Бразилія: корона Бразильської імперії » Українські реферати\nБразилія: корона Бразильської імперії\nЦе найбільше в Південній Америці і п'ятий за величиною в світі держава з її буйством карнавальних фарб і всепрощаючим Ісусом Христом розтягнув, що руки над Ріо, ніяк не в'яжеться зі словом «імперія». Проте був у його історії період, коли ця колишня португальська колонія стала гордо іменуватися Незалежної Бразильської імперією. Але Бразилія не була б Бразилією, якщо б терміну існування створеної на її землі імперії не було відпущено всього 67 років, а людей, що носили титул імператора, не було всього двоє й причому обоє - Педру.\nЦя невідома раніше земля була виявлена 22 квітня 1500 португальської флотилією, що її веде в Індію Педру Алварішем Кабралом. Висадившись неподалік від сучасного Порту-Сегура, мореплавець оголосив нові території володіннями Португалії і, треба сказати, що на цілком законних підставах.\nВ Відповідно до папської буллою від 1481 ще до подорожі Колумба до Португалії відходили всі знову відкриті території, розташовані на південь від Канарських островів. Минуло трохи більше 10 років, і король Фердинанд, а також його дружина Ізабелла пред'явили права іспанської корони на землі, відкриті відважним Генуї. Таким чином, інтереси іспанців і португальців вступили в явне протиріччя. Врегулювати ж це питання повинен був Папа Олександр VI, Борджіа, що був уродженцем Іспанії. І в 1493 році їм була видана нова булла, по якої всі землі на захід від 50-го градуси західної довготи відходили іспанській короні, а ті, що на схід, - португальської.\nОднак вже через рік між Іспанією і Португалією був укладений Тордесільяський договір, що уточнив границі розділу на користь Португалії.\nА оскільки в той час ще ніхто не міг уявити справжніх розмірів нових земель, то відповідно до договору точкою відліку були обрані острови Зеленого Мису, колишні португальськими володіннями. На відстані 370 ліг (тобто більше 2 000 км) від цих островів від полюса до полюса була проведена уявна лінія, покликана назавжди розмежувати іспанські й португальські володіння. Всі території, що розташовувалися на схід від цієї умовної межі, визнавалися володінням Португалії, а все, що на захід - іспанськими. З часом Тордесільяський договір втратив реальну силу, тому що португальці почали приєднувати землі, що лежать по той бік обумовленої раніше кордону. Більше того, велика частина сучасної Бразилії лежить на території, яка за договором повинна була належати іспанцям. Ці землі ввійшли до складу країни по так званому праву захоплення і довго служили яблуком розбрату між Іспанією і Португалією.\nХоча спочатку відкриттю Кабрала португальці великого значення не надавали - їх набагато більше цікавили ті землі, які були досліджені Васко да Гама, тобто Східна Африка, Південно-Східна Азія і, звичайно, найбагатша і загадкова Індія - мрія всіх мореплавців. Проте активні дії англійських і голландських купців, що ставили під загрозу існування португальських володінь у Новому Світі, в кінцевому підсумку змусили португальців зосередити свою увагу на зміцненні цієї колонії.\nВ 1536 її території були розділені на 13 капітанства, в 1549-м в Бразилії з'явився перший генерал-губернатор, а через ще 91 рік - перший віце-король, яким став маркіз де Монтальван. Його резиденція розташувалася у місті Сальвадор (провінції Баїя), протягом двох століття можна було бразильської столицею.\nВ 1578-го після загибелі в битві з марокканцями короля Португалії Себастьяна I трон зайняв його найближчий родич, король Іспанії Філіп II. До тих самих пір, поки в 1640 португальським королем не був проголошений Жуан Брагансскій, межі на Піренейському півострові були практично стерті. Те ж саме відбулося і в Америці. Тут різні експедиції й загони мисливців за рабами освоювали всі нові території, незважаючи ні на які умовності. Численні раби потрібні були для вирощування і переробки цукрового очерету, що став поряд з червоним деревом вже з 30-х років XVI століття вкрай прибутковою статтею доходу для єдиної в Новому Світлі португальської колонії.\nОдна з експедицій, перебуваючи в 1695 році в центральній частині Бразильського нагір'я, абсолютно випадково виявила великі поклади золота й алмазів. Так, на зміну «Цукровій лихоманці» прийшла лихоманка «золота». Але, як не дивно, прибутку, отримані португальцями від продажу золота в XVIII столітті, були істотно меншими, ніж від продажу цукру - в XVII. І це незважаючи на те, що протягом 100 років (з 1700 по 1800 рік) в Бразилії було добуто 1 000 тонн золота і 3 мільйони каратів алмазів. Пояснюється ж це тим, що праця рабів, що складали до того часу половину всього населення Бразилії (близько 3 млн. чоловік), практично нічого не коштував.\nВ 1763 столиця Бразилії перемістилася із Сальвадору в Ріо-де-Жанейро. А в березні 1808-го в історії країни відбулася дуже важлива подія - в результаті того, що сталося роком раніше вторгнення в Португалію наполеонівських військ вся правляча державна верхівка країни на чолі з королевою Марією I і її сином-регентом бігла в Ріо. Не менш значну роль в справі економічного підйомі цього, по суті, абсолютно нового, держави зіграло і відкриття бразильських портів для англійських торгових судів. У 1815 році Бразилія була проголошена королівством у складі «Об'єднаного королівства Португалії, Бразилії та Алгарве », королем якого став Жуан VI. І хоча формально Бразилія перестала бути колонією, вплив португальської корони продовжувало залишатися домінуючим.\nВ 1821-м Жуан VI повернувся до Португалії, а в якості регента залишив свого 24-річного сина Педру I. Але через недовгий час волелюбні настрої, охопили більшу частину держави, змусили Педру I оголосити Бразильську імперію не залежною від португальського впливу.\nВ березні 1824 року була прийнята перша конституція, за якою країна проголошувалася конституційною монархією. Другий і останній бразильський імператор Педру II зійшов на престол у віці 5 років. А тому спочатку від його імені правили різні регенти, але після 1840 року влада повністю перейшла в його руки.\nВ цей же час почалася чергова і головна, але аж ніяк не остання з бразильських економічних «лихоманок» - кавова. До кінця правління Педру II Бразилія поставляла на світовий ринок більше половини усього виробленого в світі кави. Причому 56 цього продукту все ще було зібрано руками рабів. Той факт, що кавова галузь постійно вимагала гарантованого припливу робочої сили, став головною причиною того, що рабство в Бразилії було скасовано лише в 1888 році. Саме ця подія і стало початком кінця першої та останньої «Європейської» імперії в Південній Америці.\n15 Листопад 1889 португальська династія Браганса в особі Педру II була скинута тими, хто більше не потребував фігурі імператора як гаранта рабовласницького ладу. Плантатори, військові та промислові ділки вирішили, що відтепер вони самі можуть керувати країною, що, загалом, і сталося. Незважаючи на повстання і громадянські війни, кавовим і цукровим монополістам довгий час вдавалося контролювати правлячу верхівку країни. В історію Бразилії цей період увійшов під назвою Перша республіка, яка проіснувала до 1930 року. Саме в цей час в Бразилії спалахнула остання і дуже недовговічна промислова лихоманка - «каучукова». Швидкозростаючою бразильської автомобільної індустрії потрібний матеріал для виробництва шин. Їм і став каучук, найбагатші плантації якого перетворили маленьке містечко Манаус в Амазонії в другій за величиною місто країни.\nНа рубежі XIX і XX століть у цьому місті був побудований знаменитий оперний театр, що став відображенням великої мрії «каучукової буржуазії». На жаль, здійснитися їй не судилося. Насіння «гумових» дерев були вивезені до Малайзії. А вже через кілька років набагато дешевший малайська каучук витіснив бразильський зі світового ринку, чого, втім, не можна було сказати про каву.\nВ 1930 році в історії Бразилії настала майже 25-річна епоха диктатури Варгаса Варгаса, який переміг на загальнонаціональних виборах прихильника Ліберального альянсу. Йому тривалий час вдавалося підтримувати дружні відносини і з гітлерівською Німеччиною, і з прогітлерівського Італією, і з США. Військові кола Бразилії вітали союз з Гітлером, а промисловці та банкіри - з Рузвельтом. Скасування виборів та придушення час від часу спалахували заколотів стало візитною карткою правління Варгаса. Бразилія надто пізно - лише в серпні 1942-го - оголосила війну Німеччині як союзник США.\nЗа закінчення другої світової війни уряд, очолюваний Варгасом, було скинуто. І тим не менше на виборах, що пройшли в країні в 1950-м, йому знову вдалося здобути перемогу. Цей, вже другий в його життя, шанс він з максимальною віддачею використав для побудови сильної державної машини, в чому, треба сказати, що неабияк досяг успіху. Однак у серпні 1954 року, у розпал чергового політичного кризи, Варгас, відчувши, що його положення стає непевним, наклав на себе собою. Протягом свого життя цієї людини двічі (з 1930 по 1934 і з 1937 по 1945 роки) вдалося бути диктатором і двічі (з 1934 по 1937 і з 1951 по 1954 роки) - всенародно обраним президентом, що робить його, без перебільшення, унікальною політичною фігурою у всій далеко не спокійною історії XX століття.\nЩе однією яскравою особистістю, що діяла на політичній арені цієї країни, став нащадок чеських емігрантів президент Жуселіну Кубічек ді Олівейра. З його ім'ям багато бразильці пов'язують промислові успіхи своєї держави в 60-х роках минулого століття, але головна його заслуга полягає в тому, що саме при ньому була закладена і дуже швидко зведена нова столиця країни - місто Бразиліа.\nПро її споруді говорили ще з часів імперії, але до Кубічека нікому не вдалося відірвати бразильців від улюбленого ними Атлантичного узбережжя. І в 1960 році і президент, і парламент, і уряд урочисто переїхали в Бразиліа -- місто, побудоване за кілька років практично з нуля і розташований майже в самому центрі держави.\nІснує думка, що з висоти пташиного польоту це місто своїми обрисами нагадує літак. Хоча справедливіше було б провести паралель з птахом ібіс - адже дуже багато чого в символіці нової столиці було запозичене з давньоєгипетської культури. Куполи нової будівлі парламенту повинні були, по всій видимості, акумулювати земну і космічну енергії, спрямовуючи їх на благо і процвітання держави. Але, як показала історія Бразилії другої половини XX століття, цей досить оригінальний символічний прийом так і не зумів виправдати себе на практиці. Президенти країни змінювали один одного з калейдоскопічною швидкістю. Траплялося й так, що до влади кілька разів приходила військова хунта, періодично то заборонялася, то дозволялася будь-яка політична діяльність, комуністів то садили в тюрми, то випускали, проводилися референдуми, а також найрізноманітніші реформи, але становище країни від цього не поліпшувалося.\nІ проте бразильці, будучи дітьми Сонця, і не думають сумувати. Їх знаменитий Ріо є визнаною столицею самого запального й мальовничого карнавалу із всіх існуючих у світі. Потрапивши на тутешній тропічний грунт кілька століть назад, карнавал став для бразильців не просто святом, а самим життям. А коли жителі країни веселяться так, як це роблять жителі Бразилії, значить, ця країна просто приречена на процвітання. Нехай і не дуже швидке ...


