Albiol proposa reduir el 60 % d’empreses de la Generalitat | betevé Web\nRoger Torres i Liñán@RTLbcn dijous 7 de desembre, 2017 , 14.40\nEl candidat del PP considera que la majoria d’entitats que pengen del govern “únicament són un xiringuito de l’independentisme”\nEl candidat popular, Xavier García Albiol, ha dit que té comptabilitzades 391 empreses públiques de la Generalitat que "únicament són un xiringuito de l'independentisme". Per això, ha promès que si el 21-D té responsabilitats de govern, en reduirà un 60 %, ja sigui tancant-les o fusionant-les amb les imprescindibles. Albiol ho ha dit al Prat de Llobregat, on ha visitat un mercat de carrer acompanyat del president del PP d'Andalusia.\nEl presidenciable del PP s'ha tornat qualificar com la força imprescindible per conformar un govern constitucionalista, al costat de Cs i el PSC: "No pot haver-hi dos sense tres". Per la seva banda, el president del PP d'Andalusia, Juanma Moreno, s'ha adreçat als catalans d'origen andalús per demanar-los el vot "per no trencar els vincles" entre Catalunya i Espanya.\nDesprés dels parlament, Albiol i Moreno han passejat per un mercat de carrer del Prat de Llobregat. Han saludat venedors i compradors, i els han repartit sobres electorals amb la papereta del PP a dins per facilitar-los que votin el 21-D. A més a més, Albiol també els ha obsequiat amb polvorons personalitzats amb el logotip del PP. De fet, aquests dolços nadalencs s'han convertit en un leitmotiv a les carpes que ha instal·lat el partit durant la campanya electoral.


Com fer galetes casolanes - Diari de Girona\nCom fer galetes casolanes\nT'ensenyem a preparar unes delicioses galetes, perfectes com a postres o berenar\nredacció 30.04.2020 | 13:19\nPer als amants de les galetes presentarem una selecció de receptes casolanes que faran les delícies dels paladars més exquisits. Des de les conegudes 'cookies' fins galetes de cervesa ... aprèn com preparar-les en senzills passos. Si es vol una escorça més gruixuda llavors utilitzar dues tasses de farina (per la mateixa mida de 40 cm.). Si vols receptes fàcils recorda que sempre pots consultar la nostra secció de gastronomia.\nIngredients: 250 g de mantega, 120 g de sucre, 40 g de rovells d'ou, 250 g de farina, 12 g de llevat en pols, 200 g de xocolata negra picat, 100 g d'avellana torrada picada.\nElaboració: En un bol ajuntar la farina tamisada amb el llevat i els barregem bé. Després agafem la mantega, després d'haver deixat diverses hores a temperatura ambient, la tallem a daus i li afegim el sucre. Ho barregem bé amb les mans. Li afegim els dos rovells d'ou i ho barregem bé.\nA aquesta barreja li afegim poc a poc la farina barrejada amb llevat que hem preparat a el principi.\nQuan la barreja aquest uniforme li afegim les llavors de xocolata. Perquè les galetes no quedin massa dolços s'ha de reduir la proporció de sucre depenent de la quantitat de xocolata que afegim. Després fem el mateix amb els trossets d'avellana torrada.\nDesprés agafem la massa i la posem sobre paper-film transparent i ho enrotllem com si fos un xurro. Ho deixem reposar durant dues hores a la nevera. Després tallem la massa en cercles no gaire amples fent petites galetes, les col·loquem sobre una safata de forn coberta de paper sulfuritzat i les posem al forn a 180 graus durant 15 minuts.\nGALETES DE XOCOLATA FARCIDES DE MENTA\nGaletes maria, fulles de menta i unces de xocolata (tantes com galetes es vulguin elaborar).\nPosem sobre de cada galeta una fulla de menta i dues unces de xocolata. Les introcucimos 2-3 minuts al microones a temperatura suau perquè es fongui la xocolata i no es cremi la galeta.\nUn cop fos la xocolata, vam treure les galetes i ho estenem bé per les mateixes. Les introduïm a la nevera perquè la xocolata s'endureixi.\nGALETES DE CERVESA\n400 g de farina, 1 rovell d'ou, 8 cullerades de cervesa, 100 g de sucre, mantega, sal.\nEn un recipient es baten 200 grams de mantega i el rovell d'ou fins que s'estovi; després s'agrega un pessic de sal i la cervesa, i es barreja bé. Sense deixar de remenar, s'afegeix el sucre i, quan el preparat estigui uniforme, s'incorpora la farina.\nAquesta barreja es treballa només el just fins a aconseguir una massa tova, que es col·loca a la màniga pastissera amb filtre arrissat. Llavors, sobre la safata de forn "greixada amb una mica de mantega" es posen tires de pasta d'uns sis centímetres de llarg, s'espolvorean amb sucre i es couen al forn a temperatura forta. També poden fer-se de formes variades mitjançant motlles especials.\nQuan estiguin daurades, es treuen de l'forn i es passen a una font. Es serveixen fredes.


La Generalitat prorroga totes les restriccions a Barcelona i 15 municipis més\nAquestes són les restriccions que es prorroguen 15 dies més a Barcelona\nEsta tracta de la quarta pròrroga que s'imposa a Barcelona i a diferents ciutats de l'àrea metropolitana\nAquest dimarts 15 de setembre era la data assenyalada en el calendari per revisar i avaluar si feia falta sumar o restar restriccions a zones de risc de contagi com Barcelona i 15 poblacions més de l'àrea metropolitana sud. Doncs bé, en l'última compareixença de la consellera de Salut, Alba Vergés, juntament amb l'alcaldessa Ada Colau, s'ha anunciat la pròrroga de 15 dies més de les mesures de prevenció. Tot i que la tendència de contagis a Barcelona i rodalies és bona, els positius han baixat un 9% en l'última setmana, Vergés ha demanat ser "cauts" i prevenir infeccions. La capital es troba ara mateix per sota de l'1 en la taxa de contagis, nivells positius que avalarien unes restriccions que van des de la limitació d'aforaments en la restauració fins al tancament de l'oci nocturn.\nQuines mesures seguiran vigents?\n- No sortir de casa si no és imprescindible.\n- Restringir els contactes al grup de convivència habitual i més estable.\n- Prohibició de reunions de més de 10 persones (tant a l'espai públic com privat).\n- Casaments i altres celebracions (privades, civils o religioses) s'han de limitar al 33% de l'aforament.\n- Comerços: han de poder mantenir la distància física d'1,5 metres entre clients i treballadors tant en espai tancats com oberts.\n- Bars i restaurants: aforament del 50% i prohibit consumir a la barra\n- Activitats culturals i recintes esportius: no poden superar el 50% de l'aforament.\nCal recordar que aquestes mesures se sumen a les imposades a escala estatal com la prohibició de fumar al carrer si no es manté la distància de seguretat o la de no permetre l'obertura d'oci nocturn.\nNO T'HO PERDIS: El mapa que et diu quin barri de Barcelona suma més contagis de covid-19


El setge no declarat – Ongc\nAgustí Colomines, 4 meses ago 1 3 min read 441\nProfessor d’història contemporània a la UB\nEstic totalment d’acord. El problema el tenim molt a sobra ja que, ves a saber fins a quin punt han malmès les nostres institucions. Dono per fet que guanyaràn els partits que volen la República Catalana, ará bè, com es treuràn de sobra aquest control que tenim arreu de les institucions ? S’haurà de “netejar” una per una les oficines, les xarxes, comunicacions, etc.? Aquesta intervenciò de l’Estado, amb el temps que ja portan a dins, n’ estic segur que qualsevol moviment que es faci, el controlarán a cada minut.


Barcelona cau en el rànquing de ciutats amb més bona reputació\nTot i així, la capital catalana continua sent la ciutat més ben valorada d'Espanya\n2 min. Barcelona 23/08/2018 23:42\n651x366 El rànquing City Reptrak s'edita a través de 12.000 enquestes a diferents països / C. ATSET El rànquing City Reptrak s'edita a través de 12.000 enquestes a diferents països / C. ATSET\nLa ciutat de Barcelona ha passat de ser la vuitena amb més bona reputació del món a la ser la quinzena. Ho diu el rànquing City Reptrak 2018, que monitoritza el prestigi de les principals ciutats del planeta. La caiguda, segons l'informe, ha estat conseqüència de la percepció de falta de seguretat arran dels atemptats del 17-A i de la crisi institucional al voltant de la situació política. Tot i així, la ciutat catalana es manté com la més reputada de l'Estat, per sobre de Madrid, que se situa a la posició número 19 després de pujar dos esglaons.\nEl vicepresident de comptes globals del Reputation Institute –l'ens que edita aquesta llista–, Enrique Johnson, ha explicat en declaracions a l'agència Efe que la pèrdua de puntuació "respon als lamentables atemptats" de l'estiu de 2017 i "al Procés, que va estar molt present a escala internacional la tardor passada".\nDe fet, els set llocs de diferència respecte a l'any passat són una mostra de la facilitat amb què fluctuen les posicions d'aquesta llista. Altres ciutats capdavanteres, com Londres, Vancouver o Amsterdam, han baixat onze esglaons de cop. I en el cas de Tòquio, la ciutat amb més prestigi d'aquest 2018, l'escalada també ha sigut notable.\n540x306 Classificació completa de les ciutats analitzades / Reputation Institute Classificació completa de les ciutats analitzades / Reputation Institute\nMadrid, per la seva banda, s'ha mantingut amb la mateixa reputació de l'any passat, tot i que ha escalat posicions per la davallada d'altres ciutats. En el cas madrileny, la debilitat és l'oferta turística, mentre que el seu millor valor és l'estabilitat financera.\nEl president del grup municipal del Partit Popular a Barcelona, Alberto Fernández Díaz, no ha desaprofitat l'ocasió per acusar l'alcaldessa de la ciutat, Ada Colau, i el president de la Generalitat, Quim Torra, de desestabilitzar la capital catalana. Ho ha fet a través de Twitter, des d'on ha culpat "el procés independentista" i "el populisme extrem" de la pèrdua de confiança internacional.\nEl procés independentista y el populismo extremo y su mala gestión municipal desploman la reputación de #Barcelona. @QuimTorraiPla y @AdaColau son lastres para la proyección y la calidad de #Barcelona. Hay que soltar lastre ya! https://t.co/QdYRLot532\n— Alberto Fernández (@albertofdezxbcn) 23 d’agost de 2018\nBarcelona, entre les 10 primeres ciutats del món en reputació i atractiu laboral


