TERCER ACLARIMENT, QUART, QUINT O EL QUE FA VINT SOBRE EL PIROMUSICAL. - Mareny de Barraquetes\nDes de l’ajuntament del Mareny no entenem massa bé eixe odi personal que ens tenen els de Compromís de Sueca a les entitats locals menors. No entenem molt bé per què la senyora alcaldessa posa dos preus per a un esdeveniment públic com és el piromusical, on per primera i principal no hi ha una ordenança que regule el preu públic per aquest event, per tant és il·legal que cobre diners a la població, i encara és més il·legal que pose un preu per a la gent del poble i un altre per a la gent de fora. ¿Què és el que pretén amb açò, que les festes siguen sols per als suecans? Ens acusa a les dos entitats locals menors del fet que nosaltres en algunes qüestions subvencionem algunes activitats per a la gent del poble, açò és el més normal del món, ja que tots els pobles ho fan en algun o altre aspecte, però el que és incomprensible és que vosté arribe a ficar una diferència de preus amb les festes, ja que les festes d’un poble són per a juntar famílies, amics i de gaudir tot el món d’elles, tant la gent del poble com de fora, i vosté l’únic que ha contribuït a les festes de sueca és a crear una polèmica i un malestar innecessari. Però que hem de dir, això és Compromís de Sueca, s’alimenta del malestar de la gent, ja que els diners que van a recaptar no en tindran prou ni per a pagar la neteja del recinte després d’aquest acte..\nDesprés, amb el seu tercer aclariment que posa al seu Facebook, diu que les entitats locals menors assumirem unes de competències, és cert, i eixes competències van assignades a una quantitat de diners. Cal recordar-li que el seu partit a Madrid es desviu per demanar més finançament, no entenem com vosté li senta tant mal que les entitats locals menors tinguen un finançament més just per a poder desenvolupar la seua tasca. Amb el seu escrit es delata com a persona i com a política, rebutjant el conveni que democràticament va ser confeccionat, debatut i aprovat al seu ajuntament. En el que vostè escriu denota que la seua altura política està per sota de la sola de la sabata, perquè no accepta el que democràticament es va aprovar, i sols ha de ser el conveni que vosté vol, açò no és altura política de cap manera. “O es fa el que jo dic, o trenquem la baralla”.\nDurant la seua legislatura com a alcaldessa, sols ens ha reunit a les entitats locals menors per a dir-nos la part que havíem de pagar de les falles, que ben gustosament la paguem, ja que és una festa amb gran tradició al nostre poble i la nostra falla també ha d’estar a l’altura de les falles de Sueca. Ara, quant aquesta entitat local menor en 5 vegades la convocada a vosté per a tractar alguns temes importants, hem pogut comprovar el que pensa del conveni i el que pensa de les entitats locals menors, ja que a hores d’ara des de Juliol de 2015 no ha tingut la decència d’asseure’s amb nosaltres per a trobar la millor solució als problemes que ens afecten. Davant d’açò i de la seua negativa a reunir-se amb nosaltres, la nostra decisió és denunciar-la al Síndic de Greuges, ací demostra el poc de respecte que té als veïns de les entitats locals menors, tant vosté com alguns dels representants del seu partit en aquestes entitats.\ni hem de recordar, que alguns d’aquests problemes o aquestes qüestions que volíem tractar, estava entre elles parlar de la competència de la llum i era tractar el canvi de titularitat, i quina va ser la sorpresa? ens adonem que en la documentació que ens facilitaren pagàvem la llum de 2 comptadors de Bega de Mar, 1 de Motilla, 1 de la Muntanyeta dels Sants, entre altres. Qüestions que havien de deixar clares amb els tècnics i amb tot el món. No tenint prou amb açò, en 2015 ens adonem que l’estació de bombeig que hi ha instal·lada al poliesportiu (i que és d’aigües de Sueca on vosté es Presidenta), estava connectada als comptadors del poliesportiu del Mareny de Barraquetes. L’estudi fet pels tècnics va concloure que dels últims 4 anys (ja que l’administració sols permet reclamar els últims 4 anys) la xifra ascendia aproximadament a 35.000 euros a pagar, i que enguany veurem en quina xifra ens clavem, ja que porten varios mesos estant en funcionament. Aquests diners eren descomptats sistemàticament i automàticament a aquesta entitat local menor com a gastos de les transferències que es realitzaven. I ací estava el Mareny pagant la llum de l’estació de bombeig per a donar pressió al sistema de tota la costa, mentrestant l’Ajuntament de Sueca i Aigües de Sueca de “cante i baile”. Pareix mentida que ningú sabera d’aquesta qüestió (o igual no l’interessava), ja que en moltes vegades hem demanat informació al seu ajuntament com per exemple rebuts de llum, i com la majoria de vegades aquesta informació ha sigut denegada. Ha sigut en agafar la competència quant ens hem donat compte d’aquest FRAU que ha fet l’Ajuntament de Sueca a l’Ajuntament del Mareny de Barraquetes, i mentrestant els usuaris d’Aigües de Sueca de “rositas”, ja que els diners els pagava l’ajuntament del Mareny.\nDESITGEM UNES BONES FESTES A TOTES LES SUECANES I SUECANS, I ELS ESPEREM EN LES PRÒXIMES FESTES DEL MARENY, QUE COM SEMPRE SERAN GRATUÏTES PER A TOTS.\nEquip de Govern de l’Ajuntament del Mareny de Barraquetes


Un pòble tara libertat\nComenta'l - 8 Visites\nAné Brito, Manuela\nPagès editors; [Lleida], 2014\nRecull l'obra de teatre del mateix títol sobre el pas de jueus pel pas fronterer de Les, a la Vall d'Aran, a l'època d'ocupació nazi al veí estat francès, i quatre comèdies mes. En elles, l'autora passeja pel present i pel passat, buscant sempre atrapar l'espectador en les seves pròpies vivències, records i histories escoltades, amb temàtiques i personatges propers, escrites sovint amb situacions còmiques que es barregen amb unes altres dramàtiques. Està inspirada en la vida de Paquita Sitzer, una dona que va passar per la frontera de Les, amb els seus pares a l'edat de 5 anys, fugint de la persecució nazi. L'obra vol ser un homenatge a aquelles persones que van saber donar un cop de mà a aquelles persones que, com Paquita i la seva família, fugien d'una mort més que segura.\nobra de teatre, història, migració, multiculturalisme, història oral, llengua aranesa, aranès, fets històrics\nBatxillerat - Història + informació\nBatxillerat; Biblioteca/Centre de documentació; Altres\nLlibre que conté 5 obres de teatre, una que narra fets històrics i les altres són comèdies. Té 267 pàgines. Conté imatges de la representació de l'obra de teatre "Era vida te da suspreses, suspreses te da era vida"\nCopyright © Està prohibida la reproducció total o parcial d'aquesta obra per qualsevol procediment sense l'autorització de la casa editora.


Duatlons – TRIAMICS SILLA\nArxiu de categories Duatlons\nInici / Competicions\nArxiu per categoria "Duatlons"\nEl proper dissabte dia 8 de juliol es celebrará a la població de Silla la segona edició del Duatló Ciutat de Silla Parc Natural de l’Albufera, cita que repeteix edició després de l’èxit de l’anterior.\nOrganitzat amb tota la il·lusió del món per part del nostre club, la junta directiva treballa a destall per oferir una gran jornada d’esport a tot aquell que vaja a acudir a la prob., ja siga membre del club o aficionat a l’esport que vuiga coneixer de primera mà el que és participar a un triatló.\nTeniu tota la información de la proba aquí.\nIV Duatló Vila d’Alaquàs\nEl Club de triatló Triculpelat Alaquàs torna a ser l’encarregat de dur a terme aquesta cita, ja obligada al calendari de qualsevol triatleta, per ser uns dels primers duatlons de la temporada.\nEs disputa en 2 modalitats: Super Sprint només per a dones i Sprint per a homes i dones.\nLes distàncies a les que s’enfrontaren els companys que no han volgut faltar a la cita ha estat:\n2 Vueltas Circuito Carrera a Pie de 2,5 kms = 5 kms\n3 Vueltas Circuito Ciclista de 7 kms = 21 kms\n1 Vuelta Circuito Carrera a Pie II = 2,5 kms\nA continuació, els resultats obtinguts:\nSprint per a homes:\nNom Dorsal Carrera (Pos) T1 Ciclisme (Pos) T2 Carrera (Pos) Meta\nMarín, Javier 79 00:19:46 (60) 00:42 00:34:41 (50) 00:42 00:10:31 (79) 01:06:22\nNavio, J. Vicente 80 00:21:35 (109) 01:14 00:35:52 (73) 00:47 00:10:45 (89) 01:10:13\nGimeno, Francisco 78 00:22:50 (142) 00:50 00:39:10 (122) 00:57 00:12:07 (139) 01:15:54\nAlba, Guillem 120 00:22:29 00:48 00:38:13 00:54 00:10:21 01:12:43\nIII Duatló Vila d’Alaquàs\nS’ha celebrat a Alaquàs la tercera edició del Duatló de la Dona – Alaquàs, organitzat per Federació de Triatló de la Comunitat Valenciana i Excm. Ajuntament d’Alaquàs, en 2 modalitats: Super Sprint només per a dones i Sprint per a homes i dones.\nFins a aquesta localitat s’han desplaçat diversos dels nostres companys per fer aquesta prova.\nSuper Sprint de la Dona:\nNom Dorsal Carrera T1 Ciclisme T2 Carrera Meta\nElena Antón 648 00:11:56 00:00:43 00:15:49 00:00:34 00:05:23 00:34:25\nEster Fayos 649 00:15:46 00:00:56 00:19:19 00:00:49 00:07:22 00:44:12\nNuria Rosell 650 00:15:47 00:00:54 00:19:19 00:00:50 00:07:22 00:44:12\nPaula Borrego 647 00:17:48 00:01:11 00:30:52 00:01:08 00:08:12 00:59:11\nDuatló per equips Albalat de la Ribera\nUna nova edició del duatló per equips es va disputar a la població d’ Albalat de la Ribera. Un gran ambient i bon matí la que van gaudir els nostres companys del club, disputant la proba de 5/20/2’5, amb el següent resultat final:\nCarrera T1 Ciclismo T2 Carrera Meta\n00:22:35 00:02:11 00:32:39 00:03:44 00:12:09 01:13:18\nXII Duatló del circuit de Cheste\nEl passat 31 d’Octubre es va disputar una nova edició del Duatló Circuit de Cheste, baix l’organització de la Federació Valenciana de Triatló. L’escenari, el Circuit Ricardo Tormo de Cheste es va vestir de gala perquè els participants i acompanyants poguessin gaudir d’aquest esdeveniment, un any més, de les rectes i corbes del circuit, però aquest cop sobre la bicicleta.\nEs van disputar dues modalitats on vam tenir representació del club.\nLes distàncies que componen aquesta modalitat són 5.5 km al primer segment de carrera, 20 km el recorregut en bicicleta i, per finalitzar, 2,5 km el segon segment de carrera a peu.\nLa prova l’han finalitzat un total de 101 participants, amb 2 retirats i 7 no presentats. El guanyador d’aquesta prova va acabar en un temps final de 1:00:58.\nEl resultat del nostre company, segons els resultats oficials publicats per la federació de Triatló, i per ordre d’arribada, són:\nDorsal. Congnom Nom Categoria Posició Temps Meta\n94 MARIN RODRIGUEZ JAVIER V1M 53 01:13:27\nP. CARRERA 1 T. CARRERA / VEL T. BOX1 P. CICLISME T. CICLISME / VEL T. BOX2\n46 00:23:29 / 4.16 00:00:41 72 00:36:45 / 32.65 00:00:33\nP. CARRERA 2 T. CARRERA / VEL\n53 00:11:59 / 4.48\nLes distàncies que componen aquesta modalitat són 2 km en el primer segment de carrera, 8 km el recorregut en bicicleta i, per finalitzar, 1 km el segon segment de carrera a peu.\nLa prova l’han finalitzat un total de 86 participants, amb 1 desqualificat. La guanyadora d’aquesta prova va acabar en un temps final de 00:27:58.\nEn aquesta modalitat vam tenir inscrits dos equips (de tres components cadascun) conformats per les fèmines del club. Segons els resultats oficials publicats per la federació de Triatló, i per ordre d’arribada, la classificació femenina va quedar de la següent manera:\n321 ANTON LIÑAN ELENA ABF 8 00:30:34\n6 00:08:17 / 4.08 00:00:32 13 00:16:31 / 29.06 00:00:31\n8 00:04:43 / 4.43\n323 SOLER REBECA ABF 11 00:32:01\n12 00:09:17 / 4.38 00:00:36 14 00:16:43 / 28.71 00:00:29\n12 00:04:56 / 4.56\n331 BORREGO GOMEZ PAULA ABF 13 00:32:45\n11 00:09:07 / 4.33 00:00:34 19 00:17:40 / 27.17 00:00:29\n10 00:04:55 / 4.55\n322 ROSELL SANTAMARIA NURIA ABF 17 00:33:36\n18 00:10:35 / 5.17 00:00:36 16 00:17:01 / 28.21 00:00:28\n11 00:04:56 / 4.56\n333 PUCHALT DUART NIEVES ABF 21 00:37:14\n22 00:11:48 / 5.54 00:00:41 21 00:17:47 / 26.99 00:00:33\n23 00:06:25 / 6.25\n332 NAVARRO TARIN ISABEL ABF 22 00:38:43\n23 00:12:04 / 6.02 00:00:41 23 00:19:37 / 24.47 00:00:37\n21 00:05:44 / 5.44