Різновиди металевих збірно-розбірних стелажів | Інтер'Єрні Штучки\nУстаткування для зберігання різноманітних предметів, що представляє собою багатоповерхові споруди з полиць, зафіксованих між собою металевими стійками, бічними дерев'яними стінками або комбінованими стійками на консолях, називається стелаж. При цьому типові металеві стелажі для будинку, гаража, складського приміщення та інших будівель вельми зручні, універсальні і доречні в будь-якому інтер'єрі.\nМеталеві стелажі для дому виконуються з міцного і якісного металу, який здатний витримати значні навантаження. До того ж догляд за такими конструкціями не вимагає особливого підходу, і, як правило, термін експлуатації їх необмежений.\nВиди стелажів для будинку\nЗа функціональністю розрізняють наступні види моделей для установки в будинку:\nСтаціонарні стелажі, якими найчастіше зонируют ділянки в житловому приміщенні, наприклад, між вітальнею і кухнею;\nСтелажі металеві збірні (або універсальні), з великим успіхом встановлюються як на балконі, так і в коморі, ванній або навіть на кухні і спальні (вбиральні).\nВ цілому ж стелажі металеві розбірні (пересувні) або стаціонарні завдяки своєму зовнішньому вигляду і простоті в експлуатації легко забезпечують зручне зберігання всіляких інструментів, книг, коробок, одягу, побутової техніки і електроніки, а також тимчасово непотрібних речей.\nТакож для будинку стелаж металевий збірно-розбірний буває виконаний як в легкому варіанті, так і в посиленому, вантажному та закритому. Всі ці різноманітні типи стелажів встановлюються в приміщеннях з різним призначенням і завантаженістю.\nКрім стелажів, виконаних з металу, для домашнього затишного і оригінального інтер'єру можна придбати або самостійно змонтувати полиці зі скла, пластику, натурального дерева, деревних або ламінованих плит.\nЯкщо взяти до уваги невелику вартість багаторівневих полиць в порівнянні з іншими видами меблів, то практично кожен бажаючий може дозволити собі купити для дому стелажі. Їх своєрідні компонування, різноманітність матеріалів ідеально поєднуються з багатофункціональністю.\nСфери застосування стелажів\nНа сьогоднішній день крім багатоярусних полиць для дому, металеві стелажі використовують і в інших приміщень - не побутового призначення. Так як вони є найбільш раціональними варіантами для зберігання і обробки різної поклажі, то розрізняють наступні їх модифікації:\nСтелажі металеві складські поличні або палетні для збереження продукції.\nСтелажі сталеві з оцинкованого металу для середнього навантаження, що застосовуються в основному в цехах невеликої вантажопідйомності, житлових приміщеннях і складах. Їх полки виконані зі сталі і пофарбовані порошковою фарбою, а складання здійснюється на болтових з'єднаннях.\nСтелажі металеві архівні - для офісу, бібліотеки, для медичних установ, а також для самого архіву.\nПересувні або мобільні стелажі на зацепах застосовуються для заощадження робочого простору як в підсобці, майстерні, так і в гаражі або будинку. Їх особливість - швидкість установки і демонтаж металевих деталей конструкції при необхідності.\nСтелажі для магазину металеві бувають, як правило, з можливістю використання перекриття під речові вішалки (штанга для плічок). При цьому застосування кутових секцій дозволяє сконструювати кутовий стелаж в разі потреби.\nКонсольні стелажі, призначені для зберігання дерев'яного, пластикового або металевого профілю великої довжини.\nБільшість моделей стелажів є збірними і в них передбачена можливість скріплення окремих секцій між собою, що дозволяє зібрати більш складні конструкції і заощадити на кількості стійок. Або з метою найбільшої економії можна придбати за допомогою виставлених на дошці оголошень стелаж металевий б / у, який при цьому буде відповідати всім наступні основні вимоги.\nКритерії параметрів і нюансів при придбанні стелажів\nОтже, купуючи стелаж металевий збірно-розбірний, який згодом не викличе дискомфорту при експлуатації, ви повинні розуміти і знати, яким наступним параметрам і характеристикам він повинен відповідати:\nБезпека всієї конструкції;\nВиробник, а також фактичне відповідність усім заявленим параметрам, з гарантією сервісу постачальника;\nТерміни поставки і виробництва;\nПокриття та обробка елементів;\nУмови доставки конструкції;\nІнші особисті переваги замовника, тобто ваші.\nЩо ж стосується всього іншого, то при спілкуванні з менеджером в процесі оформлення замовлення, ви зможете все подробиці уточнити і обговорити вже по телефону (або при особистій зустрічі).\nДивіться відео: Перекрытие из Бетона. Монтаж опалубки ребристых перекрытий!\nСтілець для кухні: види і вибір →\nУщільнювач для пластикових вікон: вибір і поради


Марія Аннунціата Австрійська — Вікіпедія\nМарія Аннунціата у вбранні настоятельки Празького інституту шляхтянок, бл. 1895\nМарія Аннунціата Адельгейд Терезія Міхаела Кароліна Луїза Пія Ігнатія\nМарія Аннунціата Габсбург-Лотаринзька\n31 липня 1876(1876-07-31)\nРайхенау-ан-дер-Ракс, Австро-Угорська імперія\n8 квітня 1961(1961-04-08) (84 роки)\nкрипта Кафедрального собору Вадуца, Ліхтенштейн\nІмператор Франц Йосиф I — дядько\n• Франц Фердинанд, Фердинанд Карл Австрійський[d], Отто Франц Австрійський, Єлизавета Амалія Австрійська і Маргарита Софія Австрійська\nМарія Аннунціата Австрійська (нім. Maria Annunziata von Österreich, також Марія Аннунціата Габсбург-Лотаринзька,нім. Maria Annunziata von Habsburg-Lothringen, повне ім'я Марія Аннунціата Адельгейд Терезія Міхаела Кароліна Луїза Пія Ігнатія нім. Maria Annunziata Adelheid Theresia Michaela Karoline Luise Pia Ignatia; 31 липня 1876 — 8 квітня 1961) — австрійська ерцгерцогиня з династії Габсбургів, донька ерцгерцога Карла Людвіга та Марії Терези Португальської, принцеса-настоятелька Терезіанського інституту шляхтянок у Празі у 1894—1918 роках.\nЛітом 1902 року була заручена із герцогом Зігфрідом Баварським, але шлюб не відбувся.\nМарія Аннунціата народилася о 19-й годині 31 липня 1876 року на віллі Вартхольц у Райхенау-ан-дер-Ракс, відомому курорті Австро-Угорської імперії. Вона стала первістком у родині ерцгерцога Карла Людвига та його третьої дружини Марії Терези Португальської. Своє ім'я новонароджена отримала на честь другої дружини батька — Марії Аннунціати Бурбон-Сицилійської. У колі сім'ї дівчинку кликали пестливим прізвиськом «Міана».\nЗа два роки у неї з'явилась молодша сестра Єлизавета Амалія, а від попереднього шлюбу батька вона мала єдинокровних братів Франца Фердинанда, Отто Франца, Фердинанда Карла та сестру Маргариту Софію. Батько дуже любив дітей та вів щоденник, куди записував всі події із їхнього життя.\nУ віці 18 років Марія Аннунціата стала принцесою-настоятелькою Терезіанського інституту шляхтянок у Празі, змінивши на посаді Кароліну Марію Австрійську, яка взяла шлюб із принцом Саксен-Кобург-Готським. Ця посада не вимагала обітницю незайманості, й жінкам було дозволено вступати в шлюб.\nЗа два роки Карл Людвіг Австрійський помер від тифу. Матір свій вплив при дворі зберегла і після смерті імператриці Сіссі виконувала функції першої леді. Для обох доньок вона підібрала наречених із правлячих династій.\nІ матір, і сама Марія Аннунціата, яка була дуже близькою до старшого брата, підтримували Франца Фердинанда у прагненні побратися із коханою жінкою Софією Хотек. Тільки вони зі всієї родини були присутніми на їхньому весіллі у липні 1900.\nМарія Аннунціата та Зігфрід Баварський\n15 червня 1902 року в Баварії було оголошено про заручини Марії Аннунціати із герцогом Зігфрідом Баварським, небожем імператриці Сіссі. У дитинстві вони багато часу провели разом, оскільки Зігфрід із братами був близьким до родини дядька, Карла Теодора Баварського, в той час як дружина останнього доводилася рідною сестрою Марії Терези Португальської, яка часто із доньками навідувала Поссенгофен. Як повідомлялося під час заручин, герцог, вже у дорослому віці, віддаючи візит Францу Фердинанду, в його домі знову побачився із Марією Аннунціатою та закохався в неї. Дівчина також визнавала, що глибоко кохає свого судженого.\nНаречений користувався популярністю і у Відні, і в Мюнхені, був відмінним наїздником. Наречену описували як вишукану, чарівну та привабливу дівчину, яка успадкувала гарний вигляд та яскраву зовнішність від матері. Вінчання було заплановане на початок серпня.\nПеред весіллям наречені вирішили нанести візит бабусі Марії Аннунціати, Адельгейді Вертхайм-Льовенштайн, яка проживала в монастирі Святої Цецилії в містечку Коуз на острові Вайт у Англії. Разом з ними відправилися матір та сестра ерцгерцогині. Під час подорожі жінки мали змогу спостерігати у Зигфріда дивну поведінку, що була, як виявилося, наслідком нервових розладів.\nПісля повернення до Відня Міана попросила у дядька Франца Йосифа I дозволу розірвати заручини. Домовленість про шлюб була анульована за взаємною згодою. Про розірвання заручин було оголошено 5 серпня.\nЇї сестра наступного року одружилася із ліхтенштейнським принцом Алоїзом. Марія Аннунціата заміж так і не вийшла. Свої релігійні обов'язки настоятельки вона виконувала надалі набагато серйозніше, ніж її попередниці. В той час її змальовували «як дуже серйозну, якщо не сказати меланхолійну жінку».\nУ 1914 році її брата Франца Фердинанда було вбито у Сараєво, що стало приводом до початку Першої світової війни.\nОстанні роки життя ерцгерцогиня провела у своєї сестри Єлизавети Амалії в Ліхтенштейні. Померла у Вадуці 8 квітня 1961-го у віці 84 років. Похована у князівській усипальниці у крипті Катедрального собору Святого Флоріна у Вадуці.\nОрден королеви Марії Луїзи № 1002 (Іспанія).\n↑ За деякими джерелами 13 липня.\n↑ а б в г д Королівські заручени розірвані  (англ.)\n↑ Ерцгерцог Карл Людвіг, його дружини та діти  (англ.)\n↑ Доля Зигфріда Баварського  (нім.)\nNorbert Nemec: Erzherzogin Maria Annunziata (1876—1961): Die unbekannte Nichte Kaiser Franz Josephs I., Böhlau Verlag Wien 2010, ISBN 320578456  (нім.)\nГенеалогія Марії Аннунціати (англ.)\nМарія Аннунціата Австрійська. Фото\nМарія Аннунціата із батьком. Фото 1876 року\nМарія Аннунціата та Зігфрід Баварський. Фото\nІсторія Біографії Австрія Чехія\nGND: 141753293 · ISNI: 0000 0001 0941 9367 · LCCN: no2010157269 · NKC: jx20110107004 · SUDOC: 157229939 · VIAF: 134450198\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Марія_Аннунціата_Австрійська&oldid=21478637\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 16:55, 20 листопада 2017.