Zona de baixes emissions per lluitar contra la contaminació | El Llobregat\nL’AMB i l’Ajuntament de Barcelona, amb la col·laboració dels municipis que tenen part del territori dins de les rondes com L’Hospitalet de Llobregat, Sant Adrià del Besòs, Esplugues i Cornellà de Llobregat, han activat una campanya informativa per donar a conèixer als usuaris de vehicles privats i la ciutadania aquesta àrea de baixes emissions i per difondre’n els detalls.\n“L’objectiu és que als usuaris no els vinguin de nou les restriccions de circulació en cas que es declari un episodi de contaminació atmosfèrica, tant els residents a la zona afectada, com els que es desplacen diàriament des d’altres punts”, apunta el director de Serveis de Mobilitat Sostenible de l’AMB, Carles Conill.\nLa Generalitat de Catalunya és qui declara l’episodi de contaminació i les restriccions sempre entren en vigor al dia següent, des de les set del matí fins a les vuit del vespre, excepte caps de setmana i festius. Durant el temps en què es restringeixi la circulació no podran entrar ni circular a la ZBE àmbit Rondes de Barcelona els turismes que no disposin de l’etiqueta ambiental de la Direcció General de Trànsit (DGT) ni les furgonetes anteriors a Euro 1.\nÉs a dir, els turismes de benzina anteriors a l’any 2000 i els dièsel anteriors al 2006 i les furgonetes pre-Euro, que segons els càlculs de l’AMB suposen el 14% dels vehicles que hi circulen actualment. En la seva posada en marxa, es fa una exempció temporal a les furgonetes posteriors al 1997, les motocicletes, els autocars i els camions. Aquestes excepcions seran permanents per als vehicles d’emergències, els de persones amb mobilitat reduïda i els serveis essencials, que podran circular sempre per aquesta zona.\nFins el moment, l’Ajuntament de Barcelona i l’AMB han col·locat més d’un centenar de senyals per tota l’àrea de la ZBE àmbit Rondes de Barcelona, per informar als conductors. Es preveu que durant les primeres setmanes els cossos de seguretat desenvolupin una tasca informativa, prèvia a la sancionadora. Infringir una d’aquestes senyals comportaria l’incompliment de les normes de circulació i una corresponent sanció econòmica d’uns 100 euros.\nPer donar resposta a les restriccions de circulació en un episodi de contaminació, es vol facilitar als ciutadans informació d’acompanyament, alternatives de transport al vehicle privat i resoldre dubtes freqüents. Per això, des de l’AMB s’ha activat el web www.canvidhabits.com, on s’informa del que comporta la ZBE àmbit Rondes de Barcelona. En aquest portal es pot consultar si el vehicle de l’usuari està afectat per la mesura, quines rutes alternatives amb transport públic existeixen, quins pàrkings públics es poden utilitzar i els nous títols de transport que ajuden a la millora de la qualitat de l’aire com la T-Aire i la T-Verda Metropolitana.\nEl transport públic, mitjançant la coordinació de l’ATM, augmentarà l’oferta de metro, bus, tramvia, Ferrocarrils de la Generalitat i Rodalies RENFE, especialment en hores punta. Pel que fa als reforços de transport públic de l’AMB, la xarxa de metro es reforçarà en hores punta amb un tren més en cada línia convencional i personal d’informació i atenció a les estacions de més afluència i les d’enllaç amb altres xarxes ferroviàries. A les línies de bus metropolità de l’AMB s’incorporaran 30 autobusos en hora punta, 15 al Baix Llobregat i 15 més al Barcelonès nord.\nTambé el Servei Català de Trànsit instal·larà un carril bus provisional d’entrada a Barcelona a la B-23 i des de l’AMB s’impulsaran mesures per millorar el carril bus d’entrada per la Gran Via. Així doncs, s’ampliarà l’oferta de transport públic i el ciutadà tindrà més alternatives al no ús del vehicle privat, un dels principals objectius de l’AMB.\nObjectiu final: millorar i garantir la qualitat de l’aire\nPer a Carles Conill “aquestes mesures han d’ajudar a crear una mobilitat més sostenible i contribuir a la millora de la qualitat de l’aire”. La contaminació de l’aire és un dels principals problemes de salut pública a la Unió Europea. Per això, l’AMB, així com han fet algunes ciutats europees com Berlín, París, Madrid, Milà,\nLondres i Roma, vol reduir els nivells de contaminació a la conurbació de Barcelona per millorar la qualitat de l’aire. III


El drama culer de Guardiola | Esports | EL PAÍS Catalunya\nEl drama culer de Guardiola\nAlguns socis i aficionats li tenen mania i d’altres fan sempre costat al president i a l’entrenador sigui bo o dolent, només per un sentit institucional\nBarcelona 23 OCT 2016 - 11:13\tCEST\nL'entrenador Pep Guardiola. Francisco Seco AP\nPep Guardiola ha sortit malparat de la seva darrera visita al Camp Nou. A Anglaterra el culpen per no fer jugar el Kun Agüero i fitxar Bravo quan tenien Hart. També continuen arribant missatges des de Munic, no necessàriament dolents, ben al contrari, però que d’alguna manera incideixen en la seva personalitat obsessiva, malaltissa si es vol, com ara el de Robben: “Està posseït pel futbol; tenim més llibertat amb Ancelotti”. I a Madrid i Barcelona es coincideix parcialment a destacar que tal vegada no és tan bon entrenador com es pensava, sinó que el seu èxit al Camp Nou es deu sobretot a Messi, Xavi i Iniesta.\nHi ha gent del Barça, d’altra banda, que no li perdona que tingués el club penjat un any i, mentrestant, parlés amb el Bayern abans de dir a darrera hora que se n’anava, com tampoc li agraden les seves amistats, ni com vesteix, ni com es comporta, ni res del que fa, de manera que mai no el veuran com un rival sinó que el tenen per un traïdor, per un enemic i per un mal soci després de deixar Tito tot sol, emportar-se Thiago i Bravo i parlar com si fos la personalitat més important de la història del club, quan només s’ha deixat retratar amb Cruyff i Laporta i no pas amb Rosell, Bartomeu o Zubizarreta.\nAlguns socis i aficionats li tenen mania i d’altres fan sempre costat al president i a l’entrenador, sigui bo o dolent, només per un sentit institucional, i per tant es miren amb recel tota la gent que parla més dels ex que no pas dels presents. No hi fa res que després quedin retratats quan es recorden les figures que ja eren al club des de molt abans que Guardiola i que mai no l’han abandonat, sinó que l’han hagut de deixar o bé s’han sentit menystinguts, com ara Núñez o Rexach. Millor viure del Barça tota la vida que no pas anar-se’n per aprendre, per veure món, per reinventar-se, per ser millor, com ha fet Guardiola.\nA vegades he arribat a pensar que el mirarien d’una manera diferent si en lloc de no haver renovat l’haguessin fet fora o hagués dimitit o estigués recol·locat a la Masia. No li perdonen moltes coses i li retreuen sobretot que tingui una tropa de gent al seu servei que li riu totes les gràcies i li fa propaganda de franc, esclaus tots del filòsof o el pixacolònia —com diu la maledicència—, tan generosos amb Guardiola com esquerps amb Luis Enrique. I és clar, entre els seus valedors hi ha periodistes que es troben de tant en tant al Kiosko Universal de la Boqueria o a Can Vilaró per despotricar i fer la vida impossible a la junta de Bartomeu. No distingeixen entre junta directiva i club, que no és precisament el mateix, ni entre periodistes socis o no socis, i defensen sense condicions els que manen a canvi de fer forat a les xarxes socials, sempre amb la condició de ser un barcelonista agraït.\nNo conec un club que renegui més dels ídols mundials que el Barcelona. Ningú diria que Luis Suárez, Cruyff, Maradona, Ronaldo o Guardiola han estat referents del Camp Nou. I no vull repassar ara l’hemeroteca per recordar què es va dir de Kubala quan va fitxar per l’Espanyol. Al Barça hi ha hagut massa sovint un sentit mesquí i carrincló de la història que no permet concessions davant de qui un dia ha tocat el dos del club sense que s’hagi posat a plorar, com si tothom es cregués encara que l’entitat és propietat dels socis i per tant els socis li puguin dir cul d’olla a Guardiola si convé.\nGuardiola li va donar volada i grandesa al Barça, va fer feliç la gent barcelonista i va treure de la misèria futbolística els periodistes que vivíem del record del Brasil del 70, de l’Ajax de Cruyff i del Milan de Sacchi i buscàvem la manera de reconciliar-nos amb el Dream Team, després de l’arribada de Rijkaard i Ronaldinho. També va ajudar els que demanàvem que s’actualitzés el discurs del Més que un club tan ben difós per Manolo Vázquez Montalbán. I va permetre disfrutar com mai els que tenim un vincle amb el Barça, sigui comercial, sentimental o patrimonial, tant és, habituals tots del Camp Nou.\nNo recordo un equip tan perfecte, per bell, serè, precís i harmònic com aquell que va guanyar 14 de 19 títols al Camp Nou. Irreprotxable tècnicament, transmetia trempera, tanta com l’entrenador, que necessita sentir-se seus els equips per poder-los defensar sense por, com va fer a la semifinal de la Champions disputada a Madrid, quan des de la precarietat va desmuntar Mourinho. I d’aquí ve que, sense mirar si tens ous o ovaris, el seu joc provoqui al·lèrgia als que veuen el futbol com un esport d’homes i no un manual de sensibilitat, una explosió d’emocions, una gestualitat única, un romanticisme que exigeix dedicació i amor, tot molt passional, com és el mateix FC Barcelona.\nJo entenc l’equip de Guardiola com la sublimació del joc del Barça. I aquest és el seu problema i el dels seus seguidors, esclaus d’un moment únic, utilitzat com una unitat de mesura per diferenciar els bons dels dolents, els autèntics de les imitacions, maquiavèl·licament recurrent. Guardiola va fugir precisament per no ser víctima d’aquest record, per canviar com diu tan bé Martí Perarnau en el seu nou llibre La metamorfosi, per entendre la cultura del Bayern i de la Premier, per ser millor entrenador i persona, no per ser un “mal barcelonista”.\nDes d’aleshores no he sentit mai Guardiola parlar malament de l’equip, i menys de Luis Enrique. Juga i fa jugar els seus equips amb la mateixa valentia que jugava quan era el Barça. Algú pensa que és un suïcidi, més que res perquè difícilment podrà fer bona la seva idea i el seu mètode si els jugadors són sempre menys bons que els originals, i en canvi a mi em sembla la mostra més gran d’admiració i respecte cap a la seva obra al Barça, per més que intenti allunyar-se’n. Només des d’aquesta perspectiva es pot entendre els qui es deleixen perquè fracassi a fi de no superar mai la versió blaugrana que tenen tan idealitzada i no en tinguin prou amb el triomf de l’equip de Luis Enrique.\nAixò explicaria que cada derrota de Guardiola al Camp Nou sigui una doble victòria del Barça per a aquells que tenen un sentit gasiu i integrista del futbol, necessitats que les coses li vagin malament a qui seu a la banqueta contrària, tan miserables que minimitzen el que va fer el tècnic quan era l’entrenador del seu club amb l’excusa que el mèrit era exclusivament de Messi. Només cal mirar com li va darrerament al 10 amb l’Argentina i què va ser de la selecció espanyola al Brasil per entendre que el triomf blaugrana no només va ser cosa dels jugadors. N’hi ha que només estan pendents que fracassi i d’aquí ve la tírria que li tenen.\nGuardiola és al cap i a la fi captiu de la seva etapa al Barça i està sotmès a un gran desgast emocional cada cop que visita el Camp Nou. Tot i el seu esforç per aprendre i desaprendre, per progressar i millorar, tothom li recorda que difícilment serà més bon entrenador que quan estava al Barcelona. El mateix li passarà segurament a Luis Enrique quan se’n vagi o no guanyi després d’haver conquerit el triplet amb el trident. Aquest és el gran drama culer, un sentit possessiu de les persones que li impedeix presumir fins i tot dels protagonistes de les seves millors gestes, com ara Guardiola, només perquè entrena el City.\nMolts no oblidem que, sense res a canvi, sense cap xantatge, Johan ens va ensenyar com s’ha de mirar el futbol; Pep com s’ha de jugar, i ara aprenem amb Luis Enrique com s’ha de competir. Això no té preu i et fa sentir lliure, amb el risc, és clar, que et converteixis en un sectari.


