir taules en aquestes situacions i ho va saber salvar. D'altra banda, destacar el gran mèrit que té el fet d'arrossegar aquest perfil de públic cap al teatre. Qui sap? Potser guanyem algun espectador habitual!\nEn definitiva, un espectacle molt recomanable per a tots aquells que, com jo, hem plorat de riure amb els vídeos de Loulogio a la xarxa.\nPosted by Gemma Ros at 11:40\nLabels: Club Capitol, Loulogio\nCopyright de la foto: Simon Annand\nDos bons actors dalt de l'escenari. Un text de Jon Fosse, reconegut internacionalment. Direcció del famós Patrice Chéreau. La nit prometia.\nComença l'espectacle amb una imatge preciosa. L'escenari és ple de sorra i aigua. Un dels personatges, el que transmet més fortalesa, agafa en braços a l'altre, el que sembla més feble, més malaltís, en una pietà magnífica. I llarga. No sé quanta estona van estar en aquella postura, però van ser uns minuts eterns per mi, i això ja em donava pistes del que seria la resta de l'espectacle.\nAmb aspiracions de poema visual, aquest text de frases repetides fins a l'infinit es va fer del tot intrascendent. Sí, la imatge era molt bonica, especialment quan el centre de l'escenari es va aixecar simulant la barca que porta els dos personatges a la deriva. Però això és tot el que aquest espectacle va donar de sí.\nEl ritme era extenuantment lent (més d'un espectador es va adormir), però és que no passava res! Simplement es recitaven frases, entre silencis eterns. Sembla ser que els actors van estar entrenats especialment per transmetre poques emocions amb les seves paraules... per què? No ho acabo d'entendre.\nI aquesta va ser la sensació global, no entendre res. Al públic es barrejaven reaccions, alguns eufòrics, d'altres avorrits. Hi ha qui diu que l'eufòria estava provocada només pel fet que el director és qui és, i es pregunta quina hagués estat la reacció si la peça anés signada per un altre nom...\nVaig demanar a algú d'aquests eufòrics que m'expliqués què havia passat, què intentaven transmetre, com és que jo no veia absolutament res en aquella peça, però la resposta va ser poc satisfactoria per mi: si no has connectat amb el text, jo no hi puc fer res.\nDoncs això, que sembla que no vaig connectar amb el text.\nPosted by Gemma Ros at 12:34\nNo se m'acut cap manera millor de començar a escriure sobre teatre que parlar del meu musical preferit: Les Misérables. He tingut la sort de poder-lo veure a Londres diverses vegades (alguns dirien que massa vegades!), incloent el Concert del 25è aniversari a l'O2.\nÉs per això que vaig anar a Madrid il·lusionada i alhora cautelosa. La versió de Stage és la nova, és a dir, la que es va fer a Londres per celebrar el 25è aniversari. No és que sigui excessivament diferent en essència, però hi ha canvis subtils en la partitura i s'ha refet l'escenografia totalment. El resultat és igualment impressionant.\nEl muntatge és exactament igual que el de Londres, amb projeccions dels dibuixos originals fets per Victor Hugo i unes barricades impressionants. Simplement impecable, al meu parer.\nAquest és un musical que es recolza molt en els actors i per això és molt important que el repartiment sigui perfecte. I en aquest cas ho era, gairebé.\nQuè dir de Gerónimo Rauch? No l'havia vist mai en directe en un paper protagonista (només el vaig veure al concert de l'O2, però no es podia apreciar gaire la seva aportació). Si haguès de resumir la seva interpretació en una paraula, aquesta, sens dubte, seria espectacular. Tot i que el color de la seva veu no em fascina especialment, en té un control tal, que tota la resta passa a segon terme. Tècnica impecable quant a veu, però també quant a interpretació. Jean Valjean és un personatge de molts matisos, molt difícil d'interpretar quan s'ha d'estar tan pendent de les cançons, però el Gerónimo el broda. Sembla que hagin escrit el personatge especialment per ell.\nA l'altra cara de la moneda hi ha Javert, interpretat per un impetuós Ignasi Vidal, que ja em va impressionar a Rent, quan encara es feia dir Nacho. En aquest cas, li ha tocat un personatge molt més subtil, més contingut, però amb una vida interior molt rica que cal deixar entreveure en certs moments. L'Ignasi frega la perfecció tant a nivell vocal com interpretatiu. El seu 'Stars' em va posar la pell de gallina, com si fos el primer cop que sentia el tema. Va construir un personatge molt creíble, tot i que - sota el meu parer- el seu suicidi no queda ben resolt escènicament.\nPerò no tot és positiu, evidentment! Les noies, tant la Cosette com la Fantine i l'Eponine, no em van arribar, no me les vaig creure. He de dir que el meu personatge preferit és l'Eponine, i el seu 'On my own' un dels moments més emotius, junt amb 'A little fall of rain'. Crec que la Lydia Fairen fa un personatge massa pla, sense deixar entreveure el matís de feblesa que porta el personatge; la seva Eponine és massa dura.\nConfesaré que l'elecció de Daniel Diges com a Enjolras em va sorprendre, i vaig anar una mica escèptica al teatre. La seva interpretació va ser una gran sorpresa per a mi. Per primer cop, el personatge se'm va fer proper i em van venir ganes d'agafar una escopeta i unir-me a la barricada! A nivell vocal, perfecte perquè a més de tenir una energia contagiosa, té una veu espectacular.\nI els Thenardiers, molt bé també. Divertits, enèrgics, odiosos... però ja es tracta d'això! L'Eva Diago i l'Enrique R. del Portal van construir el contrapunt còmic perfecte per trencar amb tant de dramatisme. Aquests personatges gairebé mai no són creíbles, i es basen en l'exageració. Tots dos ho van brodar.\nI encara no he parlat dels suposats protagonistes 'joves'... bé, és que no tinc gaire cosa a dir. La Cosette és un personatge que, en general, m'interessa poc per la seva poca profunditat i la seva partitura, massa lírica pel meu gust. I el Marius... bé, té una de les cançons més boniques ('Empty chairs at empty tables'), però el Marius que jo vaig veure (Edgar Martínez) no estava a l'alçada, ni a nivell vocal ni a nivell interpretatiu.\nLa resta de personatges van estar espectaculars, amb una menció especial al polifacètic David Ordinas amb el seu Bisbe, clau per l'argument de la obra, i excel·lentment interpretat.\nEn definitiva, no us ho podeu perdre. D'aquí a poc els tindrem per Barcelona i, pel que sembla, la majoria dels personatges seran interpretats pels mateixos actors, així que ja em direu la vostra opinió. Jo, sense dubtar-ho, penso anar-los a veure uns quants cops. No sempre es té la sort de tenir Los Miserables tan a prop!\nPosted by Gemma Ros at 13:28\nHo reconec. A dins porto un crític de teatre frustrat! Quan surto de veure una obra, qualsevol, sempre penso que m'agradaria escriure la meva opinió, compartir-la amb els altres, encara que soc conscient que el seu valor és relatiu... però no ho és el de qualsevol crítica?\nÉs cert que no tinc la cultura, ni teatral ni general, que tenen la majoria de crítics de teatre. Però també és cert que una crítica sempre és una opinió subjectiva, així que... per què no? M'he decidit a començar aquest bloc per escriure la meva humil opinió sobre tot allò que vagi veient.\nAra m'he proposat anar al teatre com a mínim un cop a la setmana, així que miraré de publicar un post setmanal, tot i que hi haurà èpoques en que no podré anar al teatre tan sovint com m'agradaria. Això sí, prometo escriure sobre tot allò que vagi a veure.\nLa majoria d'entrades seran d'obres que es facin a Barcelona, però sovint tinc la oportunitat de veure muntatges a l'estranger, així que també escriuré sobre aquests, per si algú hi està interessat.\nEspero amb ànsia els vostres comentaris i valoracions!\nPosted by Gemma Ros at 8:18