No neguem la por, fem-hi un lloc | Tamaia\nFront les situacions de violència masclista, moltes vegades, se’ns activa la por professional, és una por difícil de col·locar i, moltes vegades, en les decisions que prenem aquesta por pren el lloc que correspon a la dona. La consciència d’allò que es pot esdevenir, la normalització i la minimització de la violència que moltes dones desenvolupen com a eina per sobreviure a la quotidianitat i que ens remou quan l’escoltem, però que hem d’aprendre a situar perquè no ens cancel·li el lloc de la relació professional…\nPer tant, és important reconèixer que la violència masclista és una realitat que, de vegades, comporta situacions d’urgència i emergència social. Però que, tanmateix, aquesta situació no té perquè, en tots els casos, desembocar en un procés de recuperació. En conseqüència, hem de començar a acceptar que una dona en situació d’urgència o emergència social per violència masclista, precisa d’uns recursos de contingència i d’un equip que pugui atendre la seva demanda.\nAquesta disponibilitat ha d’existir sempre, independentment de quin sigui el moment en què la dona en situació de violència masclista es trobi. Hagi o no hagi identificat la seva situació de violència masclista, hi hagi o no hi hagi convivència amb l’agressor, hagi denunciat la violència o no, hagi donat el pas, o no, d’inici d’un procés de recuperació.\nAixí doncs, cal assentar i delimitar dos nivells d’atenció: un d’urgència i/o de suport i acompanyament, i un de recuperació, sense que hi hagi condicionaments per accedir a un o altre quan la dona ho precisa, ja que aquests condicionaments constitueixen una revictimització i dificulten el procés de moltes dones i repercuteixen en la mediació professional.\n7. La presència i la relació professional


La bola de neu de la regulació en criptoactius\nEls "conservadors" estàndards del legislador dels grans mercats financers europeus estan deixant molts estats enrere en el control i l'aprofitament de la tecnologia blockchain\nAlberto Prieto Barcelona. 18 de novembre de 2021 05:25\nBancs i institucions reguladores van al darrere d'un dels sectors financers i tecnològics més "dinàmics i exponencials" | iStock\nUn dels termes amb què més està familiaritzat el fan dels esports electrònics, especialment de molts dels més majoritaris és el de snowball. En algunes d'aquestes competicions, en què els avantatges són quelcom més que la puntuació, es parla de l'efecte bola de neu quan un dels dos equips o jugadors fa servir un avenç inicial per, sobre aquesta base, acabar guanyant la partida. Quan un jugador, de fet, aprofita una escapada per allunyar-se cada cop més. L'espai per la regulació en l'ús dels criptoactius com a tokens de valor – amb la rellevància financera que això implica – a l'Estat i a molts països europeus segueix un patró similar: el legislador va tard, i l'activitat en blockchain l'està deixant enrere. "A Europa hem trigat 11 anys a seguir el camí dels Estats Units i començar a pensar en criptomonedes", lamenta Fernando Ramos, advocat i soci director de la firma especialitzada DPO&ITLaw.\n"La tecnologia sol anar molt més ràpid que el dret", afirma Ramos, que, en aquest cas, veu un canvi "molt més ràpid i exponencial" que en altres novetats en el sector financer. L'apartat tècnic, en aquest cas, és rellevant. "És complicat per al regulador", reconeix l'advocat, que veu una potencialitat en la relació econòmica dels criptoactius se surt de la llera dels diners tradicionals. "Des del moment en què un token té una representació de valor – afirma – pot haver-hi transferències econòmiques". Què passa, doncs, quan el token no representa directament una moneda, sinó deute, o part d'una propietat? "Tenim un forat regulador important", afirma el consultor de finances descentralitzades Albert Salvany.\n"La tecnologia sol anar molt més ràpid que el dret, i aquest és un sector molt més dinàmic i exponencial"\nAmbdós experts coincideixen a lloar la feina feta als Estats Units – "sempre són els primers en aquestes qüestions", apunta Salvany. Fa més d'una dècada, recorda Ramos, que a EE.UU. S'aplica la Bank Secrecy Act als exchangers de moneda criptogràfica, quelcom que permet tallar els possibles contactes del mercat amb activitats il·legals. "En connectar el món real amb el digital s'evita que es moguin diners provinents de delits". L'advocat recorda, de fet, la pressa per posar limitacions a l'ús i transferència de criptomonedes després dels atemptats de París. "La regulació internacional contra el blanqueig de capitals feia temps que avisava, però Europa no s'havia posat les piles". Actualment, per exemple, l'Estat ja compta amb un registre d'intercanvis de criptoactius – "abans era un buit legal" – i activitats com l'intercanvi de moneda criptogràfica a corrent o la custòdia de moneders electrònics "estan per fi regularitzades".\nL'expert jurídic apunta que, tot i que qüestions com aquest blanqueig de capitals ja estan recollides en algunes legislacions, l'espai financer és encara un buit pel que fa a suports legals a l'activitat blockchain. "Si bé les criptomonedes saben què han de complir, en termes de blanqueig, de registres", l'activitat al voltant d'altres tipus de productes financers encara no funciona. I, si es fa, no s'està fent de la forma més eficient. Com alerta el mateix Salvany, "si es regula aquest sector de pressa i corrents i sense comptar amb els players, hi haurà més problemes que solucions".\nEl futur, a més, mostra processos de tokenització d'actius que van molt més enllà de les finances. Des del blockchain com a servei – criptoactius que donen accés a serveis digitals, "com ser a un club", en paraules del consultor – fins a la conversió en criptoactius de la propietat d'immobles, de deute o d'accions. "Quines són les circumstàncies per fer això?", es pregunta l'advocat, que observa la necessitat d'adaptar qüestions com la normativa de protecció de dades o de venda a distància en el comerç electrònic.\nContra els fets\n"S'acabarà aplicant la política de fets consumats – opina Salvany – el sector ja està operant i s'haurà d'acabar per regular correctament". Ramos, en un sentit semblant, compara la situació amb el sorgiment dels serveis d'streaming de música a la carta. "Fa 15 anys, quan va sorgir napster, tots els prestadors de servei es van posar en contra el sector discogràfic, però al final van haver de canviar el seu model de negoci". Ambdós experts coincideixen que el fenomen té equivalència. "Hi ha, encara avui, un lobby contra els criptoactius impressionant entre la banca", lamenta l'advocat.\n"La tecnologia descentralitzada és Peer to Peer, es carrega la feina dels mitjancers"\n"La tecnologia descentralitzada és Peer to Peer, es carrega la feina dels mitjancers", apunta l'advocat. La descentralització de les finances busca una oferta de gestió de productes financers més encarada cap a les previsions i el contacte amb la comunitat, o la gestió d'inversions, que cap a les stewardships. "Invertir en les deu criptomonedes més valorades pot fer-ho qualsevol", argumenta el consultor. Per aquest motiu, destaca Ramos, és pel que "la indústria establerta ataca el sector, i és el mateix sector qui s'ha d'acabar autoregulant".\nMés enllà de la pressió de la banca incumbent, els experts denuncien un cert abandonament per part de les institucions reguladores. "Si vols operar amb criptoactius, a l'Estat Espanyol no et diuen ni que sí ni que no, et deixen en vist", critica Salvany. Ramos comparteix l'experiència, i dona fe del mal que fa als possibles nous actors dins el sector. "El Banc d'Espanya llença la pilota a la CNMV, i de tornada – és un despropòsit i un esgotament per a emprenedors i startup". Segons el consultor, aquesta manca de regulacions i d'horitzons de possibilitat està posant en risc el desenvolupament de tot un sector molt profitós a l'Estat. "Als llocs on ja s'estan fent projectes hi està aterrant tothom. Ens estem jugant molts llocs de treball, i molt qualificats", etziba Salvany.\nQuè és llei?\nS'estan començant a obrir, però diverses finestres d'oportunitat. Salvany destaca especialment el format Sandbox, recentment inaugurat a l'Estat Espanyol amb prop de vint projectes financers innovadors i fundat al Regne Unit. En aquest tipus d'espais, "el regulador permet que certs projectes autoritzats operin d'una forma controlada". El procediment permet el que el consultor considera que "model òptim" per establir una regulació efectiva. "El millor model és deixar actuar primer, amb control regulador, i després regular al voltant dels projectes". La caixa de sorra espanyola, però, té els seus problemes. "S'ha escoltat el sector, però no s'ha aplicat tot el que s'ha demanat". S'observa, en aquest tipus d'entorns, una mancança més enllà de la voluntat política. Aplicar les demandes dels players de l'entorn crypto, segons Salvany, "exigiria per part del regulador una estructura, un coneixement".\n"No demanem llibertat absoluta, sinó un control regulador estricte"\nMés enllà del món financer, Ramos reconeix el mèrit d'algunes de les regulacions del sector, des de la identitat digital sobirana fins a l'accés als mercats digitals. "A Europa ja s'ha estudiat com afecta la protecció de dades al món blockchain", afirma el lletrat. Les administracions haurien, afirma, d'accelerar la seva activitat reguladora en un entorn tecnològic que "va tan ràpid que no es deixa regularitzar". Processos que la governança europea i estatal ni contempla, com la tokenització de companyies mitjançant equity o els drets econòmics sobre les seves accions són "viables, i ja s'estan fent, però ni bancs ni comissions ens fan massa cas".\n"No demanem llibertat absoluta – argumenta Salvany – sinó un control regulador estricte" necessari perquè els mercats europeus no quedin enrere en el "canvi filosòfic" que suposa l'activitat financera descentralitzada i la tecnologia blockchain en general. Fernando Ramos demana a les administracions "estar més obertes" a entendre el sector. "Cal regular, tenir fons de seguretat, donar llicències, garanties" per assegurar tot el possible les inversions dels potencials usuaris. Ambdós coincideixen en la potència d'un sector que ja està funcionant i establint-se allà on pot fer-ho. "Aquesta és una oportunitat tecnològica i de desenvolupament que no podem deixar perdre", alerta el consultor.\nBelobaba, els catalans pioners en finances descentralitzades\nCaelum, el blockchain que "serveix per a tot"\n"La tecnologia descentralitzada és una descentralització del poder"