La gestació subrogada, a debat | UGT Catalunya\nDavant el debat creixent al voltant del fet de legislar la gestació subrogada a casa nostra, la UGT de Catalunya i la Fundació Maria Aurèlia Capmany vam organitzar el passat dia 2 de febrer una matinal sota el títol “La gestació subrogada, a debat”.\nVam tenir el plaer de comptar amb la presència d’expertes que van oferir arguments i posicionaments complementaris i que van ajudar a generar opinió i ampliar coneixement respecte al tema.\nSònia Ruano, membre de l’associació Son Nuestros Hijos, va donar el seu testimoni personal com a mare per gestació subrogada duta a terme als EEUU, país on està àmpliament regulat. La seva experiència va ser totalment positiva. Especialment positiva va ser la relació contreta des del primer moment del procés amb la dona gestant dels seus fills, una dona casada, mare i que volia ajudar a famílies que, com la de Sònia, no poden gestar els seus fills.\nAurora González, portaveu de l’Asociación por la Gestación Subrogada en España, va situar l’estat de la gestació subrogada a l’Estat espanyol, tot reclamant la necessitat de regulació de la mateixa, ja que és una realitat que va en augment. Va reclamar també la necessitat de regular per fer desaparèixer les males pràctiques d’agències que s’aprofiten del buit legal existent i abusen de les famílies que hi acudeixen.\nMònica Navarro Michel, professora de Dret Civil de la UB i especialista en Dret Sanitari i Responsabilitat Civil i membre de l’Observatori de Bioètica i Dret (OBD) de la Universitat de Barcelona, va enumerar arguments jurídics a favor i en contra de la regulació de gestació subrogada i va situar els elements que s’haurien de tenir en compte en el supòsit d’una regulació: la donació altruista per part de la gestant, sense contraprestació econòmica; l’aportació del material genètic per al menys un dels pares biològics i en cap cas per part de la gestant; control judicial abans de la gestació, i tenir en compte el màxim de supòsits i casuístiques que puguin aparèixer durant el procés.\nPer últim, Victòria Camps, catedràtica emèrita de Filosofia Moral i Política de la UAB, presidenta de la Fundació Víctor Grifols i Lucas, i membre del Comitè de Bioètica de Catalunya, va fer una exposició dels dubtes que des del seu punt de vista li genera la subrogació de la gestació. Va qüestionar el fet de satisfer tots aquells desitjos sempre que la ciència ho permeti. Va alertar sobre el fet de la contraprestació econòmica i com aquesta afecta la dignitat de la persona gestant i dels possibles imprevistos que quedin fora del contracte. Tot i així va mostrar-se favorable a regular, “copiant” les fórmules d’aquells països que ja ho preveuen però adaptant i millorant en funció de la nostra realitat.\nFinalment tant les ponents com les organitzadores de la jornada -Eva Gajardo, secretària d’Igualtat de la UGT de Catalunya, i Aida Ruiz, directora de la Fundació Maria Aurèlia Capmany- van coincidir en la necessitat de continuar aprofundint, reflexionant i debatent sobre la qüestió, ja que aquesta té múltiples vessants que és necessari abordar abans de la seva possible regulació.\nPosteriorment hi va haver un debat intens sobre els diferents posicionaments amb una àmplia participació del públic assistent, la majoria delegades i delegats del sindicat.\nAquesta entrada ha estat publicada a Dona i igualtat amb els tags Fundació Maria Aurèlia Capmany, gestació subrogada . Guarda a marcadors permalink.


1.688 obres de 888 autors o participants, el balanç de les propostes presentades als Premis Ciutat de Palma d'enguany - Ajuntament de Palma\n1.688 obres de 888 autors o participants, el balanç de les propostes presentades als Premis Ciutat de Palma d'enguany\nEntre els increments més destacats hi ha els registrats en arts visuals, on 580 artistes han presentat 1.325 obres, i audiovisuals, que gairebé duplica el nombre de treballs, amb 27 propostes\nNoguera: "l'interès del sector cultural en aquests Premis es fa palesa any rere any"\nPalma, 26 d'octubre de 2021.- Una vegada finalitzat el termini per a presentar-se als Premis Ciutat de Palma 2021, l'Àrea de Cultura i Benestar Social ha fet públic avui el nombre de treballs presentats en aquesta edició: 888 autors o participants han presentat un total de 1.688 obres. "L'interès del sector cultural en aquests Premis es fa palès any rere any. Són una cita cultural més que consolidada a Ciutat i posa de manifest la necessitat dels creadors de rebre suport de les institucions", ha dit el tinent de batle de Cultura i Benestar Social.\nEn aquesta edició destaca l'increment de treballs en dues categories: arts visuals i audiovisuals. Pel que fa a les arts visuals, si l'any passat es va duplicar el nombre d'obres de l'any de més participació, enguany es fa una passa més, i s'arriba a una xifra històrica: en total 580 participants han presentat 1.325 projectes (l'any passat 514 artistes presentaren 1.145 obres). Pel que fa als audiovisuals, enguany s'han presentat 27 curtmetratges o llargmetratges, quan el 2020 se'n presentaren 15.\nEn l'àmbit literari, per exemple, s'han presentat 76 novel·les i 136 poemaris, unes xifres lleugerament inferiors a les de l'any passat quan se'n registraren 87 i 140. També opten a ser premiats i s'han presentat 12 treballs d'investigació, dos més que l'any passat.\nL'interès per la categoria del còmic, incorporada als premis al 2010, es manté: enguany s'hi han presentat 62 obres (66 el 2020).\n14 espectacles de 13 companyies opten a ser guardonats a la modalitat d'Arts Escèniques, una xifra similar a la de l'any passat, quan es presentaren 13 treballs.\nPer segon any consecutiu es convoquen les categories de Patrimoni Gastronòmic i Miquel dels Sants Oliver de Periodisme. 3 propostes opten a guanyar el de gastronomia i se n'han presentades 17 de treballs periodístics. "Aquest premi vol vincular la investigació periodística a la ciutat de Palma i posar en valor la seva qualitat", ha dit el tinent de batle.\nA la darrera categoria, la de Música, 14 autors hi participen amb 16 obres. Enguany ha baixat la participació en aquesta modalitat, que l'any passat es triplicà i arribà fins a les 39 obres presentades.\nA continuació es pot consultar el jurat que qualificarà els treballs en aquesta edició:\nLlorenç Villalonga de Novel·la\nMontserrat Casas d'Investigació\nAntoni Gelabert d'Arts Visuals\nBonet de Sant Pere de Música\nMarta Elka Calafell\nMargaluz d'Arts Escèniques\nMaria Forteza d'Audiovisuals\nMiquel dels Sants Oliver de Periodisme\nCaty Juan de Corral de Patrimoni Gastronòmic\nData darrera modificació: 27 d'octubre de 2021