C. E. Montbrió: TRES DE NOU\nEl CEM aconsegueix una victòria còmode davant d'un Vimbodí que només es presenta amb nou jugadors. Cal destacar el punt d'honor de l'equip visitant, ja que va aguantar tot el partit fent un bon joc tot i la inferioritat numèrica. Al final, 6 a 0 i tres punts necessaris per començar a escalar posicions.\nDissabte arribava un partit contra l'últim classificat on es volia oblidar ràpidament la derrota soferta al camp de la Pastoreta i tornar a adreçar el rumb per tal d'intentar escalar posicions a la lliga. Els jugadors del CEM estaven conscienciats que ni que fos a priori un equip fluix, no seria un partit fàcil. Tot i això, la sopresa va ser quan al començar el partit vam veure que l'equip visitant només sortia al terreny de joc amb nou efectius. Això va desconcertar als nostres jugadors, que no s'ho acabaven de creure i durant els primers minuts no van estar concentrats, cosa que quasi bé va costar un gol en un molt bon xut del davanter del Vimbodí. Quan l'equip ja es va tranquilitzar, va començar a arribar el bon joc que s'esperava jugant davant de només 9 jugadors. Al minut 15, Magí, que debutava amb el nostre equip, va agafar la pilota dins l'àrea i el seu xut va ser desviat per un defensa, el qual es va introduir ell mateix la porteria. El primer gol pujava al marcador, cosa que tranquilitzava una mica els nostres jugadors. Al cap de pocs minuts, Anguera molt llest sacava ràpidament de banda en profunditat cap a Rudi, el qual va encara el porter i amb un xut al primer pal va aconseguir fer pujar el segon gol de la tarda.\nL'equip començava a jugar molt bé i en un ràpid contraatac, Prats enfilava la porteria sol quan un defensa va aconseguir robar-li la pilota, però el rebot va anar a parar a la frontal als peus de Sales, el qual amb molta tranquilitat va finalitzar la jugada amb una subtil vaselina amb l'esquerra que feia pujar el 3er gol al marcador. I amb aquest resultat es va arribar al descans.\nA la segona part, la tònica va ser la mateixa, i als 10 minuts una centrada d'Anguera al segon pal la va caçar Òscar Rofes al segon pal, el qual amb molt de criteri la va deixar a Rudi al centre de l'àrea petita, el qual amb una mitja xilena va aconseguir rematar la jugada i fer pujar el 4rt gol al marcador. L'equip s'ho estava passant bé, es necessitava un partit així per descarregar tensions i fer un bon joc. Els minuts van anar passant i cap a la mitja hora de joc, Prats, que no havia aconseguit cap gol encara, va decidir que això no podia ser, i va agafar una pilota al mig camp, es va driblar dos jugadors amb canyet inclòs, va arribar a l'àrea i davant la sortida del porter també se'l va driblar, aconseguint així el 5 a 0 en una bonica jugada personal.\nEl partit ja estava decidit, però Magí es va voler apuntar a la festa en el dia del seu debut i en una passada en profunditat va encarar el porter, se'l va driblar i va fer pujar el definitiu 6 a 0. Al cap de poc, el partit es va acabar sense cap més història.\nCal destacar una altra vegada l'actitud dels homes del Vimbodí, que només sent 9 jugadors van aguantar tot el partit veient com els hi anaven caient gols. Altres equips segur que haguessin abandonat. Des d'aquí els hi desitgem sort i que els hi millorin les coses.\nParlant ja del nostre equip, es van aconseguir els primers tres punts dels nou que s'han d'aconseguir abans de la jornada de descans. Ara toca pensar ja només amb el derbi, no val a badar, sempre és un partit complicat i segur que aquesta vegada no serà diferent. 1, 2, 3, Montbrió Montbrió Montbrió!\nÒSCAR A VALLMOLL\nENTRE ROFES I PRATS, ELS TRES PUNTS SUMATS!!\nANTONI SOS MACANUDO!!!!


Entrevista a Josep Junyent, economista i enginyer industrial: «La majoria dels crèdits hipotecaris del sistema bancari de l’Estat conté errors en el càlcul dels interessos» – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Entrevista a Josep Junyent, economista i enginyer industrial: «La majoria dels crèdits hipotecaris del sistema bancari de l’Estat conté errors en el càlcul dels interessos»\nQuè representarà per a les execucions hipotecàries que hi ha en curs el pronunciament del Tribunal Superior de Justícia de la Unió Europea?\nÉs una escletxa. Obre una porta. Però, a nivell de la legislació espanyola, no té cap transcendència perquè no és vinculant. És el Govern de l’Estat el qui ha de decidir si, d’acord amb aquesta doctrina europea, modifica la Llei hipotecària o no, i ja han dit que ho pensen fer. Fins ara, els jutges no podien prendre cap mesura cautelar per suspendre un procés hipotecari. Per moltes irregularitats que veiés. La qual cosa, segons l’opinió del magistrat José María Fernández Seijo, titular del Jutjat Mercantil núm. 3 de Barcelona –que és qui va adreçar la consulta a Brussel·les–, era un abús que vulnerava els drets dels consumidors. I el tribunal de Luxemburg li ha donat la raó. L’única cosa que podien fer els afectats i les seves defenses era, un cop conclòs el procés d’execució, demanar una indemnització a favor del pobre creditor. Però el pis ja l’havia perdut…\nQuins arguments tindran a partir d’ara els afectats per un procés d’execució hipotecària per paralitzar el procés judicial?\nBàsicament n’hi ha dos. L’un és derivat de la logística hipotecària. Els jutges decreten l’execució hipotecària normalment a partir un certificat notarial que dóna fe del que deu el beneficiari de la hipoteca. Però els notaris no comproven res. L’únic que fan és certificar el que diu el banc, que és una de les parts. Però ni verifica si el banc s’ha equivocat, ni li pregunta res al deutor, que, per cert, és qui paga la minuta del notari. Jo diria que aquí els advocats tenen una arma molt forta. A partir d’ara podran dir al jutge que no estan d’acord amb la fe notarial, i el magistrat, recolzant-se en la doctrina de Luxemburg, haurà de paralitzar el procés fins que el denunciat certifiqui que també hi està d’acord i, si no n’hi ha, que un tercer comprovi la bondat dels comptes.\nAquest és un. I l’altre?