DESPRÉS DE L'ESCOLA: Escoles i projecte\na 2/21/2012 02:30:00 p. m.\nEstic completament d'acord amb les zones de proximitat. La meva escola ideal hauria d'estar a poca estona caminant des de casa. No només pels motius que defenses des d'aquest blog, que comparteixo, sinó per integrar els nens al seu entorn inmediat. El problema ve quan en tota la zona de proximitat - inclosa l'ampliació d'aquest any - no hi ha CAP projecte que comparteixi. Fins el punt que ens plantegem anar a viure a un altre districte per poder apropar-nos a alguna escola amb un projecte que poguem sentir nostre. Però ni així podem garantir aconseguir una plaça en una escola que ens agradi.\nConeixem projectes interessants que alguns dels pares que sí han tingut la sort (o la desgràcia) d'accedir-hi, boicotegen i intenten canviar. Perquè no només els que volem una escola diferent lluitem... també ho fan els que volen recuperar una escola més tradicional. I amb aquestes lluites no ens en sortim ni uns ni altres. Sento que ens falten opcions. Jo em faig un fart de demanar, de parlar, de proposar, però ni els mestres ni la majoria dels altres pares de la nostra escola actual comparteixen la nostra visió. I la lluita està molt bé, però l'etapa d'escolarització va passant pels meus fills i no hi ha alternatives, ni tan sols quan estas disposat a sotmetre als fills al trauma d'un canvi d'escola a mitja primària. Potser hauré de lluitar pels meus nets?\nEn fi, perdona l'assalt al blog. Estic molt desanimada...\ndimarts, 21 de febrer de 2012 a les 18:27:00 CET\nSi, entenc quan dius que és important lluitar i demandar escoles de qualitat amb projectes educatius alternatius, quan va ser el moment, unes quantes famílies del barri ens vam posar a lluitar per poder obtenir una plaça a una escola. Segur que recordaras que es va fundar una plataforma de mares i pares que defensaven aquesta idea i que exigien una resposta per part de les administracions, la nostra petició era perquè en aquell moment hi havia un altra projecte escolar engegat però no acabat, per silenciar-nos, l'únic que van fer, va ser augmentar la ratio amb un nen-a per classe aquell curs escolar. Cosa que va anar en decriment de tots i totes, inclus algunes escoles s'ens van posar en contra, quan nosaltres, les famílies, no demanavem, ni esperavem aquests tipus de resposta.\nDavant d'això, i davant de la situació que estem visquent, de crisi, de retallades...em sembla una mica ingenu pensar que amb la lluita algu ens podra escoltar, per això, entenc a l'Elena i comparteixo amb ella el sentiment de : "I la lluita està molt bé, però l'etapa d'escolarització va passant pels meus fills i no hi ha alternatives...."\nJo, em sento igual, any rera any, he tornat a fer la preinscripció a l'escola Fructuos Gelabert i m'he sentit com el qui compra la loteria de Nadal.\nTambé, com l'Elena, la família, hem tingut la temptació de marxar a viure a una altra ciutat on pogues del cert entrar a una escola on em creies el seu projecte i la feina dels professionals, sense anar més lluny, l'escola de Mataró que sembla ser, funciona en la mateixa línea....penso que aquesta no és la solució, al final sembla de bojos, una cosa que hauria de ser tant natural com poder escollir l'educació dels teus fills i filles.\nEn fi, em sap greu dir, que per la meva filla, solament em queda l'opció de seguir provant sort, potser algun dia sona la flauta!\ndimecres, 22 de febrer de 2012 a les 22:08:00 CET


Art a la Seu no sap quan estarà instal·lat el mural de Barceló a la capella de sant Pere\n24 setembre 2020 06:58\nEl contracte obligava a tenir-lo enllestit per desembre, però encara falten peces\nBarceló, amb alguns dels patrons de la Fundació Art a la Seu en la presentació del projecte.\nLa Fundació Art a la Seu no sap quan estarà col·locat del tot el mural ceràmic realitzat per Miquel Barceló per a la capella de sant Pere. Ahir, el delegat diocesà de Patrimoni i portaveu de l'entitat, Pere J. Llabrés, explicà que a hores d'ara encara falta per arribar «una remesa amb ornaments per cobrir la franja més elevada del lateral esquerre, la paret que té com a referència els peixos i la mar». Aquestes peces està previst que «siguin a Palma en breu».\nAquest retard contradiu el contracte signat l'agost del 2002 per l'artista felanitxer i el seu representant, Bruno Bischofberger, que es comprometeren a «tenir llest» el mural abans del passat dia 31 de desembre. El retard de l'entrega està motivat, segons les mateixes fonts, per la laboriositat del projecte, i es descarta qualsevol altre impediment.\nLa instal·lació de les peces de La multiplicació miraculosa dels pans i els peixos segueix el seu curs. La paret esquerra, a excepció de les peces que encara no són a Palma, estaria quasi completa; en les altres dues «es va fent feina», digué Llabrés.\nD'altra banda, la fundació es reunirà el mes que ve per obrir-se a nous socis i a particulars que hi vulguin prendre part o aportar finançament per poder realitzar la segona fase del projecte: els cinc vitralls de Barceló. Fins que no s'hagi aconseguit el milió d'euros, quantitat prevista inicialment, no se signarà el conveni per dur-la a terme.\nPer a la realització del mural ceràmic, la fundació ha aportat el preu contractat per conveni, dos milions i mig d'euros, si bé, pel que ha pogut saber aquest diari, el preu real hauria superat aquesta xifra. Pere Llabrés reconegué que «encara falta una quantitat a pagar», que no concretà, tot i que la fundació no «està preocupada» per aconseguir-la.\nPel que fa a la possibilitat que el preu emparaulat d'un milió d'euros per als vitralls pugui ser al final incrementat per part del representant de Barceló, Llabrés assegurà que «la fundació no té intenció de superar aquesta xifra».


Vida Verda 12/11/19 Nuclears: Vandellós, Txernòbil. Paisatges per Salvar\nFa 30 anys de l’accident nuclear de Vandellós I i 33 anys del de Txernòbil. Passat el temps, els humans continuem amb el mateix comportament. Amb Gustavo Duch fem un gir per entendre el que ens lliga a la terra, patim analfabetisme alimentari, no sabem distingir un nap d’una col quelcom que és propi de societats que han despreciat la ruralitat. Pep Puig és de sempre activista antinuclear, ara diputat al Parlament, amb ell repassem l’actual situació de Vandellós i Ascó i presentem el documental “Viure de l’Aire” en el que es narra tot el procés de creació del projecte comunitari per obtenir energia eòlica Viure de l’aire del cel. I ja a Txernòbil i a la zona d’exclusió parlem amb Míriam del Rio sobre el Turisme Dark i amb Marc Hernández sobre el llibre “L’últim amor de Baba Dunia”d’Alina Bronsky. Sergi Nuss presenta el II Seminari Paisatges Salvats-Paisatges per Salvar que es fa a la Universitat de Girona, amb la proposta de Reserva de la Biosfera per la Costa Brava a debat.\nveure més sobre "Vida Verda 12/11/19 Nuclears: Vandellós, Txernòbil. Paisatges per Salvar" veure menys sobre "Vida Verda 12/11/19 Nuclears: Vandellós, Txernòbil. Paisatges per Salvar"\nNou Vida Verda - Emergència Climàtica 07/12/19 Especial COP25 Per a descarregar: Botó dret i seleccionar l'opció "Guardar enllaç com..." o "Guardar destí com..." Completo 54:43 8% ayer\nVida Verda - Emergència Climàtica 07/12/19 Especial COP25 ayer Quines Mesures s’haurien d’aprovar a la COP25? Ho parlem amb Neus Casajuana de Revo Prosperitat Sostenible, amb Jaume Osete de REbel.lió Extinció i Francesc Sardà biòleg i ...\n> Vida Verda 12/11/19 Nuclears: Vandellós, Txernòbil. Paisatges per Salvar


Ho tens tot a punt pel IV Duatló de Girona-Manter - Tradeinn Xperience\n< Volver | Inicio > Ho tens tot a punt pel IV Duatló de Girona-Manter\nFecha de publicación 28/02/2018 00:00\nTradeinn et proposa un repte esportiu apassionant pel primer trimestre de 2017. T’animem a participar al IV Duatló de Girona-Manter del pròxim 5 març a la ciutat de Girona que organitza el Club Triatló Girona Costa Tradeinn (TGCBINN). Una prova, que tot i la seva joventut, s’ha convertit en una de les més esperades del calendari de duatlons catalans per la bellesa dels paisatges. El duatló és un prova de resistència que consisteix en combinar el running amb el ciclisme.\nEn el IV Duatló de Girona- Manter es tracta completar en el menor temps possible el recorregut de dues voltes de 2,5 quilòmetres en un circuït per la Devesa de Girona (el parc urbà més gran de Catalunya), per seguidament agafar la bicicleta i fer 23 quilòmetres passant pels pobles i carreteres de la Vall del Llémena, i acabar finalment amb una última volta de cursa a peu. En total, 7 quilòmetres de running i 23 de ciclisme. El punt de sortida i arribada és el Pavelló de Fontajau, les instal·lacions que utilitza l’Uni Girona.\nUna hora abans de les sortida de les 10:30h, com ja és tradicional, també es celebra el Duatló Infantil amb l’objectiu d’apropar els més petits de la família en la pràctica esportiva. Molts atletes que participen el Duatló, apunten els seus fills en aquesta prova que és un autèntica festa de l’esport.\nAquesta any Tradeinn està més implicat que mai en l’organització d’aquesta competició perquè al gener vàrem firmar un acord de ‘co-branded’ amb el TGCBINN. L’any passat el Duatló de Girona – Manter va aplegar uns 400 atletes. En l’edició de 2017 esperem superar aquesta xifra. De nou, t’animem a participar-hi! Sinó coneixes la zona on es disputa la prova, és una excusa perfecte per comprovar que Girona ciutat és un lloc ideal per la pràctica esportiva. Les inscripcions s’han de fer a http://www.triatlo.org/ Ens veiem el 5 de març!