Arriba la setena edició del Tast de Jocs del CAE\nSerà aquest cap de setmana al Centre Cultural del Casino\nImatge d'un dels jocs de la passada edició. Foto: CAE\nEl Tast de Jocs torna per quart any consecutiu al Centre Cultural del Casino i enguany ho farà el cap de setmana de l’1 i 2 d’abril. Sota l’organització del CAE i el Club del Joc, durant 15 hores la setena edició d’aquest festival de jocs de taula posarà a l’abast de tothom els més de 300 jocs que formen part de la ludoteca del CAE.\nLa macroludoteca del Tast de Jocs estarà disponible dissabte de dos quarts de 5 de la tarda a la 1 de la matinada i tornarà a obrir les seves portes diumenge d’11 del matí a dos quarts de 2 del migdia i de dos quarts de 5 a dos quarts de 9 del vespre. A més, al llarg d’aquestes 15 hores els participants podran comptar amb l’ajuda dels membres del Club del Joc, que els orientaran en la tria dels jocs i els ensenyaran les normes d’aquells que desconeguin.\nTanmateix, el tret de sortida del festival de jocs el donarà la Matinal Formativa, que es farà dissabte de dos quarts de 10 del matí a 2 del migdia. Al llarg del matí, els participants que hagin realitzat prèviament la inscripció de la matinal podran escollir entre diversos tallers: Introducció a la creació de videojocs, per a monitors/es d’extraescolars; Creativitat i humor (CR+H), per a monitors/es i educadors/es; Jocs cooperatius, destinat tant a mestres com a monitors/es i altres educadors/es; Game Jove, especial per a dinamitzadors juvenils, i Els top10 dels jocs de taula de 3 a 6 anys, pensat sobretot per a mestres.\nD’altra banda, dissabte a la nit pels carrers del Barri Antic també tindrà lloc un joc de Geocaching en format de gimcana nocturna i adreçada a majors de 14 anys. Aquesta activitat, organitzada per segon any consecutiu, també requereix inscripció prèvia i per participar-hi cal formar grups de tres a cinc persones i omplir el formulari d’inscripció que es pot trobar al web del CAE.\nEl Tast de Jocs compta amb la col·laboració del Casino de Manresa i el suport de l’Ajuntament de Manresa i la Direcció General de Joventut.\nArxivat a: CAE MANRESA\nT'apuntes al Catan?\nEl CAE realitzarà cursos adreçats a persones treballadores\nLa ludoteca Ludugurus reinicia l’espai de joc familiar\nJoves del CAE viatgen per Europa convidant a jugar\nLa Setmana de Jocs al Carrer s'apodera de Manresa\nJesús Casasampera guanya el 6è Torneig de Catan del CAE


About: Marquesat de Mont-roig\nEl Marquesat de Mont-Roig és un títol nobiliari espanyol creat el 14 de febrer de 1889 pel rei Alfons XIII a favor d'Antoni Ferratges de Mesa i Ballester, Senador del Regne i Diputat a les Corts espanyoles cubà d'origen català. La seva denominació fa referència al municipi tarragoní de Mont-roig del Camp.\nSantiago Jaime Castillo Ferratges\nCorona de marqués.svg\nEl Marquesat de Mont-Roig és un títol nobiliari espanyol creat el 14 de febrer de 1889 pel rei Alfons XIII a favor d'Antoni Ferratges de Mesa i Ballester, Senador del Regne i Diputat a les Corts espanyoles cubà d'origen català. La seva denominació fa referència al municipi tarragoní de Mont-roig del Camp. (ca)\nMarquesat de Mont-roig (ca)


Pau García-Milà. Article d'opinió.\nAl twitter (@pau) més d’un cop he penjat fotos de cartells curiosos que hi ha gent que penja, la majoria de cops als seus bars i restaurants, però de vegades també a casa seva. Aquests cartells són crítics amb els que només tenen un tema de conversa: La crisi. I crec que si milers de persones pengessin aquests cartells en general acabaríem sent més optimistes. I no ens enganyem: necessitem optimisme per sortir de qualsevol crisi.Per mi els tres millors són:“PROHIBIT PARLAR DE LA COSA”: Ideal per aquells bars on els homes i dones, a les 9 del matí, cigaló en mà, miren al del seu costat i li deixen anar un “Què, com va la cosa?”. No, no, no! Això ens invita a respondre “anar tirant”, “com es pot”, o “psé…” i genera mal rollo. Pitjor que quan es podia fumar i ni veies la cara del cambrer.“PROHIBIT PARLAR DE LA CRISI”: La variant més directa i que provoca somriures a quasi tothom que veu el cartell. Alternativament, també es pot posar un pot i un cartell al costat: “DEIXI UN EURO CADA COP QUE PRONUNCIÏ LA PARAULA CRISI”. Pocs ho compliran tot i que, per si de cas, segur que vigilaran no repetir-se massa parlant d’aquell tema…\n“UN CAFÈ: 3 euros. UN CAFÈ, PER FAVOR 2 euros. BON DIA, POT POSAR-ME UN CAFÈ PER FAVOR: 1 euro”: Un clàssic de clàssics, però necessari. La germana de l’optimisme és l’amabilitat i moltes vegades sembla que no estigui present quan demanem les coses en un restaurant o al bar. Ja no som al segle XV, i tots cobrem per servir a altres, però segur que molts no toleraríem que ens parlin com fa alguna gent a segons quins llocs.I així, mil variants més. Semblaran una tonteria, o potser no. Però el que està clar és que tots ja sabem que molts polítics menteixen. Que ens retallaran fins la camisa, la mateixa camisa per la que haurem pagat més d’impostos que de tela. I també sabem que els diputats cobren en net, i tot això. Repetir-ho a la conversa del matí, amb un “aah…” al final només farà que la resta del dia faci més pujada de la que ja faria de per si.Prohibim parlar de la crisi?


Explora el bosc dels dinosaures. Ede: Lantaarn, cop. 2016. I Dinosaures\nÀlbum de coneixements protagonitzat per 5 petits dinosaures d’entre 5 i 7 anys, que són amics entre ells i també tenen aficions comunes, per exemple a tots els agrada viure aventures. Així doncs ens trobarem unes primeres pàgines amb informació diversa i curiositats sobre aquests animals desapareguts que ens continuen fascinant, a més d'una pàgina amb un encunyat que permet extreure una llanterna. A continuació trobarem cinc aventures divertides narrades en un dels fulls de la doble pàgina de l’àlbum, a l’altra banda trobarem un full transparent i tintat de negre, que ens permet posar a sota la llanterna, que hem trobat a les primeres pàgines del llibre, i anar buscant els diversos elements que surten a cada conte.\nM’ha agradat força l’estructura de l’àlbum i també m’ha semblat una bona manera d’introduir a la lectura aquells infants a qui no agraden els contes però que en canvi tenen molta curiositat i set de coneixements.\nCategories: Foment de la lectura , Infantils recomanats , Lantaarn , Recomanats


Mirades polièdriques a les violències de gènere | Buscaciència\nLes jornades “Mirades Polièdriques a les violències de gènere” tenen per objectiu analitzar com prevenir la violència de gènere en centres de secundària i buscar camins que permetin intervenir en les situacions des d’una perspectiva holística, tenint en compte totes les dimensions de la violència de gènere. També es busca tractar aquests casos de manera interseccional, és a dir, contemplant els diferents eixos de desigualtat.\nEstan coordinades pel director del CEIG, Gerard Coll-Planas, i la investigadora de la UOC, Maria Rodó de Zárate. El seu objectiu és debatre i reflexionar a l’entorn de la prevenció de la violència de gènere en persones joves. Les Jornades s’emmarquen dins del projecte “Mirades polièdriques a la violència de gènere: propostes per a la prevenció als centres de secundària des d’una perspectiva holística i interseccional”, finançat per la convocatòria RecerCaixa.\nAquestes jornades han omplert totes les places disponibles una setmana abans de començar i s’ha hagut de plantejar una alternativa per YouTube. Les sessions es duran a terme a través de la plataforma Zoom però també hi haurà la possibilitat de seguir les jornades per YouTube Live a través del web del projecte o del canal de YouTube del CEIG, amb l’objectiu que tothom pugui seguir i participar de les sessions.\nLes Jornades comencen aquest dijous 21 de maig amb una conferència inaugural a càrrec d’Emilia Roig, fundadora i directora del Center for Intersectional Justice de Berlín. La programació seguirà amb tres taules rodones (26 i 28 de maig i 2 de juny) amb persones expertes en interseccionalitat, educació i prevenció de la violència de gènere com ara Lucas Platero, Miquel Missé o Cristina Garaizabal. Les jornades també inclouran una conferència de tancament a càrrec de Vanita Sundaram, membre del Centre de Recerca en Educació i Justícia Social (University of York), i una presentació del podcast “Zones F” dinamitzat per Lo Relacional.\nACUP, CEIG, Mirades Polièdriques, RecerCaixa, UOC, UVic-UCC, Violència de gènere


Baza Otdykha Lyudmila Ryumino-Krasnoyarskiy Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Ryumino-Krasnoyarskiy.\nKhutor Ryumino, Ryumino-Krasnoyarskiy, Ryumino-Krasnoyarskiy, Rússia, 404527 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Baza Otdykha Lyudmila està situat idealment a Ryumino-Krasnoyarskiy; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Ryumino-Krasnoyarskiy. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Baza Otdykha Lyudmila es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de sauna, pesca, billar. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Baza Otdykha Lyudmila.\nAllotjaments a Ryumino-Krasnoyarskiy