\nEs basa en el principi següent: la pràctica totalitat dels crèdits bancaris tenen errors perquè la TAE no es correspon amb els interessos cobrats. I aquí el principal culpable és el Banc d’Espanya. En la circular 5/2012, de 27 de juny, donava unes fórmules per al càlcul dels interessos en casos de descobert que són una bestiesa en lletres majúscules. Són unes fórmules per calcular el TAE que sempre donen el mateix resultat, et cobrin un cèntim o 1.000 milions d’euros. Encara que el malalt estigui a 42 de febre, el termòmetre del Banc d’Espanya sempre marca 36. És una eina ideal per a les entitats perquè puguin enganyar els seus clients. Quan els jutges es troben amb un TAE, el donen sempre per correcte i en realitat el més probable és que no ho sigui. És el llop dedicant-se a vigilar les gallines. Així enganyen els jutges i aquests no poden saber si els interessos reals són usurers o no. Més del 50% dels apunts bancaris estan mal fets. I li parlaria d’una entitat concreta la qual tots els crèdits hipotecaris que ha concedit en els últims 35 anys estan mal calculats: tots absolutament.\nEls jutges fins ara no han fet tot el que ha estat a les seves mans en defensa dels afectats de desnonament?\nAlguns sí. Però molts es limiten a consultar informació al Banc d’Espanya, i no tenen en compte que el Banc d’Espanya sempre anirà a favor de les entitats. En aquest moment hi ha 140.000 processos d’execució hipotecària oberts. Això vol dir que hi ha 140.000 advocats treballant-hi. I a molts els falten coneixements econòmics i de l’operativa bancària. A més, cal tenir en compte que la majoria dels jutges tenen uns coneixements de matemàtica financera molt rudimentaris, i amb els advocats passa el mateix. Saben trobar arguments legals, però costa trobar arguments financers. Hem de donar armes de tipus econòmic i financer als ciutadans i sobretot als advocats perquè puguin proporcionar arguments als jutges per aturar els processos. S’hauria de crear una plataforma que es dediqui a comprovar les dades de les entitats. Jo em brindo a ajudar a crear-la altruistament. El gran problema és que els bancs disposen de tots els mitjans, poden encarregar tota mena de diligències i, en canvi, l’afectat va al jutjat amb una mà al davant i l’altra al darrere. Si no pot pagar la hipoteca, que vol dir que tampoc no menja, com pot encarregar una auditoria? És la lluita de Goliat contra David però amb l’agreujant que la fona la du Goliat.\nSe suposa que el Banc d’Espanya és un òrgan regulador, és a dir, que vigila que les entitats financeres compleixin les regles de joc. No és així?\nA la pràctica no. Té per missió garantir la transparència del sistema financer, però és el principal culpable de l’opacitat d’aquest mercat.\nNo són creïbles els comptes de resultats de les entitats bancàries?\nDe cap manera. Tot el sistema financer espanyol és una gran Bankia. Els casos de la Caixa de Castella - la Manxa, de la CAM, del Banc de València… no són l’excepció sinó la norma. Si avui es fessin els balanços de totes les grans entitats amb els criteris amb què ara s’ha valorat Bankia, tots tindrien un forat. Tots. Els resultats que ofereixen les entitats dels seus exercicis anuals són tots falsos. A Espanya només hi ha tres entitats solvents: la Banca March, la Caixa d’Ontinyent i la Caixa de Pollença. De totes les altres, en tinc molts dubtes. El Banc d’Espanya tot això ho sap, però mira cap a una altra banda perquè el preocupa no trobar-se amb una altra Catalunya Caixa o una altra Bankia. I el regulador prefereix callar. El seu problema és que s’aguanti com sigui el sistema financer espanyol. El Banc d’Espanya ha passat de ser tutelador del mercat a ser captiu d’aquest mercat.\nJosé Luis Rodríguez Zapatero va dir que la banca espanyola era de les més solvents del món…\nFals. Pateix una greu davallada, però no d’ara, amb la crisi global, sinó des de fa ben bé 25 anys. El negoci de la intermediació bancària ha estat el millor negoci que hi ha hagut en els últims 200 anys, però en l’últim quart de segle s’ha tornat ruïnós. Això no és un fenomen d’aquí, sinó global. I no ha sabut trobar-hi un antídot. Han fet de tot: assegurances, fons d’inversió, una sèrie de productes més o menys llaminers… però tot ha fracassat. El problema, principalment dels bancs de l’Estat, és que no poden pagar la política expansionista absolutament delirant en què s’han ficat.\nTambé es van equivocar apostant-ho tot en el sector immobiliari...\nEl tema immobiliari és l’última malifeta de les entitats per treure algun rendiment. Però, quan posen l’excusa que la seva mala situació és deguda al fet que ha esclatat la bombolla financera… no, perdó, és que l’han feta rebentar els mateixos bancs. El negoci immobiliari de les entitats financeres es nodria a base de crèdits de l’estranger a mitjà termini, que s’invertien aquí a 35 anys. Així van crear una piràmide: mentre els diners venien fàcilment d’Europa, s’anava inflant; però, quan es van tancar els mercats, se’n va anar tot en orris. I el més gros de la patacada immobiliària encara està per venir... perquè els 280.000 milions i escaig que deuen als bancs els grans promotors immobiliaris, aquests no els pagaran mai. El problema no són les hipoteques familiars, que suposen el 35% dels préstecs i que es paguen bastant bé –la morositat és de l’ordre del 4%–; la part més important l’aporten els grans promotors. Aquests són els que faran mal, perquè tenen moltes promocions aturades que no valen res.\nSón assumibles les demandes de la ILP presentada per la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca al Congrés? Els seus detractors diuen que aprovar la dació en pagament amb caràcter retroactiu provocaria la fallida del sistema bancari…\nÉs un argument ridícul. La gent no especula amb el seu habitatge. Aquell que no pot pagar i entrega el pis però encara li reclamen un deute, no el pagarà mai. Als qui estan en aquesta situació se’ls condemna a la marginalitat per a tota la vida. En el supòsit de primers habitatges, la dació en pagament hauria d’estar fora de discussió. I això que diuen que, si es reconegués la dació en pagament molta gent deixaria de pagar, jo crec que tampoc no és cert. És que, a més, els qui han creat el problema són els mateixos bancs, oferint uns crèdits inflats, sobre uns béns taxats molt per sobre del seu valor. I és ridícul que es digui que amb la dació en pagament el sistema bancari es tornaria molt vulnerable. És que ja és vulnerable ara, com ho demostra el fet que li han hagut d’injectar 300.000 milions de diner públic. No: el crèdit familiar és segur i amb la dació en pagament ho seguirà sent.\nCrisi, Economia, Habitatge/Especulació/Okupació, Situació econòmica


Postureig a Instagram - Creative Corner | Agència de publicitat\nPaula Gonu va mentir als seus quasi 2 milions de seguidors fingint un viatge a Eivissa amb la seva parella. I tothom s’ho va creure, fins que ella va mostrar la realitat del seu no-viatge.\nImaginació, photosop i molts seguidors han estat els protagonistes d’aquest experiment social.\nUna tapa de vàter simulant la finestra de l’avió.\nLa terrassa de casa, sorra de la platja i una ombra amb Photoshop.\nUn parell de dits, una foto i retrat perfecte a la platja.\nAmb només aquests 3 exemples podeu veure que és molt fàcil, fer veure allò que realment no és. No ens hem de creure tot allò que veiem a xarxes socials, com veieu la manipulació.\nAquí teniu un mini vídeo del seu Instagram on podreu veure algunes de les mentides que Paula Gonu ha compartit:\nA post shared by 🐭PAULA GONU (@paulagonu) on May 28, 2019 at 12:30pm PDT\nCompartim també el vídeo que ha publicat la Paula al seu canal de Youtube explicant tot aquest experiment convidant a reflexionar als seus seguidors.\nQuè n’opineu? Estem abusant del postureig?\nclients, publicitat, social, Vacances, xarxes, xarxes socials