Modalitats de col\nConsulta les modalitats de col·laboració:\nMODALITATS DE COL·LABORACIÓ AMB LA LLIGA ANTICOLONIAL\nESTRUCTURA ORGÀNICA DE LA LLIGA ANTICOLONIAL\nLa Lliga Anticolonial és una organització no-organització, amb un funcionament similar al d'una societat secreta no-secreta. No hi ha ni directius ni dirigits, ni socis ni junta. La Lliga té únicament uns Principis Axiomàtics i una plana web.\nHi ha un petit Comitè Homologador, format per un petit nucli secret de lligaires -amb la màscara característica de la LLiga, una circumferència amb tres crecles concèntrics, l'única funció de la qual és assegurar que les accions que es facin usant el nom i logo de la Lliga respectin els Principis Axiomàtics Bàsics (resum de la Declaració de Jafra del Garraf). El Comitè assegura també la qualitat gràfica i la línia ortodoxa de la plana web respecte l'esperit de Garraf.\nEs a dir, que tothom pot realitzar activitats autònomes lligaires mentre respectin els Principis Axiomàtics Bàsics són:\n1. La Lliga té com a primera funció anar descobrint i desvelant (i per tant, desactivant) una a una totes i cadascunes de les estratègies malèfiques que l'Imperiet utilitza per colonitzar-nos. Es a dir, una funció d'observació, registre, catàleg i anàlisi de la nostra realitat colonitzada.\n2. La Lliga té com a segona però no menys important funció, emprendre accions directes per fer evident la situació de poble colonitzat en la que es troben els nostres països i per lluitar sense embuts contra la colonització, sigui política, psicològica o zòmbica.\n3. La Lliga té com a tercera funció investigar formes de teràpia que redueixin els efectes de la infecció zòmbica colonial.\n4. La Lliga Anticolnial utilitza sempre en les seves accions sempre la paròdia i l'humor com estris subversius i de lluita de primer ordre. Ja hi ha altrs organitzacions que utilitzen altres estris. La Lliga vol sumar, però des d'una perspectiva sempre peculiar i innovadora.\n5. La Lliga actua en el més escrupulós respecte de la legislació vigent, especialment respectant la lletra -que no l'esperit- de la llei. Això no impedeix que la Lliga recolzi rabiosament accions directes ridiculistes incruentes com les protagonitzades en els darrers anys pel Front Cireraire Arenyenc d'Alliberament Nacional, el Comando Mongeta o el Front Pelamàstils, el MRAN-P, l'Exèrcit Popular dels PPCC, o els escamots valencians dirigits pel Blai Camallarga.\nDe tota manera, la Lliga és una societat secreta no-secreta que basa la seva potència en la comunicabilitat de les seves accions i de la seva web i no pot assumir el risc de donar excuses a l'imperiet per entrabancar l'acció alliberadora.\n6. Saber riure sense problemes i evidentment, del propi país, és condició bàsica del moviment lligaire anticolonial. A la Lliga és lluita rient. Sense un radical i veritable sentit de l'humor no es pot ser lligaire. Hi ha infinitat de formacions avorrides en les que us podreu sentir a gust si penseu que la de la nostra causa no es pot fer broma.\n7. Si penseu que els catalans som una raça, o que s'ha d'anar expulsant gent, o que som superiors a algú, voleu una «Catalunya catalana», o opineu que sols és important la «pàtria» i que els altres pobles espavilin... no sou benvinguts. La Lliga és un moviment intercultural i internacional ferotgement antiracista.\nA partir d'aquí, un país sencer per alliberar -i en acabat, molts altres- i molts tips de riure, de la manera que millor us sembli. La Lliga, en ser una no-organització no té socis. Pot tenir, com a molt, «allistats», «adherits», «enganxats, «sospitosos», «simpatitzants»... probablement algú farà fins i tot un carnet de «lligaire», o algú convocarà un aplec...Tot és possible mentre respecti els PAB.\nCom articular la col·laboració amb la Lliga és Fàcil: us proposem 4 modalitats òbviament compatibles entre elles. Cap problema si n'inventeu de noves.\nModalitat 1: Observador/a.\nL'observador/a està a l'aguait de les maniobres colonitzadores de l'imperiet, les descobreix i les desvela, posant les primeres passes per a la seva desactivació. L'observador/a observa arreu on actui l'imperiet, bàsicament els mitjans de comunicació, però també als llocs més insospitats, com l'esport, la música, internet, la universitat, el supermercat, la publicitat, els discursos polítics... o on dimoni s'us acudeixi.\nEstrictament pel què fa a la LLiga, l'observador/a envia les seves descobertes per e-mail de manera que En Dr. Cat puga analitzar-les i publicar-les a la web. També pot col·leccionar-les i editar-les pel seu compte, fer cartes als diaris, explicar-ho als amics i veïns, editar cartells, fer sèries de cromos colonials... En resum: difondre i multiplicar la xerinola anticolonial.\nModalitat 2: Col·laborador/a artístic.\nSi escrius o dibuixes bé, i sobretot, fas riure, pots afegir comentaris per a la web. Si se t'acuden altres coses (articles, dibuixos, dissenys,obres de teatre, còmics, música, escultures, o el que sigui), ja hi farem lloc en algun racó.\nD'altra banda, també pots crar els teus propis productes anticolonials -enganxines, samarretes, pins...- i usar la web per difondre'ls.\nModalitat 3: Protagonista d'Iniciatives Anticolonials.\nSi tu solet/a o bé amb una penya, penseu protagonitzar una o més iniciatives anticolonials al vostre territori o bé a escala nacional, podeu adherir la vostra acció o projecte a la Lliga i utilitzar la web i el logo, amb l'única limitació d'acceptar i respectar els Principis Axiomàtics Bàsics. La web anunciarà la vostra acció.\nModalitat 4: Difussor/a.\nPots ajudar a fer créixer el moviment anticolonial difonent els productes de la Lliga (la web, les samarretes, els adhesius, el catigat on tour, convocatòries i campanyes, i altres iniciatives que vagin sorgint) en el teu entorn.


calendari solidari 2016 | FAFAC\nEl calendari solidari dels Mossos d'Esquadra recapta 57.270€ per a la FAFAC\nEls diners recaptats seran destinats a impulsar accions que permetin millorar la qualitat de vida dels malalts i donar suport a les seves famílies i amics. És tanta la complicitat que s’ha creat que el calendari de l’any 2017, que ja està en marxa, també implicarà FAFAC per donar continuïtat a aquest projecte solidari.\nEl secretari general d’Interior, Cesar Puig, va fer lliurament el dimecres 20 a Immaculada Fernandez, presidenta de la FAFAC, del xec amb els fons recaptats gràcies a les vendes del calendari solidari 2016 del cos de Mossos d’Esquadra que enguany arriba a la tercera edició, i que, per segon any consecutiu, es destina a la Federació d’Associacions de Familiars de Malalts d’Alzheimer de Catalunya.\nIgual que l’any passat, aquest calendari ha comptat amb la participació de persones que pateixen la malaltia, els seus familiars i representats d’efectius policials del cos de Mossos d’Esquadra d’arreu del territori català. Els 57.270€ recaptats seran destinats a impulsar accions que permetin millorar la qualitat de vida dels malalts i donar suport a les seves famílies i amics.\nL’estil de les fotografies ha estat molt més intimista que l’any anterior. S’ha volgut transmetre proximitat, col·laboració i ajuda mútua. S’han realitzat tant en blanc i negre com en color i, per primer cop, també s’han realitzat algunes fotografies d’estudi. En l’elaboració d’aquest calendari s’ha comptat també amb la col·laboració desinteressada del Col·legi Oficial de Disseny Gràfic de Catalunya (CODGC) i dels fotògrafs de Barcelona Photographer, agencia de fotografia.\nL’acte de lliurament va tenir lloc a la seu de l’AFAB (AFA de Barcelona) i va comptar amb la presència de diverses personalitats, com la del Sr. Albert Batlle, director general de la Policia, el Sr. Josep Lluís Trapero, comissari en cap del Cos de Mossos d’Esquadra, el Sr. Eduard Sallent, intendent cap de la Comissaria General de Relacions Institucionals, Prevenció i Mediació, el Sr. Marc Fornas, inspector cap de l’Àrea de Relacions Institucionals i Atenció Ciutadana, la Sra. Anna Costa, facultativa – Esdeveniments Institucionals de la Comissaria General de Relacions Institucionals, Prevenció i Mediació, el Sr. Carles Domingo, agent de la Unitat Central de Proximitat i Atenció al Ciutadà i els presidents de les associacions de familiars de membres de FAFAC.\ncalendari solidari 2016\nLlegeix més sobre El calendari solidari dels Mossos d'Esquadra recapta 57.270€ per a la FAFAC\nPresentem el calendari solidari dels Mossos d'Esquadra 2016, dedicat per segon any a les persones amb Alzheimer\nEl conseller d'Interior de la Generalitat, Jordi Jané, va presentar el dimarts 17 de novembre el calendari solidari dels Mossos d'Esquadra 2016, que torna a estar dedicat, per segon any consecutiu, a les persones amb Alzheimer.\nAmb l’edició d’enguany volem superar la xifra rècord de 70.000 euros obtinguda l'any passat. Aconseguir aquest repte suposaria un gran impuls per al desenvolupament del Projecte d’Estimulació Cognitiva a persones en fases inicials de la malaltia i als grups de suport emocional que està desenvolupant la Federació d'Associacions de Familiars de Malalts d'Alzheimer de Catalunya (FAFAC) en les diferents AFA de Catalunya.\nAquesta és la 3a. edició del calendari solidari. El calendari 2014,, en suport a la lluita contra el càncer infantil, va recaptar 48.700 euros amb la venda de 4.870 exemplars i el de 2015, dedicat a l'Alezheimer, va recaptar més de 70.000 euros.\nEl calendari està integrat per catorze fotografies, incloent portada i gener del 2017, amb fotografies on apareixen agents del cos de Mossos d'Esquadra i afectats per la malaltia de l'Alzheimer i els seus familiars, com a exemple del nexe d’unió entre el col·lectiu de persones que pateixen l'Alzheimer i els mossos encarregats de garantir la seva seguretat.\nEn aquest projecte han participat, de forma desinteressada i solidària, mossos d’esquadra de tot el territori català, el Col·legi Oficial de Disseny Gràfic de Catalunya i els fotògrafs de l'agència de fotografia Barcelona Photographer. També hi han col·laborat Agpograf Impressors, Antalis, A bis comunicació audiovisual, Downtown Studio Barcelona, ajuntaments, institucions i entitats de tot Catalunya.\nEl conseller Jané va estar acompanyat a la presentació pel director general de la Policía, Albert Batlle, i el comisari en cap dels Mossos, Josep Lluís Trapero, així com dels representants de FAFAC.\nLlegeix més sobre Presentem el calendari solidari dels Mossos d'Esquadra 2016, dedicat per segon any a les persones amb Alzheimer


Three-Bedroom Holiday home Sydals with a Fireplace 01 Sydals Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nThree-Bedroom Holiday home Sydals with a Fireplace 01\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Sydals, no busqui més enllà de Three-Bedroom Holiday home Sydals with a Fireplace. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Three-Bedroom Holiday home Sydals with a Fireplace és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nL'ambient de Three-Bedroom Holiday home Sydals with a Fireplace es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Three-Bedroom Holiday home Sydals with a Fireplace és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Sydals.


NOCTURNA ELS MUSSOLS TENEN AQUEST AVANTATGE SORPRENENT SOBRE ELS PRIMERS OCELLS - DINERS - 2019\nNocturna Els mussols tenen aquest avantatge sorprenent sobre els primers ocells\nLes Dones De Moda Del Club Diners 2019 Nocturna Els mussols tenen aquest avantatge sorprenent sobre els primers ocells\nCODI Mariano Collantes - Rellotges circadiaris (Juny 2019).\nMantenir la productivitat en el treball és una tasca complicada per a la majoria. Mentre que alguns treballadors podrien optar per una saborosa beguda de Starbucks (cacaïna calenta, qualsevol persona?) Per fer-los passar un dia de treball especialment somnolent, altres podrien trobar que un entrenament senzill que faci càrrec de l'oficina fa el truc i els ajuda a matar les seves responsabilitats.\nBé, segons un nou estudi realitzat per l'Escola Superior d'Economia, la Universitat de Northumbria i la Universitat d'Oxford, quedar-se productiu en el treball podria tenir més a veure amb si es tracta d'un ascensor primerenc o un mussol nocturn del que es podria pensar. Per comprovar si el cronotip d'una persona (AKA, ja sigui de matí o de nit) té efectes tangibles sobre la productivitat, els investigadors van demanar a 26 voluntaris que es mantinguessin despert de les 8 a les 2 de la matinada i anessin la seva rutina diària. Al principi i al final del dia, es va demanar als participants que completessin una prova de xarxa d'atenció per mesurar la seva productivitat i un qüestionari per a la matinada (sí, és realment una cosa) per avaluar el seu cronotip.\nMentre que els dos primers ascensos i els mussols nocturns van comparar de manera comparable els assajos, els investigadors van fer un descobriment molt interessant. Els primers jugadors van completar la prova de 2 hores més ràpid que els mussols nocturns, però van ser molt més descuidats. Els mussols nocturns, d'altra banda, van prendre el seu temps, però van ser més precisos. "El nostre estudi va demostrar com els mussols nocturns treballen tard per la precisió" sacrificar "la nit, explica l'investigador Andriy Myachykov.\nAixí doncs, els primers ascendents poden voler empènyer fins a la nit tasques importants fins a les hores del matí. I què significa això per a nosaltres els mussols nocturns? Bé, probablement seria prudent donar-nos una mica més de temps per completar les nostres tasques en aquestes hores. Però bé, almenys sabem que es faran amb compte. A la nit, amics meus!\nÉs vostè un principiant ris o un búho nocturn? Tria'ns @feminineclub!\n(Fotos mitjançant Getty)