Comunica’m a poc a poc, que tinc pressa - Revista Mètode\nEls perills de retransmetre la ciència en viu i en directe\nLa pandèmia de la COVID-19 no solament ha suposat un desafiament majúscul per a la ciència i les societats de qualsevol racó del món, també ha sigut un veritable repte per al periodisme i la divulgació científica. En qüestió de setmanes entre els fatídics mesos de febrer i març de 2020, la ciència va passar d’estar reclosa en un discret lloc secundari en els mitjans de comunicació a estar en primera plana de forma constant. La gran història o notícia d’aquest segle XXI no ha sigut, per ara, econòmica, política o social, sinó científica: un nou coronavirus que va saltar als humans i que s’ha estès pel planeta i ha capgirat multitud d’aspectes de la nostra vida tal com la coneixíem.\nAquesta immensa atenció mediàtica per la pandèmia dia sí i dia també ha dut a un fenomen sense precedents: la retransmissió de la ciència en directe. Com si es tractara d’un important partit de futbol, les noves troballes científiques sobre el SARS-CoV-2 i les diferents formes de tractar-lo i de prevenir-lo es comuniquen minut a minut, amb urgència. D’aquesta manera, els mitjans de comunicació ja no es limiten a explicar els coneixements assentats i confirmats per la ciència, sinó que també anuncien descobriments molt preliminars i poc robustos, amb el gran risc que part d’aquests acaben rebatuts per evidències més recents.\nAquest fenomen comunicatiu, creat pel gran interès i l’elevada demanda de la informació pandèmica més actualitzada, contrasta de forma radical amb els temps de la ciència. Les investigacions científiques són processos irremeiablement lents, fins a tal punt que poden dur a la desesperació quan els seus fruits poden suposar la salvació de milions de persones immerses en la major crisis sanitària dels darrers temps. A més de la seua parsimònia, els resultats més nous que la ciència ofereix estan carregats d’incertesa. Cada estudi té un enfocament, uns mètodes i unes limitacions i no és estrany, en absolut, que sorgisquen investigacions que, aparentment, es contradiguen entre si.\n«Aquesta immensa atenció mediàtica per la pandèmia dia sí i dia també ha dut a un fenomen sense precedents: la retransmissió de la ciència en directe»\nLa gran fortalesa de la ciència no és el seu caràcter infal·lible o la seua rapidesa, sinó la capacitat per a augmentar el nostre coneixement a poc a poc, gràcies al fet que es corregeix a si mateixa. Què ocorre, però, quan es retransmet sense context qualsevol nou resultat científic, fins i tot aquell que contradiu altres troballes prèvies?\nLa impressió que pot donar, per a no poques persones alienes a aquest àmbit, és que la ciència diu un dia una cosa i l’altre, la contrària, quan, en realitat, la seua tasca és més similar a la de completar a poc a poc un trencaclosques, amb innombrables peces, del qual desconeixem la seua imatge final. A vegades, les peces que s’hi col·loquen no són les adequades, però a mesura que el trencaclosques es va completant, va quedant més clar quin és el lloc de cadascuna d’elles.\nSi alguna cosa ens ha mostrat clarament aquesta pandèmia és que no han faltat ni faltaran peces mal col·locades en el trencaclosques: des dels primers moments, en què l’Organització Mundial de la Salut anunciava que no hi havia evidències que el nou coronavirus identificat es transmetera de persona a persona, fins aquells mesos en què es discutia el controvertit paper dels aerosols en la transmissió del SARS-CoV-2, la utilitat de les mascaretes o la capacitat de les vacunes per a prevenir les infeccions.\nAra mateix, quasi dos anys després de l’inici de la pandèmia, la incertesa continua en moltes altres qüestions. Per exemple, el 8 de gener, les autoritats de Xipre anunciaven que havien detectat vint-i-cinc casos d’infecció per una variant del SARS-CoV-2 resultat de la combinació de les variants delta i òmicron. El 10 de gener, múltiples científics indicaven que probablement això era degut a un error tècnic de laboratori.\n«La gran fortalesa de la ciència no és el seu caràcter infal·lible o la seua rapidesa, sinó la capacitat per augmentar el nostre coneixement a poc a poc, gràcies al fet que es corregeix a si mateixa»\nEn un altre àmbit, el dels populars tests d’antígens, diverses investigacions recents indiquen que aquests podrien ser més fiables si les mostres es prengueren en la gola en lloc de pel nas. No obstant això, l’Administració de Medicaments i Aliments dels Estats Units (FDA en les seues sigles en anglès) va haver d’anunciar públicament que els tests d’antígens dissenyats per analitzar mostres nasals havien de continuar utilitzant-se de la mateixa manera. La raó? Aquests tests d’autodiagnòstic s’autoritzaren el seu moment mitjançant el seu ús convencional i les autoritats no compten encara amb dades per part dels fabricants que garantisquen que prendre la mostra en la gola siga un mètode apropiat o fiable. És qüestió de temps que sapiguem quina opció és millor per a prendre la mostra, però la incertesa impera una vegada més.\nLa retransmissió de la ciència al minut en pandèmia ens mostra més clarament que mai que la prudència i el context són claus per comunicar aquestes o altres notícies i aportar així més claredat que confusió sobre les noves dades que van apareixent. Parafrasejant la saviesa castellana: «Comunica’m a poc a poc, que tinc pressa».\nciència i societatcomunicació científicacoronavirus\nCan Microbi La pipeta Notícies Fotogrames de ciència Convocatòria


Salafisme, wahhabisme i les armes del rei d’Espanya\n21 d'agost de 2017 La Tramuntana\nCom que no tenim informes públics accessibles sobre l’extensió del wahhabisme als Països Catalans o a l’Estat espanyol, recorreré als que sí són accessibles -es poden consultar a la xarxa- sobre el Regne Unit i el finançament estranger de l’extremisme religiós en aquell país. El document de The Henry Jackson Society (http://henryjacksonsociety.org/wp-content/uploads/2017/07/Foreign-Funded-Islamist-Extremism-final.pdf) explica que els diners necessaris per estendre el wahhabisme procedeixen de governs i fundacions del Golf Pèrsic, però és Aràbia Saudita l’estat que més diners ha invertit en aquest aspecte: uns 2.000 milions de dòlars el 2007 i al voltant del doble en l’actualitat.\n9 Respostes a "Salafisme, wahhabisme i les armes del rei d’Espanya"\n21 d'agost de 2017 a les 20:52\nUna de les “pioneres” en alçar la veu contra les relacions entre el FCBarcelona i Quatar Foundation va ser la periodista Pilar Rahola, que té editats articles i llibres molt interessants que fan referència al totalitarisme d’arrels musulmanes.\nTambé s’haurià de denunciar les dificultats legals que tenim els creients en religions no catòliques romanes per obrir llocs de culte, i fer ús legitim de la nostra fe. Fins fa poc més de dos anys, els cristians “protestants” no tenien autorització per obrir facultats universitaries de teología on formar pastors i ministres de culte “autòctons”. Els musulmans, encara no tenen autorització per això.\nTampoc no ajuden gens els “funerals d’Estat” copats pel clergat catòlic romà…\n22 d'agost de 2017 a les 8:44\nA què esperen els nostres europarlamentaris a demanar el trencament de relacions de la UE amb Aràbia i Catar en comptes de fer articles sobre seguretat i informació, com ha fet avui mateix en Terricabras? Ja sabem que és difícil però cal insistir i persistir, com la gota malaia, i no anar per les branques. I això no cal esperar a la República per fer-ho!\nJosep-Maria Terricabras ha dit:\n22 d'agost de 2017 a les 14:28\n¿he de fer una cosa “en comptes de” l’altra (com tu dius), o ho puc fer tot? Perquè jo, ja he començat. I estic content que estiguem d’acord en l’objectiu final.\nCordialment, Josep-Maria Terricabras\n22 d'agost de 2017 a les 11:02\nEn el paràgref quart, on diu …. Alhora que en són les principals víctimes mortals…\nQuè vol dir.??\n22 d'agost de 2017 a les 11:52\nJa ho he entés.\nDe totes maneres, un estT català independent i com una república moderna, quedarà desmarcada dels reis d’espanya.\nAra be, espero que els ñostres governants no tinc cap relació comercial amb aquets assassins ni amb d’altres.\n22 d'agost de 2017 a les 13:31\nUn atac al Barça a Vilaweb o en blog afí? Anem millorant. Ja era hora que es diguin les coses pel seu nom i que deixem de parlar de valors en el fútbol i de que hi el pensament únic blaugrana es desenmascari d’una vegada.\nGuillem Bruix ha dit:\n22 d'agost de 2017 a les 13:53\nUn cop hem fet mil.i una vegada progressisme i bonisme per parar un tren però no els actes d’aquests psicofanàtics medievals, proposo advertir-los per tots els canals de publicitat que davant de qualsevol nou acte bàrbar-religiós, al culpable se’l enterrerà cobert de pells de porc i en una cerimònia jueva pública, a l’hora que tots els seus familiars de primer grau se’ls deportarà al seus paisos d’origen. Igual s’ho pensen. Són les normes, igual que si vas a l’ Aràbia Saudita i et diuen que no pots anar agafat de la mà amb la teva xicota ni donar-vos un petó en públic. Són les seves normes. Si no t’agraden no hi vagis .\njordi guillemot ha dit:\n22 d'agost de 2017 a les 15:32\nI això es pot considerar terrorisme?\nVull dir que aquests assassins no pretenen canviar el parer de ningú ni reivindiquen res: exterminar els no- musulmans seria la finalitat última i el premi no seria p.e. aconseguir cap conversió, sinó un bon paradís després duna honrosa mort en acció…\nD’altra banda quin gran pressupost organitzatiu pot suposar llogar un cotxe i xafar com més gent millor? quin gran pressupost tens que no pots ni determinar si estàs matant musulmans a l’engròs? En qualsevol cas aquest pressupost, si existeix, deu anar per a reclutar persones, recompensar les famílies o a altres bandes\n22 d'agost de 2017 a les 18:56\nLa gestió de la política exterior és un altre dels àmbits en els que els nostres polítics (els que coneixem i els que no) estan fent una millor feina. Una feina que desitjo que algun dia (no pas ara, per raons òbvies) es pugui conèixer ben detalladament.\nEsperò, doncs, que la política de relacions exteriors de la propera República Catalana NO contemplarà contectes amb països tòxics com Quatar, Aràbia Saudita o Turquia.