Una final perduda a casa | Ferran Correas | barcelona | Barça | L'Esportiu de Catalunya\nUna final perduda a casa Una final perduda a casa Una final perduda a casa Una final perduda a casa + Una final perduda a casa E-mail\nFa set anys, el Barça i l’Atlético es van jugar la lliga en l’últim partit i la van guanyar els madrilenys\nJorge Pautasso, ajudant de qui era el tècnic blaugrana, Gerardo Martino, recorda un curs en què va passar de tot\nEls jugadors de l’Atlético fan volar Simeone després de guanyar la lliga al Camp Nou EFE.\nUna final perduda a casa Una final perduda a casa Una final perduda a casa Una final perduda a casa Una final perduda a casa E-mail\nLa situació no és la mateixa que la del 2014, però sí molt semblant. Després d’avui, encara quedaran tres jornades de lliga i la lluita pel campionat és cosa de quatre: el Barça, l’Atlético de Madrid, el Real Madrid i el Sevilla. Aquell 17 de maig es disputava l’última jornada de lliga. El títol se’l jugaven el Barça i l’Atlético de Madrid al Camp Nou. Una final en què als madrilenys els servia l’empat. I el partit va acabar amb empat (1-1). Alexis Sánchez va fer avançar el Barça amb un gran xut que va entrar per l’escaire de la porteria de Courtois. Godín, en un córner, va empatar en els primers minuts de la segona part, i Mateu Lahoz –curiosament el mateix àrbitre que dirigirà el partit d’avui– va anul·lar un gol a Messi per un fora de joc inexistent. “Recordo que els aficionats ni van protestar per aquella errada, que van aplaudir l’Atlético de Madrid després del partit quan celebrava el títol sobre la gespa. És com si haguessin assumit que no es guanyaria aquella lliga, que, per cert, hauríem guanyat amb el VAR”, diu a L’Esportiu Jorge Pautasso, ajudant en aquells moments de qui era entrenador del Barça, Gerardo Martino. La veritat és que les últimes jornades d’aquella lliga van ser decebedores. A l’empat contra l’Atlético de Madrid, cal sumar-hi dos empats més del Barça, contra el Getafe i l’Elx, desaprofitant una derrota dels madrilenys contra el Llevant i un empat contra el Màlaga. “Va ser tota la temporada molt estranya. Podríem haver guanyat títols i al final, res. Podríem haver guanyat la lliga amb aquell gol de Messi. I vam perdre la final de copa en la pròrroga”, diu Pautasso. Els de Martino van perdre aquella final contra el Real Madrid amb aquell gol de Bale després d’una gran cavalcada del gal·lès. L’Atlético de Madrid va ser el botxí dels blaugrana en els quarts de final de la Champions.\nMartino havia arribat al Camp Nou l’estiu del 2013 per substituir Tito Vilanova, que havia recaigut de la malaltia. Va signar per dues temporades, però només va dirigir un any el Barça. Minuts després de perdre la lliga, el club va comunicar la seva desvinculació. Martino no va fer ni roda de premsa i va marxar sense acomiadar-se. “Vam plorar després del partit, però la decisió de marxar estava presa feia mesos. Va ser una temporada més que difícil, de les més complicades que he passat en una banqueta. Moltes vegades no enteníem res del que passava”, explica Pautasso fent referència a les crítiques rebudes per perdre la possessió de la pilota a Vallecas contra el Rayo en un partit guanyat pel Barça per golejada (0-4). “Gerardo es va passar dos dies en un avió. Va viatjar a l’Argentina per enterrar el seu pare i va tornar ràpidament per poder dirigir aquell partit. Vam golejar i les crítiques van ser molt grans”, diu el preparador argentí.\nLa temporada va tenir uns quants episodis més que no van ajudar que l’equip tingués tranquil·litat. Havia arribat Neymar a l’estiu i pocs mesos després van començar les denúncies pel seu fitxatge i la posterior dimissió del president, Sandro Rosell, que havia estat la persona que havia apostat per Martino després que Tito Vilanova hagués de deixar la banqueta durant el mes de juliol amb la pretemporada ja iniciada. Rosell va intentar fitxar Luis Enrique, que arribaria després de Martino per guanyar el triplet en la seva primera temporada, però l’asturià no va voler trencar el seu compromís amb el Celta i Rosell va apostar per l’argentí, a qui coneixia de la seva etapa a Nike i que havia triomfat al futbol del Paraguai. “Va morir Tito Vilanova i allò va afectar molt el vestidor”, recorda Pautasso, que tampoc deixa passar les moltes lesions que va tenir el Barça aquella temporada. Neymar va estar pràcticament dos mesos aturat per dues lesions i va arribar molt just al decisiu partit contra l’Atlético de Madrid; va ser suplent aquell dia. També ho va ser Xavi, en aquest cas per decisió tècnica. Valdés es va trencar el genoll i Pinto va ser el porter titular els últims dos mesos de campionat. Puyol va tenir problemes durant tot el curs i es va acabar retirant a final de temporada.\nSet anys després, el Barça i l’Atlético de Madrid es tornen a jugar la lliga. Diego Simeone continua sent l’entrenador dels madrilenys. Mateu Lahoz tornarà a ser l’àrbitre. Pautasso, en aquell moment ajudant de Martino, ho viurà des de la distància, des de Mèxic, on entrena ara.\nli va faltar al Barça per guanyar la lliga. El va fer Messi, però el va anul·lar Mateu Lahoz\nva guanyar el Barça la temporada 2013/14 amb Gerardo Martino: la supercopa contra l’Atlético de Madrid\nL'Esportiu. Nacional 08-05-2021, Pàgina 3\nL'Esportiu. Girona 08-05-2021, Pàgina 5


Carlet rebaixa rebaixa la corba dels contagis al mínim. – RiberaTV\nCarlet ha aconseguit doblegar la corba dels contagis en la primera onada de 2021. Amb les dades oferides per Salut Pública, Carlet ha arribat a 20 casos de PCR positius en els últims 14 dies amb una taxa d’incidència de 126,33/100.000 habitants. Estes dades representen una baixada de 66 casos respecte la setmana passada i ralentitzen el ritme de contagis d’esta segona onada post-festes de Nadal.\nPRIMERA I SEGONA ONADA\nAmb esta xifra de 20 PCR positius a 14 dies, Carlet se situa en la taxa més baixa de contagis des que Salut Pública començà a oferir dades de contagis de forma setmanal, per tal d’avaluar l’increment i baixada de casos i determinar les mesures restrictives, com per exemple el passat mes de setembre quan Carlet tenia, el dia 11, 42 contagis i dies després s’arribava als 131 positius, fet que provocà l’adopció immediata de mesures restrictives locals.\nDe la mateixa manera s’ha viscut esta segona onada, després d’aconseguir mantindre’s en 47 casos el passat 24 de desembre, només van passar les festes de Nadal, igual que la resta de poblacions de la Ribera, a causa de les reunions familiars i socials, les xifres tornaren a pujar amb registres de contagis que se situaren en 166 casos a 19 de gener. I novament es prengueren mesures extraordinàries acompanyades de totes les restriccions decretades pel govern autonòmic, que es prolongaran fins a l’1 de març,\nA hores d’ara, i segons les xifres de la Conselleria de Sanitat, a Carlet hi ha hagut al llarg de l’últim any 1.537 persones contagiades, dada que suposa el 9,76 % de la població. La pandèmia s’ha cobrat la vida de 18 carletins i carletines.\n«Les xifres actuals han sigut possibles gràcies a la responsabilitat de la ciutadania en general -explica l’alcaldessa de Carlet, Maria Josep Ortega-, adoptar les mesures sanitàries com un hàbit i no abaixar la guàrdia en els contactes socials i familiars és el que hem de fer a partir d’ara. Tots tenim cansament emocional i ganes de recobrar el contacte social, però hem d’anar molt espai perquè tot l’esforç fet no es transforme en una nova pujada de casos.»\nD’altra banda, cal recordar que el procés de vacunació continua amb normalitat. Els col·lectius més vulnerables com són la residència La Llum i la Residència de Persones Majors de Carlet ja han rebut les dos dosis de vacunes, mentre que a partir d’esta setmana es continua amb les persones de majors i el Centre de Dia de Carlet, que ja té la primera dosi de vacunació.\nCarlet rebaixa rebaixa la corba dels contagis al mínim. added by Ribera Televisió on 18 febrer, 2021


La Biennal de Venècia i la pasta (i no em refereixo als penne rigate) | Bloc FAEDOR\nInici > Bloc del director > Biennal de venecia i la pasta\nAra faré una cosa que mai de la vida hauria de fer un crític d’art: parlar de quelcom que no ha vist. Però ho faré, perquè he anat llegint notícies sobre el tema en qüestió i no em puc estar de fer unes quantes reflexions. Em refereixo a la Biennal d’Art de Venècia, tancada no fa gaires setmanes.\nNo hi he anat aquest any, ni els anteriors, ni possiblement els que vindran. Senzillament, crec que no va amb mi. Em fa mandra, ho sento. En primer lloc, és massa gran. Quan es tracta d’art, m’agrada veure una sola obra, una exposició temporal o un gran museu repartit en un bon grapat de dies (això darrer, tristament no ho he pogut fer gairebé mai). Una biennal d’aquestes dimensions i amb la humitat que hi ha a Venècia no tinc cap dubte que m’esgotaria: aproximadament 90 participacions nacionals, 44 eventi collaterali i la mostra del comissari-director amb 136 artistes. Too much. És cert que podria anar-hi, proposar-me de no veure-ho tot i fer una relaxada passeggiata en la que només m’aturaria davant allò que m’interessés. Però el soroll m’ho impediria:\n“Cada vez son más los agentes del arte contemporáneo que ven en Venecia el mejor de los escenarios para proyectar su imagen. Se diría que aquí se concentraría todo el peso de la vanguardia intelectual, la pompa del aparato curatorial, el alto poder institucional... pero esos cada vez son los menos, abrumados ante la avalancha de mercaderes, coleccionistas, plumillas, arribistas, blogueros e instagramers, folclóricos y relaciones públicas con ínfulas de variado grado. Aquí estamos casi todos” (Javier Hontoria, “Venecia, mil futuros inciertos”, El Cultural, 06-05-2015, edició digital).\nUna dada curiosa i interessant alhora: dues de les obres més fotografiades i compartides de la biennal han estat les creades per Pepo Salazar i Francesc Ruiz ubicades al pavelló espanyol (en la primera hi surt Britney Spears; en la segona, un quiosc farcit de pornografia gay amb la inscripció “Materiale per adulti. Vietato ai minori”).\nL’altre inconvenient seria el pes de la història. Casanovista com sóc, no puc anar a Venècia i obviar els rastres del segle XVIII i els efectes que produeixen en la meva imaginació (l’escenari em torbaria). Però és que després del soroll i la història, ve aquesta cridanera disposició en pavellons nacionals que no m’acaba de lligar:\n“En general, els Giardini em van donar la sensació que es tractava d’un parc Disneyland de l’art contemporani. El tipus d’interacció psicològica amb el contingut es fonamenta en els mateixos principis d’entreteniment i competència d’un parc temàtic; sembla, fins i tot, que els països i els artistes es posin d’acord a no fer obres semblants” (Albert Serra, “Un passeig per Venècia”, Bonart, 171, 2015, p. 9).\nPotser, més que un parc de Disney, el format em fa pensar en Eurovisió, amb l’agreujant d’estar afectat pel que podríem anomenar “síndrome de Two Man Sound”: aquell grup que la gent escoltava per la ràdio creient que era brasiler, quan en realitat provenia de la plujosa Bèlgica. A la biennal trobem artistes que representen el país on van néixer, però que viuen des de fa anys a Londres o París, com també comissaris estrangers (en relació al país que els paga), que donen un cop de mà a l’artista nacional de torn. Deu ser que enriqueix el resultat final o que no en troben cap al seu país. Tot plegat un pèl confús, pel tipus de món que vivim actualment. Ja fa temps que els teòrics de l’art no busquen les suposades característiques d’un art purament nacional, ara estan distrets en altres coses.\nSi els pavellons nacionals servissin per visibilitzar artistes poc coneguts dels països representats, podria estar bé, no ho nego. Però la cosa no va per aquí: molts d’ells estan vinculats a importants galeries nacionals i internacionals. No són uns mindundis. Amb tot, el que realment em distancia més d’aquests pavellons és que els veig com una mena d’artefactes propagandístics (inútils en la seva funció), produïts per unes institucions oficials que formen part d’uns governs on la cultura es considera –en el millor dels casos- una “parideta” ornamental.\nPerò si els pavellons em grinyolen, la figura del súper-comissari encara em genera més dubtes:\n“Jo visc a Suècia. Aquí van convidar el comissari, Okwui Enwezor, a fer no només visites a estudis d'artistes –seguint molt clarament els seus criteris i presentant artistes en la línia del seu plantejament per Venècia– sinó que també el màxim museu el va convidar a fer una conferència important. Diverses institucions treballant conjuntament, parlant entre elles i no competint. També es van assegurar d'informar que si sortien artistes suecs no haurien de patir per la producció. El resultat és que hi ha quatre artistes del context suec a l'exposició. El número d'habitants de Suècia és comparable al de Catalunya, per fer-nos-en una idea” (Maria Palau, “A Dalí l’entenem millor avui”, El Punt Avui, 01-05-2015, edició digital).\nQui diu això és Martí Manen, comissari del pavelló espanyol, a qui agraeixo enormement que s’expliqui així, sense filtres. Queda clar. El país que tingui prou pasta per convidar a la cort curatorial i li serveixi artistes del gust del comissari, té més possibilitats de sumar artistes patris al caseller de la mostra principal (la repercussió de participar en aquesta exposició és gairebé la mateixa que tenir un pavelló). Això té els seus inconvenients, com podeu imaginar. Triem un país a l’atzar: Grècia. El 2015 ha estat el seu any, sens dubte. Per raons òbvies, el govern grec no anava molt sobrat de pressupost per convidar a Enwezor & co, però intueixo que la terrible situació del país ha donat interessants fruits artístics. Sempre ha estat així, les crisis fomenten la creativitat (Detroit n’és un exemple ben recent). La pregunta és: quants artistes grecs hi ha hagut a la biennal? Com deia l’acudit, “uno o ninguno” (Maria Papadimitriou; al pavelló grec, naturalment). No voldria que se’m mal interpretés: a mi m’agradaria que a la biennal s'hagués vist art grec interessant, no art activista grec perquè toca (“creure’s l’art activista –va dir Manuel Delgado en una conferència- és creure que el format de “festa sorpresa” és una força de canvi real”). La qüestió és que no n’hi va haver ni de l’un, ni de l’altre.\nTot i haver aquests condicionants econòmics, es podria donar el cas que la mostra del comissari servís per conèixer l’art que fan els més joves. Però ens tornem a topar amb una negativa (1↓): el 65 % dels artistes tenien més de 40 anys i el 12 % estaven morts. O més dones: nein, la proporció estava en un 62,6% d’homes vs un 37,4 % de fèmines. O més artistes que no fossin occidentals: rien de rien, el 70 % eren europeus o nord-americans (més o menys com els esmorzars que et trobes a la majoria d’hotels del món). En relació a això, resulta graciós que l’organització escollís com a comissari al nigerià Okwui Enwezor per augmentar la multiculturalitat de l’esdeveniment –solen convidar-lo per això- i que alguns periodistes li critiquessin l’elevada presència d’artistes joves africans sense que aquesta quota estigués –al seu parer- justificada: “Jo no he escollit a ningú pel seu color. (...) Hi ha artistes negres bons i hi ha artistes negres dolents. Passa el mateix a totes les races”, va contestar mosquejat (2↓). Però els periodistes mai en tenen prou i li preguntaren si creia que la seva biennal estava massa a prop del mercat. Enwezor, un xic ofès, advertí dels perills de parlar més del compte, perquè en el fons tots som partícips (3↓). En part té raó: el mercat, el capital, és arreu i seria ingenu no voler veure les seves interferències (a vegades insuportablement asfixiants, a vegades inexistents, si s’entén la inexistència com un primer grau d’existència). De fet, segons em conten, a la mateixa biennal, en una metàfora gairebé perfecta, nombroses galeries lloguen palazzos que es confonen amb els eventi collaterali. Ara bé, discrepo amb ell que no se’n pugui parlar. En aquesta darrera edició de la biennal, Enwezor ha posat l’accent en el debilitament del contracte social. Jo em conformaria en saber com era el seu (de contracte). Més que res, perquè amb el que va cobrar el 2006 per dirigir una altra biennal, la de Sevilla (recordada per tothom), segurament jo encara podria estar vivint aquest 2016 (la fundació promotora d’aquest esdeveniment, el 2011 encara arrossegava un deute proper al milió d’euros).\nI és que en aquesta biennal tot sembla ser ambigu. Art, mercat, interès... o desinterès com el que manifesten alguns artistes que hi participen. A la pregunta sobre què esperaven del seu pas per la biennal, el col·lectiu Cabello/Carceller contestava a El País “absolutamente nada; no nos creemos nada del mundo del arte” (4↓). Abans ja hem vist com Albert Serra -l’artista convidat per representar Catalunya- considerava l’esdeveniment una mena de parc temàtic per a badocs. Però tots hi han anat. Potser hauria de fer el mateix. Oblidar-me del que he reflexionat i tirar pel dret. Plantar-m’hi. Potser m’agrada. I si els meus temors es confirmessin, sempre em quedaria el Harry’s Bar on podria engaltar uns quants Bellinis. Segur que em trobaria algú –adolorit dels peus de caminar tant per la biennal- amb qui podria parlar del colorisme de Tintoretto o qualsevol altre afer artístic actual.\n(1) "The 2015 Venice Biennale in Numbers" (en línia), https://www.artsy.net [Consulta: 01-12-2015].\n(2) Ángeles García; Milena Fernández, "Venecia convierte su 56ª Bienal en un volcán de arte sociopolítico", El País, 06-05-2015, edició digital.\n(3) Javier Hontoria, “Venecia, mil futuros inciertos”, El Cultural, edició digital.\n(4) Tania Pardo, "Dalí utilizó su ambigüedad como elemento de trabajo", El País, 07-05-2015, edició digital.