L’error d’ignorar el factor valencià | País Valencià, Segle XXI\nPublicat per Redaccio el 25 gener 2014 en Bloc · 0 comentaris\nAquest article pretén il·luminar els ciutadans de Catalunya sobre la realitat no manipulada del País Valencià. Sé que les generacions joves heu tingut poc de contacte amb valencians. Els tòpics que heu sentit sobre nosaltres no són res més que una pantalla de fum per a tenir-nos desunits.\nQui encara mantinga la idea que els valencians reelegirem el Partit Popular a les autonòmiques és més antiquat que la Xarito. I qui crega que els valencians som imbècils i que els votem ens facen el que ens facen, accepta l’estratègia que ells mateixos difonen: astutament, volen mantenir desmoralitzats els qui no els voten: l’abstenció els afavoreix més que a ningú. L’única esperança per al PP de reelecció al País Valencià és que hi haja una abstenció tan alta, però tan alta, que els quatre vots que repleguen valguen com milions.\nQuan ha estat l’última vegada que s’ha fet pública una enquesta d’intenció de vot valencià? Fa tant de temps que, quan se’n van replegar les dades, encara no s’havia tancat Radiotelevisió Valenciana. És normal açò? Jo crec que no gens: precisament l’escassesa de publicació d’enquestes d’intenció de vot (i segur, segur que se’n fan), em fa presumir que les intencions de vot reals valencianes superen les expectatives de canvi més aventurades. Em fa suposar que el govern valencià està horroritzat pel que els espera. Només des del pànic s’expliquen els matussers passos d’Alberto Fabra (i de la FAES, rere d’ell?) per ofegar la cultura pròpia del País Valencià.\nLlavors –abans del tancament de RTVV– ja es veia que una coalició tripartida podia fàcilment desbancar el PP. Ara (després de l’anihilació de mitjans, i amb una taxa d’atur tan grossa que a Castelló supera el 30%) la cosa és, segur, molt més radical. Mireu si serà radical que un dels motius actuals de debat, a dins de Compromís, és si negar-se o no a formar coalició amb el PSPV, després de les pròximes eleccions. Recordeu que, en el discurs d’investidura, amb l’únic diputat que va perdre Mariano Rajoy la compostura va ser amb el molt moderat senyor de Compromís: era evident que el registrador no podia resistir veure a les Corts un diputat valencià no obedient a Madrid.\nAixò, pel que fa al canvi al País Valencià. Ara, la qüestió de la llengua. Espere, catalans, que, després del tancament de l’última ràdio en català d’abast superior al municipal, ja haureu obert els ulls del tot: balears i valencians patim horriblement, dia a dia, per mantenir la nostra cultura. No tinc paciència per a aguantar aquells que encara ens diuen: ‘Però és que vosaltres no protesteu’. Qui ho ha dit, que no protestem? Que tu no te n’assabentes no vol dir que nosaltres no ho fem. Els valencians protestem cada dia, en manifestacions i concentracions diàries, setmanals i multitudinàries; una altra cosa és que els mitjans ho silencien. Això passa quan els mitjans del teu país obeeixen interessos forans. I ja que hi som: no caldria que la CCRTV fes examen de consciència, sobre la cobertura que fa del País Valencià i les Illes? Som més que una anècdota: som el banc de proves d’allò que us espera, si us descuideu. Hauríeu de reportar sobre nosaltres cada dia, perquè cada dia som víctimes d’agressions pels mateixos motius que ho sereu vosaltres, si no pareu esment.\nEns fan a nosaltres allò que voldrien fer-vos a vosaltres, si en tinguessen l’oportunitat. És actitud d’abusadors: com el maltractador que, si no té a l’abast la dona, descarrega la fúria en els fills. Als catalans, us mostren odi. Als valencians i als balears, ens mostren menyspreu.\nI ara diré una cosa no gens agradable per a alguns, però que cal dir: el govern català és, en part, responsable de la situació de desolació lingüística a què s’ha arribat al País Valencià amb el tancament sota amenaces de Catalunya Ràdio. (Si us plau, abans de lapidar-me permeteu-me que m’explique.)\nEl mateix conseller Homs que ahir lamentava el tancament de Catalunya Ràdio és qui va signar fa pocs mesos l’acord que ajornava ‘sine die’ el retorn de la recepció de TV3 al País Valencià. Signant això, Homs declarava que el govern català es desentenia d’allò que passàs a la llengua catalana fora de Catalunya. Si, una vegada fetes públiques les sentències que exoneraven Acció Cultural del País Valencià i que permetien aquesta recepció, el govern català hagués retornat el senyal de la CCRTV al repetidor de Castelló (tal com li va suplicar ACPV), ara el tema no hauria estat tancar Catalunya Ràdio, sinó tancar tota la bateria de canals i emissores de la CCRTV. I no hauria estat tan fàcil. De fet, dubte molt (com en dubtava Vicent Partal) que, cas d’haver retornat al País Valencià el senyal de TV3, Alberto Fabra s’hagués atrevit a tancar Canal 9.\nPer què, per què en comptes de retornar-nos el senyal quan els jutges ho permetien, el va retenir i va signar aquell acord de ‘reciprocitat audiovisual’, senyor Homs? Com és que vostè pactava amb el partit que abans havia suprimit el senyal de TV3? No pot dir que no sabés amb quina gent tractava.\nEls catalans heu de deixar-nos de veure, als valencians, tal com ha volgut sempre Madrid que ens veiésseu: aquella fantàstica colla de gamberros sense seny obsedits a odiar els catalans. Evidentment que al País Valencià hi ha ‘freaks’; quina societat no en té? La diferència és que els mitjans (sovint mitjans interessats) van convertir, molt convenientment, l’anecdòtica minoria ‘freak’ en carta de presentació de tota una societat.\nEls valencians reals no som eixos ‘freaks’: som una gent centrada a tirar endavant la nostra vida i les nostres famílies, a viure mitjanament bé, com a persones. I estimem molt la nostra llengua; llengua que –de vegades ho oblideu vosaltres més que no nosaltres– és també la vostra.\nAixí com el centralisme sempre ha tingut present la idea de Països Catalans, la consciència política majoritària del Principat la va oblidar ja fa dècades. Potser es va sentir ferida per aquesta mentida d’una societat valenciana anticatalana –mentida perquè s’extrapolava el particular al general– i se’ns va girar d’esquena. Actitud comprensible, però nascuda d’una certa mandra. Era més còmode no ocupar-se’n, dels valencians. I l’excusa del blaverisme era perfecta per a oblidar-nos.\nBé; en millors temps no passava res: si una cosa som els valencians és molt capaços de valer-nos per nosaltres mateixos. Estem acostumats a fer-ho tot nosaltres, i contra tot pronòstic. Però el llop franquista s’ha anat despertant des dels temps de José María Aznar (que es vanta a les seues memòries d’haver reprimit amb duresa el catalanisme valencià), i ara ja va desbocat i rabiós. I ací som nosaltres, els valencians; aquells que vam acollir la capitalitat de la Segona República i després vam ser objecte d’una repressió extrema, amb moltíssims més afusellaments que cap altre país de l’estat (vegeu dades a Paul Preston, ‘El holocausto español’). Aquells acostumats a rebre tan fort que ja portem la por a l’ADN (acte reflex: pensar quines conseqüències em durà fins i tot escriure aquest article). Aquells vigilats per la millor policia, tan eficaç com al País Basc, i sempre acarnissant-se, ves per on, amb els joves progressistes i nacionalistes i no amb els grups neofeixistes, generació rere generació. La contundència amb què es va reprimir la denominada Primavera Valenciana era sols la contundència habitual: als valencians, sempre ens han vigilat i castigat policíacament molt més que no a vosaltres.\nQuan el meu germà feia la mili, un dia va ser cridat davant el capità. En sentir-lo parlar, aquest va fer: ‘¡Coño, ese acento! ¡Eres polaco!’ ‘Checo [valencià], mi capitán’, va contestar ell. ‘¡Bah! Checos y polacos, todos sois lo mismo.’ I ho som, per a ells. La mentalitat política franquista –i en general, em tem, la mentalitat política centralista– ha cregut sempre, més que ningú, en la idea de Països Catalans. Nosaltres, com a cosins, podem afinar i distingir-nos diferències els uns dels altres. Per a ells, tots som u.\nLa clau, ara, és per a vosaltres no continuar d’esquena al que fan amb la vostra llengua al País Valencià i les Illes. Ajudeu-nos culturalment. Fomenteu la comunicació i l’intercanvi, tal com feien els vostres antecessors als anys cinquanta i seixanta, amb ben pocs diners però amb molta inventiva. Eviteu que convertesquen el País Valencià en un Ulster de conflictes crònics enquistats. Per a nosaltres, els valencians (amb vosaltres, si ho voleu; o si no sols, com hem fet durant molts anys), la clau és mantenir alta la moral, i aferrar-nos a la certesa que l’aparença audiovisual que ara se’ns imposa –tota des de Madrid– no és la realitat; a la certesa, també, que vindran temps esplèndids a les pròximes eleccions. Hem de ser optimistes. L’optimisme és ara el que més els pot molestar. Aquest esperit franquista que ens oprimeix viu de la desmoralització de l’enemic. Ser optimista, per tant, és ara revolucionari.\nRosanna Cantavella, catedràtica de filologia catalana a la Universitat de València.\n(Publicat a Vilaweb, 24 de gener 2014)\nEtiquetes: Cantavella Rosanna\nArticle anterior La revenja contra el País Valencià i les Balears Article següent Espanyols amb la consulta


Roba i apallissa amb un pal un botiguer a Girona\nOnze anys de presó per robar i apallissar un botiguer amb un pal a Girona\nL'acusat diu que es va limitar a defensar-se i que no es va endur res de l'establiment\ndimarts, 21 de maig 2019 - 14:41h\nL'acusat nega haver robat res i assegura que qui volia agredir-lo primer era el botiguer | Guàrdia Urbana de Barcelona\nQuan el treballador li va voler impedir, va agafar un tauló de fusta que separava les compres a la caixa i li va propinar cops a la cara i al cap. Com a resultat de l'atac, el botiguer va perdre una estona la consciència i, quan es va recuperar, es va adonar que faltava un sobre amb 700 euros del supermercat. L'acusat ho nega, assegura que va ser el botiguer qui el va voler agredir primer i que d'entrada es va «defensar» . «Després em vaig tornar boig», ha dit. També ha assegurat que no es va endur res de l'establiment.\nEl botiguer va haver de passar per quiròfan\nA més, va patir estrès posttraumàtic que ha derivat en una incapacitat laboral per un trastorn neurològic. «La mútua em va enviar al psicòleg perquè tenia por de sortir al carrer i ansietat», ha explicat.\nLa versió de l'acusat és molt diferent de la de l'acusació pública i la víctima. Ha assegurat que ja havia tingut discussions prèvies amb el botiguer. «Jo aleshores vivia al carrer i ell a vegades descarregava el seu mal humor en mi», ha dit.\nSegons el seu relat, aquella tarda ell i un amic van entrar a comprar dues llaunes de begudes, però assegura que va ser el botiguer qui el va començar a increpar i agredir quan li va recriminar que eren més cares que altres dies. L'acusat diu que va ser la víctima qui va agafar primer el pal amb la intenció d'agredir-lo. De fet, a través del seu advocat, acusa el botiguer d'un delicte de lesions i demana que el condemnin a 1 any de presó.\nEl processat ha negat que robés ni la cervesa ni cap sobre amb 700 euros i exposa que els agents li van intervenir tot el que duia al damunt però els objectes presumptament sostrets no hi eren. La seva defensa demana l'absolució pel robatori. En relació a les lesions, assegura que li han d'apreciar atenuants o eximents incompletes de legítima defensa, alteració mental perquè té diagnosticat un trastorn bipolar i de confessió. El judici ha quedat vist per a sentència.\nDetinguts dos homes per robar amb violència dos taxistes a Girona\nGirona Agressió Robatori Detingut Presó


Comentari fet per Ysa el agost 22, 2019, a les 8:04pm\nComentari fet per dolors 3 4 5 el agost 22, 2019, a les 7:09pm\nHola, me apuntas porfi ¡¡¡¡ con comida Gracias\nComentari fet per Pilar el agost 22, 2019, a les 5:33pm\nHola como me puedo apuntar a la salida de Setcases?\nComentari fet per Ysa el agost 21, 2019, a les 9:21pm\nComentari fet per Teresa el agost 21, 2019, a les 8:08pm\nHola Ysa, ens apuntes a la Pepi i a mi a aquesta sortida, merci .. Ptns !!!\nComentari fet per Ysa el agost 21, 2019, a les 9:21am\nComentari fet per Maite el agost 14, 2019, a les 1:52pm\nApuntans Maite F y Mariana C\nComentari fet per Montse Sos el agost 9, 2019, a les 7:54pm\nJAJAJAJA, si es que...ja no se, a on apuntarmeeeeeeeeeeeeeeeeee!!!!\nComentari fet per Ysa el agost 9, 2019, a les 8:22am\nMontse.... l'any que ve, que tù estaràs a Pitarque!!\nComentari fet per Montse Sos el agost 8, 2019, a les 9:04pm\nEp que jo vull bolets!!!, jejeje, si mes no... ho intentarem.