Визначено переможців програми Urban Action\nБританська Рада в Україні та Goethe-Institut спільно з CANactions розпочинають програму Urban Action для підтримки інноваційних проектів, які спрямовані на розвиток середніх постіндустріальних міст України. мешканців.\nПроекти MetaLab з Івано-Фраківська та MovEast з Костянтинівки стали переможцями конкурсу на участь в програмі Urban Action, яку організовують Британська Рада та Goethe-Institut в Україні спільно з освітньою платформою CANactions. Кожен проект отримає до 15000 євро на втілення своїх ідей спрямованих на розвиток постіндустріальних територій міста. Реалізувати задум їм допомагатимуть берлінське бюро TSPA та лондонська студія Studio Weave.\nБільше 130 проектів подали заявки на участь у програмі Urban Action, яка зосереджена на підтримці інноваційних проектів спрямованих на розвиток постіндустріальних територій міст України з населенням до 600тисяч жителів. Група міжнародних експертів обрала двох переможців: MetaLab проект з Івано-Франківська та MovEast з Костянтинівки (Донецька область).\nMetaLab є частиною амбітних дій спрямованих оживити великий завод «Промприлад» в центрі Івано-Франківська. Проект має на меті створити експерементальну дослідницьку лабораторію, в якій вирішуватимуться питання дотичні до мистецтва, урбаністики та соціального діалогу. MetaLab розглядається як пілотний проект на території заводу «Промприлад».\nУ Костянтинівці в рамках проекту MovEast планують створити культурний публічний простір під відкритим небом. Його хочуть використовувати для показів фільмів, проведення музичних подій та в якості платформи для перформенсів та соціальних подій. Команда проекту пропонує оживити простір перед існуючою будівлею кінотеатру у центрі міста. Обидві команди отримають до 15 000 євро на реалізацію своїх ідей.\nУ березні команди проектів відправляться у Велику Британію та Німеччину, щоб перейняти досвід реалізації подібних ідей. Берлінське бюро TSPA, що спеціалізується на стратегічному плануванні та міському розвитку, супроводжуватиме проект MovEast, а MetaLab відправиться до лондонської студії Studio Weave, неодноразових переможців архітектурних конкурсів, які спеціалізуються на розробці та втіленні архітектурних проектів для громадськості.\nОбидві команди презентуватимуть свої перші напрацювання у червні на міжнародному архітектурному фестивалі CANactions, а кінцева реалізація планується на листопад 2017 року. Проекти переможців можна переглянутина сайті.


Чому об’єднання міста та села – це союз на перспективу та розвиток? - Лента новостей Чернигова\nЧому об’єднання міста та села – це союз на перспективу та розвиток?\nЗа шість місяців з моменту дії Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про добровільне об’єднання територіальних громад» № 6466 на території Чернігівської області половина міст обласного значення – Новгород-Сіверський та Ніжин – вже завершили процес об’єднання. У Прилуках формується ініціативна група з питань створення ОТГ.\nЧому об’єднавчі процеси цікаві для великих міст області? Заради яких перспектив голови та депутати сільських рад вирішили стати частиною міською громади? І які економічні дивіденди отримають ці громади у майбутньому, розповідає Олександр Мельник, радник з місцевих фінансів Чернігівського Центру розвитку місцевого самоврядування, створеного за підтримки Програми «U-LEAD з Європою» та Мінрегіону.\n- Що може зацікавити місто обласного значення у створенні ОТГ?\n- До прийняття закону № 6466 міста обласного значення були дещо «відмежовані» від реформи децентралізації. З травня ситуація змінилася. І це дало суттєвий поштовх для економічного розвитку міст обласного значення та сусідніх сільських рад.\nПіонером в Чернігівській області та Україні було місто Новгород-Сіверський, до якого приєдналася Горбівська сільська рада. Створення Новгород-Сіверської громади фактично почалося одразу після вступу в дію закону. Представники міської ради звернулися до Чернігівського ЦРМС і вже у серпні об’єднавчі процеси завершилися. Більше того, це перша громада в останньому з нереформованих районів області. На сьогодні всі 24 райони в області мають ОТГ.\nНіжин – це друге місто обласного значення, яке скористалося можливостями нового закону. 19 листопада 2018 року на сесіях Ніжинської міської ради та Кунашівської сільської ради прийнято рішення про добровільне приєднання.\nНа мою думку, Ніжинська об’єднана територіальна громада має всі шанси стати найбільш потужним економічним центром нашої області. Чому? Серед багатьох факторів, які впливають на інвестиційну привабливість регіону, є наявність трудових ресурсів та території.\nНіжин, як був другим містом в області за кількістю населення, так ним і залишається. На території громади проживає більше 71 тисячі населення.\nЩодо другого фактору – території для розміщення бізнесу. До приєднання Кунашівської сільської ради площа Ніжина біла трохи більше 50 кв.км, після об’єднання вона збільшилася вдвічі і тепер Ніжинська ОТГ має площу 113 кв.км. А це можливості для розвитку бізнесу та розміщення потужностей. Ніжинська громада за розміром території тепер більша за Чернігів, який займає площу 79 кв.км.\nЯкщо говорити про Чернігів, то обласний центр в останній раз свою площу збільшував, коли приєднав до себе Масани. І сьогодні місто наче в «лещатах». Підприємства, великі торгові комплекси, навіть міське кладовище «Яцево» знаходяться на території Улянівської сільської ради. А власної вільної території у Чернігова вже практично не залишилося. Фактично місту немає куди рости. Хіба що тільки вгору. Але чи вирішить висота проблему?\nЩодо інших переваг. Ніжин логістично ближчий до Києва – це і ринок споживання, і виробництва, і трудової сили. З одного боку це «вимиває» трудові ресурси: люди їдуть до столиці на роботу. Але якщо в громаді почне розвиватися економіка, то можливий і зворотній процес. І це також дає нові можливості для Ніжина, якщо він зуміє цим скористатися. Я не здивуюся, якщо пройде п’ять років і новим економічним центром Чернігівської області стане місто Ніжин. Не тільки як географічний центр нашої області, а як і економічний.\n- Яка роль у процесі приєднання до міста обласного значення сільського голови та сільських депутатів?\n- Будь-яка реформа – це відповідальність місцевих еліт. Це бачення майбутнього розвитку своєї маленької батьківщини. Але часто бажання власного збагачення переважає. Наприклад, є голова сільської громади. Через два роки він іде на пенсію. Зараз він має зарплату та регулярну фінансову подяку від якого-небудь сільгоспвиробника. Люди у селі можуть вмирати, за кілька років може і все село зникнути з карти. Але цьому голові не цікаво, головне власна кишеня. Так корупція знищує українське село.\nРеформа децентралізації покликана змінити цю ситуацію – дати нове дихання сільським територіям. І тут своє слово мають сказати місцеві еліти. Приєднання до міста обласного значення – це відповідальний крок для депутатів сільської ради, яка приєднується. Адже вони складають свої мандати і поступаються повноваженнями заради того, щоб село розвивалося.\nЯкщо ми говоримо про сільських голів, то вони стають старостами. У них як і раніше немає особливих грошей, сільський бюджет він пустий. Староста – це проштовхувач ідей і захисник інтересів села у міській раді. Яку людину оберуть на цю посаду, від того і буде залежати чи будуть відстоюватися інтереси села чи ні.\nІ Горбівська, і Кунашівська – це були не бідні сільради, не «старці». Це самодостатні сільські ради. Горбівська сільська рада має затверджений генеральний план всіх трьох сіл. Не всі міста мають цей документ, а у них є. У Кунашівської сільської ради є і бюджетні кошти, і перспективи для розвитку.\nАле їх лідери прийняли відповідальне рішення щодо необхідності об’єднання задля розвитку у майбутньому. Я вірю в те, що розвиток буде планомірним.\n- А що отримають сільські жителі? Чи не загубляться вони серед десятків тисяч міських жителів?\n- Створення об’єднань навколо міст обласного значення – це можливість для розвитку сільських територій.\nНе будемо повторювати всі ті міфи, які поширюють противники реформи. Одразу скажу: не загубляться. По-перше, тому що всі спостерігають за громадами, створеними навколо міст обласного значення. А по-друге, жителі сільської території будуть отримувати більш якісні та сучасні послуги на рівні із міським населенням. І забезпечити сільське населення всім необхідним – це виклик для Новгород-Сіверської та Ніжинської громад.\nНе секрет, що рівень медичних, освітніх послуг вищий у місті. Мова йде про те, що якщо відділ освіти управляє 10 школами, то плюс ще одна – це не складно. Так само як і садочки. Для дітей Кунашівської сільради – це кращі можливості для розвитку.\nУ Ніжині вісім пунктів сімейної медицини. Тепер буде дев’ятий у Кунашівці. З виїздом лікарів згідно графіку до старостинського округу, із забезпеченням швидкої допомоги, яка раніше не доїжджала.\nПитання транспортного сполучення. Ну ніколи б Кунашівка не вирішила питання транспортного сполучення. Сьогодні ми маємо чітку позицію міської влади – забезпечити транспортне сполучення. З весни відремонтують дорогу, бо там не кожен автобус може проїхати сьогодні. Тобто ще раз хочу сказати, це збільшення можливостей для кожного.\n- В Чернігівській області всього чотири міста обласного значення. Ви можете прокоментувати ситуацію у Прилуках та Чернігові – чому вони не квапляться із створенням ОТГ?\n- Процес об’єднання ж добровільний. Але у Прилуцькій міській раді створена робоча група по питанню приєднання до себе сусідніх населених пунктів. І одне з найперших завдань Чернігівського ЦРМС буде допомогти їм у реалізації цієї ініціативи. Залишається Чернігів, який поки що спить. І, здається, нам доведеться його «будити».\n- Розкажіть, які можливості відкриває децентралізація громадам з центром в місті обласного значення?\n- В Україні стрімко відбувається урбанізація населення. За даними експертів сільське населення скорочується швидше, ніж міське. І не тільки від того, що вмирає. Міграція із села до міста дуже висока. Збільшується, передусім, населення Києва, міст навколо столиці та міст середнього розміру (із 50-100 тисячами населення).\nАле містам обласного значення потрібно «рости» в ширину і цьому сприяє об’єднання із сусідніми сільськими територіями. Тоді ці міські громади будуть цікавими для інвесторів та бізнес-проектів. Розміщення технопарків, створення смарт-центрів, кооперативів – все це вимагає територій. Але для того, щоб ці проекти запрацювали потрібні люди. Вони в свою чергу потребують житла, харчування, сервісних послуг та розваг. Як результат, коли на територію громади заходить інвестор, то він не лише сплачує податки до бюджету громади, зростають доходи місцевих підприємців, закладів харчування, магазинів тощо.\nТобто від цього виграють всі. Адже ідея самої реформи, щоб в об’єднанні стати сильнішими всім, а не зробити сильним когось одного.