El Banc d’Anglaterra abaixa els tipus per primera vegada des del 2009 per evitar una recessió pel ‘Brexit’ | Economia | EL PAÍS Catalunya\nEl Banc d’Anglaterra abaixa els tipus per primera vegada des del 2009 per evitar una recessió pel ‘Brexit’\nL'organisme redueix el preu oficial del diner del 0,5% al 0,25% i amplia el seu pla d’estímuls, amb compres de bons també corporatius\nMadrid 4 AGO 2016 - 18:28\tCEST\nVista de l'exterior del Banc d'Anglaterra a Londres ANDY RAIN EFE\nEl Banc d’Anglaterra (BoE) abaixa els tipus d’interès al 0,25% i llança nous estímuls per intentar pal·liar la frenada econòmica després del Brexit. La institució que dirigeix Mark Carney ha anunciat aquest dijous la seva decisió, que suposa la primera reducció del preu oficial del diner des del 2009. A més, ha comunicat una ampliació en 60.000 milions de lliures (més de 71.000 milions d’euros) en el seu pla de compra de bons, congelat des del 2012, i que ara a més inclourà també la compra de bons corporatius.\nL’organisme fa el pas esperat pels analistes i els inversors, a fi d’allunyar el fantasma de la recessió que plana sobre el Regne Unit, que comença a experimentar els primers signes d’alentiment després del referèndum de la sortida de la UE de juny. De fet, la institució ha revisat avui les seves previsions econòmiques i són pessimistes, especialment de cara a l’any que ve. En concret, espera “molt poc creixement” en la segona meitat d’aquest any, tot i que gràcies al potent primer semestre sosté en el 2% l’avenç del PIB el 2016. Per al 2017, tanmateix, rebaixa els pronòstics del 2,3% al 0,8%. I pel 2018 el disminueix del 2,3% a l’1,8%. També pronostica una pujada de l’atur pel 2017 i el 2018.\nEl Banc d’Anglaterra, segons ha explicat en el seu comunicat oficial, redueix el preu oficial del diner al 0,25% des del 0,5%, en què el mantenia invariable des de fa set anys. Justifica la mesura perquè “la retallada en la taxa del banc farà baixar els costos d’endeutament de les llars i les empreses”. La institució assenyala que, com les taxes d’interès estan a prop de zero, “és probable que per a alguns bancs i caixes d’estalvis sigui difícil reduir les taxes de dipòsit molt més enllà”, la qual cosa al seu torn podria limitar la seva capacitat per reduir els interessos dels préstecs. D’aquí que també vulgui posar en marxa un pla per oferir liquiditat a les entitats a fi que els crèdits arribin “a l’economia real”.\nLa institució ha comunicat també que posarà a disposició de la banca més liquiditat per assegurar que el crèdit arriba a l’economia real. I elevarà en 60.000 milions de lliures (71.500 milions d’euros) els diners que destina a comprar bons sobirans. Dins del pla, com a novetat, destinarà uns altres 10.000 milions de lliures a adquirir el proper any i mig bons corporatius.\nAixí, el seu programa de compra d’actius assolirà un volum de 435.000 milions de lliures (518.389 milions d’euros), als quals caldria sumar 10.000 milions més per al pla corporatiu. El programa inicial el va llançar el 2009 i la nova decisió suposa una forta injecció al pla des dels 375.000 milions en què estava congelat des del 2012.\nLa decisió d'abaixar tipus s’ha pres per unanimitat en el Comitè de Política Monetària del Banc d’Anglaterra, però el pla d’estímuls, per majoria, amb algunes veus en contra: tres membres de nou es van oposar a l’ampliació de la compra de deute i un de nou, a la compra de bons corporatius.\nDesprés de conèixer-se la decisió, la lliura cau respecte al dòlar: baixa de l’1,332 d’ahir a 1,318. Respecte a l’euro, es deprecia gairebé l’1%, d’1,195 a 1,183. La Borsa de Londres, que tenia un matí de gran volatilitat, després de l’anunci puja a prop del 0,5%.\nSignes d’alentiment econòmic\nEn l’última reunió del Banc d’Anglaterra, celebrada a mitjan juliol —i ja amb el Brexit com a teló de fons—, malgrat que els mercats també esperaven una rebaixa, la institució va optar per deixar les coses com estaven, en espera que hi hagués més dades sobre l’impacte de la ruptura amb la UE. L’emissor, que havia aprovat algunes mesures d’emergència just després del referèndum de sortida del Regne Unit (va posar liquiditat a disposició de la banca i va relaxar les exigències de capital de reserva a la banca perquè pugui deixar fins a 180.000 milions d’euros), ja va assumir que les turbulències estaven arribant a la seva economia. Va avisar que a l’agost, probablement, hauria de “suavitzar la política monetària”. Per això es va donar per fet que en la cita d’aquest dijous sí que es prendria una decisió. Analistes de Goldman Sachs, Barclays i Bank of America ja havien emès informes aquesta setmana en què donaven per descomptada la baixada del 0,25 d’aquest dijous.\nLes grans xifres macroeconòmiques encara estaven fins al juny a favor del país: el PIB va créixer el segon trimestre el 0,6%, per sobre del trimestre anterior, i l’atur es va col·locar al 4,9%, el nivell més baix des del 2005. Però altres signes de l’impacte econòmic posteriors al Brexit comencen a ser sobre la taula al Regne Unit i els pronòstics del Banc d’Anglaterra apunten sens dubte a una frenada econòmica brusca, especialment el 2017.\nPer exemple, els indicadors avançats de la indústria i el sector serveis apunten aquest mes a una contracció per al tercer trimestre. I l’activitat del sector manufacturer va tenir al juliol una profunda caiguda que va situar l’índex PMI en 48,2 punts des dels 52,4 de juny, el nivell més baix des de febrer del 2013. I el 22 de juliol, un estudi de la consultora IHS Markit va alertar que hi havia un “deteriorament dramàtic” en la confiança empresarial i que l’activitat del sector privat al Regne Unit estava experimentant la seva contracció més gran des d’abril del 2009. “L’enquesta apunta a una contracció de l’economia del 0,4% el tercer trimestre”, va assegurar Chris Williamson, economista en cap de Markit.\nTipus baixos a la UE i els Estats Units\nLa baixada de tipus oficials del diner és una de les eines més importants d’estímul econòmic que les economies més desenvolupades estan utilitzant per animar l’economia. Els Estats Units van ser el país més agressiu a l’hora d’aplicar aquesta política, que ara comença a revertir. Els seus tipus d’interès estan al 0,25%, després de la primera pujada en una dècada, aplicada el desembre, que va suposar elevar-los del 0% (en què els va col·locar el 2008) al 0,25%.\nEn el cas del Banc Central Europeu, el tipus general està al 0% des de març del 2016, quan la institució de Mario Draghi va ampliar a més el seu pla d’estímuls, centrat en la compra massiva de bons. Aquesta última baixada va ser pràcticament simbòlica, ja que estaven des del 2014 al 0,05%. Des del 2011, quan estaven situats a l’1,5%, l’eurobanc ha anat retallant progressivament el preu del diner, que va baixar de l’1% a mitjan del 2012.


La 2a temporada de Merlí, 99'9% confirmada - Ona Bages\nInici Ona Bages Presentació Sant Benet La 2a temporada de Merlí, 99’9% confirmada\nLa 2a temporada de Merlí, 99’9% confirmada\nImatge. Els actors i actrius de la sèrie Merlí, imatge cedida per Héctor Lozano.\nBERNAT BERNABEU. Així mateix ho ha afirmat el creador de la nova sèrie de TV3, Héctor Lozano, en una entrevista al programa Teenagers 2.0 de Ràdio Sant Fruitós. També ha dit que el primer capítol serà el primer dia de classe de segon de Batxillerat.\nEl creador de Merlí, Héctor Lozano\nMerlí, la sèrie que triomfa entre els adolescents a Catalunya, sembla que tindrà segona temporada. El guionista de sèries com ‘Jet Lag’, ‘El cor de la ciutat’ o ‘Los Lunnis’, ha avançat a l’entrevista que hi ha un 99’9% de probabilitats que hi hagi segona temporada. També ha dit que la segona temporada començarà amb el primer dia de classe de segon de Batxillerat dels mateixos alumnes que surten ara a la sèrie. Lozano ha afegit que aquest dilluns apareixerà un nou personatge.\nA l’entrevista ha avançat altres temes que podreu escoltar dissabte que ve en l’emissió de l’entrevista sencera al programa Teenagers 2.0 de 17h a 18h a Ràdio Sant Fruitós. També podreu escoltar les respostes a les preguntes que han formulat alguns dels seguidors de la sèrie.