Agbar Foundation | Museum\nAquest és un museu singular. Un museu al voltant de l'aigua que vol explicar la seva importància a grans i petits. Creiem que mitjançant el coneixement i l'experimentació podem transmetre el nostre respecte i passió per l'aigua, així com pel patrimoni arquitectònic, l'enginy i la tècnica que van fer possible el desenvolupament de l'àrea metropolitana de Barcelona. L'aigua és sinònim de vida i progrés. Vine i aprèn per què.\nFormem part del Comitè Internacional per a la conservació i defensa del Patrimoni Industrial i de la Xarxa de Turisme Industrial de Catalunya.\nPatrimoni industrial del Museu de les Aigües:\nL'edifici on es troba el museu és un espai excepcional. Va ser projectat per l'arquitecte Josep Amargós i Samarach el 1905, com a seu central d'Aigües de Barcelona. Aquesta central elevava i proveïa d'aigua potable a la ciutat. L'edifici consta de tres naus: la Sala de Calderes, la Sala de l'Electricitat i la Sala de Màquines, les quals conserven la maquinària original de l'època.\nJardins del Museu de les Aigües:\nEl museu està envoltat d'uns jardins amb caràcter propi, que podràs gaudir i en els quals podràs viure múltiples experiències. Passeja sota l'ombra dels arbres a la Plaça dels Cedres, fes activitats a l'aire lliure amb una mirada científica al Bosc de les Aigües i descobreix l'Espai d'Interpretació de la Central Cornellà.\nVols saber quin és el camí que fa l'aigua des del riu fins a casa teva? En l'exposició permanent veuràs com la tècnica i la ciència han fet això possible. Descobreix a través de les eines i la maquinària hidràulica i de la teva pròpia experimentació, els avenços que han fet possible l'evolució d'aquest bé tan valuós, des de l'edat antiga fins l'actualitat.\nDes del Museu de les Aigües volem transmetre el coneixement al voltant de l'aigua i els valors ambientals i culturals que l'envolten, per tal de sensibilitzar cap a un desenvolupament sostenible. Valorem el patrimoni industrial, apostem pel diàleg i estem compromesos amb el territori.


Línia de producció de fertilitzants compostos de 50.000 tones - YiZheng Heavy Machinery Co., Ltd.\nEl fertilitzant compost, també conegut com a fertilitzant químic, és un fertilitzant que conté dos o tres nutrients de nutrients dels cultius, com el nitrogen, el fòsfor i el potassi, sintetitzats per reaccions químiques o mètodes de mescla; els fertilitzants compostos poden ser en pols o granulats. Els fertilitzants compostos contenen ingredients actius elevats, són fàcils de soluble en aigua, es descomponen ràpidament i són fàcils d’absorbir per les arrels. Per tant, s’anomena “fertilitzant d’acció ràpida”. La seva funció és satisfer la demanda integral i l’equilibri d’una varietat de nutrients en diferents condicions de producció.\nLa línia de producció anual de 50.000 tones d’adob compost és una combinació d’equips avançats. Els costos de producció són ineficients. La línia de producció de fertilitzants compostos es pot utilitzar per a la granulació de diverses matèries primeres compostes. Finalment, els fertilitzants compostos amb diferents concentracions i fórmules es poden preparar segons les necessitats reals, reposar efectivament els nutrients que necessiten els cultius i resoldre la contradicció entre la demanda de cultius i l’oferta de sòl.\nLa línia de producció de fertilitzants compostos s’utilitza principalment per produir fertilitzants compostos de diferents fórmules, com ara nitrogen de potassi, perfosfat de potassi de fòsfor, clorur de potassi, sulfat granular, àcid sulfúric, nitrat d’amoni i altres fórmules diferents.\nCom a fabricant professional d’equips de línia de producció de fertilitzants, proporcionem als clients equips de producció i la solució més adequada per a diferents necessitats de capacitat de producció, com ara 10.000 tones anuals a 200.000 tones anuals. El conjunt complet d’equips és compacte, raonable i científic, amb un funcionament estable, un bon efecte d’estalvi d’energia, un baix cost de manteniment i un funcionament convenient. És l’opció més ideal per als fabricants d’adobs compostos (fertilitzants mixtos).\nLa línia de producció de fertilitzants compostos pot produir fertilitzants compostos d'alta, mitjana i baixa concentració a partir de diversos cultius. En termes generals, els fertilitzants compostos contenen almenys dos o tres nutrients (nitrogen, fòsfor, potassi). Té les característiques d’un alt contingut en nutrients i pocs efectes secundaris. Els fertilitzants compostos tenen un paper vital en la fertilització equilibrada. No només pot millorar l'eficiència de la fertilització, sinó també afavorir el rendiment estable i alt dels cultius.\nAplicació de la línia de producció de fertilitzants compostos:\n1. Procés de producció d’urea amb embolcall de sofre.\n2. Diferents processos de producció d’adobs compostos orgànics i inorgànics.\n3. Procés d’adobs àcids.\n4. Procés d’adobs inorgànics industrials en pols.\n5. Procés de producció d'urea de gra gran.\n6. Procés de producció de fertilitzants matricials per a plàntules.\nMatèries primeres disponibles per a la producció d’adobs orgànics:\nLes matèries primeres de la línia de producció d’adobs compostos són urea, clorur d’amoni, sulfat d’amoni, amoníac líquid, fosfat d’amoni, fosfat de diamoni, clorur de potassi, sulfat de potassi, incloses algunes argiles i altres farcits.\nLa granulació de tambor rotatiu de la línia de producció d’adobs compostos s’utilitza principalment per produir fertilitzants compostos d’alta concentració. La granulació de disc rodó es pot utilitzar per produir tecnologia de fertilitzants compostos d'alta i baixa concentració, combinada amb tecnologia anticongestionada de fertilitzants compostos, tecnologia de producció de fertilitzants compostos amb alt contingut de nitrogen, etc.\nLa línia de producció d’adobs compostos de la nostra fàbrica té les següents característiques:\nLes matèries primeres s’utilitzen àmpliament: els fertilitzants compostos es poden produir segons diferents fórmules i proporcions de fertilitzants compostos, i també són adequats per a la producció de fertilitzants compostos orgànics i inorgànics.\nLa taxa esfèrica mínima i el rendiment de biobacteris són elevats: el nou procés pot assolir una taxa esfèrica de més del 90% al 95% i la tecnologia d’assecat del vent a baixa temperatura pot fer que els bacteris microbians arribin a una taxa de supervivència superior al 90%. El producte acabat té un aspecte bell i uniforme, el 90% de les quals són partícules amb una mida de partícula de 2 a 4 mm.\nEl procés de treball és flexible: el procés de la línia de producció d’adobs compostos es pot ajustar segons les matèries primeres, la fórmula i el lloc reals, o el procés personalitzat es pot dissenyar segons les necessitats reals dels clients.\nLa proporció de nutrients dels productes acabats és estable: mitjançant la mesura automàtica dels ingredients, la mesura precisa de diversos sòlids, líquids i altres matèries primeres, mantenint gairebé l’estabilitat i l’eficàcia de cada nutrient durant tot el procés.\nEl flux de procés de la línia de producció d’adobs compostos es pot dividir generalment en: ingredients de matèries primeres, mescla, trituració de nòduls, granulació, cribratge inicial, assecat de partícules, refredament de partícules, cribratge secundari, recobriment de partícules acabat i envasat quantitatiu de productes acabats.\n1. Ingredients de la matèria primera:\nSegons la demanda del mercat i els resultats de la determinació local del sòl, la urea, nitrat d’amoni, clorur d’amoni, tiofosfat d’amoni, fosfat d’amoni, fosfat de diamoni, calci pesat, clorur de potassi (sulfat de potassi) i altres matèries primeres es distribueixen en una proporció determinada. Els additius, oligoelements, etc. s’utilitzen com a ingredients en una proporció determinada a través d’escates de cinturó. Segons la proporció de fórmules, tots els ingredients de les matèries primeres flueixen uniformement des dels cinturons fins als mescladors, un procés anomenat premescles. Assegura la precisió de la formulació i aconsegueix ingredients continus eficients.\nEls grumolls del material es trituren després de barrejar-los uniformement, cosa que és convenient per al processament posterior de granulació, principalment amb trituradora de cadena.\nEl material, després de barrejar-lo uniformement i triturar-lo, es transporta a la màquina de granular a través d’un transportador de cinta, que és la part central de la línia de producció d’adobs compostos. L’elecció del granulador és molt important. La nostra fàbrica produeix granuladors de disc, granuladors de tambors, extrusores de rodets o granuladors de fertilitzants compostos.\nLes partícules es garbellen i les partícules no qualificades es retornen a l'enllaç superior de mescla i agitació per reprocessar-les. Generalment s’utilitza una màquina de tamisar amb rodets.\nAquest procés adopta una màquina d'envasat quantitativa automàtica. La màquina es compon d'una pesadora automàtica, un sistema transportador, una màquina de segellat, etc. També podeu configurar les tremuges segons els requisits del client. Pot realitzar envasos quantitatius de materials a granel com fertilitzants orgànics i fertilitzants compostos, i ha estat àmpliament utilitzat en fàbriques de processament d’aliments i línies de producció industrials.


Billie Holiday - Biblioteca Virtual\nBillie Holiday: 100 anys del seu naixement\nEleanora Fagan Gough (Filadèlfia, 7 d'abril de 1915 – N.Y. 17 juliol de 1959).\nPoques vegades una artista ha estat tan admirada per la seva capacitat d'expressar els aguts sentiments del dolor que comporta l'amor. Una veu que penetra directament dins l'ànima de qualsevol que l'escolti. És un efecte immediat, universal i etern.\nBillie ens sedueix amb facilitat perquè el que escoltem prové directament de les profunditats del seu cor, tal com raja, amb un talent natural per l'art d'emocionar a través de la música. Billie és el blues més descarnat i sofisticat a l'hora, sempre envoltada de músics extraordinaris que l'embolcallen suaument i l'admiren completament, tant com ella a ells. Els enregistraments de Billie són un llegat impagable, un regal de i per a la sensibilitat humana.\nNo va tenir una vida fàcil: filla d'uns pares adolescents, maltractada i abusada, prostituïda a partir dels 12 anys per acabar sent addicte als opiacis (morfina i heroïna) i fumava marihuana. El seu infortuni seguia: solia ajuntar-se amb proxenetes violents i lladres.\nUn dia, arran d'un càsting que fou un fracàs, el pianista de l'audició la va invitar a cantar i el productor John Hammond s'adonà de la seva qualitat, malgrat la nul·la formació musical.\nEl primer disc el va gravar quan tenia 18 anys amb Benny Goodman. Durant la seva època de grans èxits, compartí escenari amb Teddy Wilson, Lester Young, Count Basie, Artie Shaw Buck Clayton o Coleman Hawkins.\nBillie Holiday i Coleman Hawkins\nEl seu particular timbre de veu, molt vinculat a intèrprets clàssics del blues com Bessie Smith o Ma Rainey i la seva llibertat rítmica, van fer-ne una de les cantants més personals i influents del món del jazz. No obstant, Holiday no va saber assimilar l'èxit: consumidora habitual de drogues i alcohol, poc a poc va entrar en un procés de decadència artística, el qual es va sumar una desafortunada vida sentimental que la va conduir a una profunda depressió.\nDurant aquest període de decadència va seguir actuant, acompanyada per músics mediocres, gravant el seu pitjor repertori i consumint el merescut crèdit que havia obtingut en la seva primera època. No obstant, a mitjans de la dècada de 1950 va aconseguir refer la seva carrera, però una cirrosi hepàtica va acabar finalment amb ella el 1959. El 1956 havia aparegut la seva autobiografia "Lady Sings the Blues".\nUn miracle es repetia quan sortia a l'escenari: amb la seva veu espessa i lànguida, fins la cançó més senzilla arrebossava sensualitat, saviesa i emoció . Era, un cop més, Lady Day.\nJuntament amb Sarah Vaughan i Ella Fitzgerald, està considerada entre les més importants i influents veus femenines del jazz.\nEl tema "Strange Fruit" va ser considerat com la millor cançó del segle XX per la revista Time el 1999.\nAltres títols mítics són God Bless the Child, Trav'lin' Light, Gloomy Sunday, Lover Man, Summertime, I'll be seeing you, Crazy he calls me, Body and Soul.\n"Billie Holiday Songbook"\n"The Complete Commodore & Decca masters"\nMés obres de Billie Holiday a les biblioteques ►\nL'autora a la Viquipèdia\nBillie Holiday: mito y realidad de una dama del jazz. "El País\nVídeo. "New Orleans amb Louis Armstrong"\nBillie Holiday , balades per amants. Ampli\nData d'actualització: 06/04/2015


Les millors pizzes de supermercat, segons l’OCU\nL’Organització de Consumidors i Usuaris analitza aspectes nutricionals, additius declarats i etiquetatge, entre altres factors, d’aquests productes precuinats\n09 de de setembre del 2021. 12:36\nFa unes setmanes, l’OCU va elaborar una llista amb les millors cerveses de supermercat. Ara ha tornat a publicar un dels seus estudis sobre productes d’alimentació de supermercats. En aquest cas, ha posat fil a l’agulla amb 16 pizzes precuinades de pernil i formatge i de formatge, autèntics supervendes d’aquests establiments.\nAquesta és la seva classificació de les cinc millors, segons l’Organització de Consumidors i Usuaris, que ha tingut en compte factors com l’etiquetatge, els aspectes nutricionals i els additius declarats (com ara colorants, conservants i antioxidants). Triomfen les de pernil i formatge i les de quatre formatges, i Tarradellas acapara els primers llocs.\n1. Pizza de pernil i formatge de Tarradellas (68 punts)\nL’OCU en destaca la qualitat de l’embotit. Pesa 405 grams i costa 2,64 euros.\n2. Pizza de quatre formatges de Tarradellas (66 punts)\nLa firma catalana repeteix amb una altra dels seus ‘best sellers’: pesa 390 grams i el preu és de 2,63 euros.\n3. Pizza de pernil i formatge d’Hacendado (66 punts)\nTot i que sigui la marca blanca de Mercadona, és obra de Tarradellas, que acapara el podi amb els seus productes. Pesa 415 grams i costa 1,99 euros.\n4. Pizza de pernil i formatge d’Alcampo (64 punts)\nÉs de les que més pesa (405 grams) i la que menys costa (1,85 euros).\n5. Pizza massa fina pernil i formatge de Palacios (64 punts)\nUna altra pizza econòmica (1,95 euros) de bona mida i pes (405 grams).