"Утримаюся від полум'яних спічів": 5 головних тез із першого виступу нового очільника області - 18000.com.ua\n“Утримаюся від полум’яних спічів”: 5 головних тез із першого виступу нового очільника області\n5 Листопада 2019, 14:38 Єлєна Щепак\nУчора, 4 листопада, у Черкасах відбувалося офіційне представлення нового очільника ОДА. Ним став екс-працівник СБУ, прописаний у Чернівцях, Роман Боднар.\nНа початку Роман Боднар повідомив, що його виступ буде коротким. Мовляв, озвучить лише ключові тези. А “головний” його виступ – попереду, коли говоритиме не обіцянки, а звітуватиме про виконані справи.\nКореспондент 18000 зібрав ключові тези із виступу нового очільника області.\n“Починається найскладніший етап мого життя”\nСьогодні почув багато привітань від друзів, знайомих у зв’язку з призначенням. Але я не вважаю одне лише призначення певним досягненням. Чітко усвідомлюю, що це величезний аванс. Аванс довіри президента Володимира Зеленського, який я ще маю виправдати відповідним результатом. Сьогодні починається найбільш складний етап у моєму житті. Я усвідомлюю величезну відповідальність. Зроблю все можливе, щоб згуртувати активних, освічених, патріотичних людей навколо суспільних цінностей.\n“Бачу три умови нашого спільного успіху”\nПерша умова: формування команди однодумців із відповідною системою цінностей та високої компетентністю. Державник – це не посада, а парадигма мислення. Вимоги дуже високі. Без образ, але хто не витримає такий високий темп, звільнятиме місце для більш ефективних. Мені як керівнику не треба лояльності, мені потрібні лідери. Друге: консолідація громади. Нічого не можна зробити, не маючи підтримки людей. Третє: підтримка президента, Уряду та Верховної Ради.\n“Хочу особисто розібратися із проблемами у Смілі”\nУ Черкаській області, як і в решті регіонів, існують безліч проблем, які потребують нагального вирішення вже сьогодні: підвищення якості дорожнього господарства, забезпечення транспортом галузі освіти та медицини, розвиток системи охорони здоров’я, зокрема і в сільській місцевості, відновлення обласного театру, вирішення екологічних проблем, забезпечення стабільного функціонування області в зимовий період. Хочу особисто розібратися із проблемою, яка виникла у Смілі. Думаю, найближчим часом запропонуємо кілька варіантів вирішення проблем на рівні Уряду.\n“Про корупцію не говорить лише лінивий”\nНу і, звичайно, проблема корупції. У нашій державі, мабуть, лише лінивий не обговорює цю тему. Я зараз утримаюся від полум’яних спічів. У свій час я професійно займався цим питання. Дуже добре знаю причини і наслідки. Я притримаюсь такого принципу: хочеш змінити державу – почни з себе. Думаю, згодом ви зрозумієте, що я мав на увазі.\n“З повагою ставлюся до бізнесу. Особливе значання надаю співпраці зі ЗМІ”\nНа посаді приділятиму достатню увагу бізнесу. З повагою ставлюся до підприємців різного рівня, які сумлінно сплачують податки, створюють робочі місця, несуть соціальну відповідальність перед суспільством.\nМені інколи здається, що наше суспільство ще не повністю оцінило величезний вклад волонтерів і добровольців у зміцнення української національної держави. У 2014 році наша країна була під навалою країни-агресора. Проте ваш героїзм зруйнував підступні плани путіського режиму. Органи влади мають докладати більше зусиль для формування у суспільстві образу українського героя, патріота та гідної людини.\nОсобливе значення надаю співпраці зі ЗМІ. Дуже розраховую на допомогу фахових незаангажованих журналістів, особливо у виявленні фактів недоброчесних вчинків чиновників, зокрема і правоохоронців, якщо такі будуть. До критики ставлюся з розумінням, аналізую і оперативно виправляю недоліки або обгрунтовую і наполягаю на правильності командних рішень.\nВ ОДА розповіли, в яких районах у вихідні виявили нових інфікованих COVID-19\nГолова ОДА прийшов на засідання виконкому, на якому вдруге послаблюють карантин\nНа Черкащині стало більше фактів незаконних рубок дерев, - Боднар


Сандлер Адам - це ... Що таке Сандлер Адам? 2018 - Sparklyword.com\nСОКОЛОВ-АЛЕКСАНДРОВ Віталій Олександрович - це ... Що таке СОКОЛОВ-АЛЕКСАНДРОВ Віталій Олександрович? Енциклопедія кіно\nГорюшина Володимир - це ... Що таке Горюшина Володимир? Енциклопедія кіно\nРеутов Леонід - це ... Що таке Реутов Леонід? Енциклопедія кіно\nЧОТИРИ ПРЕДМЕТИ - це ... Що таке ЧОТИРИ ПРЕДМЕТИ? Енциклопедія кіно\nHomeЕнциклопедія кіноСандлер Адам\nСандлер Адам (р. 9 вересня 1966 Бруклін, Нью-Йорк), американський актор кіно і телебачення. Син інженера Адам Сандлер після школи вступив на літературний факультет Нью-Йоркського університету, але паралельно навчався і на театральних курсах Лі Страсберга. Обдарований комік він проявив себе і як автор скетчів.\nСандлер Адам (р. 9 вересня 1966 Бруклін, Нью-Йорк), американський актор кіно і телебачення.\nСин інженера Адам Сандлер після школи вступив на літературний факультет Нью-Йоркського університету, але паралельно навчався і на театральних курсах Лі Страсберга. Обдарований комік він проявив себе і як автор скетчів. Саме в якості сценариста Сандлер в 1991 році був прийнятий в телевізійне шоу "У суботу ввечері", але незабаром сам став виконувати на телебаченні свої скетчі. Його акторський дебют в кіно відбувся в 1992 році в комедії "струсіть клоуна". Перші фільми за участю Сандлера не були надто успішними. Прорив здійснився тільки в 1998 році, коли "Співак на весіллі" і "Водонос" стали хітами сезону. Образ інфантильного переростка актор використовував у фільмах "Ніккі, Диявол-молодший", "Дорослий татко" і "Мільйонер мимоволі". Окрім акторської діяльності Адам Сандлер відомий як співак, він випустив кілька власних дисків.\nЯБЛУКА СОРОК ПЕРШОГО РОКУ\nЛЮДИНА БЕЗ ПАСПОРТИ\nФЕДОТОВА Валентина Олександрівна\nФЕДОТОВА Валентина Олександрівна (р. 29. 07. 1947 село Самичево, Костромська область), актриса. Народна артистка РФ (1999). Закінчила Саратовське театральне училище імені І. А. Слонова (1972, майстерня Д. А. Лядова). В 1972-1973 - актриса Ставропольського крайового драматичного театру, з 1973 - Саратовського драматичного театру імені Карла Макса (нині - "Академдрама").Читати Далі


Ігрові автомати Золото Грифона грати безкоштовно\n>Головна » Ігрові автомати Вулкан в режимі онлайн » Gryphon's Gold\nВ міфічний світ придуманих персонажів перенесе користувачів ігровий автомат Золото Грифона, причому без реєстрації. Все, що від вас буде потрібно, так це сміливість, наполегливість і вміння долати труднощі. Але зате і приз буде вагомий – все багатство, яке залишили боги на Землі стане вашим. Як вам така перспектива? Варто поборотися, адже правда? Відкривайте впевнено слот і починайте грати безкоштовно. Але це в якості розминки. Після цього обов’язково перейдіть на вигідний грошовий режим. Перевірено – ігрові автомати Gryphon’s Gold дуже щедрі на виплати і мають класний відсоток віддачі.\nГрафіка, музичний фон слота і багато іншого\nЯкісне зовнішнє оформлення відразу ж підкорить багатьох користувачів. Анімаційне промальовування, насичені кольори, класна символіка і дуже зручне меню сподобається відразу і надовго. Бажаєте перевірити особисто? Тоді починайте грати Gryphon’s Gold негайно.\nЧим порадує технічна сторона автомата\nСтати переможцем нелегко. Для цього потрібно везіння і успішність. Щоб максимально спростити цю задачу, творці ввели в симулятор всі необхідні спецсимволи і безліч додаткових опцій. Тут ви знайдете wild, skatter, десяточку додаткових обертань і високі коефіцієнти множення. Також до ваших послуг п’ятірочка барабанів і дев’ять активних смужок. Всім відомо, що ризик – це риса справжніх чоловіків. Так чому б і вам, не ризикнути одного разу стати фінансово забезпеченим на все життя?\nБарабани: 5 </ li>\nСимвол розкиду: є