El Tinent d’alcalde, Fabià Díaz, en contra d’un referendum popular a Terrassa – L'independent\nEl Tinent d’alcalde, Fabià Díaz, en contra d’un referendum popular a Terrassa\n18 de maig de 2016 Redacció\t0 Comments\nEl regidor barberenc, Fabià Díaz, va anar a Terrassa a donar suport a la seva companya de la CUP i regidora de Terrassa, Maria Sirvent, també hi va ser-hi la diputada de la Diputació de Barcelona, Maria Rovira.\nDavant de la seu de Mina Pública d’ Aigües de Terrassa, companyia que subministra l’aigua a al ciutat, al carrer de Societat, va comparèixer la regidor de la CUP, Maria Sirvent, acompanyada de Maria Rovira, diputada de la Diputació de Barcelona, i Fabià Díaz, regidor de Territori i Medi ambient de Barberà del Vallès, per explicar que el seu partit rebutja la consulta sobre el model de gestió de l’aigua que proposa l’equip de govern, liderat per Jordi Ballart, per celebrar al setembre o octubre propers.\nSirvent va voler deixar clar que no s’oposen a demanar l’opinió dels ciutadans sinó que parteixen del principi que l’aigua és un ben i un dret públic i que la seva gestió ha de recaure a l’Ajuntament directament. “No estem en contra d’obrir aquest canal de participació ciutadana. Al contrari. Defensem les consultes perquè són una eina per transformar i millorar la societat. No la recolzem perquè per la CUP la gestió de l’aigua no ha d’entrar en un debat de gestió pública o privada perquè la gestió ha de ser pública”. Sobre aquest tema Sirvent, que va comparar aquest servei amb l’ensenyament i la sanitat, va insistir que el fet de promoure una consulta traspassa les línies vermelles perquè té una doble lectura. “La decisió del PSC és una proposta positiva però amaga un debat que no és innocent perquè vol preguntar sobre un model públic o privat, per tant, dóna entrada a una opció empresarial que busca beneficis. I això quin sentit té si hi ha usuaris que no poden pagar i l’Ajuntament ha de fer front a aquests rebuts socialitzant les pèrdues”.\nPer la seva banda, Maria Rovira, diputada en la Diputació de Barcelonan, es va postular en el mateix sentit i va explicar que aquesta institució va aprovar recentment una moció aprovada per CiU, ERC i PSC amb l’objectiu de donar suport jurídic, econòmic i tècnic a tots els ajuntaments que apostin per una gestió pública de l’aigua. El regidor de Medi ambient de Barberà del Vallès, Fabià Díaz, que va expressar els mateixos arguments, va completar les intervencions explicant els passos que va seguir Barberà del Vallès, per municipalitzar l’aigua.\nSegons fons properes al govern terrassenc hi ha conceptes que patinen una mica en aquesta intervenció dels regidors de la CUP, doncs sembla que es vulgui dir que fins i tot, en segons quins temes s’ha de governar en contra de l’opinió majoritària de la ciutadania. Tot i que s’entén la intenció de la protesta no voler consultar a la ciutadania es podria considerar antidemocràtic o el que es pitjor, no voler consultar doncs el criteri dels ciutadans en aquest cas no és vàlid.\nEn un altre àmbit, des de fons properes a qui hauria de fer les gestions de privatització es manifesta que no es comparable el cas de Barberà amb el de Terrassa, doncs a Barberà, des de sempre la majoria de titularitat ha estat pública, amb 300.000 euros es van comprar totes les accions por aconseguir un 100% de titularitat municipal. En canvi a Terrassa la propietat de la companyia és un 85% privada i el cost de remunicipalitzar pot provocar un endeutament pel municipi quasi bé inassolible i per aquest motiu i explicant la situació a la ciutadania és vol fer la consulta als veïns i veïnes.\nLa persona que ens va informar va insistir que en aquest cas no hi ha color polític doncs l’alcalde Terrassa, Jordi Ballart, del PSC, coneix abastament el procés barberenc realitzat en la seva totalitat i des del principi per l’equip de l’anterior govern municipal encapçalat per Ana del Frago.\n← El Taulí tindrà 96 nous llits per acabar amb el col·lapse d’Urgències\nDesmantellats dos grups criminals que forçaven panys de pisos a l’àrea metropolitana de Barcelona mitjançant el mètode del Bumping →\nGran participació a la manifestació contra el terrorisme a Barceloa\n27 d'agost de 2017 11 de gener de 2019 Redacció\t0\nEl jovent de l’Institut Can Planas de Barberà coneix el sector de la seguretat\nBarberà encen l'ellumenat nadalenc\n5 de desembre de 2012 Redacció\t0


Activitat 'Construïm un relat col·laboratiu de ciència-ficció ' | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona Activitat 'Construïm un relat col·laboratiu de ciència-ficció '\nSi t´agrada escriure i ets un amant de la ciència-ficció, et convidem a participar en una acció d´escriptura col·laborativa en què aquest gènere serà el protagonista. Grups de 8 persones de diferents equipaments municipals crearan conjuntament un relat de ciència-ficció, tot fent possible aquesta experiència pionera a la ciutat.\nVols representar La Fàbrica del Sol en aquesta aventura literària?\nLa presentació del relat col·laboratiu tindrà lloc el dissabte 14 de novembre a les 12 h a Biblioteca Montserrat Abelló i es podrà seguir per streaming.\nAmb el suport de l´ICUB. En el marc de la Setmana de la Ciència als Districtes.\n14 de novembre a les 12:00h Entrada Gratuïta. Presentació a la Biblioteca Montserrat Abelló (es podrà seguir per streaming)\n18 de novembre, 11 de desembre de 18:30h a 20:00h Taller a la Fàbrica del Sol (cal inscripció)


Ciborgs: escolto en colors.\nSi agafem la definició de ciborg al peu de la lletra -les persones que han integrat en el seu cos algun dispositiu d'intel·ligència artificial-, podríem dir que ja fa molts anys que som ciborgs. Les lents de contacte, els implants, les pròtesis o els òrgans artificials no deixen de ser objectes intel·ligents que s'incorporen al cos.\nTot i així, només hi ha una persona reconeguda oficialment com a ciborg per un Govern. Es tracta de Neil Harbisson, un noi nascut a Londres i criat a Mataró que és famós arreu del món per ser la primera persona amb una antena instal·lada al crani. És daltònic acromàtic de naixement, que vol dir que no pot veure els colors, i la seva antena -Eyeborg, en diu ell-, li permet percebre els colors a través de senyals acústics. Ell ha batejat aquest sisè sentit amb el nom de sonocromatisme, un sentit adquirit voluntàriament que relaciona de forma objectiva el color amb el so. "M'agrada escoltar Warhol i Rohko perquè les seves pintures produeixen notes clares. No puc escoltar Da Vinci o Velázquez perquè utilitzen tons que són massa propers entre ells i sonen com la banda sonora d'una pel·lícula de terror", deia en una entrevista al The Guardian. Harbisson no sols pot percebre el colors visibles sinó també els infrarojos i els ultraviolats. A més, l'antena li permet rebre per internet fotografies i vídeos en format acústic. Ell és capaç d'identificar les imatges perquè el seu cervell ja ha après a traduir els sons a formes geomètriques. Amb la seva antena també pot rebre trucades telefòniques directament al seu cap des d'aparells externs com ara mòbils o satèl·lits.