218 aC - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl 218 aC fou un any del calendari romà prejulià. A l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat d'Escipió i Llong (o també any 536 Ab urbe condita).\n218 aC (ccxviii aC)\n865 aH – 864 aH\n2479 – 2480\n3543 – 3544\n-162 – -161 (Vikram Samvat)\n2884 – 2885 (Kali Yuga)\n839 BP – 838 BP\nsegle iv aC - segle iii aC - segle ii aC\n240 aC 230 aC 220 aC - 210 aC - 200 aC 190 aC 180 aC\n221 aC 220 aC 219 aC - 218 aC - 217 aC 216 aC 215 aC\n1.2 República romana\n1.3 Imperi selèucida\nUn exèrcit cartaginès sota el comandament d'Anníbal Barca ataca els aliats romans a la costa de la península Ibèrica, conquerint Saguntum després del Setge d'Arse. La inactivitat de Roma encoratja a Anníbal per conquerir les terres fins als Pirineus, violant els tractats de la Primera Guerra Púnica i començant així la Segona Guerra Púnica. Entre altres pobles va sotmetre els bargusis. Àsdrubal, el segon fill d'Amílcar Barca és designat comandant a les terres iberes mentre el seu germà Anníbal comença la campanya.\nAnníbal surt amb uns 40.000 homes i 50 elefants des de Cartago Nova cap al nord d'Ibèria i a través dels Pirineus on es troba la resistència de les tribus iberes locals. L'oposició i la deserció d'algunes de les seves tropes iberes va fer disminuir en gran part el nombre d'homes d'Anníbal, però arriba al riu Roine sense gaire resistència de les tribus del sud de la Gàl·lia.\nDesprés de creuar el Roine van trobar-se amb els líders gals aliats encapçalats pels bois, que van ajudar a Anníbal a creuar els Alps.\nPubli Corneli Escipió i Tiberi Semproni Llong són cònsols romans.\nPubli Escipió encapçala un exèrcit romà transportat per mar a Massàlia per a impedir a Anníbal que arribi a la península italiana. Un cop allà, comprova que l'exèrcit cartaginès ha creuat el Roine i probablement vol creuar els Alps. Escipió torna al nord de la península italiana per esperar-lo. A més, envia una flota formada per uns seixanta quinquerremes, amb dos legions comandades pel seu germà Gneu Corneli Escipió a la colònia grega d'Empúries per trobar-se amb les forces cartagineses.\nUn segon exèrcit romà, sota les ordres de l'altre cònsol, Tiberi Semproni Llong, arriba a Sicília per embarcar cap a l'Àfrica. Derrota als cartaginesos que defensaven Melita i aquesta és incorporada a la República Romana.\nLa flota romana de Gneu Corneli Escipió arriba a la colònia grega d'Empúries a la darreria de l'estiu. S'inicia la romanització a Catalunya. Gneu Escipió somet per les armes a laietans, ausetans i bargusis assetjant i conquerint Ausona. El cartaginès Hannó ataca a Gneu Escipió, però és derrotat i capturat. Aixeca també un destacament a la costa mediterrània que més tard esdevindria la ciutat de Tàrraco.\nLes tropes de Publi Escipió arriben al riu Po per protegir les colònies romanes de Placentia i Cremona. L'exèrcit d'Anníbal es troba amb Escipió a una plana a l'oest del riu Ticino on té lloc al novembre la batalla del Ticino. Publi Escipió resultà ferit i els romans es retiraren a Placentia.\nEl senat romà després de la derrota al riu Ticino, ordena a Tiberi Semproni Llong viatjar des de Sicilia per reforçar les tropes de Publi Escipió.\nEl 18 de desembre les tropes combinades dels dos cònsols es troben amb les d'Anníbal al marge esquerre del riu Trebia al sud de Placentia, i són derrotades a la Batalla del Trèbia (218 aC).\nLes victòries d'Anníbal contra els romans va posar a gals i ligurs al bàndol dels cartaginesos, fent que l'exèrcit augmentés considerablement.\nEl pretor Lluci Manlius és derrotat pels bois i es retira a Tanetum.\nLes negociacions entre el rei egipci Ptolemeu IV i el rei selèucida Antíoc III fracassen, i Antíoc reprèn el seu avançament contra les defenses de Ptolemeu. Antíoc conquereix el Líban, Palestina i Fenícia.\nAntíoc III fortifica Atabyrios, a Galilea.\nFilip V, rei de Macedònia ataca Cefalònia sense èxit. Marxa al golf d'Ambràcia des d'on derrota els etolis, assaltant la seva capital Thermum, derrotant Alexandre de Tricònion i aconseguint els tresors de la Lliga Etòlia. També envaeix breument Lacònia.\nLicurge, tirà d'Esparta atacà Tegea sense conquerir-la per complet. Intenta aturar els macedonis quan es retiraven de Lacònia, però és derrotat per Filip V.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: 218 aC\n↑ 2,0 2,1 2,2 Monge Marigorta, José Antonio «Els ibers contra Roma: aliats i rebels» (en castellà). Historia. National Geographic. RBA [Barcelona], 90, pàg. 98. ISSN: 1696-7755d.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=218_aC&oldid=27446823»\nDarrera modificació: 12 juny 2021 a les 10:16\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 12 juny 2021 a les 10:16.


El 30,4% dels 8.387 enquestats han passat el confinament en parella; el 12,45%, a soles i el 16,4% no tenen balcó a casa; els enquestats suspenen la gestió del Govern, però en intenció de vot guanyaria el PSOE (27,25%), seguit del PP (21,18%), Vox (15,79%) i Unides Podem (10,59%)\nUn treballador de Ford. EFE\nValència — 18 de junio de 2020 22:23h\nL’auge del teletreball, l’impacte dels expedients de regulació temporal d’ocupació (ERTO), i també la tipologia dels habitatges i de les famílies durant el confinament o la percepció política quant a la gestió de la pandèmia. Vet ací uns quants dels aspectes que analitza l’enquesta sobre situació, valoració i percepció vinculada a la COVID-19, feta pel grup d’investigació GIPEiOP (Grup d’Investigació en Processos Electorals i Opinió Pública) de la Universitat de València.\nEls resultats estan basats en les respostes de 8.387 persones que es van recollir per tot Espanya entre el 28 d’abril i el 14 de maig, coincidint amb l’inici del període de\ndesescalada de les mesures de confinament.\nAtés que la majoria de les respostes es van recollir durant els primers dies del treball de camp, però, el període efectiu d’aquesta enquesta podria situar-se entre el 28 d’abril i el 4 de maig.\nPer exemple, el 92% de les respostes es van donar abans del dia 2 de maig (primer dia en què es va permetre, per franges horàries, eixir a fer exercici físic a l’exterior) o el 96,8% durant la primera setmana, amb només l’1,3% de les respostes recollides durant l’última setmana del treball de camp.\nContràriament al que acostuma a passar en les enquestes de GIPEiOP, en què sol haver-hi més participació masculina, en aquesta enquesta el nombre de dones participants ha superat el d’homes (54,4% contra el 45,6%, en dades brutes).\nEntre les dades més destacades que inclou l’estudi, destaca que el 30,4% dels enquestats ha passat el confinament en parella; el 12,45%, a soles i el 16,4% no té balcó o cap element exterior a casa. El 91,1% dels habitatges disposen, almenys, de 50 metres quadrats i el 7,2%, entre 35 i 50 metres quadrats.\nDurant el confinament, el 26,2% dels enquestats han teletreballat, mentre que un 7,1% s’han vist implicats en un ERTO. Un 2,2% han afirmat haver sigut acomiadats durant l’estat d’alarma.\nEn general, durant els dies de confinament, s’ha eixit de casa per fer les coses justes i sense por. Això no ha sigut cap obstacle perquè una de cada tres persones (un 33% de les persones enquestades) sí que haja manifestat que ha tingut por d’eixir, mentre que la majoria ha eixit una mica atemorida. Aquesta por i altres factors expliquen que el 43,4% manifesten que han modificat els hàbits de son durant la pandèmia.\nQuant a l’impacte sanitari del coronavirus, la majoria de les persones enquestades assenyalen que no han tingut cap dels símptomes associats al coronavirus. Un 12,2%, però, indiquen que han tingut símptomes compatibles, però que no tenen cap mena de confirmació objectiva, ja que no se’ls ha fet cap prova.\nLa valoració de la gestió sanitària a Espanya és bastant semblant a l’econòmica, encara que en tots dos casos se suspén el Govern. La nota mitjana (sobre 10) en la gestió sanitària ha sigut de 4,08 i la nota mitjana de la gestió econòmica ha sigut de 3,82.\nPer països es valora altament la gestió de Portugal (7,17) i Alemanya (6,33), mentre que es considera que la del Regne Unit (2,82) i la dels EUA (1,79) són clarament millorables.\nL’enquesta ofereix un apartat final sobre l’estimació d’intenció de vot, segons la qual el PSOE tornaria a ser el partit més votat d’Espanya (27,25%), seguit del PP (21,18%), Vox (15,79%), Unides Podem (10,59%) i Ciutadans (5,64%). Els indecisos en el moment de l’enquesta arribaven al 26,6%.\n18 de junio de 2020 - 22:23 h


El primer nucli urbà: Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet\nAl segle XIX el procés de creixement urbà de Santa Coloma de Gramenet facilita l’aparició d’habitatges que es van construir sota la influència dels corrents estètics de l’època deixant enrere la tipologia de caire rural.\nCan Met (carrer Major, 37-39) és l’exemple més representatiu que el Pla Especial de Protecció del Patrimoni Arquitectònic de la ciutat defineix com “l’edifici més acadèmic i millor resolt des del punt de vista compositiu del segle XIX”.\nCa n’Altés (carrer del Pedró, 10) i can Saladrigas (carrer del Pedró, 3) són dos edificis d’estil eclèctic amb elements derivats del modernisme o del noucentisme.\nCan Muntlló (carrer Major, 30-32/carrer de Sant Carles, 2-4) és una casa residencial edificada com a torre d’estiueig que destaca per l’elegant ornamentació de la façana.\nEdificació emblemàtica construïda entre 1910 i 1913 per iniciativa de Rafael Roig i Torres. Consta de dues ales disposades en forma de “V”, al centre de la qual s’aixeca una torre central més alta coronada amb un pinacle. L’edifici estilísticament és eclèctic, ja que barreja una arquitectura basada en termes clàssics amb elements decoratius modernistes.