Судили українську мову… » МІА Вектор Ньюз\nВектор Ньюз » ЕКСКЛЮЗИВ » Судили українську мову…\nА хтось взагалі в курсі, що у травні 2021 року почнеться четвертий рік десятиліття української мови? Забули…\nНагадую. Чинний тоді Президент України Петро Порошенко під час візиту до Івано-Франківської області сказав таке: «До мене звернулися видатні діячі науки для того, щоб я оголосив 2018 рік роком української мови. Я відмовив. Тому, що за один рік ти мову не захистиш. Але я прийняв рішення і підписую указ про те, що з 2018 року ми оголошуємо десятиліття української мови і робимо все можливе для того, щоби мову захистити. Бо головне, що тримає націю, що забезпечує її розвиток – є українська мова».\nЧи сказано погано? Чи не про те? І Указ же президентський підписаний. І тодішня Адміністрація Президента повідомила, що «указ передбачає затвердження цільової програми на 2018 – 2028 роки, «спрямованої на забезпечення всебічного розвитку і функціонування української мови як державної в усіх сферах суспільного життя, створення єдиного культурного простору України та збереження цілісності культури». Хоча думка про захист в Україні української мови дивує не тільки своєю «свіжістю». Може, якби самі поважали, то й усі інші приєдналися б?\nЯк у казках про страшне, сумне і політичне — минуло три роки (три крапки)…\n11 травня 2021 року Шостий апеляційний адміністративний суд задовольнив скаргу Кабінету міністрів на рішення Окружного адміністративного суду Києва, який визнав протиправною постанову уряду про нову редакцію українського правопису. Позивачами у справі були громадська організація "Правова держава" і херсонська школярка. Представник позивача у справі Дмитро Ільченко. А апеляційну скаргу подавало Міністерство освіти та науки. Заступник міністра юстиції Валерія Коломієць сорочку на грудях мало на клапті не перетворила, запевняючи з усім революційним (трансреволюційно-транскорпоративним?) запалом, що уряд (себто Кабмін) має повноваження здійснювати державну політику у сфері розвитку та функціонування державної мови в усіх галузях. Уряд як мовотворець – он тепер як! Чи це не зовсім точно?\nОй, перепрошую, не заступник (бо Валерія Коломієць - жіночка), а заступниха. Ні, заступнеса. Чи заступка? О, заступиня! Можна, звісно, сказати «заступниця», але це буде не дуже сучасно. Та й у ті часи, коли освіта ще була освітою, дерева були великими, а морозиво не могло лежати в морозилці два роки, фемінітиви, які в українській мові були з тих самих пір, як в Україні з’явилися жінки, вживалися не для того, щоб ви###нуться, а для чогось іншого (ба, навіть для зрозумілого). Тоді не було посад вчитель і вчителька, міністр і міністрюля, лікар і лікариця, а були посади вчитель, лікар, міністр, і працювати на цих посадах могли й чоловіки, і жінки. Посада називалася, скажімо, директор, а посісти цю посаду могла й жінка. Відтак слова «директорка» чи «директриса» вважалися стилістично забарвленими й у офіційному мовленні не вживалися. Хоча, скажімо, співачкою чи танцівницею чоловік бути не міг через особливості статі, тому такі фемінітиви були й офіційними назвами посад. А якщо посада буде директорка, то чоловікам до посади зась? Чи буде Капосний Поганець Негідникович – директорка школи чи заводу? Їй-бо, щось дівочки не додумали.\nАле ж ніт! Тепер у нас нові правила й нові порядки. Комусь здалося, що депутат жіночої статі має бути депутатинею. Чи депутаткесою? Чи депутаткихою? Може, депутаною? Їм же до трясці образливо, що вони жінки. Чи не образливо? Чи не до трясці? Але називатися просто депутатами вони не можуть (https://www.vectornews.net/exclusive/160931-znannyeviy-komponent-genderno-neytraln-femntivi-vd-pan-novosad.html#sel=). Та й наші міжнародні партнери висловили стурбованість і занепокоєння, що в Україні права жінок не на належному рівні. А щоб із правами все стало, як казали оті песиголовці, просто гуд (хто не вгадав, то перечитайте Остапа Вишню), то найперше й найнагальніше називати міністрюльку мінікастрюлькою, прости Господи. Тепер із правами жіноцтва все має бути по-песиголовському. Ну, тобто, норм (це по-сучасному так слово «нормально» можна писати). Але це вже точно неточно.\nХочу перепитати для повнішого розуміння. То «забезпечення всебічного розвитку і функціонування української мови як державної в усіх сферах суспільного життя, створення єдиного культурного простору України та збереження цілісності культури» — це знущання? Чи десятиліття за три роки? І тепер будемо розвивати якусь іншу мову?\nХтось може пояснити, якщо приїхати з Берліну, Лондону чи Амстердаму до Києву чи Чернігову… Кажете, із закінченнями щось не теє? Теє, теє – у новому кривописі (моя прабаба сказала б, якби дожила, гівнописі чи сракописі) так і пописано (знову з прабабці: написали як криво насцяли). Якщо в німецькій мові…, якщо в англійській мові…, якщо в грецькій мові… Ось і формулюється питання до МОНу, чи не подуріли ви вже зовсім? Звідки людина, бодай і з двома вищими освітами, може знати всі мови на рівні їх історичного розвитку? Ось інсайдик (слово моднє, а ми теж по-модньому вміємо): Агатангел Кримський, який знав, за різними даними, понад 60 мов, а може, і понад 100, уже давно за веселкою. А спробуйте-но пояснити про якісь звуки в невідомо яких мовах учню третього, п’ятого чи навіть десятого класу. Скажу по секрету, що теперішні відмінники часто впевнені, що Марко Вовчок – це чоловік. То що вони знають про суфікси в якихось невідомих навіть за назвою мовах? А хтось упевнений, що ці мови знає вчитель/ка/иця/еса? То, може, для МОН є більш нагальні проблеми? Може, хоч би мову вже не чіпали?\nНайсмішніше (теж секретна інфа (по-модньому)), що оті всі ґемінґвеї чи кемінквеї замість улюбленого Хемінгуея — це теж не імперативна, а варіативна пропозиція. Як нині можна побачити в соцмережах, ржунімагу. То чи не подалися б ви, любесенькі МОНівці/еси/иньки разом із не менш любесенькими суддями/ицями/есами під три чорти або туди, куди Макар телят не ганяв (хто хоче, може знайти собі інший маршрутик).\n«Колись будем/І по-своєму глаголать,/Як німець покаже/Та до того й історію/Нашу нам розкаже./Отоді ми заходимось!/Добре заходились/По німецькому показу/І заговорили/Так, що й німець не второпа,/Учитель великий…»\nНа жаль, із 1845 року змінилося тільки одне — дата в календарі.\nЯке мені діло, які звуки вимовляються в німецькій, турецькій, англійській, китайській, норвезькій чи в будь-якій іншій мові? Яке мені діло до того, як розвивається мова іншого народу? А я скажу, яке. І не тільки моє діло, а для нас усіх із МОНом включно. Не буду лютувати, а знову процитую. «Почнімо з фрази, якою в Польщі часто виражають національну гордість. «A niechaj narodowie wżdy postronni znają, iż Polacy nie gęsi, iż swój język mają» («Так нехай же цілий світ добре пам’ятає, що поляк — то не гусак, свою мову має»… Сьогодні поляки використовують цей вислів, наприклад, коли хтось зловживає іноземними словами, ніби забув рідну мову...». Не коментуватиму. Які ж тут коментарі? А нехай би хто спробував розказати, що зміни треба внести в будь-яку з мов, на яку посилаються наші «реформатори/икині/кеси»… Макарові телята стали б найближчими родичами.\nЯкщо вже не спиться й не лежиться і сон не бере, то спробуйте бодай щось зробити справді для української мови. Десятиліття, кажете, триває? А отой екстрамегасуперсуд в курсі? Чи це все в ім’я «забезпечення всебічного розвитку і функціонування української мови як державної в усіх сферах суспільного життя»? Уже все розвинули, вдосконалили в усіх сферах? (https://www.vectornews.net/exclusive/159145-movne-pitannya-y-cebulya-v-zakon.html) Землю продали, освіту й медицину знищили, промисловість і сільське господарство в давноминулому часі. Нудно без роботи? Давай мову потягаємо як свиня куфайку!\nПро розвиток мови й про історичні процеси ще кілька слів.\n«Проєкт» уже був. Не прижився. Бо воно чуже на фонетичному рівні. А фонетичний принцип правопису головний для української мови. Та й традиційний не слід би забувати. Може, хтось знає, до чого тут фонетика й традиції будь-якої мови? У людей своє щось, а у нас же своє. Але сьогодні «за шмат гнилої ковбаси у вас хоч матір попроси, то оддасте». Кого це турбує? Хто, окрім школярки з Херсона (чи з Херсону?), стає на захист слова Тараса Шевченка і Ліни Костенко, Михайла Коцюбинського й Остапа Вишні? Може, хтось вийшов до Офісу Президента? Може, якийсь телеканал бодай хоч щось тихесенько нявкнув? Та ні, прикольніше говорити альбатросиня замість самички альбатроса (пташка така). Хіба що в соціальній мережі група є «Проти правопису-2019». Але ж чи хтось запитав когось? Ліну Василівну б спитали, як інших авторитетів катма, а розум Бог забрав (чи й не давав) за якісь гріхи.\nІз наймелодійнішої у світі мови намагаються зробити псяче гавкання чи навіть скавуління…\nА судді хто? Вони знають бодай по десять мов кожен? Та хоч би дві разом із державною… Але ж посудили й присудили. На лихого Україні її мова? Треба ж на догоду міжнародним парнерам чи просто на догоду людському глупству…\nІз 1983 року я викладала українську мову в школі, потім у виші. Навіть після «російської» школи діти вступали на українську філологію. Бо мова рідна й мова гарна. Було так. А тепер? І я не впевнена, що когось приваблюватиме для вивчення отой покруч із кемінквеями й поєзіями. Чи поезію не чіпали? «Проєкт, поєзія…» Іще щось зволите? Судді від мови настільки далеко, що й не второпали, мабуть, про що йшлося. Бо інакше як розуміти маю? Як людям пояснити?\nОкремі розмови про суржик, окремі розмови про іншомовні слова, якими зараз намагаються замінити все на світі (https://www.vectornews.net/exclusive/160522-beksteydzh-anbandlng-v-borotb-z-merzennim-surzhikom-abo-nash-shlyah-do-ulshu.html). Це про розвиток мови й про її «вдосконалення».\nАле як український суд міг і зміг засудити українську мову до страти? Популяризація української мови, кажете? Три крапки…\nНаталія Коваль (Глоба), спеціально для Vector News\n» Президент підписав Указ про невідкладні заходи щодо зміцнення державного статусу української мови\n» Три екс-президенти просять Порошенка оголосити рік української мови


Кухар із Хмельницького став учасником шоу «Майстер-шеф. Професіонали» | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n8 Лютого, 2021 Наталя ГАРМАТЮК Суспільство 11341\nЛеонід Малюга родом із Херсонщини. Фото: із фейсбуку\nЛеонід Малюга 18 років працює шеф-кухарем.\nДнями на одному із українських телеканалів стартував черговий сезон програми «Майстер-шеф. Професіонали». Серед кухарів-учасників - 36-річний Леонід Малюга, який працює в одному із готельних комплексів Хмельницького. За плечима у нього 18 років роботи на кухні.\n«Як і кожен художник, я хочу бути зрозумілим і оціненим. Я стараюсь готувати емоції, бо їжі багато смачної, а такої, що викликає емоції – ні», - розповів Леонід Малюга у візитівці шоу.\nНа роботі у готельному комплексі він готує все - бургери, суші, локшину. Але найбільше любить кулінарити для своєї п’ятирічної донечки.\n«Коли вона народилась, то у півтора місяця потрапила в лікарню, у неї був жахливий діатез. Виявилося, їй не можна споживати лактозу, борошно, глютен. У неї алергія. І коли дитина бачить, як хтось їсть щось солодке й хоче плакати, мені самому хочеться плакати. Для мене було важливо, щоб моя дитина прийшла до мене в ресторан і могла з'їсти не просто овочі, а щоб це було смачно», - зазначив кухар.\nЧоловік навчився готувати солодощі без використання цукру та продуктів-алергенів. На розгляд суддів «Майстер Шеф. Професіонали» він презентував власну страву, яку може їсти його донька - панна кота із зеленої гречки у килимку з червоної троянди.\nСтрава неабияк сподобалась суддям. Вони відзначили інноваційність Леоніда та сказали йому три «так» й дали червону пов'язку.\n«Ви не скопіювали щось придумане до вас, а представили нам власне творіння, продумане до найменших дрібниць. Мені це дуже імпонує. Ваша гречка із трояндовим смаком заслуговує овацій», - оцінив десерт кухаря суддя шоу Ектор Хіменес-Браво.\nХмельницький шеф-кухар поділився, як вдалося досягти такої кулінарної майстерності. Як не дивно, але сприяло тому кохання.\n«З моєю дружиною ми познайомились дуже давно. Були першим коханням одне в одного, але тоді ми були не готові. Шість років я її чекав кожного дня і любив. Ще чотири роки намагався її забути. На це все пішло 10 років життя. Я її чекав і дочекався. Коли був сам в мене були думки лише «Аліна, робота і їжа, яку готую». Вона мені допомагала вижити», - поділився Леонід.\nОдного разу він наснився майбутній дружині й вона йому написала у соцмережах. Після того були зустрічі і відродження почуттів.\nЧитайте також: Розвернула всі крісла: Міла Нітіч розповіла, чому прийшла на «Голос країни»\nХмельницький Майстер-шеф шоу Малюга Леонід десерт


Темою круглого столу було обрано актуальне питання: «Профспілка студентів: реальні дії та перспектива».\nВідкриваючи семінар, голова обкому профспілки Віра Михайлівна Оборонько відзначила що основною метою такої зустрічі є виявлення найефективніших сучасних форм проведення профспілкових заходів та впровадження їх в практику роботи.\nЗахід пройшов у формі презентацій з досвіду роботи студентських профкомів, обговорень та дискусій.\nЦікавий досвід роботи профспілкової організації презентували голова профкому студентів НУК імені адмірала Макарова Лазарєва Дарʼя та її команда. Присутнім було представлено та детально прокоментовано цілий ряд програм та студентських проектів, над якими активно працює профактив університету. Зокрема: «Трудовий загін; «Оздоровлення студентів»; Соціальний та інформаційно-правовий захист студентів» та інші.\nГолова профспілкового комітету студентів МНУ ім. В.О.Сухомлинського Олексюк Олеся та її команда продемонстрували саме командну роль профспілки свого університету, працюючи під девізом: «З нами ви в центрі – за нами студенти». Багатьох зацікавив досвід роботи профкому по працевлаштування студентів, оздоровленню, проведенню культурно-масових заходів та інше.\nПредставники наймолодшої профспілкової організації студентів ЧДУ імені Петра Могили, яка створена і діє з 2007 року, на чолі з головою профспілки Мерзляковим Констянтином, вдало привернули увагу усіх присутніх до змістовної та перспективної роботи профкому з основних напрямків роботи, зокрема, щодо роботи Центру безкоштовної правової допомоги студентам та незахищеним верствам населення, проведення постійного контролю за функціонуванням закладів харчування, які розташовані на територіях навчальних корпусів, гуртожитків університету та якості харчування у них.\nТакож презентували досвід своєї роботи і представники аграрного національного університету на чолі з Беліченком Олександром.\nНа думку профспілкових активістів семінар досяг поставленої мети. Він містив усі елементи сучасного навчання: аналітичні дискусії, обговорення соціальної трансформації ролі студентських профспілок, виявлення нових напрямків профспілкової роботи студентів.\nПо завершенню роботи учасники семінару відвідали також музей кораблебудування в університеті, та по закінченню семінару на гостинне запрошення господарів, у студентському кафе, за чашкою кави, продовжили спілкування в неформальній обстановці.