Plans de controls de pèrdues d'aigua a les xarxes d'abastament\nJosep Maria Campanera Alsina\nDels 570 hm3 distribuïts per les xarxes d'abastament de Catalunya uns 129 hm3 es perden per la...\n231 231 seguidores Seguir Plans de controls de pèrdues d'aigua a les xarxes d'abastament\nVeure proposta Plans de controls de pèrdues d'aigua a les xarxes d'abastament\nObservacions a les mesures proposades per l'ACA. Cal tenir en compte la problemàtica habitual...\n230 230 seguidores Seguir G2_03_Gestió coordinada dels recursos hídrics\nDona suport G2_03_Gestió coordinada dels recursos hídrics\nG2_16_Millora de la garantia de l’abastament\nNova proposta. Incorporar la riera d’Osor, que durant l’episodi del Glòria va portar un cabal...\n230 230 seguidores Seguir G2_16_Millora de la garantia de l’abastament\nDona suport G2_16_Millora de la garantia de l’abastament\nNova proposta. Les noves depuradores han de tenir en compte la seva ubicació, i a quins sistemes...\n230 230 seguidores Seguir G2_06_Millora de la garantia de l’abastament\nDona suport G2_06_Millora de la garantia de l’abastament\nNova proposta. Hi ha moltes poblacions que s’abasteixen de pous, i alguns d’aquests pous estan...\n230 230 seguidores Seguir G2_07_Millora de la garantia de l’abastament\nDona suport G2_07_Millora de la garantia de l’abastament\nObservacions a les mesures proposades per l'ACA. La xarxa de estacions d’aforaments ha de ser...\n230 230 seguidores Seguir G2_12_Millora de la garantia de l’abastament\nDona suport G2_12_Millora de la garantia de l’abastament\n230 230 seguidores Seguir G2_13_Millora de la garantia de l’abastament\nDona suport G2_13_Millora de la garantia de l’abastament\nG2_14_Millora de la garantia de l’abastament\nNova proposta. Fer un estudi per posar una nova estació d’aforament en el tram entre Ripoll i...\n230 230 seguidores Seguir G2_14_Millora de la garantia de l’abastament\nDona suport G2_14_Millora de la garantia de l’abastament\nG2_15_Millora de la garantia de l’abastament\nNova proposta. Estudiar la viabilitat de posar una estació d’aforament a Bonmatí, que ens donaria...\n230 230 seguidores Seguir G2_15_Millora de la garantia de l’abastament\nDona suport G2_15_Millora de la garantia de l’abastament\n230 230 seguidores Seguir G2_19_Gestió de sequeres\nDona suport G2_19_Gestió de sequeres\n230 230 seguidores Seguir G2_02_Gestió coordinada dels recursos hídrics


Més de 300 persones secunden la presentació de la CUP a Barcelona - Indymedia Barcelona\nMés de 300 persones secunden la presentació de la CUP a Barcelona\nper CUP\t 25 oct 2009\nL’organització independentista reivindica que la ciutat sigui un motor de democràcia participativa i de cohesió social.\nMés de 300 persones han omplert de gom a gom el Centre Artesà Tradicionàrius, al barri de Gràcia en la presentació de la CUP de Barcelona.\nA l’acte hi ha participat la representant del Secretariat Nacional de la CUP, Aina Barahona, l’escriptor, Julià de Jòdar i el portaveu de la CUP de Barcelona, Xavier Monge. El cantautor Cesk Freixas ha estat l’encarregat de tancar l’acte.\nEn la seva intervenció, Monge ha ressaltat la necessitat de construir des dels barris i viles una alternativa nacional. El portaveu de la CUP de Barcelona també ha destacat que cal que el model urbanístic recuperi la funció social, i que és necessari tornar a utilitzar els espais públics.\nMonge no ha oblidat criticar les ordenances municipals que persegueixen els sectors dissidents, i ha reclamat una Barcelona descentralitzada i propera als ciutadans en la qual els districtes i els barris tinguin poder de decisió. Ha dit també, que cal reinventar Barcelona per acabar amb les desigualtats i que s’ha de veure la crisi com una oportunitat de canviar el model econòmic i social. Finalment el portaveu de la CUP de Barcelona ha marcat l’horitzó del 2011 com la data que faci visible aquest contrapoder que vol reinventar la ciutat.\nLa representat del Secretariat Nacional, Aina Barahona, ha centrat el seu discurs en els que són els quatre eixos de la CUP: el dret a decidir i la territorialitat dels Països Catalans; la defensa dels drets i interessos de les classes populars i treballadores; la defensa del territori; i la defensa de la llengua i cultura catalanes, espina dorsal del poble català.\nDe la seva banda, l’escriptor Julià de Jòdar, ha començat la seva exposició constatant la fi d’un model de ciutat i de país representat per l’autonomisme i per aquesta Barcelona elitista i pactista, convertida en una ciutat de negocis i d’esquenes a les necessitats de la gent. En aquest sentit, ha destacat l’oportunitat que té la CUP de transformar aquest model transportant-lo del carrer a les institucions. L’escriptor català diu que és l’hora d’apostar per una nova moral pública, del treball i solidària en què es recuperi l’espai públic com a àmbit de relacions. Jòdar ha defensat la Barcelona capital compromesa amb la resta del territori i la necessitat de reivindicar el paper de les ciutats i els pobles com a procés d’alliberament nacional.\nRe: Més de 300 persones secunden la presentació de la CUP a Barcelona\nper petita crítica\t 25 oct 2009\nCom pot ser que al video de presentació es parli de donar suport al petit comerç i no s'esmentin les zones amb risc d'exclusió social? recordem que no volem prendre vots als erquis sinó crear nous independentistes entre els oprimits.\nSalut i endavant amb la CUP\n300 Multicultis no representen barcelona\nper Kiko\t 26 oct 2009\nNo és pot parlar de donar suport als oprimits i alinearse amb feixistes com Hamas, no és pot parlar d'alliberament dels homosexuals i la dona i no dir res contra la construcció de mesquites que prediquen la discriminacio als homosexuals i les dones, ans al contrari, promouren la seva construcció.\nPS: Molt bona la samarreta del noi d'esquenes amb el mapa d'Euskal Herria, demostra a on estan les prioritats, si a Catalunya o a l'estranger.\nper un\t 26 oct 2009\n1. El vídeo no són propostes de la CUP ni tot el què s'hi diu és comprtatit. És simplement sentir la veu del carrer. Falten moltes coses, ja se sap, com també falta gent que s'apunti per traballar-les.\n2. Què pinta Hamas aquí al mig? Per cert, la CUP no es dedica a revisar les samarretes delpúblic de l'acte. Que algú porti una samarreta solidària no té res a veure amb les prioritats de la CUP\nper el kiko es de reagrupament\t 26 oct 2009\ntens raó kiko, més val donar suport al sionisme que parteix dels conceptes del feminisme, l´alliberament nacional dels pobles, el reaprtiment de la riquesa etc. Més val no portar samarretes d´euskal herria, l´internacionalisme es cosa de comunistes, com podem solidaritzar-nos amb euskal herria o palestina? si el que hem de fer es solidaritzar-nos amb EEUU o Israel!\nel Kiko es de reagrupament...i potser també d´UNC?\nSi la independència a de venir de la mà d´un feixista com el carretero prefereixo tenir basquitis i somiar amb un alliberament nacional aconseguit des dels sectors populars i els i les treballadores.\nPer cert, a palestina existeix el FPLP, saps el que és?¿ suposu que no.\nRecords al teu amic anglada, un bon català com tu...\nper Antibrases\t 26 oct 2009\nÒstia quina sorpresa l'actuació de Cesk Freixas !!!\nNo hi ha un altre cantautor per posar música als actes patriòtics i festes majors alternatives?\nper ràbia\t 26 oct 2009\nCom mola veure rabiar juntets a regionalistes i anarcoespanyols cada cop que l'esquerra independentista fa actes que són un èxit.\nper com?\t 26 oct 2009\nA qui et refereixes amb anarcoespanyols i regionalistes?\nper A\t 26 oct 2009\nHi ha qui veu anarcoespanyols fins i tot a la sopa. Clar que tot aquell llibertari que no militi a l'EI és un anarcoespanyol... Hi han els llibertaris bons i els dolents. Jo dec portar banyes i cua perquè estic a la CNT.\nJa m'enteneu, el meu comentari no anava referit a tots els anarquistes, ni molt menys, sinó a una minoria lerrouxista espanyolista que rabia cada cop que l'esquerra independentista planteja propostes.\nI no, no tots els llibertaris que no militen a l'EI són anarcoespanyols.\nuo ARROBA uo.cat\t 26 oct 2009\nEn Cesk és una persona militant i està allà on creu que ha d'estar. Altra cosa és que el cridin per actuar en algun lloc. Si no t'agrada, no hi vagis. Al cartell ja estava anunciada la seva actuació.\nEns fan falta persones compromeses des de la cultura. I en Cesk és una d'aquestes persones. És un militant i s'està convertint en una de les cares públiques de l'Esquerra Independentista i rupturista. Si no n'hi ha més com ell, és perquè ens falten referents. I això és una mancança que tenim com a poble.\nper una\t 27 oct 2009\nJo anava a anar però veient que anava el pesat del Freixes, que a més es dedica a anar donant lliçons sobre Barna quan fa... uns quants mesos que hi viu, em repateja.\nI per sentir algú que va dient lemes quinceañeros suposadament musicats ja tinc una edat.\ndfg ARROBA h.cs\t 27 oct 2009\njaja, quanta enveja que veig per aquí! feu pena, envejosos!