\nJuntament amb la seva parella, la catalana Moon Ribas -que té sensor sísmic implantat al colze amb el qual pot sentir els terratrèmols d'arreu del món a través de vibracions- l'any 2010 va fundar la Cyborg Foundation, que amb seu a Nova York té com a missió ajudar els humans a convertir-se en ciborgs, defensar-ne els drets i promoure la idea que les extensions cibernètiques no són dispositius externs sinó parts del cos. De fet, l'any 2004, Harbisson va aconseguir que el Govern britànic acceptés el seu Eyeborg a la fotografia del seu passaport. Per a ell, forma part de la seva identitat física i mental. "No sento que estigui utilitzant o portant tecnologia, sento que sóc tecnologia", assegura.\nAvui dia ja hi ha armilles vibrants amb les quals els soldats poden rebre missatges en entorns molt sorollosos i guants que els permeten enviar missatges a altres soldats. En un futur, aquests mitjans de comunicació podrien estar integrats dins del cos.\nEl camp de la nanotecnologia també obre un ventall immens de possibilitats. Un dels objectius d'aquest camp de recerca és la fabricació de nanobots que circulin per la sang per monitoritzar el funcionament del cos i per distribuir medicaments. En un terreny més especulatiu, com a mínim de moment, alguns científics futuristes vaticinen que podrem connectar el nostre cervell a internet a través de xips o nanobots, no només per comunicar-nos i per accedir a informació sinó també per complementar el nostre maquinari biològic amb maquinari digital, molt més ràpid i amb molta més capacitat d'emmagatzematge.


Llegir clàssics per fomentar la lectura\nCommemorant el centenari de l’escriptor Roald Dahl\nJames i el préssec gegant, Charlie i la fàbrica de xocolata, El fantàstic senyor Guillot, Els Culdolla, El gran amic gegant, Les bruixes i Matilda. Aquests són alguns dels cèlebres llibres que va escriure l’escriptor gal·lès Roald Dahl durant la seva vida i que encara avui captiven els lectors més joves. Aprofitant el centenari del seu naixement, una desena d’escoles de Mataró participen en un projecte per fomentar la lectura descobrint l’univers literari de Dahl.\n“És el millor escriptor de literatura juvenil del segle XX perquè el conjunt de l’obra és bona, no només un llibre, com passa amb altres autors”, assegura l’escriptora Lola Casas, coordinadora del projecte, que afegeix que “és un autor que el poden llegir petits i grans i que no envelleix, no mor a les escoles, segueix ben viu”.\nEl projecte neix de la relació que va establir Casas amb Dahl quan era mestra de l’Escola Camí del Mig de Mataró: “Amb els alumnes vam tenir el privilegi de cartejar-nos amb ell durant més de quatre anys perquè li enviàvem treballs de les seves obres, i amb un grup de mestres vam passar un parell de dies a casa seva, en un poble prop de Londres”. A partir d’aquests treballs, l’escriptora va escriure el llibre Tot Dahl, una guia de lectura i de propostes d’activitats per treballar la seva obra a primària. I ara l’Escola Camí del Mig ha abanderat la iniciativa del centenari amb la participació d’altres centres educatius de Mataró i del país, biblioteques o la Filmoteca de Catalunya.\nObrir el dia llegint\nLa lectura en veu alta dels seus llibres per part de la tutora, un mínim de tres dies a la setmana, és el pilar sobre el qual se sustenta el programa Roald Dahl 100 anys : “El mestre és un model de lectura i les escoles necessiten punts de connexió amb els alumnes. Quan els expliquen un conte creen una relació íntima, l’estrès escolar es combat així, començant bé el dia perquè les lectures es fan a primera hora”. Les obres de Dahl, enfocades des del punt de vista d’un nen i en què apareixen adults dolents que odien els infants i adults bons que contraresten aquests personatges sinistres, són, a parer seu, les més apropiades: “Els nens s’hi enganxen perquè són històries trencadores, divertides, sorprenents i amb un sentit de l’humor càustic i recargolat”.\nHo comparteix la directora de l’Escola Camí del Mig, Anna Oliveras, que afirma que “és un autor que agrada molt als nens i que serveix per atrapar-los en la lectura perquè es diverteixen amb els relats, que tenen un doble sentit que no sempre entenen els més petits”.\nAquest centre mataroní, de resultes de la tasca de Casas, treballa les obres de Dahl des de fa dècades i cada classe estudia un dels seus llibres any rere any. Coincidint amb el centenari del seu naixement, Oliveras puntualitza: “Tot el treball que fèiem pren més rellevància amb activitats específiques”. En aquest sentit, el Carnestoltes aquest any ha sigut monogràfic sobre Roald Dahl i cada classe s’ha disfressat dels seus personatges.\nMentre que els estudiants dels cursos superiors han seguit treballant els seus llibres, els de cicle inicial han fet activitats plàstiques amb els objectes i llaminadures que apareixen a Charlie i la fàbrica de xocolata i han treballat el vocabulari en català, castellà i anglès. La directora admet que els llibres de Dahl enganxen els primers lectors, però recorda que “mantenir l’hàbit de lectura a casa és difícil, perquè tenen molts inputs, com jugar a la consola, però és una manera d’il·lusionar-los a seguir llegint”. L’acte de cloenda del centenari que farà l’escola és una tertúlia literària, el 27 de maig, adreçada a les famílies i en què es llegiran fragments dels seus llibres i es parlarà de la seva vida.\nTambé a Mataró l’Escola Germanes Bertomeu posa el punt final a dos anys dedicats a l’escriptor amb una cantata. No podien acabar d’una altra manera. El centre té la música com a projecte singular i ensenya violí i violoncel als alumnes de tercer i quart en horari lectiu, a part de tenir coral i orquestra. Els alumnes de sisè i de la coral seran els encarregats d’interpretar les cançons que ha escrit Casas i ha musicat Xavier Torras, en una actuació que tindrà lloc al Teatre Monumental el 22 de maig. No ho faran sols: “Cada any fem un concert col·laboratiu i en aquesta edició tenim el suport de l’Esmuc i la participació d’una escola de música de la ciutat”, explica Carme Civit, mestra d’educació física i coordinadora del grup de treball de Mataró del projecte.\nPer Sant Jordi sempre fan un llibre i aquest any és un homenatge a Charlie i la fàbrica de xocolata. És El llibre de les receptes dolces : “Els alumnes de cinquè i sisè l’han explicat als més petits i cada classe ha fet una recepta”, explica Carme Civit. La presentació la van fer ahir a l’escola, en el marc d’un concurs que permetrà als afortunats anar el 3 de maig a la Pastisseria Uñó per visitar l’obrador: “Després ens explicaran què han après de la xocolata i així treballarem diferents aspectes, perquè és un projecte transversal”. Aquesta visita la repetiran la resta d’escoles de la ciutat.