AIXÍ, NO!! | Elena Embuena\n21 Setembre 2010 eembuena\nAquest és el lema que han triat els sindicats per a la VAGA GENERAL de 29 de setembre i es refereix a que, abans de les retallades proposades per Zapatero, s’havia intentat negociar i s’havien fet propostes alternatives per fer front a la crisi. Per tant, entenent que cal aplicar mesures laborals, econòmiques i socials, s’han fet les pitjors possibles i així no és possible acceptar-ho.\nEn aquest sentit, aquest dilluns ICV-EUiA hem organitzat una acte informatiu, repartint fulletons al Mercat de Les Planes i els voltants per després anar caminant fins al Centre Cívic Garcia Nieto de Cornellà, on he participat amb el Toni Mora, company de CCOO i l’Arnau Funes, company d’ICV a Cornellà.\nEl què es pretén en aquest acte és que la gent que hi assisteix ja té el convenciment que cal mobilitzar-se i el què volem és donar detalls sobre les conseqüències de la reforma laboral, del poder que es dóna a les empreses per sobre dels convenis i de la retallada general dels drets dels treballadors i treballadores.\nLa meva intervenció anava dirigida a presentar les raons per les quals les dones tenim plena justificació a participar en aquesta Vaga General i la començava comentant que, com cada dia, el primer que faig al matí és encendre la ràdio i així ja tinc la referència de les informacions més destacades abans de sortir de casa.\nAl ser dilluns, la notícia era el discurs del Zapatero a la Festa de la Rosa i el tros que posaven es referia a “la gran implicació i compromís del PSOE en l’Estatut de Catalunya després de la sentència del Tribunal Constitucional”. Evidentment, sentint això, de poc no m’agafa un cobriment, perquè ja sabem com ha anat aquesta gran “implicació i compromís”. El cert és que em sona a ridícul i a mentida.\nI els traballadors i treballadores en sabem molt d’aquestes mentides a les que el Sr Zapatero ens té força acostumats i acostumades.\nAra fa un any repetia que ell no aprovaria cap reforma labora que impliqués abaratir o facilitar els acomiadaments i això ha resultat ser mentida, quan veiem qui està pagant la crisi.\nÉs cert que el govern de l’Estat és paritari i que s’ha creat el Ministerio de Igualdad que ha donat la possibilitat de portar endavant una sèrie de lleis que en alguns aspectes han marcat diferències i han representat un avenç, però això no ha estat suficient. Hi ha moltes coses que no han canviat perquè no s’ha actuat com calia.\nHem passat èpoques de bonança econòmica però això no ha repercutit en el treball de les dones, que s’han mantingut en un nivell molt alt d’atur, no parlem de la precarietat dels contractes, pel que fa a la temporalitat i, sobretot, a la diferència salarial entre dones i homes, que arriba a Catalunya a un 25 %. Tampoc no s’ha fet prou per fer aflorar l’économia submergida que tan afecta a les dones i l’equiparació del treball domèstic feminitzat totalment.\nAra, amb la crisi econòmica tot això s’ha agreujat perquè a treballs i contractes més precaris li corresponen prestacions socials més baixes i això va agreujant la situació de les dones.\nI quan davant de la crisi es fan plans d’actuació per reactivar l’economia, les dones tornem a quedar fora, obviades, ignorades. Quedem a fora en les inversions, però quedem atrapades amb les retallades.\nQuan s’han fet propostes de suport a empreses automobilístiques, i als ajuntaments els FEIL es van donar per crear ocupació en el sector de la construcció, les dones han quedat fora perquè són dos àmbits que la presència femenina és escassa o nul·la.\nD’altra banda, a l’hora de la retallada, ens ha afectat plenament:\n– Disminució del sou del funcionariat amb un 5% , que sabem que el volum de dones que treballen en el sector d’educació, sanitat, administracions locals, justícia, etc. és molt nombrós. Ja que tradicionalment els sous del sector privat sempre han estat més alts que del sector públic i les dones, amb aquest concepte de segon sou complementari, han ocupat més el sector públic; per tant, són més les dones que pateixen la rebaixa.\n– Congelació de les pensions on el nombre de dones pensionistes, sobretot de viudetat, ja tenen les pensions més baixes; de fet, estan pràcticament per sota del llindar de la pobresa. I aquelles que tenen pensions de jubilació, com els seus treballs han estat precaris, les pensions que reben són minses.\n– Retallades en l’aplicació de la Llei de la Dependència afecta a les dones des de dues vessants: D’una banda perquè si les prestacions no es corresponen al que ha de ser i s’havia establert, s’obliga a les famílies a seguir amb la situació de cura de la persona depenent, i això ja sabem que recau sobre les dones en la seva majoria, amb la qual cosa es manté la situació de la doble i triple jornada. D’altra banda, s’havien generat expectatives de que la Llei de la Dependència seria un filò de nova ocupació on hi hauria un gran nombre de llocs de treball, evidentment això ha quedat en un no res.\nEn definitiva, retallant drets socials i laborals i prestacions socials es va agreujant la situació i no aporta cap solució.\nEinstein deia que no es pot resoldre un problema amb la mateixa mentalitat amb la qual aquest problema es va generar. És per això que aplicant receptes econòmiques i socials neoliberals per corregir una crisi que s’ha produït precisament per fer aquestes polítiques, mai no aconseguirem resoldre la situació. Cal cercar noves solucions i aquest no és el camí.\nPer totes aquestes raons, el dia 29 hem d’anar a la Vaga General\nOne thought on “AIXÍ, NO!!”\nFabiola Gil ha dit:\nMolt bé guapa¡ M’agrada molt la teva reflexió. Em copio algunes idees. Merci i Petons.\n23 Setembre 2010 at 16:50


Les més perilloses - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans Les més perilloses - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nRamon Barnils, núm. 526, 18 de juliol de 1994\nEl Parlament de la Generalitat regula les televisions locals. Són perillosíssimes, com tot el que és local, municipal, popular, ciutadà. Són les més perilloses, cauen fora de l’abast dels grans mitjans de manipulació de masses. Quina de les dues maquinacions legals és més acostada a allò que ja podria ser la democràcia? Ha! No cal dir que, mentre el projecte espanyol ho deixa pràcticament tot en mans de l’estat, el projecte català ho posa pràcticament tot a mans de la Generalitat: l’un no fuig de la seva tradició secular. L’altre, de la seva decennal rutina. I tant un com l’altre fugen com del dimoni de la televisió pública, ni oficial ni privada. L’estat s’inclina per deixar l’última paraula a l’estat, o com a mínim als ajuntaments, entesos com a organismes oficials. La Generalitat, per deixar l’última paraula a la Generalitat, o com a mínim a entitats privades controlades -el fenomen de la cultura de peatge-. Uns i altres ens menteixen quan donen al nom de “públics” a organismes oficials. Parlen de televisions locals públiques per vendre’ns televisions local oficials -i la Generalitat hi afegeix televisions privades per no dir televisions controlables, productores fatalment de cultureta-. Ni l’estat espanyol mai, per definició, ni la Generalitat, per conveniència, no permeten res que sigui públic, que és tot allò que no controlen ni els interessos oficials ni els privats, sinó els públics: sindicats, associacions de consumidors, agrupacions religioses, associacions de veïns, organitzacions no governamentals en general.\nTambé les televisions locals són massa importants per a deixar-les en mans del públic associat. L’Espanya eterna les ha de controlar directament, a través de l’estat dur i pur o de les seves sucursals locals. La Generalitat d’Amunt les vol controlar directament, o deixar-les, en el menys dolent dels casos, a particulars lligats de mans i peus.\nSom on érem. I si Espanya és com és, i com serà mentre duri, nosaltres podríem ser d’una altra manera; tal com, a temporades, en períodes anteriors, hem estat: un país antiquíssim, poblat de llibertats, d’associacions públiques per damunt d’organitzacions polítiques.


\tBTS COMPARTEIX LA DARRERA FOTO CONCEPTUAL DE 'MAPA DE L'ÀNIMA: 7' - GENT FAMOSA\nBTS mostra els seus 'veritables éssers' en el nou àlbum d'art\nHi ha més cotilles !!\nBTS 'nou àlbum, Mapa de l’ànima: 7 , surt divendres vinent, 21 de febrer, i és tan a prop que pràcticament el podem tastar. Aquesta és la gran remuntada del grup després del breu parèntesi de l'any passat i el seu llançament rècord, Mapa de l’ànima: Persona , i per sort ens han mantingut ben alimentats al capdavant.\nCom a part del llançament de l'àlbum, BTS ha compartit des de llavors un nou senzill, ' Cigne negre , 'va anunciar una gira mundial i va donar a conèixer una iniciativa global d'art lliure i va convocar CONNECT, BTS , que comptarà amb la instal·lació a les principals ciutats del món. Mantenint el tema de l’art, recentment el grup ha compartit novetats Mapa de l’ànima: 7 fotos conceptuals a les setmanes prèvies al seu llançament, oferint als fans nous coneixements sobre què esperar de l'àlbum.\nEl primer conjunt mostra als nois en un entorn més surrealista, vestits de blanc i penjant els peus sobre un pou sense fons en una habitació que sembla directa d’un vídeo musical de Nine Inch Nails dels anys noranta. Mentre que el segon set pren un gir més fosc, que representa als nois de BTS com a àngels caiguts amb ales negres (i cotilles !!), posats dalt d’un podi en un llac ondulat. Molts també es van adonar ràpidament de tots dos conjunts de fotos conceptuals amb plomes molt presentades, probablement una al·lusió al capdavanter del 'Cigne negre'.\nEls primers sets van ser seguits en breu per la tercera sèrie de fotos conceptuals de BTS, que veu com el grup pren un gir més barroc amb tots ells asseguts en una festa decadent. Amb els nois que sostenien calze daurat i posaven al costat d’uns abundants plats de fruites i llagostes en una festa dionisíaca que volia transmetre el “sentiment de crida i voluntat” del grup.\nMentrestant, la seva nova foto conceptual, publicada just avui, contrasta amb els temes més dramàtics i foscos de la sèrie anterior, amb un enfocament més alegre. Feta a l’estil de les fotos de l’anuari, aquesta darrera sèrie se centra en les personalitats de cada membre o, tal com es descriu en el comunicat de premsa oficial, el seu 'veritable jo'.\nFotos cedides per BTS / Big Hit Entertainment\nm'encanta nova york senyor boston


Què és la medicalitzacio?\nÉs la forma en què la medicina s’ha expandit en els darrers anys i ara inclou molts problemes que abans no eren considerats com a entitats mèdiques. Marquez i Meneu diuen: procés pel qual problemes que formaven part d’altres camps com l’educació, l’economia, la llei, la religió, etc han estat redefinits com a problemes mèdics, com ara: les fases normals del procés reproductiu (menstruació, embaràs, part, menopausa), l’envelliment, la infelicitat (tristesa, soledat, problemes socials, l’atur, el dol, etc).\nDe fet el concepte medicalització de la vida i la seva crítica va començar amb el treball d’Ivan Illich, Nemesis Mèdica als anys 70, després la medicalització s’ha anat imposant solapadament fins ara fa pocs anys que ha començat de nou una denúncia i alarma sobre aquest fet, sobretot, jo diria, degut a la preocupació per la sostenibilitat econòmica del sistema sanitari actual i no tant per la salut de les persones.\nSi analitzem per què es medicalitza cada vegada més la nostra societat trobarem un primer factor que es l’error de definició de salut i de malaltia. Si considerem la salut com absència de malaltia i complert estat de benestar físic, mental i social, com deia l’OMS, podem medicalitzar tota la vida.\nLa definició de l’OMS (utòpica) no ens serveix. La definició de salut del 10e Congrés de metges i biòlegs de Perpinyà de 1976, també utòpica, ens serveix molt més per entendre la salut com una altra cosa que diferent de l’oposat a malaltia i entendre-la com a responsabilitat personal i no dels professionals sanitaris. A Perpinyà dèiem: “salut és una manera de viure, que és raonablement autònoma, solidaria i joiosa” (amb capacitat de fruir). Segons aquesta definició es pot estar malalt o tenir alguna limitació i tenir molta salut (i al revés també).\nDe fet avui ja sabem que els estils i condicions de vida, la qualitat del medi, el nivell de renda, d’educació i la biologia humana són tan importants o més per determinar el grau de salut que el sistema sanitari té.\nTambé en Vicente Ortun ens recorda que “ha estat el creixement econòmic i la millora de la nutrició el factor amb major força explicativa de l’espectacular caiguda secular de la mortalitat” i segueix: “la mesura reina en salut pública –el sanejament del subministrament d’aigua mitjançant filtrat i cloració, així com la disposició segura de les aigües residuals- explica la meitat de la reducció total de la mortalitat en les ciutats de EEUU a principis del segle XX”.\nDe fet els serveis sanitaris tenen prestacions molt efectives en relació a la curació de malalties o atenció i qualitat de vida de les cròniques: des de l’aparició de les sulfamides i antibiòtics als anys 1940-50, amb el tractament de la tuberculosi, pneumònies, tifoides, i altres infeccions, que han salvat moltes vides; els tractaments quirúrgics de l’ apendicitis aguda i de la fractura del coll del fèmur, que també salven vides; el tractament precoç d’alguns càncers, el tractament amb insulina dels pacients diabètics o el tractament de la insuficiència renal, entre d’altres.\nL’error és considerar que la salut és cosa de metges, de tecnologia o de serveis sanitaris, quan aquests en realitat es dediquen fonamentalment a la malaltia. Si la salut es una vida amb autonomia, solidaritat i joia (o inclús amb benestar) els seus principals determinants estan fora del sistema sanitari. És mes, segons alguns autors com més gasta una societat en assistència sanitària, major és la probabilitat que els seus habitants es considerin malalts. El mateix que ens deia fa anys Illich i Huxley. De fet, la definició o el concepte de malaltia (com el de salut) és ambigu, és fruit d’una construcció social variable en cada temps i cultura. La definició d’un procés com a malaltia es pot fer des de fora (el professional) o des de dins (l’autopercepció). L’externa, si no es fa sota una important evidència científica i amb una gran precaució i component ètic, pot portar a la “medicalització” de processos o problemes que no són malalties. Però l’autopercepció imperant desgraciadament avui, interioritza els valors i discursos socials interessats de la primera visió (professional o indústria) i pot caure fàcilment també en la medicalització. Ho podem veure clarament en algunes formes d’“apoderament” de grups de pacients que s’apropien de la visió medicalitzada per aconseguir recursos pels seus problemes.\nL’augment de la tecnologia incrementa també la sensibilitat de la detecció de patologies o factors de risc (o predisposicions genètiques recentment) reduint els llindars de “tractaments”, augmentant la incidència del que considerem malaltia. L’ambigüitat del terme malaltia ve d’un equilibri inestable entre agressió i lluita per reparar l’homeòstasi (recuperar el màxim d’autonomia) o la “normalitat”, encara que el mateix terme de normalitat és també ambigu, ja que és un punt de referència situat en la mitjana estadística d’un grup ètnic o social, amb uns marges de variabilitat més o menys convencionals, i a més, transitoris, sotmesos a les variacions del grup.\n2 Comments en La Medicalització (II)\nOsqui // 08/03/2015 en 0:49 // Respon\nJosep Manel Vidal // 04/06/2015 en 11:45 // Respon