El bosc dels somnis perduts: de novembre 2011\nPRICE I CIA.... BADALONA CAPITAL DE LA POESIA\nFoto de Lorenzo Duaso\nLa nit de l'11 de novembre de 2011, va ser màgica o èpica com diu el meu amic i poeta Jordi Valls. I, seguint les seves paraules, aquella nit Badalona va ser la capital catalana de la poesia. 33 poetes de totes les edats i tendències estètiques ens vam donar cita a l'Espai Betúlia de Badalona, magníficament dirigit per la Bel Graña, per commemorar el Festival de Poesia Catalana que es va celebrar al Gran Price, de Barcelona, el 25 d'abril de 1970.\nReproduiré uns paràgrafs del fullet de presentació parlant d'aquell despertar de la primavera: "El públic va vibrar i aplaudir els poetes. Mentrestant, al carrer, els grisos vigilaven atentament la gent que no havia pogut entrar. Tal vegada vetllaven perquè la poesia no esdevingués un fet subversiu. Tres anys més tard la piqueta enderrocava el Gran Price, un dels centres lúdics més emblemàtics de Barcelona, el solar fou destinat a un nou edifici d'habitatges de l'empresa Núñez i Navarro.\nLa poesia va continuar el seu camí de lluita sensible amb la història en actes que recordaven la trobada de poetes com Gespa-Price, celebrat el 15 de maig de 1975 al campus de la Universitat Autònoma de Barcelona i d'altres esdeveniments commemoratius celebrats el 1977 i el 1995. Ara novament la lira poètica ha reunit poetes catalans per continuar manifestant l'esperit compromès i reivindicatiu d'aquells festivals en un nou acte poètic a l'Espai Betúlia de Badalona."\nCom el 1970, la indignació general per moltes coses i entre d'altres pels insistents atacs a la nostra llengua, va ser un revulsiu per reunir entorn de la paraula i de la imatge poètica prop de 300 persones, absolutament entregades als trobadors i les trobairitz, amb un silenci reverencial davant cada poema i amb aplaudiments ferms i llargs. Aquella comunió amb la paraula va ser francament emotiva. Puc assegurar que quan vaig pujar a llegir el meu poema em vaig sentir aclaparat per l'energia que desprenia l'ambient de la sala.\nL'acte es va completar amb una exposició de 16 poemes visuals de sengles poetes i una altra exposició de les diverses convocatòries del Price.\nLes intervencions es van repartir en tres assalts damunt un ring i entre cada un l'Andreu Solsona, que casulament feia anys, anava llegint textos commemoratius i presentant els i les poetes. Vam ser amenitzats amb la música de Low, Low, Blowers (això és guapíssim).\nPotser, un dels moments més emotius va ser la lectura del nostre poeta nacional Màrius Sampere.\nL'entitat organitzadora, l'Associació Cultural de Poesia Pont del Petroli, amb els poetes Paco Fanés i Joan Puche al davant, va editar un llibre commemoratiu. Gràcies, amics, pel vostre coratge i per la vostra feina.\nPublicat per Rodolfo del Hoyo Alfaro a 20:29 1 comentari:\nUn somriure a l'Escola Baltà i Elias, de Vilafranca del Penedès\nHe anat a l'Escola Baltà i Elias, de Vilafranca del Penedès, on els alumnes de cinquè havien llegit el meu llibre El somriure de la ...\nJosé Agudo es uno de los poetas contemporáneos que más me interesan. Leerlo significa para mi sumergirme en un paisaje de emociones, sen...


Joaquim Verdaguer i Caballé: La indústria del gel artificial\nLa indústria del gel artificial\nLes tres guerres carlines que es van desenvolupar al llarg del segle XIX, la presència dels últims bandolers o malfactors a les muntanyes de Sant Llorenç i els constants robatoris, estralls i segrestos a les masies, van fer que els acabalats propietaris optessin per abandonar els masos, deixant-los en mans de masovers, i que s’instal·lessin a resguard de les viles. Tots aquest factors i l’aparició, a finals de segle, de la indústria de gel artificial, va provocar la defecció de la indústria del gel mitjançat els pous de glaç. (vegeu en aquest blog: Els pous de glaç)\nLouis Abel Crales Tellier\nL’any 1868 un enginyer francès, Louis Abel Crales Tellier, inventà la primera màquina frigorífica industrial. El 1876 va aconseguir construir el primer frigorífic funcional. Ell mateix va condicionar un vaixell per transportar carn refrigerada des de l’Argentina fins a França.\nLa indústria del gel artificial a Terrassa va començar l’any 1874 amb una fàbrica situada davant l’Ajuntament actual. Diuen que va ser la primera d’Espanya. L’ arribada de l’electricitat i la construcció del primer generador d’aquest fluïd prop el carrer Cremat, va propiciar que l’any 1905, amb el nom de la Nevera, es renovés totalment la fàbrica, produint un producte que tenia un cost de mig ral el quiilo, és a dir, a meitat de preu del que costava abans als consumidors. La producció de gel passà a 2.000 quilos diaris podent proveir, també, a poblacions com Olesa, Sabadell o Montserrat. També va instal·lar una cambra frigorífica per la conservació de carns principalment durant els calorosos dies d’estiu.\nFàbrica de gel "La Nevera" del carrer de la Goleta/ Carles Duran/AMAT\nL’any 1908 s’inaugurava el Mercat de la Independència i un anys després l’Ajuntament de Terrassa arribava a un acord amb els fabricants de gel, que assolien la titularitat de la fàbrica, municipalitzant la venda de gel arreu de la ciutat. Una de les condicions fou que la societat s’havia d’establir als baixos dels Mercat de la Independència, amb entrada pel carrer de la Goleta. En millores i aparells per la nova instal·lació es van invertir 30.000 pessetes.\nEl 14 de juny de 1909 es posava en marxa la nova instal·lació tal com ho anunciava la crònica de la Comarca del Vallès “empezó a funcionar ayer en los bajos del Mercado de la Independència, la fàbrica de hielo y la cámara frigorifica que allí se ha instalado para la conservación de las carnes u el pescado”.\nJosep Badrenas fent una remembrança en el blog “Records de Terrassa” ens comenta “El meu record avui és per les neveres de gel que durant molts anys ens van ajudar a conservar millor els aliments a les cases. M’explicava el meu avi que abans que no hi haguessin les neveres de gel, els aliments es guardaven en una mena d’armaris de fusta amb una tela mosquitera, que anomenaven “fresqueres” i que se situaven precisament en el lloc més fresc i ventilat de la cuina. Les begudes es refredaven als pous de les cases (en aquella època quasibé totes les cases en tenien un).\nDesprés van popularitzar-se les neveres de gel i que bàsicament estaven fetes de fusta per fora i d’un revestiment de zenc per dins, que ajudava que el gel no es fongués tan ràpidament. La nevera tenia un dipòsit on queia l’aigua del gel a mesura que aquest s’anava fonent. El meu avi com que era llauner (Llauneria Jaume Casas) s’encarregava de folrar aquestes neveres, la capacitat de les quals era molt petita comparada amb les d’avui en dia”.\nFrancesc Palet Setó ens diu “Quan es van començar a comercialitzar les neveres domèstiques de gel es podia comprar el gel a La Nevera del Mercat de la Independència o proveir-se -se d’un repartidor que anava pels carrers amb un carro menut i tirat per un burret. Portava les barres de gel embolicades entre sacs. Era un pare i dues de les seves filles i despatxaven ràpidament a demanda dels clients que sortien als portals. Els venedors portaven el braç ficat a dins d’un retall de cambra d’aire de goma de pneumàtic de cotxe. Anaven tallant de les barres el tros desitjat, segons el preu, amb una espècie de forquilla metàl·lica molt dura”.\nL’any 2011 la regidoria de Comerç i Turisme instal·lava al Mercat de la Independència una màquina patentada per l’Ajuntament i construïda per Tallers Loan, que escalfava el gel sobrant de les peixateries, a través d’un sintema solar. La màquina té una reixa que reté les restes orgàniques de peix i aboca al clavegueram l’aigua del gel fos. Té una capacitat de dues tones de gel que es desfan en una nit i està preparada pels dies de màxima generació de residus de peix. Fondre el gel i separar-ne les restes de peix ha deixat de ser una tasca feixuga i costosa per a les onze peixateries del Mercat de la Independència.\nReconvertidora de gel/AMAT\nA Terrassa la indústria del gel donà pas a la fundació a càrrec de Josep M. Cernuda, l’any 1983, de l’empresa Congelats La Sirena amb un grapat de botigues arreu de Catalunya\nEn el segle XXI el més semblat al repartidor de barres de gel del segle XX és “l’home del gel” que fabrica i distribueix glaçons de gel per al comerç de restauració i benzineres.\nDistribuidor de glaçons de gel\nL’any 2010 a la plaça del Segle XXI el Parc Central del Segle XXI es va instal·lar una pista de gel on per 6 euros i durant 30 minuts amb lloguer inclòs dels patins, el terrassencs podien gaudir de patinar sobre gel.\nEl 2001 s’instal·là un tobogan de gel a la plaça Nova.\nPALET SETÓ, Francesc. Oficis, personatges i costums terrassencs oblidats. Revista Terme.\nBADRENAS, Josep. Blog Record de Terrassa.\nPublicat per Joaquim Verdaguer el 2/22/2014 01:43:00 p. m.


L'error de 'GHVIP' que va proclamar guanyadora Daniela Blume durant uns seg\nL'error de 'GHVIP' que va proclamar guanyadora Daniela Blume durant uns segons\nRealització va publicar un gràfic amb el nom de la concursant abans que el presentador anunciés la vencedora\ndivendres, 14 d’abril 2017 - 16:41h\nLa nit del passat dijous 13 d'abril es va realitzar la tan esperada final de concurs de Telecinco ‘Gran Hermano VIP’. Després d'ajornar la gala final i deixar en suspens els espectadors fins a l'últim moment, els realitzadors del programa van cometre un error que bé podria haver-los costat més d'un disgust. Com en qualsevol edició d'aquest tipus, és normal que davant de dos possibles guanyadors, es preparin gràfics amb els noms i imatges de cadascun dels finalistes. Però una distracció durant la publicitat va fer que es revelés el nom d'una de les concursants de ‘GH VIP’ abans d'hora, segons el portal ‘Ecoteuve’.\nEl problema es va presentar quan, per uns segons, els teleespectadors van veure aparèixer el nom de Daniela Blume a les seves pantalles, però al final la guanyadora de l'última edició de ‘Gran Hermano’ dels famosos la va guanyar l'americana Alyson Eckmann. L'error es va produir quan Jordi González va presentar un vídeo dels millors moments de les concursants, i tot seguit, pas a publicitat. A la tornada, durant uns segons, va aparèixer el nom de Daniela Blume al plató, temps suficient perquè les xarxes socials cremessin.