Unanimitat en l’aprovació de les bases per subvencionar entitats que promouen l’esport base | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nUnanimitat en l’aprovació de les bases per subvencionar entitats que promouen l’esport base\nLa regidora d’Esports, Elisa Vedrina. Foto: Tarragona21\nEl Consell Plenari aprova per unanimitat les bases per a l’atorgament de subvencions per a activitats i la promoció esportiva local. Es tracta d’unes noves bases que substitueixen les encara vigents, que daten del 2008, i que, en paraules de la consellera d’Esports, Elisa Vedrina, “incorporen nous criteris a partir de les necessitats detectades”.\nLa consellera d’Esports s’ha mostrat molt satisfeta per l’aprovació feta amb el consens de tots els grups del Ple i ha reconegut la tasca feta per la conselleria “per tal comptar amb unes bases actualitzades a la normativa vigent i que tenen com a principal objectiu facilitar i promocionar la pràctica de l’esport, ja sigui als esportistes com a les entitats, tenint sempre com a referència la gestió impecable dels diners públics”. Vedrina ha afegit que “la nova normativa fa una diferenciació entre les bases i la convocatòria, per tal que hi hagi la suficient flexibilitat per tal d’adaptar-se a les necessitats que vagin sorgint any rere any”. Per finalitzar, la consellera d’Esports ha explicat que “les noves bases de subvenció introdueixen nous programes i criteris de valoració, que permetran arribar a àmbits que l’antiga normativa no permetia”.\nLes noves bases preveuen set modalitats diferents d’ajuts a les entitats esportives:\nSuport per a l’organització d’actes puntuals en temes de salut i seguretat\nSuport a activitats de celebració d’aniversaris significatius de les entitats esportives. (25 anys, 50 anys, 75 anys i centenari)\nSuport a entitats que participen en esdeveniment esportius oficials a nivell català, estatal o internacional que suposin un desplaçament o estança fora de la ciutat\nCentres d’ensenyament i AMPA’S que promouen la pràctica esportiva\nEsportistes individuals amb llicència esportiva vigent\nEsportistes amb diversitat funcional\nAra, un cop aprovades, se sotmetran a exposició pública durant un termini de 20 dies i, en el cas que no es produeixin al·legacions, s’aprovaran definitivament. Paral·lelament s’està treballant amb la convocatòria de les subvencions que definirà el calendari i requisits que s’han de complir per poder participar en cadascun dels programes.\n22/06/2017 L’Ajuntament reitera la ‘voluntat ferma’ d’ajudar el CBT, però no pot incrementar la subvenció\n05/07/2017 El complex poliesportiu i la pista d’atletisme de Campclar obriran al públic el proper 2 d’octubre


La defensa dels llocs de treball i la garantia del dret a la informació de la ciutadania, reptes de futur - SPC Sindicat de Periodistes de Catalunya - Sindicat de Professionals de la Comunicació\nInici/Notícies/La defensa dels llocs de treball i la garantia del dret a la informació de la ciutadania, reptes de futur\nA l’entrevista, Espuny indica que “el sindicalisme és el contrapès democràtic del poder de les empreses i les direccions” i afirma que “no hi ha gaire democràcia dins de les empreses, i estem lluny de fórmules més participatives com la cogestió”.\nEl tancament de mitjans, la presentació d’ERO i l’acomiadament massiu a les redaccions han estat les situacions més complicades en les qual ha participat l’SPC a favor dels treballadors, segons indica el president del sindicat. També afirma que el sindicalisme s’ha d’adaptar a les noves realitats laborals i tecnològiques.\nPresenta com a reptes de futur “la defensa dels llocs de treball i dels convenis, dels col•laboradors a la peça i dels fotoperiodistes, defensa del lliure exercici de la professió. Portar al Parlament la Llei del Dret a la Informació en base a l’article 52 de l’Estatut, que obliga el poder polític a garantir el dret a la informació de la ciutadania. Incorporar-hi també el dret a la Comunicació per part d’aquesta mateixa ciutadania, i suport als mitjans del tercer sector, que són una alternativa als mitjans comercials i als institucionals”.\nFinalment, el president de l’SPC diu que la lluita contra la precarietat laboral s’ha de fer amb bons convenis i legislacions, “reclamant a l’administració l’atenció cap a un sector que és garantia del dret a la informació”.