Anubis Bi-Actif Mask - Антицелюлітна гель-маска подвійної дії купити, Київ, Україна, ціна, відгуки | Інтернет магазин COSMOHIT\nAnubis Bi-Actif MaskАнтицелюлітна гель-маска подвійної дії\nОб'єм: 500 mlКод 05912\nAnubis Bi-Actif Mask - Антицелюлітна гель-маска подвійної дії\nМаска від Anubis має гелеобразную консистенцію і призначена для моделюють і антицелюлітних програм. Засіб містить комплекс інгредієнтів, які забезпечують йому різнобічну дію - розігрів і охолодження.\nекстракт гінгко білоба - містить кофеїн, кверцетин і рутин, покращує енергетичний обмін в клітинах, зміцнює судини, активізує кровообіг, знімає набряки, має антиоксидантну дію.\nкамфора - стимулює обмін речовин, покращує оксигенацію тканин, циркуляцію крові.\nментол - виробляє вазоконстрикторний, розслабляючий і охолоджуючий ефект.\nметілнікотінат - за рахунок активізації кровообігу і розширення судин забезпечує розігріваючий ефект, в той же час посилює виведення зайвої рідини і токсинів з тканин.\nПід час впливу гель-маски відбувається зміна розігріваючого і охолоджуючого дії. На першому етапі відбувається зниження місцевої температури, активізується метаболізм і периферичний кровообіг, розщеплення жирів і оксигенація тканин. На другому етапі починається розігрів і підвищення місцевої температури, що допомагає виведенню продуктів ліполізу, покращує проникнення діючих речовин.\nВикористання гель-маски в комплексних моделірущіх і антицелюлітних процедурах значно прискорює прояв результатів і підвищує їх ефективність.\nН анесте гель-маску на оброблювану ділянку, накрити плівкою, залишити для впливу на п'ятнадцять-двадцять хвилин, змити гель -маски водою .\nУвага! Не наносіть засіб в підколінної області та на зони з варикозним розширенням вен. Не допускати попадання в очі. Після нанесення гель-маски ретельно помийте руки.\nСерія: Anti-Cellulite Complements\nAnubis C-L Emulsion - Антицелюлітна емульсіяАнтицелюлітні засобиКод товару 05942\nВідгуки про Anubis Bi-Actif Mask - Антицелюлітна гель-маска подвійної дії


Теплиця для огірків - як зробити своїми руками, особливості будівництва в домашніх умовах, фото і відео | Radka.in.ua\nТеплиця для огірків — як зробити своїми руками, особливості будівництва в домашніх умовах, фото і відео\n1 Що таке теплиця для огірків\n2 Особливості теплиць\n3 Теплиця під огірки своїми руками\n4 Будівництво теплиці для вирощування огірків круглий рік\nКонструкція для вирощування огірків є необхідним елементом для будь-якої дачної ділянки. Завдяки їй можна сформувати мікроклімат, який буде сприятливим для вирощування овочевих культур і отримання більшого врожаю порівняно з відкритим огуречником. Сьогодні можна замовити готові теплиці для огірків, але для економії коштів краще змайструвати конструкцію необхідної форми і розміру самостійно. При грамотному дотриманні інструкції вирішити цю задачу можна з відносно невеликою кількістю матеріалів.\nЩо таке теплиця для огірків\nВирощені в огірках теплиці виходять пружними і ароматними. Для створення необхідних умов, які дозволяють займатися вирощуванням цих овочів навіть у холодну пору року, використовується захищений грунт. Під ним розуміють теплиці, покриті різними матеріалами. Захищений грунт надає можливість контролювати процес зростання огірків з допомогою регулювання температури, вологості, освітленості, інтенсивності поливу й інших важливих параметрів.\nДля вирощування овочів протягом усього року використовуються капітальні теплиці, які мають стрічковий фундамент (дуже часто), подвійне засклення або покриття стільниковим полікарбонатом. Завдяки захищеного грунту врожайність може зрости в рази, а термін дозрівання зміститься на кілька тижнів або місяців в залежності від сорту, технології. У теплиці можна настроїти наступні показники:\nвиділений спектр освітлення;\nводний режим, живлення огірків.\nПерш ніж приступити до виготовлення конструкції, ознайомтеся з наявними різновидами, які відрізняються одна від одної не тільки розмірами і формами, але і типом покрівлі (одно — і двосхилі), матеріалом покриття. При цьому важливо врахувати, що огірки потребують регулярного провітрювання – врахуйте цей момент при виборі форми конструкції. Основні різновиди:\nАркове (тунельна) будову. Такий тип конструкції складається з декількох дуг, які встановлюються на одній лінії один за одним. Теплиця арка має меншу відбиваючою поверхнею, естетичним зовнішнім виглядом, простотою конструкції та її складання, мінімальною кількістю деталей кріплення і можливістю швидко і легко додати нові секції. Правда, сніг з такої конструкції скочується набагато гірше, в результаті чого ця форма часто прогинається і ламається.\nОдносхилий. Ця модель часто використовується при будівництві пристінних споруд, які спираються однією стороною на іншу споруду. Така форма відрізняється простотою монтажу і меншою кількістю використовуваних матеріалів. Обсяг односкатного будови при цьому невеликий.\nДвосхилий (нерідко його називають «куренем» або «будиночком»). Буває високим з вхідними дверима на торці або невеликим і відкривається з боків, встановлюється на капітальний стрічковий фундамент з цегли, блоків або бетону. Ширина становить не менше 3 м, а довжина – довільна. У північних регіонах для зменшення витрат на опалення використовується заглиблена двосхилий модель, яка заглиблюється в землю на 0,5-1 м. Істотний плюс цієї форми полягає в тому, що сніг не затримується на похилих поверхнях і сповзає вниз. До мінусів відносяться висока вартість, складність будівництва.\nТеплиця-мансарда. Цей варіант цікавий тим, що його можна обладнати в підсобному приміщенні або на мансардному поверсі. Як грядок використовуються великі ящик або короби з грунтом. Плюс такого парника – простота облаштування, а мінус – невелика кількість врожаю зважаючи малої площі.\nКаркаси теплиці виготовляються капітальним чином. Тобто вони є стаціонарними і будуються один раз на кілька сезонів. В якості каркаса використовують наступні матеріали:\nПВХ-труби. Останнім часом користуються великою популярністю за рахунок доступності і можливості з’єднання звичайними фітингами або спеціальним паяльником. При цьому щілини і зазори на стиках не утворюються. Матеріал відрізняється легкістю і хорошою стійкістю до температурних перепадів і вологому середовищі.\nМеталевих профіль. Конструкція з такою рамою важкий, але стійкий і довговічний. Висока теплопровідність матеріалу сприяє зниженню температури повітря всередині у морозні дні і появи містків холоду. Стійки з металопрофілю схильні до впливу іржі, тому їх потрібно попередньо захистити.\nДерев’яний брус. Матеріал, що має низьку теплопровідність і доступну вартість. Працювати з ним легко, часто застосовується брус з соснових порід. Щоправда, конструкція виходить трохи грубою. Так як деревина схильна до гниття і псування у вологому серед, її потрібно обробити.\nТеплиця для огірків своїми руками буває як компактною конструкцією, так і цілим будовою для великої кількості посадки. В якості покриття для неї використовуються наступні матеріали:\nПоліетиленова плівка. Самий бюджетний варіант, який є оптимальним для маленького будови. Плівка відмінно пропускає світло, але швидко псується через ультрафіолетових променів. Через рік вона стає крихкою і легко рветься. Будь-яке зайве отвір у покритті взимку призводить до порушення становища всередині мікроклімату і зводить нанівець більшість старань по вирощуванню огірків.\nПолікарбонат. Чудова альтернатива попередньому варіанту. Цьому матеріалу не страшний ні холод, ні спека, ні світло. Теплицю може зіпсувати тільки сильний град, який є нечастим явищем. Матеріал є легким, міцним, має достатню жорсткість, світлопроникність. Краї стільникового полікарбонату потрібно закривати, т. к. в отворах-сотах починають селитися грибки, бактерії, з’являтися бур’янисті рослини – в результаті покриття «цвіте».\nСкло. Огіркові теплиці з цього матеріалу будуються сьогодні рідко. Скло є крихким і дорогим матеріалом. Доцільно використовувати віконні рами, які залишилися в будинку після їх заміни на склопакети.\nТеплиця під огірки своїми руками\nВстановлювати будову необхідно з урахуванням освітленості, рози вітрів, ухилу місцевості, відстані до електроживлення і точки водозабору, орієнтації по сторонах світу. Небажано розміщувати його в тіні, т. к. достатня ступінь освітленості – це необхідна умова для нормального розвитку і росту рослин. Рослини краще реагують на вечірні і ранкові сонячні промені, тому розміщуйте тепличку торцями на північну і південну сторони, а довгими сторонами – на західну і східну. Підшукайте таку ділянку, на якому не буде сильного вітру.\nПогана ідея – зводити будівлю в низині, тому що туди буде стікати вода з усього ділянки. Переконайтеся, що всі потрібні комунікації знаходяться в зоні досяжності. Легше будувати плівкове будова з дерева, а покриття з полікарбонату ідеально для довговічної міні-споруди з металокаркас. Щоб звести огіркову теплицю своїми руками, вам знадобляться інструменти, основними з яких є:\nЯкщо ви збираєтеся використовувати дерево, то підготуйте для болгарки диски по дереву, якщо з профілем з металу, то по металу – вони підійдуть і для різання листів полікарбонату. Вертикальні стійки і інші елементи металевої рами виготовляються зварювальним апаратом і електродами, а каркас з ПВХ-труб збирається за допомогою спеціального паяльника і набору фітингів.\nДля нарізання плівки потрібні звичайні ножиці, а для різання скла – спеціальний склоріз, має алмазне лезо. Прикручувати покриття до каркасної решетування потрібно саморізами, хоча підійдуть і цвяхи швидкого монтажу. Фіксація частин полікарбонату виконується за допомогою спеціального з’єднувального профілю для виключення зазорів. З’єднують каркас з рамою саморізами по дереву і перфорований стрічкою з алюмінію.\nТеплиця для огірків з полікарбонату – широкорозповсюдженний варіант, який придбав велику популярність в останні десятиліття. Полікарбонат є синтетичним матеріалом, спеціально призначеним для задоволення сільськогосподарських потреб. Об’єкт з цього матеріалу має прозорість близько 80-85%, хорошу стійкість до шару снігу, граду, мінімальний коефіцієнт тепловіддачі (тобто остигає дуже повільно). При монтажі полікарбонатних листів необхідно взяти до уваги наступні моменти:\nдля покриття будівлі під вирощування огірків слід використовувати листи стільникового полікарбонату товщиною 4-6 мм;\nрізати полікарбонатні листи найкраще гострим ножем, але будьте обережні, щоб не подряпати поверхню;\nматеріал схильний звужуватися при охолодженні і розширюватися при нагріванні, тому рамка, куди будуть встановлюватися полікарбонатні листи, повинна мати відповідні допуски;\nОбов’язково врахуйте, що поверхня будови з полікарбонатним покриттям потрібно протирати вологою ганчіркою без використання миючих засобів, від яких матеріал помутніє і втратить колишню естетичність. Зведення недорогого споруди для вирощування огірків з використанням металоконструкцій:\nВиготовлення каркасу. Часто для цього застосовують тонкостінні труби. Всі елементи каркаса скріплюються один з одним за допомогою зварювальних робіт. Під металокаркас потрібно підготувати підставу або виконати бетонування основних несучих планок, до яких кріпляться інші частини конструкції. Якщо застосовуються швелера або інший не тонкостінний метал, то основа повинна становити не менше 30 см в глибину грунту.\nМонтаж полікарбонату. Спочатку в місцях кріплення аркушів полікарбонату просвердлите отвори за допомогою дриля. Зробіть аналогічні отвори в самих листах. Далі, скориставшись заклепочником, вставте заклепки, які зафіксують матеріал на поверхні каркаса.\nЩоб домогтися більшої герметичності, використовуйте герметик. Обробіть їм всі стики матеріалу на конструкції і самі заклепки разом з отворами під них.\nВикидати старі віконні рами після ремонту заміського будинку або дачі шкода, тому їх краще використовувати для будівництва парника. Прозорими можуть бути тільки елементи даху, але, якщо вікон багато, зробіть прозорим і бічні частини. Якщо з’являться труднощі з підгонкою розмірів складових деталей, то можна скористатися шматками полікарбонату або плівки, саморізами, герметиком, монтажною піною і навіть звичайним цементом. Основні етапи:\nПідготовка віконних рам. Зніміть з них всю фурнітуру, приберіть залишки старої фарби шліфмашинки або скребком, після чого обробіть з усіх боків деревину, скориставшись антисептиком – потрібно для захисту від шкідників: комах, гнилі, цвілі. Якщо деталі будуть приколачиваться цвяхами, то приберіть скла для їх схоронності під час ударів і вібрації.\nБудівництво стрічкового фундаменту. Вирийте траншею (котлован глибиною 40-50 см, зробіть опалубку, виклавши краю траншеї дошками і закріпивши їх кілками. Оберніть дошки плівкою, щоб вони не зчепилися з цементною сумішшю. Прокладіть дротяну посилює арматуру за бажанням або покладіть на дно великі камені. Залийте сумішшю цементу, бетону, щебеню, уникнувши появи порожнеч.\nУкладання підлоги. Подбайте про дренуванні, т. к. застої води в будові призведуть до гниття. Для цього зробіть 15 см траншею, засипте її гравієм, покладіть зверху товстий шар піску і утрамбуйте. Для заливки підлоги можна використовувати бетон, але крім такого покриття оформити підлогу можна доріжкою з тирси, керамічної плитки, дерев’яного настилу, цегляного проходу.\nЗведення стінок. Для кріплення основних деталей прекрасним підставою служить каркас з дощок. Щоб зробити його, використовуйте 4-5-сантиметрові дошки. Спорудите з них нижню і верхню обв’язку. Обсяг каркаса формується за рахунок вертикальних стійок – на них кріпляться довгі сторони рам. Щілини між рамами і стійками герметично закрийте монтажною піною. Зміцніть рами з внутрішньої сторони – для цього прибийте до них опорні дошки. Будь-які отвори і закладіть щілини монтажною піною або герметиком, вільними повинні залишитися тільки кватирки для провітрювання – така вентиляція обов’язкове.\nПристрій даху. Найкращим вибором є двосхилий дах. Укладіть квадратні заготовки, приколотите їх, а потім закрийте зверху пластиковим або дерев’яним коником. Поверхня повинна бути герметичною, особливо в місцях з’єднання дерева і скла.\nЦікавим і економічним варіантом є теплиця у вигляді прибудови. Її можна підключити до загальнобудинкової системи водяного опалення. Роль однієї з стін (часто західній чи північній) грає глуха стіна будинку або іншого опалювального об’єкта. Покрівлю та інші стіни в більшості випадків роблять прозорими. Вхід буває як з будинку, так і окремим. Технологія:\nДо односхилого конструкції залишається додати лише кілька несучих стійок-колон на протилежній стороні, т. к. несуча стіна вже є. Стіни-колони виготовляються трохи нижче.\nДалі на колони встановлюється горизонтальний брус, званий мауерлатів, після чого під кутом виставляються крокви.\nПотім необхідно виконати обшивку даху і огороджувальних поверхонь, встановлення дверей та обладнання теплиці під огірки. Слід підготувати стелажі, підключити обігрів, освітлення і при необхідності водопровід.\nДвосхилий на стрічковому фундаменті\nЦей варіант будови для огірків відрізняється простотою. Встановити конструкцію можна практично в будь-якому місці, незалежно від місця розташування інших об’єктів. Ставлять її на капітальний і мелкозаглубленний фундамент стрічкового типу. Споруда з двосхилою покрівлею часто представлено в прямокутній формі. Розміри можуть бути різними, але доцільний варіант – від 30 кв. м. і більше. Коротко про етапи будівництва:\nНа першому етапі необхідно облаштувати стрічковий фундамент, причому мелкозаглубленний. Для цього можна скористатися не тільки бетоном, але і блоками, цеглою.\nКаркас виготовляється як з дерева, так і з металу. Дерево є більш кращим, оскільки в морози воно не утворює містків холоду, а в спеку – не нагрівається. Правда, воно піддається такому біологічного процесу, як гниття. Щоб уникнути цього, обробіть матеріал фарбою або антисептиком.\nСтінки будови зробіть прозорими, скориставшись склом або полікарбонатом. Підійде навіть комбінований варіант: у верхній частині скляні стінки, у нижній – дерев’яні з утеплювачем. Для даху використовуйте прозорий матеріал, щоб огірки отримували максимум сонячного світла.\nВиконайте утеплення стін пінополістиролом або пінопластом. Обидва матеріали не бояться дії вологи і мають високі теплоізоляційні якості і доступну вартість.\nДля покриття верхньої частини стін і даху будови оптимальним вибором стане стільниковий полікарбонат з двошаровою структурою. Цей матеріал краще скла, т. к. зберігає тепло. Якщо ви зацікавлені в бюджетному варіанті, то зверніть увагу на поліетиленову плівку. Бажано, зробити плівкове покриття двошаровим, щоб забезпечити належний рівень теплоізоляції будівлі.\nБудівництво теплиці для вирощування огірків круглий рік\nКапітальна теплиця для цілорічного вирощування огірків має надійний фундамент (часто стрічковий), покриття стільниковим полікарбонатом товщиною не менше 6 м або подвійне засклення, а також системи для забезпечення потрібного мікроклімату. У північних регіонах нерідко використовують такі прийоми, як заглиблення будови в землю, тамбур. Розташовувати теплицю потрібно не менше 5 м від дерев і будівель. Ділянка має бути добре освітленим. Хід будівництва включає етапи:\nДля початку потрібно підготувати відповідну траншею і влаштувати капітальний стрічковий фундамент, наприклад, з цегли або бетону. Щоб конструкція була надійною, потрібно сухий щільний грунт надто вологий або болотиста земля не годиться.\nДалі потрібно зайнятися пристроєм дерев’яного або металевого каркаса. Дерево краще, але воно вимагає обробки спеціальними розчинами проти гниття, комах-шкідників.\nСтінки для цілорічної теплиці краще зробити прозорими з полікарбонату або скла. Дах теж повинна бути прозорою для отримання максимальної кількості сонячного світла.\nПотрібно виконати утеплення стін, наприклад, пінопластом або пінополістиролом.\nНаприкінці слід зайнятися пристроєм системи опалення, освітлення.\nВирощування огірків у теплиці круглий рік передбачає обов’язкове використання системи опалення, інакше перші заморозки можуть запросто знищити весь урожай. Вибір конкретного типу залежить від особистих уподобань та фінансових можливостей:\nВодяне опалення. Монтаж цієї системи в парнику передбачає установку газового, електричного або твердопаливного котла. Водяне опалювання забезпечує рівномірний, ефективний нагрів. Опалювальні прилади можна помістити в нижній частині стін для створення комфортної температури в прикореневій зоні. Радіатори не сильно сушать повітря. Правда, монтаж такої системи вимагає спеціальних навичок і її не можна переморожувати, не виконавши попередній злив теплоносія.\nЕлектричне опалення. Обігрів будівлі для вирощування огірків електроприладами є не дешевим способом. Для цього застосовуються інфрачервоні обігрівачі, теплові конвектори, гріючі кабелі.\nБіологічний обігрів. Є основним способом для південних регіонів. У північних районах оптимально використовувати його як додатковий до електричного або водяного опалення. Для цього в будові роблять біологічно-нагріваються гряди: родючий шар знімається, а на дно для дренажу укладають уламки шиферу, биті цегла, керамзит, після чого кладуть органічне сміття (великий). Потім всі пересипають землею, після чого укладають пошарово суху траву, гній або сіно, рослинні харчові відходи. Шари поливаються водою, після чого утрамбовували.\nСонячний обігрів. Щоб запастися сонячним теплом, одну стінку будови (частіше північну) виготовляють з матеріалу, який може нагріватися і запасатися теплом, наприклад, з цегли. Ще один варіант – підключення системи на сонячному колекторі. Іноді у теплицю ставлять ємності з водою, забарвлені в темний колір. За день вони сильно нагріваються, а вночі остигають і попутно зволожують повітря.\nДля хорошого розвитку огіркам потрібно світловий день 10-12 годин. Освітлення при цьому повинна складати не менше 8000 люкс/м2. У похмуру погоду або при короткому світловому дні рослинам потрібно досвічення. Забезпечити її можна газорозрядними натрієвими лампами ДНаТ або люмінесцентними приладами. Деяку популярність придбали світлодіодні світильники, які коштують дорого, але відрізняються тривалим терміном служби, мінімальним нагрівом і низьким енергоспоживанням.