La pobresa infantil hereditària s'enquista a Catalunya | NacióDigital\nper Ariadna España , 30 de novembre de 2019 a les 19:20 |\nFamília de la barriada de Palmete (Sevilla) beneficiària de Save the Chidren | Save the Children / Lolo Vasco\nUn de cada tres nens i nenes està en risc de pobresa o d'exclusió social. La Convenció sobre els Drets dels Infants compleix 30 anys, però encara avui dia hi ha molts nens i nenes que veuen vulnerats els seus drets i els deures pendents es van acumulant.\nDavant les convencions i tractats internacionals que plasmen al paper tots aquests drets, la pobresa infantil segueix afectant quasi 385 milions de nens, segons un estudi fet per Unicef i el Grup del Banc Mundial. A l'estat espanyol, la taxa de risc de pobresa i exclusió afecta un 28,3% dels nens i nenes, és a dir, a 2,2 milions, i el 28,6% dels infants de Catalunya també estan en risc.\nLa pobresa no és ni genètica ni biològica, sinó hereditària, perquè és un problema estructural i una vulneració de drets humans que estem normalitzant. Així ho afirma la responsable d'Acció Social de Save the Children, Susanna Capell, que denuncia la "ineficiència de la gestió" per erradicar la pobresa infantil i l'exclusió social.\nL'entitat, amb la col·laboració de la Fundació Agbar, ha impulsat el projecte Juguem Junts 3.6, que inclou un programa d'activitats per al desenvolupament integral a través del joc i promoció de la criança positiva en el districte de Sant Andreu de Barcelona.\nAmb la filosofia de treballar en el "no jutjar" i en la seva voluntat de crear "un moment de vincle" entre les famílies, aposten pel joc conjunt com a eina d'aprenentatge i desenvolupament, tant cognitiu com emocional.\nFamilia del barri Nou Moles (Valencia) beneficiària de Save the Children Foto: Save the Children /Pablo Blázquez\nLes conseqüències de la cronificació de la pobresa\nCapell afirma que "la pobresa condiciona el desenvolupament socioeconòmic i la salut dels més petits" i que l'abandonament escolar "afecta els més pobres" i "les seves possibilitats de desenvolupament". En aquest cas, denuncia que les escoles estan segregades i massificades i la despesa pública en educació està per sota de la mitjana d'Europa.\n"No pot ser que si vas a un institut de Sarrià o del Raval ja et condicioni el teu futur", afegeix la responsable d'Acció Social de Save the Children, ja que aquesta segregació comporta no tenir les mateixes oportunitats laborals en un futur.\nAquesta pobresa hereditària, que afecta sobretot als nens i a les famílies "monomarentals", trasbalsa aspectes bàsics com l'alimentació, l'habitatge i l'entorn, l'educació o la salut. Capell explica que els infants en risc de pobresa "tenen més dificultats per seguir a l'escola, tenen una alimentació desequilibrada i no tenen un espai segur on viure, dormir bé o fer els deures".\nLa Laura té 41 anys i cria sola a la seva filla d'11. Foto: Save the Children / Ferran Martí\n"La llista de conseqüències és infinita", afegeix amb certa ràbia. Vulnerabilitat social, fracàs escolar, problemes de creixement i, fins i tot, problemes de salut mental. Els infants que pateixen aquesta pobresa es troben en situació de pobresa energètica, de precarietat alimentària i de dèficit de salut i, tot això, provoca que no puguin accedir a l'aigua calenta amb la mateixa facilitat o que tinguin més dificultats per accedir a productes frescos.\nMoltes d'aquestes famílies viuen en pisos compartits amb altres persones i amb lloguers "desorbitats" -o fins i tot relloguers-, que dificulten poder desenvolupar-se en un "context d'igualtat".\nA més, els imprevistos fan entrar en pànic per no poder fer front a despeses com renovar la rentadora o canviar la nevera, i el dret a l'oci i a l'esbarjo es converteix en un luxe. "On està la veu dels infants?", reivindica Capell mentre enumera les conseqüències.\nEl director de la Fundació Agbar, Eduard Pallejà, ha afirmat que els tres grans reptes que hi ha actualment, sobretot pel que fa a l'Àrea Metropolitana de Barcelona, són "abordar la pobresa, la manca d'ocupació de qualitat i la manca d'oportunitats educatives".\nEn aquesta línia, Pallejà explica que el perfil dels infants és un perfil "de risc", perquè, a causa de la situació del seu entorn, es veuen afectats per "no arribar a temes com l'alimentació o l'educació" i sobretot per "la carència de característiques de suport de creixement i motivacionals que molts nens pateixen".\nLluny de reduir la pobresa i l'exclusió social infantil\nHan passat quatre anys des que l'ONU va aprovar 17 noves metes per combatre i erradicar la pobresa i la fam com a objectius per al 2030. Ara, Catalunya suspèn en els tres punts dedicats a la infància, segons un informe fet per Unicef Catalunya.\nSave the Children recorda que a Espanya s'arriba cada dia a més de 8.000 nens i nenes en risc de pobresa i exclusió social. Segons les seves projeccions, estimen que la taxa de pobresa l'any 2030 serà del 26,5%, però, encara que hi ha la possibilitat de reduir el percentatge actual, més d'una quarta part dels infants d'Espanya seguiran creixent en pobresa la pròxima dècada.\nFamília de la barriada de Palmete (Sevilla) beneficiària de Save the Chidren Foto: Save the Children / Lolo Vasco\nQuè fer per revertir aquesta desigualtat?\nDes de Save the Children han afirmat que "continuarem pagant a futur les conseqüències de la nostra miopia actual", però, amb les polítiques d'infància adequades, "el percentatge de pobresa infantil en 2030 hauria de reduir-se fins al 17%", és a dir, descendir un punt percentual per any.\nEn definitiva, la responsable d'Acció Social de la fundació té clar que la solució exigeix invertir "molt més" en polítiques protectores, perquè "no pot ser que les nostres partides siguin les més baixes d'Europa i només es destini un 0,8% del PIB".\nFamilia del barri Nou Moles (València) beneficiària de Save the Children Foto: Save the Children /Pablo Blázque\nImperdibles, Barcelona, Els reportatges de NacióDigital, Societat, Save the Children, Juguem Junts, famílies vulnerables, pobresa infantil, nens, famílies monoparentals, Susanna Capell, pobresa hereditària, Eduard Pallejà, Fundació Agbar\nPer Marie el 2 de desembre de 2019 a les 22:40\nSempre soc positivista en especial tractament amb aquells i aquellas que defensant el tema de la igualtat.Ara be lo que avui 2019 n'es al mon dels infants i adolescents es te de considerar un fet que no ha tingut cap interes en la societat catalana i espanyola.Save the children es un titol excelent per donar pas a unes necesitats conegudas fa ja molt de temps al nostre pais,es a dir estem parlant de concentracions climatiques i no volem veure les necessitats de la nostre canalla o els nostres adolescents.Els nostres politics son els que tenen que donar lo necessari als nostres ciutadans i excloure la manca d'igualtat.Hi han millers d'ofertes per poder iguala el desemvolupament de la gent jove i els seus progenitors.