Dolors Fuster i Adjutori Roma\nLA FAMÍLIA, EL LLEGAT QUE ENS DEFINEIX\nESPECIALISTES UNINT ESFORÇOS\nELS NOSTRES VALORS, GENERACIÓ\nCompromesos amb la filosofia dels nostres fundadors,\nAdjutori Roma i Dolors Fuster\nANIMALS BEN CUIDATS, LA RAMADERIA EN LA QUE CREIEM\nLa Rosa, cuidadora d'una de les nostres granges de porc Ral dAvinyo.\nLA TASCA DE CUIDAR L’ENTORN\n“Afrontar el camí cap a un món mediambientalment sostenible ja no és una opció, és una obligació.”\nCARN I EMBOTITS DE QUALITAT AMB GUST A TRADICIÓ\nPORTANT QUALITAT I SABOR A MÉS DE 40 PAÏSOS\nEXPORTEM A MÉS DE 40 PAÏSOS\n“És un plaer i una satisfacció tenir partners a més de 40 països que valorin, dia a dia, la nostra manera de treballar i la qualitat dels nostres productes.“\nDELÍCIES PER ALS AMANTS DE LA CARN I ELS FOGONS\nLlom d'Avinyó al forn\nMATADERO FRIGORÍFICO DE AVINYÓ S.A. ha rebut les següents ajudes econòmiques europees per a projectes d'estalvi i eficiència energètica.\nLa Cambra en destaca la seva activitat exportadora així com la creació de Ral d’Avinyó, un producte originari del Bages i reconegut més enllà del territori. Llegeix aquí la notícia.\nL’objectiu general d’aquest projecte és l’avaluació de l’ús del pèsol d’hivern, com a font de proteïna alternativa mediterrània, per la substitució de la soja, en dietes de porcs d’engreix en un genotipus rústic destinat, principalment, a la producció de productes curats. S’analitzarà l’efecte dels anomenats factors antinutritius del pèsol (principalment inhibidors de proteases, com la tripsina), mitjançant la inclusió creixent de pèsol durant l’engreix (20%, 30% i 40% a inici, creixement i finalització, respectivament), sobre paràmetres productius i de qualitat de la carn fresca i curada.\nEls objectius tècnics seran:\n•Analitzar la viabilitat tècnica i econòmica i la sostenibilitat en l’ús de noves formules per porcí en engreix, utilitzant com font proteica una lleguminosa local (pèsol d’hivern) adaptada a les condicions edafo-climàtiques de Catalunya.\n•Estudiar les necessitats de proteïna i aminoàcids en les quatre fases d’engreix del porc i determinar l’efecte dels factors antinutritius del pèsol sobre els paràmetres productius i fisiològics de porcs de creuament rústic (Berkshire x Duroc) i sacrificats a pesos elevats (120-130 kg).\nPinsos Molinet, S.L.\nImmaculada Argemí Armengol\nPressupost total 203.361,53 €\nFinançament DARP 83.109,63 €\nFinançament UE 62.696,74 €\nFinançament propi 57.555,15 €\nEl projecte s’executarà fins al mes de desembre de 2022\nL’empresa ramadera RBS, SL ha finalitzat el projecte de redacció de grup operatiu (#GrupsOperatiusCat), proposant nous allotjaments per porcí d’engreix (20-135 kg), sense engraellat i amb jaç de palla. Inicialment el projecte pilot s’ha plantejat a la granja de “Mas Vilaclara“ a Sant Joan de Vilatorrada, amb l’objectiu de millorar aspectes de benestar animal, mediambientals i econòmics, i que voldria fer-se extensiu en altres granges associades del grup D’Avinyó.\nEl Departament de Ciència Animal de la Universitat de Lleida ha dissenyat la proposta d’allotjament per porcs sacrificats a pesos elevats, partint de l’antic sistema tradicional de fem acumulat i adaptant-lo amb millores tecnològiques actuals. Els primers estudis donen resultats favorables i innovadors, amb els quals es podria reduir l’estrès del porc, acompanyat de millores en el rendiment productiu i nous usos a les dejeccions ramaderes produïdes amb aquest sistema.\nFinalment, s’espera que el Grup Operatiu creat i el projecte redactat puguin esdevenir un projecte pilot innovador, per tal d’obtenir resultats pràctics i que permetin analitzar i valorar en matèria de productivitat i sostenibilitat agrícola i ramadera.


Onda recuperarà el 'Consell municipal de la Ceràmica'\nOnda recuperarà el ‘Consell municipal de la Ceràmica’\nL’alcaldessa d’Onda vol recuperar el ‘Consell municipal de la Ceràmica’. Es tracta d’un òrgan de caràcter local “on les empreses d’Onda puguen reunir-se amb l’ajuntament, explicar-nos quins són els seus problemes i necessitats i nosaltres puguem ajudar-los en el que calga o traslladar-ho a les administracions que toque”, explica Carmina Ballester.\nLa primera edil confia que la recuperació d’esta taula de diàleg i d’intercanvi d’opinions puga beneficiar els empresaris i creu que encara que puga haver-hi altres òrgans o entitats que feren d’altaveu “l’ajuntament, com administració local és la primera que ha d’escoltar el que diuen les empreses del sector que tenim a Onda”. Així, Ballester no veu cap problema en què puga haver-hi duplicitats de funcions i afirma que “quan més suport tinguen…millor”.\nAixí ho ha explicat esta setmana a Actualitat Valenciana, en el marc de la fira Cevisama on el municipi ha tingut un marcat protagonisme. De fet, amb una intensa agenda d’actes programats, l’alcaldessa ha tingut temps per poder conversar amb els empresaris que afirmen mostrar-se “optimistes respecte esta fira Cevisama 2020”.\nEn este sentit, i la mateixa setmana en què la ministra d’Indústria anunciava en la seua visita a Cevisama que crearia una mesa de treball a Madrid amb representants de les diferents àrees implicades per tractar els problemes del sector ceràmic, l’alcaldessa d’Onda llança un repte a les administracions afirmant que “les empreses ceràmiques estan preparades i ara és l’administració la que ha de demostrar estar a l’altura”.


PPD Zagreb 33 - Barça 37 - Penya Meritxell\nPPD Zagreb 33 – Barça 37\nOnzena victòria consecutiva del Barça a l’EHF Champions League davant un Zagreb que ha fet un gran partit a diferència del que va fer en el partit de la primera volta al Palau Blaugrana. Els homes de Vlado Sola, tot i ser els últims classificats del grup, han plantat cara durant tot el matx inclús quan el resultat ja feia evident que el partit seria pels homes de Xavi Pascual.\nEls visitants han necessitat la seva millor versió en una segona part en la qual els locals s’han trobat amb la possibilitat de lluitar pel triomf. Al final ha quedat en res gràcies a l’entrada de Gonzalo Pérez de Vargas, immens sota els pals en el tram final del partit.\nImprecisions en atac\nDe fet el matx s’iniciava amb un Barça desconegut. Imprecisos en les passades i poc fiables en el tir, els locals dominaven 4-2 tot i que havia començat anotant Aleix Gómez des dels set metres. Seguidament els blaugranes mantenien la iniciativa en el marcador gràcies a l’encert d’Aitor Ariño, però durava poc, com hem dit, per la poca precisió dels passis. Tres gols consecutius de Nikola Grahovac des de la línia dels sis metres posaven als locals al davant. Els visitants havien de nedar a contracorrent i entre Dika Mem, titular avui, i Luka Cindric podien reduir el marge local a un sol gol abans que un parell d’aturades de Kevin Möller permetessin a Ariño fer el cinquè gol dels blaugranes que servia per empatar el matx.\nEls forasters no acabaven d’estar fins en atac i això serà aprofitat pels locals per tornar a avançar-se al lluminós, 7-5, amb gols des dels set metres de Nemanja Obradovic i d’un altre signat per David Mandic. Tot plegat obliga a Xavi Pascual a demanar un temps mort, en el qual demana als seus homes paciència en atac i intensitat en defensa.