Weekend XL Camí de Cavalls\nDates: dimarts 3 a divendres 6 d'abril de 2018\nHorari recollida dia 3/4/2018:\n11.00 h Sant Lluís (ses Micoles)\n11.10 h Castell (devora l'esglèsia)\n11.25 h Maó (estació de bus)\n11.40 h Alaior (Poliesportiu)\n11.55 h Mercadal (aturada bus regular)\n12.05 h Ferreries (aturada bus regular)\n12.30 h Ciutadella (perimetral)\n12.40 h Sa Vinyeta.\nHorari tornada dia 6/4/2018, sortim a les 13.00 h.\nEdats: 14 a 18 anys (inclosos)\nInstal·lació: alberg juvenil Sa Vinyeta\nActivitats: senderisme, caiac, snorkel, visites culturals i molt més\nActivitat guanyadora del Programa Movic '18 organitzat per REAJ (Red Española de Albergues Juveniles).\nColònies dedicades a les activitats i esports d'aventura a l'entorn del Camí de Cavalls. Es duran a terme activitats com senderisme, caiac, snorkel, visites culturals i xerrades. Aquestes colònies es fan coincidir amb el periode de vacances escolars de Setmana Santa, oferint als joves una alternativa d'oci saludable i actiu.\nDegut a l'alta demanda d'aquesta activitat NO s'admetran inscripcions que no venguin acompanyades de la documentació recquerida.\nNo es permetrà abandonar l'activitat abans de la seva finalització si no és per causes de força major. Si teniu altres activitats o compromisos que no us permetin complir amb els horaris d'inici i finalització del Weekend XL, consultau-nos abans de fer la inscripció.\nIMPORTANT: Heu de descarregar l'autorització i adjuntar-la en el moment de fer la inscripció online. Si teniu problemes per adjuntar aquests documents, també ens els podeu fer arribar per correu electrònic a alternanits@injovemenorca.com.\nPersones inscrites (màxim 30 places)\nFlorencia Cuello Ramos\nPau Robles Mus\nAdrià Ameller Salord\nLaia Maria Cursach\nGibet Maria Cursach\nMartí Ameller Preto\nPablo Mazzoleni Sanchez\nYeray Gil Fernández\nBiel Barber Barber\nGuifré Pons Petrus\nJosep Pons Petrus\nRuth Navarro Mediavilla\nSilvia Montañés Sintes\nMaria Sanchez-Escribano Coll\nTeresa Misut Caules\nSonia Mezquida Cerdà\nYama Benítez Soria\nIker Benítez Soria\nGerard Figuerola Florit\nLeonardo Ramírez Silva\nMaria Pons Almagro\nKarim Pons Marqués\nLara Manrique Cardona\nOlivia Moll Pinell\nMaria Olaya Company\nAna Olaya Company\nGuiem Bosch Mezquida\nAna Camps Madruga


Entrevista a Manuel Gimeno Juan\nBenvolguts amics, hui em cap l´honor i el plaer de poder entrevistar a una persona, que junt ad atres companyons, ha marcat l´història de Valéncia i de la llengua valenciana. Aixina que em cap el plaer de dir-vos que hui estic junt a Manuel Gimeno Juan.\nBenet – Hola Manolo, si em permets que et diga, Manolo.\nManolo – Per supost, es com em diuen casi tots aquells que em coneixen i en els que em relacione.\nBenet – Per començar per alguna banda, vullc preguntar-te, ¿Cóm veus l´estat d´això que s´ha nomenat el ´conflicte llingüístic´?\nManolo – Abans que del conflicte llingüistic parlaria del conflicte identitari. El conflicte lligüistic es un factor mes (molt important) dins del conflicte identitari. I dic aço perque una cosa es qüestionar el nom de la llengua, el seu orige, la seua estructura, etc., i una atra es intentar somoure els fonaments sobre els que s´assenten els elements determinants que conformen el fet identitari valencia. Per posar algun eixemple recordare que un monument valencià emblematic (patrimoni de l´humanitat) com es la Llonja de Valencia, ha segut inclos dins del gotic català en publicacions de primer orde; tambe s´ha qüestionat el nom del territori, el gentilici dels valencians, etc... En resum un atac en tota regla al cor de l´identitat valenciana. Pero tornant al conflicte llingüistic, pense que ha segut possible degut a les peculiars caracteristiques dels valencians. Per una part tenim un importantissim colectiu de valencians que no practiquen, lo que vol dir que no usen la llengua autoctona i que la cultura propia els preocupa molt poc. Viuen completament en castellà i de tota la problematica vixcuda (conflicte identitari) durant tants anys en territori valencià ni s´han enterat. Per una atra banda tenim una atre colectiu de valencians que es senten identificats (llengua i cultura) en Catalunya, pero, no obstant, es presenten com els mes, quan no unics, nacionalistes (no diuen de quina nacio) i els unics que lluiten pel valencià (utilisen este nom quan estrategicament els interessa; quan no, s´obliden absolutament d´ell). I finalment, la tercera corrent seria la que conformen aquells valencians que creuen en la seua cultura, en la seua llengua valenciana, en les seues raïls (que no naixen, evidentment, en la conquista de Jaume I), que es senten orgullosos de ser de nacio valenciana. Esta tercera corrent es la que, per damunt de tot, s´ha volgut sempre ignorar, silenciar, fer-la invisible, estigmatisar-la, perque es, precisament, la que pot fer reviscolar la consciencia nacional en este poble que majoritariament te eixa consciencia adormida i aixo (que el poble desperte) es lo que no interessa. En est estat de coses, diria que actualment el conflicte no es tan "visible" com en uns atres moments, pero està ahi, latent. El conflicte s´acabaria en el moment en que els valencians, majoritariament, conseguirem recuperar la consciencia com a poble diferenciat, com a poble que historicament (durant segles) ha tingut un important pes especific. El cami no sera facil, pero eixe, repetixc, ha de ser el repte.\nBenet – Com Acadèmic Corresponent de la Secció de Llengua i Lliteratura de la Real Acadèmia de Cultura Valenciana, ¿Cóm valoraries les activitats de la RACV en els darrers temps?\nManolo – Fa anys que no vaig per la RACV (des del trencament degut al conflicte per l´accentuacio) i per aixo no tinc suficients elements de juï per a fer una valoracio de les activitats que s´han pogut fer. Yo nomes solc valorar allo que conec. Pero des de fora pense que l´influencia que podria eixcercir en la societat valenciana no existix. I, per una atra banda, veig que ha deixat de ser el referent que, a pesar de tot, fon per als valencianistes durants molts anys.\nBenet – Tu has escrit llibres com, “Introducció a la dialectologia valenciana. Els dialectes valencians” o “El lexic valencià proscrit a través dels classics”, editats per Lo Rat Penat i numerosos artículs al voltant de la llengua valenciana i les seues correctes maneres de utilisar-la. ¿Quina opinió et mereix el valencià normalisat que està imponent la AVL a l´ampar del govern valencià?\nManolo – En principi he de dir que no podria estar mai d´acort en l´AVL perque entre els seus principis no està el de reconeixer-li al valencià la categoria de llengua independent. A partir d´ahi es evident que ha recuperat formes que fins fa molt poc estaven proscrites, pero que nosatres ya haviem inventariat com a genuïnes valencianes. De totes les maneres, s´ha de dir que estes formes valencianes a l´hora de la veritat no les usen i donen preferencia a les de sempre. Tenim un eixemple paradigmatic en el nom del primer mes de l´any: "giner", forma patrimonial valenciana des de temps immemorials. Hi ha documentacio dels anys 1269-1295 (Llibre de Cort de Justicia de Cocentaina) a on trobem eixemples de "giner", no trobant-ne cap de "gener"; els classics valencians Martorell, Roig, Fenollar, etc. utilisen exclusivament "giner", pero, a pesar de tot, encara estic esperant a que la reivindiquen definitivament, bandejant la variant "gener" que no te tradicio en terres valencianes. Tot aço que he dit ho coneixen be, pero no faran res, perque son "la veu del seu amo" i el seu cami es elastic, policentric i convergent i tots sabem cap a on nos du eixe cami. Eixa es l´AVL.\nBenet – Com a filòlec i bon coneixedor de la llengua valenciana, ¿podries donar-nos un parell de normes a seguir, per a que les noves generacions se senten orgulloses d´escriure i parlar en valencià?\nManolo – Mes que de normes, en este cas parlaria de consells: que beguen en les fonts de la llengua viva, eixa llengua que es parla en aquelles comarques a on la llengua es manté mes pura i que tinguen interes per la lliteratura classica. Ningu tindra cap de dubte a l´hora de triar el model de valencià parlat i escrit.\nBenet – En la passada Semana del Llibre Valencià que s´ha realisat del 17 al 21 de maig en la sèu de la RACV, hem pogut vore llibres que tenien escrit el seu títul en el valencià normalisat que impon la AVL, mostrant paraules com, “València” o “Imatges”. ¿Tens alguna opinió al respecte?\nManolo – No se de quins llibres es tracta i tampoc en quin context i en quina intencio s´han presentat en eixa Semana del Llibre Valencià, per aixo em resulta dificil emetre un juï.\nBenet – Els veïns del nort, els que es troben entre Castelló i França ya no es conformen en furtar-nos la llengua o als nostres escritors clàssics, sino també la gastronomia, diuen que la paella és catalana, les festes, com la Moixeranga, reconvertida en els castellers i moltes coses més. ¿Pots comentar-mos la teua opinió al respecte?\nManolo – Yo sempre he dit que ad allo de "volen furtar-nos la llengua" no li he fet mai cas, perque pense que per molt que vullguen a mi no me la "furtaran" si yo romanc fidel a la meua llengua, donant eixemple, parlant-la, escrivint-la i reivindicant-la. Lo de la paella catalana crec que fon en la Fira Internacional de Frankfurt i aço denota un important complexe d´inferioritat que ad alguns els du a ensomiar. Alla ells. En quan a lo dels castellets i la Moixeranga, que pot ser que estiga en els antecedents dels mateixos, mo em preocupa gens. Yo sempre he mantingut que el dia que valorem lo nostre, ho defendrem i ho reivindicarém sempre. I tots estos fets que acabem de comentar serien pura anecdota.\nBenet – Des de que es tornaren a reintroduir els accents en la llengua valenciana, este extrem ha segut un punt d´inflexió i casi de ruptura entre alguns sectors del valencianisme. ¿Veus alguna possible solució ad este conflicte intern de la llengua valenciana?\nManolo – A hores d´ara no li veig solucio. De totes les maneres els conflictes son, moltes voltes, positius (les revolucions casi sempre s´han fet en un carrero sense eixida) perque duen a que les coses canvien, que es busquen nous camins. El valencianisme ni comença, ni acaba en Lo Rat Penat ni en la RACV. Institucions que podien haver segut un verdader referent per al moviment valencianiste, pero que hui estan molt llunt de ser-ho.\nBenet – Si aplegares a ser President de la Generalitat Valenciana. ¿Quines mides prendries en respecte a la llengua i el sistema educatiu valencià?\nManolo – Em planteges una hipotesis que no es donarà, pero posats en el cas et dire que potenciaria un estandar estrictament valencià, perque si el valencià te futur, sera nomes a partir d´un model de llengua que el poble puga percebre i sentir-lo com a propi, en el que s´identifique i el reconega com un factor identitari de primer orde.\nBenet – ¿Tens en cartera algun llibre més en el que sorprendre-nos a curt determini?\nManolo – La meua intencio es donar-li forma a un llibre que pose a l´abast dels valencians tot eixe immens tesor que representa la lliteratura classica del segle XV. En eixa linea fa uns anys comenci a treballar en les obres cabals de quatre grans classics: Les poesies d´Ausias March, Tirant Lo Blanch (Joanot Martorell), L´Spill (Jaume Roig) i Vita Christi (Sor Isabel de Villena). He buidat les quatre grans obres i en tot el material obtingut intentaré fer eixe llibre que ara per a mi es prioritari.\nBenet – Un símbol molt característic de la nostra Pàtria, són les barraques, pero a hores d´ara, ya no queden moltes d´elles. ¿Caldria recuperar este tipo de construcció d´una manera institucional o be privada?\nManolo – S´haurien d´haver conservat de manera institucional, pero hem de tindre en conte que la barraca sense horta no te sentit i ara allo que està en perill de veres es eixe territori, l´habitat natural a on lluien les barraques. Els valencians tenim molt de cami per davant (i poc de temps) a l´hora de conservar el nostre patrimoni natural com es l´Horta de Valencia sobre la que planegen massa proyectes que la poden fer desapareixer definitivament. Vejam nomes en els ultims temps l´impacte de l´AVE en la part sur de l´Horta i proximament el que tindra en la zona nort i encara estic esperant que es faça un verdader debat degut a l´impacte paisagistic i de barrera fisica que te. En països mes cults com els centroeuropeus, mes aveats a participar en els problemes que poden causar les infraestructures en espais naturals, estic segur que les coses hagueren anat per un atre cami.\nBenet – En aplegar ad este moment, et vaig a fer un parell de preguntes en un to més distés per a conéixer-te més. En estiu, ¿eres més de viajar i conéixer coses o d´apartament i piscina?\nManolo – Soc molt mes de viajar, aixo m´apassiona i, dins de les meues possibilitats, ho he fet tot lo que he pogut. Sempre he cregut que coneixer uns atres pobles, unes atres cultures, enriquix. Soc contrari al turisme convencional, organisat i contra-rellonge. Preferixc parar hui aci, dema alla i posar-me dins dels poblets, recorreguent tots els racons, fruir del païsage i totes estes coses.\nBenet – El teu almorzar més bo és un entrepà de...\nManolo – Ací podria posar en entrepà de cuixot/pernil. Es una de les meues debilitats.\nBenet – I ara com solc fer, et deixe que digues tot allò que penses que deus de compartir en tots nosatros i no t´haja preguntat.\nManolo – Volguera acabar en un mensage que anant dirigit al poble valencià, va mes directament dirigit encara al moviment valencianiste. En principi m´agradaria deixar clar que, des del meu punt de vista, el valencianisme de forta conscienciacio no pot llimitar-se nomes a la defensa de la llengua. Hem de tindre clar que el patrimoni historic, el natural, etc... formen part de la nostra cultura i, per tant, de la nostra identitat i aixo no hauriem d´oblidar-ho mai. I dic aço perque sempre ha segut el meu cavall de batalla, en constatar que en el valencianisme estes qüestions no s´han tengut massa en conte (salvo excepcions). Pero tornant a la llengua no podem obviar que es tracta d´un element fonamental en la configuracio de l´identitat del nostre poble. Sol dir-se que "qui te la llengua te la clau" i deu d´anar ben encaminat perque la nacio imperialista que ha volgut sometre a una atra, lo primer que ha fet ha segut borrar tot vestigi de la llengua que es parlava en la nacio ocupada. Eixemples ne sobren a lo llarc de l´historia. Pero hauriem de tindre present que la llengua hem de defendre-la des de la coherencia. I aixo vol dir que hem de parlar-la, fer-la vehicul de comunicacio normal en qualsevol ambit de les relacions humanes. En poques paraules hem de dignificar-la. I per ad aixo tambe haurem d´escriure-la, hauren de creure-nos-la. No podem dir que defenem una llengua i no fer el mes chicotet esforç per a poder arribar a escriure-la. No podem dir que defenem una llengua, i no usar-la nomes que en contades ocasions, no transmetent-la al fills, no transmetent-la als nets. I per qué dic aço. Per dos motius fonamentalment: en primer lloc perque ho crec aixina, i en segon lloc perque de no fer-ho aixina no tindrem cap credibilitat front als demes, i els enemics de la nacionalitat valenciana trobaran en eixes actituts, en eixes defeccions, el millor dels arguments per a desprestigiar a tot un moviment que lluita per la renaixença i llibertat dels seu poble.\nMoltes gràcies per compartir en nosatros uns minuts i per fer-nos costat en la nostra tasca de donar a conéixer les opinions més diverses, i com sempre dic, quede a la teua disposició.