1. JUSTIFICACIÓ i MARC LEGISLATIU 2. CARACTERÍSTIQUES DEL CENTRE I ALUMNAT 3. OBJECTIUS DEL PLA D’ ACCIÓ TUTORIAL 4. CONTINGUTS 5. ORGANITZACIÓ DE LA TUTORIA Criteris d'assignació de tutories Organització de suports Coordinació 6. PROPOSTA DE PROGRAMACIÓ D’ACTIVITATS DE TUTORIA 7. AVALUACIÓ DEL PAT DOCUMENT ANEX-PROGRAMADE SUPORT AL PAT- AULARI “EL Teix” -Agres Justificació i definició Proposta de programa Activitats\nOrientadora educativa SPE A-03 l’Acoià-El Comtat\n1. JUSTIFICACIÓ I MARC LEGISLATIU. La tutoria constitueix un element inherent a l’activitat docent. Els mestres no impartim només coneixements en els aspectes purament acadèmics sinó que també repercutim en el procés educatiu global dels nostres alumnes/a, com a persones Per tant, la funció tutorial ha d'assegurar que els alumnes del nostre centre reben una educació integral i personalitzada. El tutor ha de ser també guia i orientar en moments crítics o d'especial dificultat tant en problemes relatius a l'aprenentatge, com a personals o socials. Per tot això, considerem fonamental realitzar des del centre una tasca que aborde aspectes de millora personal, d’integració social...des de l'inici de l'escolaritat fins al final de la mateixa Aquest P.A.T és un instrument de treball y per tant no deu de ser entes com\ncomplet i definitiu a utilitzar per tots els aularis que formen el CRA i per tots els professors per igual. El P.A.T es va fent a poc a poc, curs a curs, ha d'estar contextualitzat a la realitat i necessitats de cada centre i admetre totes les modificacions que s'estimen oportunes. El seu\nobjectiu primordial serà la consecució dels objectius generals reflectits en el P.E.C i ha d'estar en coherència i relació amb la concreció curricular (art 121. Llei Orgànica 2/2006, de 3 de maig d'Educació) El marc legislatiu en el que es fa referència al Pla d’acció tutorial és el següent:\nLlei Orgànica 2/2006 de 3 de Maig d’educació. R.D 1513/2006 De 7 de Desembre pel que s’estableixen els ensenyaments mínims de l’educació primària a la Comunitat Valenciana. Decret 111/2007 de 20 de Juliol del Consell per el que s’estableix el curriculo de l’Educació Primària en la Comunitat Valenciana. Art 11. Decret 233/1997 pel qual s’aprova el reglament orgànic i funcional de les escoles d’educació infantil i dels col.legis d’educació primària de la comunitat valenciana\nFinalment senyalar que la labor de tutoria ha de tendir a afavorir l'autoconeixement i el desenvolupament personal dels alumnes, a potenciar la seua autoavaluació proposant l'elaboració de les adaptacions curriculars que s’estime necesesari dins del curriculo ordinari i promovent la màxima integració en el centre de l'alumnat amb necessitats educatives especials que necessiten adaptacions curriculars significatives, per al que comptarà amb l'assessorament de l'orientador del SPE i la col·laboració del mestre especialista en pedagogía terapeútica.\nAlgunes funcions dels tutors son: Respecte als alumnes\nFacilitar la integració dels alumnes en el seu grup -classe i en el conjunt de la dinàmica escolar. Contribuir a la personalització dels processos d'ensenyamentaprenentatge. Efectuar un seguiment global dels processos d'aprenentatge dels alumnes per a detectar les dificultats i les necessitats especials, a fi d'articular les respostes educatives adequades i recaptar, els oportuns assessoraments i suports. Coordinar el procés avaluador dels alumnes i alumnes i assessorar sobre la seua promoció d'un cicle a un altre. Afavorir els processos de maduració vocacional, així com els de orientació educativa de l'alumnat. Fomentar en el gruo d'alumnes el desenvolupament d'actituds participatives tant en el centre com en el seu entorn sociocultural i natural.\nRespecte als altres professors:\nCoordinar l'ajust de programacions al grup d'alumnes i especialment referent a les respostes educatives davant les necessitats especials i/o de suport. Coordinar el procés avaluador que duen a terme els professors del grupclasse. Possibilitar línees comuns d'acció amb els altres tutors en el marc del projecte educatiu de centre .\nContribuir a l'establiment de relacions fluïdes amb els pares i mares, que faciliten la connexió entre el centre i les famílies. Implicar als pares i mares en activitats de suport a l'aprenentatge i orientació dels seus fills i filles. Informar als pares i mares de tots aquells assumptes que afecten a l'educació dels seus fills i filles.\n2. CARACTERÍSTIQUES DEL CENTRE I ALUMNAT El centre és el “ CRA MARIOLA-BENICADELL” que està format per tres aularis, als pobles d’Agres, Alfafara i Gaianes anomenats respectivament: EL TEIX, ALVAREZ PONS I VICENT DURBÀ. Els pobles d’Agres, Alfafara i Gaianes es troben situats a la comarca del Comtat (Alacant) de la qual és capital la ciutat de Cocentaina. És un centre públic depenent de la GENERALITAT VALENCIANA de la Conselleria d’Educació. Actualment imparteix ensenyament d’Educació Infantil i E.Primària. El nombre d’unitat que hi ha al CRA “MARIOLA-BENICADELL” són:\n3 unitats d’Educació Infantil 5 unitats d’Educació Primària\nAquestes unitats queden repartides pels diferents aularis de la següent forma: AULARI D’AGRES\n1 Unitat d’Educació Infantil 2 Unitats d’Educació Primària 1 Unitat d’Educació Infantil 2 Unitats d’Educació Primària 1 Unitat d’Educació Infantil 2 Unitats d’Educació Primària\nAULARI DE GAIANES\nLa ratio aproximada per classe tant a l’Educació Infantil com Educació Primària és de 12 alumnes. Aquest nombre pot variar en funció del curs escolar. La plantilla de professors/ ores al Centre CRA “MARIOLA-BENICADELL” és la que correspon en funció a l’ordre de 10 de gener de 1997 que regula el nombre de professors que pertanyen al centre: un mestre tutor per cada unitat. 3. OBJECTIUS DEL PLA D’ ACCIÓ TUTORIAL Proposem el desenvolupament i l'adquisició dels següents objectius generals: - Ajudar als alumnes a ser persones d'acord amb els objectius del projecte educatiu. - Proporcionar als alumnes una orientació educativa adequada, conforme a les aptituds, necessitats i interessos dels mateixos, a través d'una actuació tutorial individualitzada i planificada.\n- Assegurar la continuïtat educativa dels alumnes en la transició d'un centre a un altre. - Garantir una guia i ajuda personalitzada, especialment a aquells que presenten necessitats educatives especials. - Afavorir processos de millora educativa a través de la programació d'activitats formatives per part dels equips docents, i la coordinació amb el servei psicopedagògic escolar. - Establir línees de col·laboració, suport i assessorament amb les famílies per a l'assoliment d'un desenvolupament integral dels seus fills. 4. CONTINGUTS Al parlar de continguts en el moment actual és inevitable fer referència a les competències bàsiques desenvolupades en el Reial Decret 1513/2006 . Entenem per competència bàsica, aquells continguts que ha d’haver assolit un xiquet/a, en acabar l’ensenyament obligatori, per aconseguir la seua realització com a persona, exercir la ciutadania activa, incorporar-se a la vida adulta de manera satisfactòria i ser capaç de portar a terme un aprenentatge permanent al llarg de la vida. S'anomenen bàsiques perquè són útils a la totalitat de la població, independentment del sexe, de la condició sociocultural i de l’entorn. Les competències bàsiques són les següents: 1. Competència en comunicació lingüística. 2. Competència matemàtica. 3. Competència en el coneixement i la interacció amb el món físic. 4. Tractament de la informació i competència digital. 5. Competència social i ciutadana. 6. Competència cultural i artística. 7. Competència per a aprendre a aprendre. 8. Autonomia i iniciativa personal. La incorporació de competències bàsiques al currículum permet focalitzar aquells aprenentatges considerats imprescindibles, des d’un plantejament integrador i orientat a l’aplicació dels sabers adquirits. Passem del “saber” al “saber per a actuar”.D’ací el seu caràcter bàsic o essencial. Però a banda de les competències bàsiques, el nostre pla d’acció tutorial preten treballar una sèrie de continguts que agruparen en funció de si van dirigits a l’alumnat, professorat o famílies. Així doncs:\nCONTINGUTS A TREBALLAR RESPECTE A L’ALUMNAT:\nMesures per a favorir l’ambient de classe Mesures per a la prevenció de conflictes i fomentar la convivencia. Mesures que afavoreixen la col.laboració en compte de la competitivitat Mesures que fomenten els valors humans Mesures per afavorir la responsabilitat de l’alumnat Mesures per avorir l’autoestima de l’alumnat Resolució de conductes conflictives\nCONTINGUTS A TREBALLAR RESPECTE AL PROFESSORAT\nCoordinació Establiment de criteris d'avaluació Disseny i planificació conjunta Reforç i recolzament Seguiment del procés d'avaluació d'alumnes\nCONTINGUTS A TREBALLAR RESPECTE A LES FAMÍLIES\nCol·laboració educativa Col·laboració informativa Col·laboració formativa\n5. ORGANITZACIÓ DE LA TUTORIA CRITERIS D’ASIGNACIÓ DE TUTORIES La funció tutorial no pot sustentar-se en plantejaments indivuals o reduir-se a iniciatives aïllades i descordinades, impulsades per professors voluntariosos i especialment compromesos amb la seua professió. La responsabilitat de planificar les accions de manera que contribuïsquen a l'assoliment dels objectius educatius comuns, correspon al centre com a institució. Atenint-se a les circumstàncies concretes que concórreguen en cada cas, els projectes educatius dels centres han de contemplar una configuració específica de les funcions turorials i determinar fórmules organitzatives que les facen viables. Açò suposa que tota la comunitat educativa participa en la concreció del model d'acció tutorial i s'implica en el seu desenvolupament en diferents nivells de responsabilitat. Es tracta que el tutor no està sol davant la seua tasca i percebeixca que les seues accions constitueixen part d'un plantejament més ampli.\nCurs 2011-2012 Orientadora educativa SPE A-03 l’Acoià-El Comtat\nEl centre ha de tenir uns criteris d'assignació de tutories. Tots aquests criteris han d'establir-se amb un ordre de prioritat, podent girar entorn de:\nConeixement de les característiques psicoevolutives i educatives de l'alumnat. Horari disponible del professor/as Horari setmanal d'atenció al grup Criteris pedagògics\nORGANITZACIÓ DELS SUPORTS Entemen per suport educatiu la mesura educativa ordinària d'atenció a la diversitat destinada a un o diversos alumnes que presenten dificultats d'aprenentatge. La finalitat de la mesura és que els alumnes aconsegueixin els objectius del currículum corresponent al seu nivell educatiu. Els objectius que es pretenen aconseguir són els següents: 1. Contribuir a la prevenció de les dificultats d'aprenentatge dels alumnes. 2. Posar l'accent en alguna dificultat que pugui condicionar els aprenentatges de les matèries instrumentals bàsiques. 3. Lluitar contra el fracàs escolar. Per tant, el suport educatiu ha de ser entès com el conjunt de recursos personals i materials disponibles per afavorir el procés d'ensenyamentaprenentatge de l’alumnat. Aquest suport, va des de la resposta a les necessitats educativa d'un alumne en un moment concret (de forma transitòria), fins a les necessitats educatives especials de determinats alumnes ( de forma permanent). Les qüestions a tenir en compte són:\nQui: quin professorat s'encarrega del suport.\nProfessorat tutor o d'àrees Professorat especialista en pedagogia Terapeútica i/o Audició i Llenguatge.\nCom :Les modalitats de suport\nFora de l'aula Dins de l'aula\nQuan: Establir els horaris de suports\nConcretar suports en un sol professor/a Àrees en les quals rep recolzo en funció de les seves necessitats Sessions de suport setmanals\nSessions de suport setmanals de PT i AL\nCOORDINACIÓ Caldria establir alguns criteris per a la coordinació, tals com:\nCalendari de reunions Planificació de les reunions: anàlisi del grup, línies pedagògiques a seguir, sistemes d'avaluació, elaboració de programacions…\n6. PROPOSTA DE PROGRAMACIÓ D’ACTIVITATS DE TUTORIA EDUCACIO INFANTIL Acollida e integració dels alumnes\nParticipació i reconeixement de la pertinença a diferents grups socials. Identificació del seu mestre/a i d'alguns companys. Autoconeixement.Com som. Trets físics (pèl, ulls, altura, etc.). Aficions, interesos (cançons, jocs i joguines, menjars, tasques, etc.). Manipulació i experimentació dels objectes personals i de l'aula. Percepció de les necessitats corporals i normes per satisfer-les demanant ajuda quan sigui necessari. Construcció de l'ordre temporal en el transcurs de les activitats diàries. Expressió de les necessitats personals. Utilització de les formes socialment establertes per relacionar-se amb els altres: salutacions, comiats i peticions.\nOrganització i funcionament del grup-clase\nEl col·legi. L'aula. Acceptació de les normes establertes per al funcionament del grup-clase Els professors. Els companys. El respecte, la cooperació, l'ajuda. Els materials. Característiques i cura. Les activitats que ens permeten relacionar-nos. Els jocs, els treballs, els contes. Què fem. Quan. Com. Amb qui.\nEls espais, les instal·lacions i els materials del centre. Les persones que treballen en el centre.\nAdquisició i millora dels hàbits de treball\nHàbits bàsics: asseure's correctament,ordre i autonomia\nHabilitats comunicatives. Escolta i respostes. Formulació de preguntes. Saber escoltar. Expressar el que sentim amb i sense paraules.\nDesenvolupament personal i adaptació escolar\nActivitats per desenvolupar actituds participatives, capacitats socials, autoestima positiva, autocontrol... Coneixement de la situació de cada alumne en el grup: dinàmica interna, actituds, dificultats\nParticipació de la familia\nReunions periòdiques per a intercanvi d'informació, explicació de la programació, comentar avaluacions, organitzar temps d'oci Col·laboració en activitats extraescolars Coordinar grups de discussió i/o treball Entrevistes individuals\nPRIMERA UNITAT D’EDUCACIÓ PRIMÀRIA Acollida e integració dels alumnes\nPresentació dels alumnes. Jocs de presentació Exercicis per afavorir la relació e integració grupal La nostra aula: organització de la classe (temps-espai), conèixer l’horari , normes de convivencia, distribució i ús de materials. Triar delegats Celebrar periòdicament assemblees de classe on establiran i revisaran les normes de convivencia, funcionament i organització de la classe. Designar responsables per a les diferents tasques (cap de final, regar plantes, ordenar joguines, repartir fitxes…)\nHàbits bàsics: asseure's correctament,ordre i autonomia Destreses instrumentals: mecanismes lectors Tècniques motivacionals: planificació i responsabilitat en la tasca, participació dels alumnes, afrontament del fracàs.\nActivitats per desenvolupar actituds participatives, capacitats socials, autoestima positiva, autocontrol...\nConeixement de la situació de cada alumne en el grup: dinàmica interna, actituds, dificultats\nSEGON UNITAT D’EDUCACIÓ PRIMÀRIA Acollida e integració dels alumnes\nActivitats per desenvolupar actituds participatives, capacitats socials, autoestima positiva, autocontrol... Coneixement de la situació de cada alumne en el grup: dinàmica interna, actituds, dificultats La convivencia entre els alumnes Reunions periòdiques per a intercanvi d'informació, explicació de la programació, comentar avaluacions, organitzar temps d'oci\nCol·laboració en activitats extraescolars Coordinar grups de discussió i/o treball Entrevistes individuals\n7. AVALUACIÓ DEL PLA D’ ACCIÓ TUTORIAL L'avaluació ens ha de servir per ampliar el coneixement sobre el desenvolupament de l’acció tutorial , i en conseqüència ha de servir per millorar les perspectives o satisfer els seus interessos. L'objecte de l'avaluació és determinant tant en el moment de planificar el procés com a l'hora d'establir els judicis. Entenem a més que aquesta ha de ser un instrument que serveixca per detectar necessitats, promoure el diàleg i buscar solucions Per tant, l'avaluació no consisteix només en mesurar els resultats en funció dels objectius proposats, sinó que és un mitjà per regular tot el procés. La informació obtinguda ens proporciona un feed-back sobre l'efectivitat de la nostra intervenció tutorial i pot ajudar en la revisió i si es necessari, la modificació del Pla. D'altra banda, ha de portar-nos també a comprovar si sol.luciona o no les necessitats del professorat, de les famílies i, especialment, de l'alumnat, doncs són els principals destinataris i receptors d'aquesta intervenció. Els resultats de l'avaluació i les propostes d'acció suggerides, condicionaran el tipus d'informació que hem de buscar, els criteris de referència, els instruments a emprar i la seva ubicació temporal amb la finalitat de buscar conjuntament les solucions apropiades. OBJECTIUS DE L’AVALUACIÓ Conèixer com s'ha planificat i la seva adequació a les característiques, possibilitats i necessitats del context en el que es desenvolupa. Avaluar el desenvolupament del PAT, analitzant els principals aspectes positius i negatius, valorant els avanços realitzats i les dificultats, detectant necessitats... Valorar els resultats en funció de la consecució dels objectius del PAT, tant dels planificats com dels no previstos. Orientar en la presa de decisions que possibilite la introducció de canvis que permeten millorar el seu procés de realització i ajustar actuacions posteriors sobre la base de criteris contrastats.\nASPECTES A AVALUAR\nEstructura i planificació del PAT\nGrau d'adequació dels objectius i continguts a les necessitats i característiques de la comunitat educativa. Valoració de les selecció d'activitats Valoració de la metodologia proposada Valoració de l'organització Valoració dels recursos previstos Grau de participació Interès de les activitats Adequació dels recursos aplicats Temporalització Metodologia aplicada i procediments seguits Intervenció dels tutors Clima de l'aula Participació de l'alumnat Assoliment dels objectius programats Activitats que han despertat major interès Opinió i grau de satisfacció del professorat Opinió i grau de satisfacció de l'alumnat Opinió i grau de satisfacció de les famílies Dificultats sorgides. Relació tutor-famílies\nDesenvolupament de l’acció tutorial\nEficàcia de l’acció tutorial\nDESCRIPCIÓ DEL PROCÉS Es realitzará una avaluació inicial a principi de curs. Objectiu: Fer una anàlisi del context educatiu i diagnosticar les seves manques i necessitats. Tasques:\nAnálisi de la situació de partida Incorporació de les propostes de millora anotades en la memoria final del curs anterior Planificació de l’avaluació\nEntrevistes inicials Reunions de principi de curs amb pares d’alumnes Análisis del grup-classe Qüestionaris autorreflexius\nAvaluació continua- Al llarg de tot el curs Objectiu: Millorar el procés didàctic mentre està desenvolupant-se.\nEls resultats parcials que es van obtenint seràn el mitjà per comprovar l'adequada priorització d'objectius, seqüenciació de continguts, plantejaments metodològics...\nObservació Revisió de diaris de tutoria Registres anecdòtics Assamblea de classe Entrevistes individuals\nAvaluació final- Al final del curs Objectiu: anàlisi del grau d’adeqüació i utilitat del pla d’acció tutorial\nEls informes dels tutors, l'observació d'actuacions, la valoració crítica...constitueixen entre uns altres, la informació necessària que ha de fonamentar una posterior presa de decisions .\nEntrevistes amb el professorat Qüestionaris Autoavaluació.. El principal responsable del pla d'avaluació és la direcció de l'escola amb la\ncol.laboració dels tutors i el suport tècnic de l'Orientador del centre. A més també poden participar en l'avaluació les famílies i l'alumnat, ja que ells són els principals beneficiaris.\nDOCUMENT ANEX PROGRAMA DE SUPORT AL PAT\nAULARI: “EL TEIX” -AGRES\nJUSTIFICACIÓ DEL PROGRAMA El terme programa engloba un conjunt d'accions i actuacions dirigides a uns destinataris que de forma seqüencial organitzada pretén la consecució d'uns objectius prèviament fixats. Tot programa en el seu disseny deu respondre a unes necessitats derivades del context on es genera. El pla d'actuació per al present curs és un desenvolupament temporal del pla d'acció tutorial amb l'objectiu d'adequar les activitats a les característiques pròpies de cada grup d’alumnes de primària que formen l’aulari “EL TEIX” d’Agres. Qualsevol programa que incloguem en el PA.T ha de reunir alguna de les següents característiques:\nHa de respondre a les necessitats detectades (en família, centre, alumnes..) Ha d'actuar per objectius seqüenciats de forma temporal. Ha de suposar la implicació de la comunitat educativa Ha de respondre a criteris realistes i funcionals. Sense oblidar que tot programa ha d'estar integrat en el currículum o facilitar el desenvolupament d'aquest.\n5.2. PROPOSTA DE PROGRAMA Atés a les característiques particulars de l’escola Rural i les continues demandes d'orientacions per fer front a les dificultats que van sorgint en el seu dia a dia ,es proposa als tutors la següent graella per a detectar necessitats:\nMarqueu amb una X els temes que us interesaría o agradaria tractar a l’hora de tutoria en funció de les necessitats que trobeu amb l’alumnat o amb el grup.\nNECESSITAT EDUCATIVA Acollida de principi de curs Educació en valors: pau, salud, solidaritat Convivencia Tècniques d’estudi Habilitats socials Educació socioemocional Autoestima Orientació per al canvi de cicle/etapa Altres propostes:\nUna vegada recopilades les graelles i entrevistat als tutors/res, es detecta una problemàtica molt particular en l'aulari d'Agres que fa plantejar-se la importancia de realitzar un programa específic d'intervenció que forme part del PAT. La problemàtica detectada queda reflectida al següent quadre: POBLACIÓ ALUMNAT PROFESSORAT FAMÍLIA PROBLEMÀTICA DETECTADA\nProblemes de convivencia Baix rendiment académic Necessitats formatives Escasa participació e implicació\nACTIVITATS PER A LA 1º UNITAT\nACTIVITATS PER A LA 2º UNITAT Autoconcepte\nFacilitar la integració de tot l'alumnat en les dinàmiques del grupclasse Acceptar la diversitat d'opinions i maneres d'actuar\nOrientador SPE Tutor\nACTIVITATS PER A LA 2º UNITAT Educació en valors\nEntendre el sentit de les normes com facilitadores de la convivencia\nAprendre a defensar els drets propis i aliens i valorar els deures\nACTIVITATS PER A LA 2º UNITAT\nTEMPORITZAC IÓ 3r. Trimestre\nFomentar l'acceptació i la tolerància davant les diferències entre els uns i els altres per a aconseguir un bon ambient en la classe i en el col.legi\nAcceptació de les Acceptació de les Orientador SPE diferències i resolució de conflictes diferències i resolució de conflictes Tutor\nACTIVITATS PER A LA 2º UNITAT Millora de les habilitats cognitives\nDesenvolupar la seua competència i autonomia en relació al seu propi procés d'ensenyamen taprenentatge Estimular l'interés pels estudis\nMillora de les habilitats cognitives\nFomentar el fet que adopten valors com l'esforç i la superació personal\nACTIVITATS PER A LA 2º UNITAT Tècniques de treball intel.lectual\nAfavorir els processos de maduració, autonomia i hàbits de treball\nTècniques de treball intel.lectual\nBAIXA PARTICIPACIÓ FAMILIAR\nImplicar a les famílies en el procés educatiu dels seus fills/es\nReunió de pares: La influencia dels pares en el rendiment escolar dels fills.\nOrientador SPE Claustre de professors\nMetodología de l'escola rural\nContribuir a l'establiment de bones relacions amb les famílies\nInformar, asesorar i orientar en tots els aspectes que afecten a l'educació dels seus fills\nPossibilitar línies comuns d'acció amb la resta de mestre\nConstitució de grups de treball al Claustre de centre professorat\nProjecte de formació al centre\nCoordinar l'ajustament de les programacions especialment de l'alumnat amb N.E.S.E\nPlanificar un temps per preparar i desenvolupar activitats tutorials