Ростех і Роструд будуть співпрацювати в сфері працевлаштування |\nРостех і Роструд будуть співпрацювати в сфері працевлаштування\nВідповідна угода, укладена 24 квітня, передбачає автоматизацію кадрової системи Ростех з її подальшою інтеграцією в роботу єдиного порталу, повідомляє Ростех. Держкорпорація Ростех уклала угоду з Федеральної службою за працею і зайнятості (Роструд), яке дозволить їй безпосередньо публікувати свої вакансії на порталі «Робота в Росії», йдеться в повідомленні корпорації.\n«Відповідна угода, укладена 24 квітня, передбачає автоматизацію кадрової системи Ростех з її подальшою інтеграцією в роботу єдиного порталу. Підприємства держкорпорації отримають доступ до системи «Робота в Росії» і технічні можливості для розміщення на порталі інформації про відкриті вакансії», — йдеться в повідомленні прес-служби.\nДержкорпорація Ростех — російська корпорація, створена в 2007 році для сприяння розробці, виробництву та експорту високотехнологічної промислової продукції цивільного та військового призначення. Ростех — один з найбільших роботодавців країни. До складу корпорації входить 663 підприємства, з яких в даний час сформовано 9 холдингових компаній в оборонно-промисловому комплексі і 5 — у цивільних галузях промисловості, а також 22 організації прямого управління.\n«Багато компаній готові проводити додаткове навчання, зокрема, для молодих фахівців. Тепер порівняйте це з офіційною цифрою 1 мільйон безробітних в країні, з яких майже чверть — це молоді люди до 25 років. Це при тому, що ми практично по всіх регіонах пропонуємо не тільки цікаву роботу, але і зарплату вище середньої. Висновок напрошується сам собою — інформація про наших вакансії не доходить до цільової аудиторії. Настав час це виправити», — заявив гендиректор корпорації Сергій Чемезов, коментуючи підписану угоду.\nКрім пошуку співробітників участь підприємств Ростеха в роботі порталу дозволить отримувати в режимі онлайн всю необхідну аналітичну інформацію про ринок праці в тому чи іншому регіоні.\nРеалізація співробітництва Ростеха і Роструда буде проходити в кілька етапів і розпочнеться зі збору відомостей про організації корпорації, зацікавлених в роботі з порталом, і передачу необхідної інформації в Роструд. Потім відповідним підприємствам буде передано все необхідне програмне забезпечення для автоматизації розміщення вакансій та іншої інформації.\nНазад Предыдущая запись: Яценюк: пожежа в районі ЧАЕС локалізовано, радіаційний фон в нормі\nДалее Следующая запись: На порталі ЄДІ представлять усну частину іспиту з іноземних мов