Inici > Col·leccions (PUB)>Narrativa>L'Eclèctica>L'enviat\nDéu prepara una amnistia general per celebrar la seua jubilació l'any 2033, aniversari de la mort del seu únic fill, però Satanàs no ho pot permetre perquè això comportaria una reducció del seu poder i la desaparició de l'infern. L'enginy del diable no coneix límits i decideix enviar Voltaire de nou a la Terra amb la intenció d'adquirir, al preu que siga, una ànima càndida. D'aquesta manera pretén desafiar Déu perquè continue amb l'estat de coses anterior. Però no compta amb la realitat humana, i l'il·lustrat francés té moltes dificultats per a trobar un ingenu entre els nostres congèneres.\nAmb una crítica àcida i mordaç de la societat actual, L'enviat busca la complicitat del lector per riure's de les pretensions i les febleses dels humans. Per les pàgines d'aquesta novel·la es passegen els protagonistes de la nostra vida quotidiana grotescament deformats per la mirada personal de l'autor. La seua lectura pot constituir el millor antídot contra l'estultícia que ens envolta.\nCoberta: Tríptic del fenc, El Bosco


Lluís Coloma | Entrades CAVAURPÍ\nLluís Coloma Entrades a la venda\n30/10/2020 a les 22:00 a Sabadell\nPresentació nou CD ‘Solo’\nEl nou CD ‘Solo’ de Lluís Coloma ens presenta una vessant més profunda d’aquest virtuós i reconegut pianista barceloní. Amb el pas dels anys, el piano s’ha convertit en una extensió del seu propi cos, l’instrument perfecte per a expressar-se d’una forma natural, espontània i única.\nEll sol davant el piano crea composicions pròpies, interpreta personals versions i dibuixa sorprenents textures, sempre impregnat de blues i boogie woogie, les arrels de les seves molt variades influències. Un còctel d’estils que amb el temps s’ha convertit en un segell i so propis, on cada tema es converteix en un paisatge sonor dins del seu univers musical.\nEl Lluís viu tan plenament l’alegria de tocar que aquesta es transmet ràpidament. En un format íntim i despullat d’artificis, la llibertat creativa d’aquest original pianista queda totalment exposada, no té límits i transporta a l’oient cap a ambients hipnòtics, màgics, plens de frescor, emoció, ritme i energia.\nCAVAURPÍ St Maties 5 Sabadell\nCom us heu assabentat\nd’aquest espectacle? *\nA través de les xarxes socials?\nHo he vist en una web\nA través de cartells al carrer\nA través d’un flyer/fulletó\nHe rebut un correu electrònic informant-me\nPer recomanació d’un amic (boca-orella)\nCorreu electrònic T'enviarem la teva entrada a aquesta adreça\nAl clicar el botó "Continua" seràs redirigit al web de La Caixa per fer el pagament.\nLa compra finalitzarà un cop acabat aquest procés.\nTotal incloent 1€ despeses\nde tramitació (IVA inclòs)\nNO ES PERMET LA RESERVA DE SEIENTS AMB CAP PENYORA (peces de roba, bosses, mocadors…).\nAssistiré amb cadira de rodes Assistiré sol Assistiré amb 1 acompanyant\nHe llegit i accepto les condicions legals de UiU Promotors\nSant Maties, 5, Sabadell\n30 d’octubre a les 22:00h\nAquest web fa servir cookies per millorar els nostres serveis. Si segueixes navegant entendrem acceptes els seu us. Acepto


El talent del sector TIC català - Joan Majó\nEl talent del sector TIC català\nHe tingut ocasió de llegir el 'Baròmetre del sector tecnològic a Catalunya 2019', i de comentar-lo amb algunes de les persones que l’han promogut i elaborat. És interessant en molts aspectes, perquè detalla el comportament del nostre sector TIC, mostra bastants elements satisfactoris de la seva evolució recent, recull també les opinions de molts dels que hi estan implicats i sobretot examina quines són les mancances i els reptes de futur.\nTres idees m’han quedat clares com a resum del que hi he trobat: que la digitalització del conjunt de les empreses catalanes s’està fent a un ritme acceptable però inferior al d’altres països del nostre entorn; que el creixement de l’activitat del sector TIC és important però comença a donar alguns senyals preocupants i no és segur que pugui continuar a la velocitat adient, i que el principal obstacle per a aquest desenvolupament és la insuficiència d’oferta de talent local en relació a la demanda existent i prevista. És sobre aquest darrer punt que voldria fer alguns comentaris, ja que es diu amb claredat que “el talent i la manca de professionals és el principal fre al futur del sector”.\n1. Tecnologia i capital humà. El primer que hem d’aconseguir és desfer la idea equivocada que la tecnologia és una cosa freda, material i inhumana, és a dir màquines, ordinadors o robots. La tecnologia és aprendre a aplicar els coneixements que anem adquirint per millorar el benestar i la justícia per a tots. És aprendre a inventar, a construir i a fer funcionar les noves eines de les quals podem disposar gràcies al progrés de la ciència. També és aconseguir fer més fàcilment o de forma més eficient coses que ja fem, i fer coses útils que abans no podíem fer. Per tant, una societat tecnològica no és una societat més freda sinó una societat més intel·ligent, és a dir una societat amb un capital humà molt superior i que el sap utilitzar per al benestar de tots. És evident que això no sempre és així i que es pot desviar cap al benefici d’uns pocs, però això no és culpa de la tecnologia sinó de la política, fins i tot en el cas de les polítiques democràtiques.\n2. Demanda i oferta de treball. El progrés social depèn en bona mesura del progrés econòmic. No del creixement, perquè el progrés té altres dimensions que no queden reflectides en el PIB. En tot cas, el progrés econòmic, que és necessari, està molt condicionat per una sèrie de factors: disponibilitat de capital físic, infraestructures públiques, productivitat, institucions eficients, polítiques públiques i, cada vegada més, disponibilitat de capital humà. És molt preocupant constatar que el creixement d’un sector com les TIC, que pot aportar molt al benestar futur de la societat, està frenat per la insuficiència de capital humà necessari per imaginar i desenvolupar noves iniciatives. El 'Baròmetre' reflecteix que la demanda de professionals TIC durant l’any 2018 va augmentar a Barcelona un 40 %, mentre que l'oferta local només ho va fer un 8%. Això implica una externalització de les oportunitats de treball, cosa que no és un drama però és una llàstima i una ocasió perduda. Quan no hi ha prou oferta interna, si no hi ha importació de talent, el creixement potencial es redueix... I això està passant.\n3. Problemes d'orientació i de gènere. Segurament per les raons que deia en el primer punt, però també per altres, hi ha una insuficiència de formació i una orientació vocacional inadequada cap a l'adquisició de competències en l’àrea de les TIC i, més en general, dels àmbits matemàtic, científic i tecnològic, tant a nivell superior com a nivell mitjà. La insuficiència en la formació es fa evident analitzant l'oferta que existeix al mercat educatiu d’aquest tipus d’ensenyaments, que no creix ni millora al ritme suficient. Els problemes d'orientació vocacional venen d'una mala orientació en les etapes inicials dels processos educatius, i per una inèrcia en la previsió del futur econòmic de les nostres societats.\nEl desequilibri entre oferta i demanda de treball respon també a un problema específic que fa referència a la visió equivocada que sovint es té des del món femení d'aquests tipus de coneixements i de feines. El nombre de llocs de treball del sector TIC a Catalunya ocupats per dones no arriba al 8%. La presència femenina en les àrees TIC és clarament insuficient i difícil d’explicar, sobretot en els nivells directius. Aquesta manca d’orientació, d'oferta i de visibilitat de la realitat fa que encara es consideri un sector masculí, quan la qualitat de les competències necessàries i la naturalesa del treball a realitzar són tan adequats a un gènere com a l’altre.\nEn resum, cal orientar millor l’interès per aquest tipus de tasques des de l’educació bàsica, ampliar les capacitats de formació i eliminar els prejudicis i comportaments que en desvien l'orientació vocacional, sobretot pel que fa la meitat femenina de la població.


La investigació reforça el vincle entre París i Brussel·les | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nLa investigació reforça el vincle entre París i Brussel·les\nLa identificació del tercer suïcida de la capital belga fa més petit el cercle entre els dos atacs\nBrussel·les 27 MAR 2016 - 18:33\tCEST\nALDARULLS EN L'HOMENATGE A LES VÍCTIMES La policia ha dispersat els radicals que han irromput en l'acte a Brussel·les. REUTERS\nEls atemptats de París i Brussel·les estan cada vegada més entrellaçats. La identificació divendres passat del tercer suïcida de la capital belga, que també havia deixat la seva empremta en els explosius de París, fa més petit el cercle que engloba els dos atacs. Altres detalls, entre els quals figuren diversos apartaments llogats pels atacants de Brussel·les que havien servit de refugi per als terroristes de França, afermen el vincle. Alguns investigadors parlen ja d'una mateixa cèl·lula responsable d'ambdues matances.\nEls poc més de 300 quilòmetres que va recórrer Salah Abdeslam, l'únic terrorista viu dels atemptats de París, des de la capital francesa fins a Brussel·les la nit del 13 de novembre reflecteixen bé el vincle terrorista que uneix les dues capitals. Sense fronteres entre tots dos territoris i amb elements culturals comuns, entre ells la llengua, els terroristes han pogut actuar a tots dos països amb només quatre mesos de diferència.\nMés enllà dels indicis que els connecten, la identificació del suposat artificier de les bombes de París, Najim Laachraoui, com a segon suïcida de l'aeroport de Brussel·les, apropa enormement tots dos episodis. La fiscalia va confirmar divendres passat que el seu ADN s'havia trobat en un cinturó explosiu i en un tros de mocador trobat a la sala de concerts Bataclan, així com en un artefacte explosiu de l'Estat de França, un altre dels escenaris del 13-N.\nEl terrorista, belga i de 24 anys, també va deixar rastre en dos dels refugis utilitzats per a la trama de París. Laachraoui va llogar, amb una identitat falsa, una casa a la localitat belga d'Auvelais on es van reunir els membres de la trama francesa. I va deixar el seu ADN a un altre apartament del districte brussel·lès de Schaerbeek—el seu barri natal— on es van trobar explosius vinculats a París.\nBèlgica confirma la detenció del quart autor de l’atemptat\nLa Fiscalia belga traça el primer nexe entre les matances de París i Brussel·les\nMés enllà d'aquestes dades confirmades per la Fiscalia, investigadors citats per la premsa reforcen els llaços. Laachraoui, electromecànic de formació, va ser la persona que va donar als atacants de París l'última ordre telefònica abans de començar. Va actuar, a més a més, amb Mohamed Belkaid, un algerià abatut per les policies belga i francesa en una operació conjunta duta a terme pocs dies abans de la captura d'Abdeslam, que se sospita que va precipitar els fets de Brussel·les.\nUn investigador del cas citat pel diari La Libre Belgique assegura que es tracta d'una sola cèl·lula. I revela la seva convicció que ara aquest grup està neutralitzat. “Han acabat la feina. Era el seu destí final”, assenyala, encara que admet que queden persones per detenir.