Roba home Pantalons Blau preus a Bikeinn, comprar, ofertes\n$ 74.13 $57.49\n$ 129.19 $99.49\n$ 111.38 $74.99\nBicycle Line Trophy Baggy Short\n$ 115.03 $80.99\n$ 83.05 $54.49\n$ 129.53 $86.99\n$ 210.83 $176.99\nA bikeinn, la teva botiga online de ciclisme, sabem com d’important és per tu comprar el millor material. És per això que només et venem els millors productes de Pantalons de les principals marques de ciclisme i al millor preu online. A més a més, et garantim la major seguretat al realitzar la compra online, i t’entreguem ràpidament els productes que més necessites sense que t’hagis de desplaçar. Fes la compra des de qualsevol dispositiu i t’ho portem directament a casa! Disfruta d’una compra fàcil, segura i intuïtiva a través del nostre buscador de productes. O bé utilitzant els filtres per preu, marques, atributs i talles que trobaràs al nostre catàleg. La botiga bikeinn.com és el lloc idoni perquè facis les teves compres de Pantalons. Podràs llegir opinions de clientes, descripcions completes i totes les característiques de cadascun dels productes de ciclisme. I trobaràs per a cada marca una guia completa de compra en la qual hi trobaràs Pantalons de les millors marques com Alpinestars, Leatt, Jeanstrack, GORE® Wear, Troy lee designs, VAUDE, Bicycle Line, Seven, 100percent, Race face, Dainese, Karpos, Dakine, Endura, Gore bike wear, Mavic, Sportful.... T’oferim una gran varietat de productes de ciclisme per tu i els teus amics a només uns quants clics de distància. A bikeinn, la teva botiga de ciclisme online, tenim les últimes novetats de Pantalons a nivell mundial. Si ets un amant de ciclisme a qui li agrada compartir l’esport amb amics o familiars o simplement disfrutar de la naturalesa, tenim milers de productes perquè puguis fer-ho ben equipat! Ja pots trobar la major selecció de Pantalons al nostre catàleg online de Roba home. En només uns quants clics podràs comprar-ho des de casa i t’ho portem en unes hores! Estalvia amb les millors ofertes de Pantalons i llueix les millors marques de ciclisme sense remordiments amb bikeinn.


Itinerari per Anglès, visitant el destacable nucli antic.\nBrowse: Home / 2016 / gener / 17 / Tota la història en dos carrers\nTota la història en dos carrers\nrondaller / 19 desembre 2021 / Leave a comment / La Selva, Pobles amb encant\nItinerari per Anglès (La Selva).\nHi ha poblacions que tenen la mala sort de ser al mig de tot arreu, però mai les prenem com un destí. Aquest cop m’he aturat a Anglès i en només un quilòmetre he descobert la història dels darrers vuit segles.\nAl llarg d’aquesta ruta trobareu plafons informatius de cada edifici. Jo només destacaré uns quants.\nEl carrer d’Avall.\nItinerari sense ordre cronològic\nEn primer lloc, aparqueu a la plaça Pau Casals i aneu fins a la plaça Catalunya on trobem Can Gubau, un edifici de principis del segle XX que va ser el Centre Republicà de la població.\nA continuació, pugem pel carrer Comerç i veiem Cal Farmacèutic, obra modernista de la qual ens fixarem amb les boniques lletres fetes d’argila cuita.\nSeguim amunt i a la cruïlla amb Santa Magdalena observem una interessant finestra medieval. En veurem més, però aquesta la trobo especialment interessant.\nCarrer de Santa Magdalena.\nA l’altra cantonada s’aixeca l’edifici modernista de l’Aliança, que a principis de segle era el lloc de reunió dels pagesos.\nEl carrer d’Avall\nA continuació enfilem pel carrer d’Avall, un dels més emblemàtics i ben conservats. Aneu a poc a poc, perquè cada casa és una meravella.\nAl número 44 hi ha Can Déu Nostre Senyor (i jo sense saber que vivia aquí!), del segle XVII que encara llueix una àliga a la porta.\nÀliga a Can Déu Nostre Senyor.\nAixí mateix, davant nostre s’aixeca l’arcada de Can Verdaguer, amb unes boniques finestres romàniques del segle XIII.\nArcada de Can Verdaguer.\nSeguidament passem sota l’arcada i a la dreta veiem Can Cendra, seu de l’ajuntament. L’arquitecte Rafael Masó el va reformar amb l’estil noucentista, tot un contrast amb l’aire medieval del carrer.\nMés endavant, a mà esquerra, unes escales sota una arcada condueixen a un carreró amagat.\nEscales del carreró d’Avall.\nFixeu-vos amb un petit relleu de bronze a la paret. És un homenatge a la pintora surrealista Remedios Varo, nascuda aquí el 1908, però molt més valorada a Mèxic on va morir.\nHomenatge a Remedios Varo.\nTot seguit, passem per sota de l’arcada de Can Mans, del segle XV amb l’embigat de fusta.\nAl número 7 ens aturem davant de Can Barnades, una magnífica construcció del segle XV amb una finestra gòtica i l’escut i una inscripció a la porta que diu que la va fer un tal Petrus.\nSeguim pel carrer Castell per veure Can Peix, una atípica casa pairal noucentista, també de Rafael Masó.\nUs haureu preguntat perquè es diu carrer Castell si no n’hi ha cap. Acosteu-vos a la plaça de la Vila i doneu una ullada. Sou al bell mig del què havia estat el pati d’armes de la desapareguda fortalesa del segle XIII, molt malmesa per guerres i terratrèmols i finalment engolida pels habitatges.\nContinuem el nostre itinerari per Anglès i baixem pel carrer Major, l’altra via que conserva interessants construccions. Per exemple, tenim Cal Noi, al número 1, del segle XVII, amb finestres gòtiques i renaixentistes, per a tots els gustos.\nAneu mirant tots els detalls de les portes, finestres i reixes.\nCarrer Major 13.\nCa l’Esparter és una altra interessant mostra de casa medieval.\nI així arribem a la Doma o rectoria, del segle XVII. Potser durant el trajecte us haureu fixat amb unes creus de ferro que hi ha clavades a les parets. Es tracta d’un viacrucis, és a dir, un camí amb 15 punts o estacions on es recorden els principals incidents de la passió de Crist.\nLa Doma (rectoria).\nAcabem el recorregut a l’església renaixentista de Sant Miquel, construïda al segle XVI on hi havia la capella del castell. El campanar es va fer de nou després de la Guerra Civil.\nQuina és l’hora bona?\nCom veieu, en aquest itinerari per Anglès, hem passat del segle XII al XX en un pim pam.\nPatrimoni d’Anglès: som.angles.cat\nCan Gubau: invarquit.cultura.gencat.cat\nCarrer d’Avall: wikiwand.com\nCal Sabater: invarquit.cultura.gencat.cat\nCan Cendra: wikiwand.com\nRafael Masó: rafaelmaso.org\nRemedios Varo: remedios-varo.com – historia-arte.com\nCan Barnades: wikiwand.com\nCan Peix: vinyes-miralpeix.cat\nEl castell: catalunyamedieval.es – wikiwand.com\nCal Noi: wikiwand.com\nQuè és el viacrucis: webcatolicodejavier.org\nEsglésia de Sant Miquel: poblesdecatalunya.cat\nPalau Berenguer de Bescanó\nBaixador Hidroelèctrica d’El Pasteral\nSant Andreu d’Estanyol\nEtiquetes: Anglès, itinerari\n← El temps aturat\nPujant i baixant turons →