\nLes coses canviaran de cop pels visitants. Quan el joc es reprèn els croats intenten sorprendre l’atac blaugrana al plantejar una defensa que sembla una barreja entre la 5-1 i la 3-2-1. El cert és que serà només pel primer atac. El canvi defensiu no amoïna als blaugranes que anoten gràcies a Ariño des de l’extrem esquerre. Un parell de contraatacs signats per Blaz Janc i Thiagus Petrus capgiren el marcador, 7-8. Ara la defensa blaugrana s’ha convertit en un mur i això fa que el parcial arribi a ser 0-5 després dels gols anotats per Dika Mem i Ludovic Fàbregas, 7-10.\nAra qui demana temps mort és Sola. La pausa millora l’atac local, però els blaugranes conserven la fórmula per continuar anotant. Ho fan Ariño i Aron Palmarsson per mantenir els tres gols d’avantatge, 9-12. La renda creixerà tot i una exclusió del lateral islandès, després d’un contraatac signat per Haniel Langaro. Els quatre gols de renda els manté Fàbregas, mentre que després d’una aturada de Kevin Möller, el titular avui, un altre gol del pivot francès, la fa arribar als cinc gols, 10-15.\nEls locals que han patit una exclusió, en aquest cas de Csaba Leimeter, veuran com fins i tot Möller anota un gol des de la seva àrea aprofitant que els croats juguen sense porter. La renda es mantindrà després del gol anotat per Langaro, 11-17. Els que anoten Mandic i Filip Vistorp, aquest des dels set metres, la redueixen fins a deixar-la en tan sols quatre gols, 13-17. Reaccionen els catalans perquè li comencen a veure les orelles al llop. Un parcial 1-3, amb Àlex Pascual, Cedric Sorhaindo i Raúl Entrerrios de golejadors la tornarà als sis gols, 14-20.\nQuan sembla que arribarem amb aquesta còmoda renda a la mitja part, un parell d’atacs que acaben amb dues errades en el xut de Pascual, un fora, l’altre al pal, donen ales als croats que poden reduir la renda visitant fins al 17-20 amb un parcial 3-0 després dels dos gols anotats per Paolo Kraljevic i el convertit per Ivan Laljek. A la porteria croata Todor Jandric entra per Matej Asanin. Tot i el canvi a la porteria croata, Entrerrios anota abans que Laljek faci el mateix deixant el 18-21 amb el que s’arriba al descans.\nEl Zagreb empata el partit\nL’inici de la segona part, que comença sense canvis a la porteria blaugrana mentre que Asanin torna a ser el porter dels croats, no és gens favorable pels forasters. Tot i que Janc anota de contraatac, els locals són capaços d’empatar el matx a 23 després d’un parcial 5-2, gràcies, altre cop, als gols que anota Grahovac des dels sis metres. Com al principi del partit, els homes de Xavi Pascual tornen a ser imprecisos en el passi i poc incisius en atac. De fet l’únic blaugrana que anota en aquests primers minuts és Janc, tres gols en gairebé vuit minuts de joc, però que no serveixen per impedir que el matx, com hem dit, s’arribi a empatar.\nUn xut de Dika Mem que surt fora els hi dóna als homes de Sola la possibilitat de capgirar el marcador, però Möller ho evita amb una aturada providencial. Una rematada innocent de Donam Makuc torna a oferir als croats la possessió per avançar-se al marcador. Aquest cop serà la defensa blaugrana la que recuperi la possessió. Això permet a Janc a fer el tercer gol al qual ens referíem abans, pel 23-24. Les dues oportunitats que han tingut els locals per avançar-se i que han malbaratat, aconsellen a Sola a demanar un temps mort. A la represa un gol de Kraljevic empata el matx a 24.\nDesprés d’una pilota perduda per Makuc, els locals disposaran, per tercer cop consecutiu, de la possessió per avançar-se. Aquest cop va de debò perquè tenen un set metres a favor que ha de llançar l’infal·lible fins ara Vistorop. Gonzalo, que ja havia entrat a la primera meitat per intentar, sense èxit, aturar un parell de set metres al mateix Vistorop, substitueix a Möller. Aquest cop el de Toledo li guanya la partida al jugador local.\nArriba l’onzena victòria a l’EHF!\nSola conscient que cal fer quelcom ordena ara defensar en 5-1. L’atac blaugrana, però continua a la seva. Makuc anotarà per dos cops, el segon de contraatac, aconseguint que d’un possible 25-24, es passi a un real 24-27 a poc més de 15 minuts per la fi. Xavi Pascual aprofita l’avinentesa i deixa a Gonzalo sota els pals de la porteria blaugrana. Anoten els locals, amb Vistorop des dels set metres, però fa el mateix Fàbregas per dos cops en un intercanvi de gols pel 26-29.\nAmb la tornada a pista de Petrus que havia estat exclòs en el set metres que havia aturat Gonzalo, la defensa torna a funcionar. Això permet que el gol anotat per Ariño incrementi el marge fins als quatre gols, 26-30. El marge es mantindrà després d’un gol de Palmarsson. Però els catalans en volen més perquè no se’n refien els croats. I els gols que anoten altre cop Palmarsson i Cindric fan arribar l’avantatge blaugrana als cinc gols, 28-33. Marge que manté Aleix Gómez des dels set metres.\nVist que no li ha funcionat gaire bé l’alternativa defensiva, Sola ordena tornar a defensar amb 6-0. Opció que aprofita Cindric per fer el 30-36 a menys de cinc minuts per la fi. Sola demana un altre temps mort tot i que és conscient que no els hi queda temps per intentar una remuntada. Com ha fet a la primera meitat torna a canviar de porter, Jandric per Asanin. L’exclusió de Dolenec li facilita una mica les coses. Els locals anoten abans de tornar a la defensa 5-1, que Dika Mem supera amb comoditat per fer el darrer gol foraster31-37. Anoten els locals per dos cops mentre que les rematades de Cindric i Aleix Gómez no són encertades i el matx acaba amb el 33-37 final.


Primera reunió del comitè organitzador dels Jocs Special Olympics 2018 — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Primera reunió del comitè organitzador dels Jocs Special Olympics 2018\nPrimera reunió del comitè organitzador dels Jocs Special Olympics 2018\nA la trobada hi han pres part representants de l'Ajuntament de la Seu, el Comú d'Andorra la Vella, Special Olympics i ACELL. L'esdeveniment, del 4 al 7 d'octubre, portarà a ambdues ciutats uns 1.500 esportistes i 400 tècnics\nReunió del comitè organitzador dels Jocs Special Olympics 2018\nAquest dilluns s'ha fet, a l'Ajuntament de la Seu d'Urgell, la primera reunió de treball del Comitè Organitzador dels Jocs Special Olympics 2018, que se celebraran conjuntament a la capital alturgellenca i a Andorra la Vella del 4 al 7 d'octubre vinents. La trobada ha servit per preparar la infraestructura necessària i els de l'esdeveniment, protagonitzat per esportistes amb discapacitat intel·lectual.\nA la sessió de treball hi han participat la tinent d'alcalde d'Atenció a les Persones de l'Ajuntament de la Seu, Anna Vives; el director dels Jocs Special Olympics, Jordi Romea; la presidenta de la Federació ACELL, Marina Gómez; el president de Special Olympics Catalunya, Sergi Grimau; el cap d'activitats del Comú d'Andorra la Vella, Josep Tudó, i el president d'Special Olympics Andorra, Àlex Terés. També hi han pres part els directors d'Esports de l'Ajuntament de la Seu d'Urgell, David Vallvé, i del Comú d'Andorra la Vella, Alain Cabanes, juntament amb Coia Sedó, membre d'Special Olympics Andorra.\nEls Jocs Special Olympics, que per primera vegada es faran al Pirineu, són la manifestació esportiva més rellevant en l’àmbit de les persones amb discapacitat intel·lectual, ja que congreguen prop de 1.500 esportistes i 400 entrenadors vinguts d'arreu de Catalunya i d'Andorra però també d'altres països. L'esdeveniment mourà més de 60 persones en l’organització i prop de 600 voluntaris. L’edició d'aquest 2018 inclourà tretze modalitats esportives.