Com es cuina una sèrie? - Castelló Notícies\nInici Cultura Oci Com es cuina una sèrie?\nNetflix va revolucionar i continua revolucionant el panorama audiovisual. La seva estratègia, tal com la pròpia signatura ha afirmat en alguna ocasió, no és competir contra altres plataformes com Amazon o HBO, sinó que en realitat competeixen contra el son. La plataforma vol que els usuaris passin el màxim temps possible en l’aplicació i per això han de mantenir-nos enganxats davant la pantalla.\nLes brevíssimes transicions entre capítols d’una sèrie o els continguts cada vegada més addictius són algunes d’aquestes estratègies que l’empresa ha revelat recentment en el seu blog.\nSegons l’empresa, quan es tracta de crear un nou contingut propi existeix un gran risc perquè una sèrie o una pel·lícula són treballs costosos. És per això que la primera paraula la tenen els executius de continguts, màrqueting i producció. Són ells qui, en funció del relat, el context social actual i l’històric de la companyia, decideixen quins productes són aptes i quins no.\nAmb tot, no només dels humans es fia l’empresa. Segons explica Netflix, també compten amb un sistema d’intel·ligència artificial que analitza si un producte pot tenir èxit a escala global. La signatura explica que amb els llançaments internacionals és difícil saber si una sèrie funcionarà en més d’un país. És en aquest oment quan intervé la IA determinant si per exemple un títol tindrà èxit a Espanya, l’Argentina o el Brasil.\nArticle anteriorCastelló, Bones festes\nArticle següentBojos per la Dansa felicita Castelló amb un emotiu vídeo


El CE Mataró ha anunciat el nou entrenador del seu Juvenil A que intentarà el retorn a la Divisió d’Honor Juvenil. Es tracta d’Alberto Encinas, jove entrenador provinent del CE Premià i llicenciat en Ciències de l’Activitat Física i l’Esport.\nEncinas ha fet un gran treball amb el Juvenil del Premià\nEncinas farà el seu primer entrenament amb el Juvenil del Mataró aquest mateix dimecres, després d'acomiadar-se del CE Premià, club on ha estat les quatre darreres temporades dirigint amb èxit el seu Juvenil i fent-lo pujar fa dues temporades a la Lliga Nacional. Aquesta temporada el juvenil premianenc ha fet un bon paper acabant a mitja taula del grup català de la Lliga Nacional, sense haver de patir pel descens i lluitant de tu a tu amb equips com l’Hospitalet, el Lleida o el Figueres. Fa dues temporades inclús es va arribar a fer càrrec del primer equip de manera provisional. Abans, Encinas havia començat a entrenar a la base del Cirera.\nCal destacar que com a jugador, Encinas ja havia format part molts anys del futbol base del club groc i negre, per la qual cosa, com se sol dir, ja coneix “la casa”.


Saragossa, pista difícil per al FC Barcelona Intersport - FC Barcelona\nHomeSeccionsHandbolPrimer EquipNotíciesSaragossa, pista difícil per al FC Barcelona Intersport\nSaragossa, pista difícil per al FC Barcelona Intersport\nEl FC Barcelona Intersport busca el desè triomf a la Lliga en una pista que sempre ha estat de les més complicades per a l’handbol blaugrana\nJuanín García, un dels 18 homes que han viatjat a Saragossa, en el darrer partit d'Asobal / FOTO:Àlex Caparrós-FCB\nLa desena jornada de l’Asobal per al FC Barcelona Intersport té lloc avui dimarts a les 20.30 h i en directe per Sportmania. Els blaugranes s’han desplaçat a Saragossa per jugar davant el BM Aragó al pavelló Príncipe Felipe, una pista on els barcelonistes sempre troben més dificultats.\nAmb l’equip sencer\nXavi Pascual ha decidit viatjar a Saragossa amb 18 jugadors. Els 16 sèniors i els dos jugadors del filial, Balaguer i Ariño, componen l’expedició blaugrana per jugar contra els homes entrenats per Mariano Ortega.\nPascual decidirà la convocatòria a les hores prèvies al partit. Un partit que sempre ha estat dels més exigents per als blaugranes. La prova d’això és que en les 9 visites del FC Barcelona d’handbol a la pista del BM Aragó, els blaugranes han caigut tres vegades.\nLa darrera derrota blaugrana a Saragossa va ser la temporada 2007/08, on va caure per 37 a 33 i a les darreres tres visites els barcelonistes es va imposar per dos gols – temporades 2011/12 i 2010/11- i per tres gols la temporada 2009/10.\nAmb el màxim golejador\nEl BM Aragó és el cinquè classificat de l’Asobal després de 9 jornades. Malgrat derrotes inesperades davant el Villa de Aranda o el BM Granollers, els aragonesos disposen d’unes de les millors plantilles d’Asobal i sempre posen en problemes el Barça d’handbol.\nEl poder ofensiu del BM Aragó es basa en l’encert d’Antonio Cartón, que amb 55 gols i una mitjana de 6,11 gols per partit és el màxim golejador de la Lliga Asobal. Però Cartón no està sol en la faceta de golejador. El tercer màxim golejador de la Lliga, Alex Duixebàev, amb 48 gols, també vesteix la samarreta de l’equip de la capital de l’Aragó.\nPerò no només el BM Aragó és un equip ferm en atac. Amb Kappelin a la porteria i amb homes com l’exblaugrana Demetrio Lozano, Sergio Ruiz o Asier Antonio, la part central de la defensa dels de Mariano Ortega acostuma a ser un mur difícil de franquejar.\n“Cuando juegan con los de arriba dan el máximo"\n“Quan juguen amb els de dalt donen el màxim”


Jefe Rojo: Demòcrates d'estar per casa\nDemocràcia no és només sufragi universal. Qui així ho entengui té un greu problema. No és la dictadura de la majoria. Democràcia és respecte i defensa dels drets i les llibertats de tots i cadascun dels ciutadans. Que una majoria —absoluta o relativa— decideixi que una minoria no té els mateixos drets és feixisme. Que una majoria decideixi que els catalans de parla castellana són ciutadans de segona és feixisme. Que una majoria decideixi que els que no acaten el nacionalisme mereixen l'escarni i l'agressió és feixisme. Fins i tot que una majoria decideixi que l'important no són els ciutadans, sinó els territoris o la idea de nació, que la solidaritat entre conciutadans té límits, que companys de viatge són enemics... això no encaixa en la democràcia.\nEls partits catalans, tots sense excepció, han jugat a un joc molt perillós. Al llarg dels anys han aconseguit configurar un espai d'irracionalitat en la ment de molta gent: han construït una nació. La nació de l'odi i la violència, del rebuig, de la discriminació. La nació dels ciutadans de primera i de segona, la dels bons catalans, la dels ruquets i les estelades, la dels xarnegos penedits, la de l'orgull, gairebé ètnic, de ser un poble únic.\nLes amenaces i destrosses a seus i autocars del Partit Popular o les agressions rebudes per membres de Ciutadans son molt greus. Tot i així, no son el més greu del cas. Només són el que surt a la premsa.\nDia a dia moltes persones són víctimes de l'amenaça, de la coacció i fins i tot de l'agressió. On hem anat a parar, que tants treballadors poden ser despatxats per motius polítics (o lingüístics)? Com pot ser que professionals de la premsa es vegin relegats a feines denigrants per no ser, literalment, "prou catalanistes"? Algú em pot justificar l'escarni, la intimidació i les agressions físiques que pateixen alguns estudiants d'universitats catalanes per la seva afiliació política, i que no s'atreveixen a denunciar per por de represàlies?\nPer a alguns som uns paranoics. Però jo els puc donar noms i cognoms d'afectats pels casos citats i molts altres. Per a aquests no hi ha paranoia, però tampoc democràcia. Ni llibertat.\nAlbert Roig e-noticies 26 octubre\nPublicado por Jefe Rojo en 11:06\nEtiquetas: Albert Roig, Nacioalisme d'esquerres?


Riba-roja crea una estructura municipal amb 80 empleats en teletreball i habilita un servei telefònic diari de 8 a 22 hores - Ajuntament de Riba-roja de Túria\nRiba-roja crea una estructura municipal amb 80 empleats en teletreball i habilita un servei telefònic diari de 8 a 22 hores\nEl servei d'assessorament rep 389 telefonades.\n'SANITAT, ECONOMÍA I HISENDA' 17 d'abril de 2020\nL'Ajuntament de Riba-roja de Túria ha dissenyat una estructura municipal composta per més de 80 funcionaris i empleats públics que treballen des de les seues cases, en situació de “teletreball”, per a atendre les necessitats i demandes dels ciutadans durant l'Estat d'Alarma i el confinament derivat pel Covid-19, amb especial atenció a les famílies vulnerables, els autònoms, els comerços, els treballadors, les xicotetetes i mitjanes empreses (pimes) i els aturats.\nL'equip de govern ha creat una àrea d'Economia i Hisenda en la qual també s'han integrat les àrees de Comerç i Economia Circular i el departament de Participació Ciutadana per a afrontar les qüestions laborals, econòmiques i socials, integrada per l'alcaldessa en funcions, els dos tinents d'alcalde, la tresorera municipal, la interventora i la secretària.\nUn dels serveis posats en marxa durant aquesta situació excepcional ha sigut habilitar un telèfon d'atenció telefònica integrat per 8 teleoperadores que atén consultes laborals i econòmiques en horari ininterromput de 8 a 22 hores de dilluns a diumenge en el qual fins ara s'han registrat un total de 389 telefonades des de la seua posada en marxa, el passat 3 d'abril.\nDel total de les telefonades ateses en aquest telèfon de Riba-roja, 247 pertanyen a persones particulars, seguides dels autònoms (100 telefonades), els propietaris de comerços (25 telefonades), empresaris (9 telefonades) i aturats (altres 8 persones), entre altres. El temps mitjà de les telefonades és de 4 minuts mentre que els dies de major demanda d'informació es va produir el passat 9 d'abril amb 86 telefonades i aquest dimecres amb altres 142 telefonades.\nLes telefonades d'informació per part de les empreses constitueixen també un volum important amb altres 116 telefonades, amb una atenció mitjana de 13 minuts cadascuna d'elles, de les quals una bona part pertanyen als comerços minoristes (48), altres serveis (28), la restauració i l'hostaleria (20), seguides d'altres com la construcció (9), el sector logístic i transport (5) o els comerços majoristes (3).\nQuant a les qüestions plantejades per les empreses, cal assenyalar que una bona part d'elles es tractaven sobre les ajudes que concedirà l'ajuntament local (80), les subvencions de la Generalitat Valenciana (12), altres temàtiques (9) i, finalment, ajudes als autònoms. D'elles, la meitat van ser resoltes immediatament mentre que la resta se solucionades en un termini de 24 hores.\nL'ocupació és un altre dels temes exposats pels 36 sol·licitants d'informació, especialment dimarts passat i ahir dimecres, dels quals quasi la meitat s'interessaven per la situació derivada d'un Erto (expedient de regulació temporal d'ocupació), seguides d'altres qüestions com la prestació per desocupació, la prestació per cessament d'activitat, inscripció per desocupació o la formació. Una gran majoria es van solucionar al moment, unes altres es van derivar a altres departaments i la resta van quedar resoltes l'endemà.\nAquest telèfon d'assessorament complementa al que es va instaurar a l'inici de la situació de confinament en el programa “El Teu Ajuntament amb Tú”, que ha atés més de 800 telefonades, destinades a la realització de compres, recollides de medicaments en el centre de salut o farmàcies, consultes en general, consultes en serveis socials, sol·licitud de màscares, la impressió de deures escolars o tràmits de trasllat de documents amb l'administració local, entre altres.