Поспішаю в редакцію. Ідучи мимо будинку нашого родича В.С. Лопатюка, подумав: "Василь же працює в пожежній частині, то, мабуть знає, що там на АЕС". Але його вдома вже не було, а дружина Євдокія Федорівна схвильовано розповідає: "Десь близько другої години ночі хтось затарабанив у вікно і кричить про пожежу. Спросоння я ледь второпала, чого він лементує. "Пожежа на атомній станції!" Василь схопився, як опечений. Відчинив двері, поріг переступив посильний з "пожарки" і скоромовкою роз'яснив:\n"Тривога по третьому номеру!"\n— "Не може бути, — засумнівався чоловік. — це, мабуть, знову навчальна тривога".\n— "Та ні, — заперечив посильний, — дзвонили пожежники з Прип'яті. Голоси тривожні. Чергова машина вже пішла. Інші напоготові".\nЯ швиденько приготувала Василеві трохи харчів. Він узяв необхідні речі, документи і разом з посильним зник у темряві ночі".\nДо обіду я просидів у редакції, вичитав матеріали, які йшли в газету на 1,3 і 5 травня. 3 райкому партії ніяких розпоряджень. Іду сам туди. Другий секретар В.М. Мерненко зустрів мене якось холодно, заглиблений у себе. На мої запитання, що там на атомній і як бути мені, відповів: "Ідіть додому, обідайте і з дому, від телефону ні на крок. Справи на АЕС погані". У деталі він не вдавався, бо й сам, очевидно, не знав справжньої ситуації.\nДодому прийшов схвильований. А тут ще тривоги додала тещина сусідка. Вона з чоловіком поїхала було в Прип'ять продавати тюльпани, але їх машину в місто вже не пустили. Хотіли об'їхати міліцейські пости і пробратися в Прип'ять з боку Нових Шепелич — та сама історія. "Така втрата, така втрата", — бідкалася сусідка. I тут я зроблю невеликий відступ. Через кілька років ми побачимо цю сусідку по телевізору. Вона випадково потрапила в об'єктив київського телерепортера. "Звідки це ви йдете?" — запитує журналіст. — "3 лісу. Грибів ось назбирала", — відповіла та. — "Так вони ж радіаційні!" — вигукнув киянин. (Зйомка відбулась на межі 30-кілометрової зони ЧАЕС). — "Нічого, радіації не видно", — відрубала сусідка. Малоймовірно, що вона не понесла тих грибів на один з київських базарів...\nДень 27 квітня був сповнений сонячним теплом і пахощами квітучих садів. Та природа не радувала людей, їхні душі огорнула печаль, з облич зникла посмішка. ... Блискавкою пронизала чорнобилян звістка про евакуацію жителів міста Прип'яті. Невдовзі від зв'язківців стало відомо, що керівники області наполягають і на евакуації Чорнобильського району. Одні чорнобиляни вважали це чутками (офіційних повідомлень про евакуацію Прип'яті не було), інші, які знали • дійсну ситуацію на атомній станції, рвонули на південь України, подалі від біди. То чому все-таки у перші два-три дні після аварії на ЧАЕС не було офіційних повідомлень про це лихо і про евакуацію? Високопоставлені керівники пояснювали: "Щоб не було паніки".\nI тут доцільно нагадати анекдот, який ходив у Прип'яті і Чорнобилі:\n— Що треба робити, як станеться ядерна аварія на атомній станції?\n— Треба загорнутися в біле простирадло і тихенько йти на кладовище.\n— А чому тихенько? — Щоб не було паніки.


Національна академія мистецтв України. ВАЛЕНТИНА ВАСИЛІВНА РУБАН — мистецтвознавець, автор наукових досліджень, фундаментальних монографічних видань з проблем українського образотворчого мистецтва і художньої культури.\nВАЛЕНТИНА ВАСИЛІВНА РУБАН — мистецтвознавець, автор наукових досліджень, фундаментальних монографічних видань з проблем українського образотворчого мистецтва і художньої культури.\nНаукову роботу В.Рубан успішно поєднувала із суспільним життям: читала лекції, виступала на міжнародних конференціях та симпозіумах, брала участь в обговореннях художніх виставок, проводила велику консультаційну роботу з музейними працівниками багатьох міст України. Активно виступала в пресі, є автором численних видань – книг, альбомів, каталогів, присвячених актуальним питанням історії та розвитку сучасного українського мистецтва. Брала участь у написанні наступних фундаментальних досліджень: «Історія української культури» та «Історія українського мистецтва».\nОсновні наукові праці дослідниці: «Український радянський портретний живопис» (1974), «Портрет у творчості українських живописців» (1979), «Український портретний живопис першої половини ХІХ ст.» (1984), «Український портретний живопис другої половини ХІХ – початку ХХ ст.» (1986), «Забуті імена. Розповіді про українських художників ХІХ – початку ХХ ст.» (1985), «Анатоль Петрицький. Портрети сучасників» (1991), «Живопис храмів України. Образ Богородиці в українському малярстві» (1994), «Кричевські і українська художня культура. Василь Кричевський» (2004), «Історія української культури» (у співавторстві).\nлауреат премії ім. академіка О.І.Білецького в галузі літературно-художньої критики (1987)\n1940 — народилася 30 червня у с.Хлібодарівка Донецької обл.\n1964 — закінчила Київський державний художній інститут за спеціальністю «Мистецтвознавство».\n1963—1974 - старший редактор видавництва «Радянська школа», закінчила аспірантуру при Інституті мистецтвознавства, фольклору та етнографії ім.М.Т.Рильського АН України.\nЗ 1977 - працювала в Інституті мистецтвознавства, фольклористики та етнології ім.М.Т.Рильського НАН України науковим співробітником, головним науковим співробітником відділу образотворчого мистецтва.\n2014 - померла 5 грудня.


15 грудня державне солевидобувне підприємство «Артемсіль» достроково виконало планові завдання з виробництва солі, а також підвело попередні підсумки 2017 року. При річному плані видобутку 1624 тисячі тонн солі на сьогодні фактично випущено і перероблено 1624,7 тисячі тонн.\nЩодо асортименту, на 35% перевиконано план з виробництва солі без упаковки. Разом з тим, у зв'язку з повною забороною поставок на російський ринок, на 26% скоротилася кількість заявок на фасовану сіль.\nДосягненню позитивних виробничих результатів сприяли ефективні управлінські рішення, грамотне планування і переорієнтація ринків збуту на дальнє зарубіжжя.\nКрім того, за 11 місяців 2017 року ДП «Артемсіль» збільшило показник чистого прибутку на 20,5% в порівнянні з аналогічним періодом 2016 року. За цей період підприємство отримало 218,2 мільйона гривень чистого прибутку.\nЗа цей же період ДП «Артемсіль» перерахувало до бюджетів податків і зборів на загальну суму 403,8 мільйонів гривень, що на 38,6% більше аналогічного показника минулого року.\nНезважаючи на втрату російського ринку, ДП «Артемсіль» в 2017 році не проводило скорочень чисельності персоналу. Крім того, завдяки позитивним фінансово-економічними показниками, адміністрація солевидобувного підприємства мала можливість подбати про соціальний захист працівників. Так, за рік тарифні ставки і посадові оклади було збільшено на 32%. За 11 місяців 2017 року середня заробітна плата склала 10 203 гривні.\n«Не дивлячись на ряд труднощів, 2017 рік можна вважати досить успішним для підприємства, - зазначає керівник ДП «Артемсіль» Вікторія Луценко. - Завдяки злагодженій роботі колективу нам вдалося перевиконати виробничі і фінансові показники і розвивати виробництво. Ми й надалі плануємо продовжувати програми по реконструкції і модернізації всіх рудників, підвищувати ефективність роботи, реалізовувати масштабні соціальні проекти».\nВідзначимо, що до кінця року на підприємстві планують почати випуск нового виду харчової продукції - очищеної солі. Ця продукція (після додаткового очищення і фасування в якісну упаковку) буде відповідати європейським нормам якості.


Літня чоловіча зйомка на вулицях Києва | Фотограф — Альона Перепелиця\nЛітня чоловіча зйомка на вулицях Києва\nОсновні цілі літньої фотосесії на вулиці\nДенис - це мій постійний клієнт на портретні чоловічі фотосесії. Ми працюємо проектно, проводячи фотосесії в різних місцях, образах і локаціях, забезпечуючи запас фотоконтентом на тривалий термін. Метою цієї зйомки було створити різнопланову серію легких, літніх прогулянкових фото, задіявши при цьому 3-4 локації. Також, було завдання відпрацювати образ в фотостудії. Фото використовує Денис в своєму інстаграм, де у нього більше 40к передплатників.\nОбраз для вуличної літньої зйомки ми підбирали досить швидко. Основна концепція була в легкості, простоті і стилі моделі. Всі речі Денис використовував з власного гардеробу, так як він регулярно оновлює асортимент одягу. За форматом ми визначили задіяти доступні місця Києва для фотосесій, на яких не буде великого скупчення людей. Це став Національний художній музей, Велотрек з території поруч з ним, кафе в центрі міста, а на завершення - фотостудія W.\nТак, як за планом це була літня вулична фотосесія, ми погодили провести її в красивих місцях міста, де буде менше людей. Фото повинні були вийде легкі і природні, без навантаження з боку перехожих. Основним акцентом виступав образ і стиль здорового, спортивного молодого хлопця. Ще важливим фактором виступав той факт, що Денис фруктоїд (так, він харчується виключно фруктами). У зйомці потрібно було зробити сцени, які він зміг би використовувати для постів присвячених своєму стилю харчування. Для цього ми вибрали кафе в стилі eco-friendly, в центрі Києва, де розташовувалися різні різні рослини і була можливість замовити вега страви. Завершальну частину ми вирішили зробити в фотостудії києва - W, зал Нивелир.\nВ силу того, що не за довго до зйомки Денис повернувся з Таїланду, шкіра у нього була чиста і засмагла. Ми вирішили не робити додатковий тон шкіри, а укладку він зробив самостійно. Зустрівшись о 10 ранку, у музею ми відразу почали зйомку. Фотосесія проходила в будній день, і нам пощастило, що в музеї не було екскурсій. Фактично, на локації ми були тільки вдвох. Після, ми вирушили до Палацу Спорту в заплановані ресторани. Варто відзначити, що при такому форматі пересування по місту, власним авто, виникають труднощі при парковці в центрі, банально немає місця і машину доводиться залишати в 600-1000 м від локації, минаючи цю відстань пішки. Через це йдуть втрати часу і сил у всіх - моделі і фотографа. Після відпрацьованих завдань, ми поїхали до велотреку, і відзняли там частину контенту передбаченого планом. Чому такий порядок? Маршрут планувався з урахуванням оптимізації відстані і времязатрат на добирання до точок зйомок. Так ми виграли більше 1 години, і 40 км, ніж якби не спланували всі деталі. Після ми поїхали в студію, де закрили останню частину плану.\nВся літня фотосесія на вулицях Києва тривала понад 4,5 години. За цей час я зробила більше 500 кадрів. Після імпорту у LR і відбракування, залишилася серія в 200 знімків, приблизно по 50 на локацію. Цей матеріал і відправився в подальшу роботу. Ми зробили корекцію, контроль контрасту і різкості, регулювання експозиції та баланс білого. У своїй роботі я не використовую пресетів і сетап, завжди фарбую фото вручну, так як все фотозйомки мають унікальні базові параметри (локації, кольору і світла). Після того, серія була готова, вона була передана Денису як проект, де він відібрав фото на ретуш. Ця серія з ретушшю представлена на сторінці, сподіваюся Вам сподобалося!\nІміджева Чоловіча Фотосесія\nПідготовка і проведення імеджевої чоловічої зйомки для Тобіаса в Києві. Особливості образу, локації і деталі підготовки.\nІндивідуальна Чоловіча Фотосесія\nз Псом Шаба\nПідготовка і проведення індивідуальної чоловічої зйомки для Олексія і його пса Шаби, в Києві. Особливості образу, локації і деталі підготовки.\nЛітня чоловіча зйомка на вулиці ✓