--> L'Alzira Futbol Sala torna de Bilbao amb una nova victòria (2-4) - elseisdoble.com\nL'Alzira Futbol Sala torna de Bilbao amb una nova victòria (2-4)\nL'Alzira Futbol Sala es va imposar a l’Otxartabe per 2-4 en la seua visita al Poliesportiu Txurdinaga de Bilbao d’aquest cap de setmana. El conjunt de Braulio Correal ja acumula 21 punts després de nou jornades disputades, i és segon classificat a hores d’ara, a un punt del líder, el Tafatrans, que serà l’equip que visite el Palau d’Esports el pròxim dissabte.\nEn el segon acte, les coses començaren bé per a l'Alzira. Luis Moreno, un dels jugadors que havia provocat diversos esglais en la primera meitat, va posar el 0-2 amb un meravellós xut exterior. Poc després, l'Alzira es posà amb un avantatge de tres gols per mitjà de Rafa Ara, qui va rebre el baló davant la porteria, aguantà d’esquenes i ràpidament es girà per a concloure la jugada amb un encertat tir ras.\nL'Alzira es va adjudicar tres punts (2-4) que li permeten passar la setmana en la segona plaça de la taula classificatòria. El pròxim dissabte, els de Braulio Correal rebran en el Palau d’Esports al Tafatrans, l’actual líder del grup II de Segona Divisió B, per a viure una de les jornades més atractives dels últims anys.


Terroristart redecora els carrers de Barcelona. - Indymedia Barcelona\nTerroristart redecora els carrers de Barcelona.\nCorreu-e: terroristart@hotmail.com (no verificat!)\t 29 des 2005\nColectiu Terroristart, redecora els carrers de Barcelona amb pegatines.\nSom part del colectiu Terroristart i volem fer una campanya per redecorar els carrers de Barcelona. Ara que som uns terroristas i uns incivics segons en Joan Clos,per pintar o posar pegatines als carrers de la nostra ciutat, ara ens hem fet Terroristarts, ja que farem art encara que per algu aixo sigui incivic.\nDemanem la colaboracio d'agrupacaions o altres colectius per portar una gran campanya d'engaxada aquests dies de nadal. Necesitem gent que enganxi, que fagi dissenys de pegatines, que imprimeixi, etc...\nEl missatge pot ser cualsevol, especulacio, incivisme, politic (NO INDEPES), consum, societat, etc...\nLo dels indepes es perque no crec en fronteras, simplement.\nSi hi ha algu interesat, poseu-vos en contacte:\nterroristart ARROBA hotmail.com\nJa n'hi han dissenys fets, els ho pasem i a enganxar.\nRe: Terroristart redecora els carrers de Barcelona.\nper barXa\t 29 des 2005\nEs molt bona aquesta iniciativa. Les pegatines son facils de posar, es arribar, enganxar i marxar.\nMolta sort amb aquesta accio\nper amunt tot\t 29 des 2005\nAmunt, amunt tot amb G.2!!\nper Aizkolari\t 29 des 2005\nvaja tonteria lo de NO INDEPES, trob que també es vital el contingut independentista al carrer i a l'art urbà; de no ser així, es cau en el joc que els poderosos desitjen: el passotisme i la pèrdua dels orígens, o el que és més, la identitat\nper jo. l'absolut\t 29 des 2005\nTot i que és una bona iniciativa, d'acord amb en Aizkolari: No caldria independentismes si es respectés la llibertat de tots els col.lectius. La necessitat d'independència nèix de la manca de llibertat.Per cert, malament si ja començem limitant la llibertat de creació i d'expessió dels que vulguin parcipar.\nper Terroristart\t 29 des 2005\nNo es que no m'agradi que els indepes posin els cartells ni pegatines ni pintades, al contrari, contra mes diversitat millor, el que pasa es que com jo no soc indepe, no posaria mai una pegatina d'aquest contingut, simplement es aixo. Potser m'he expresat malament.\nper un altre\t 29 des 2005\nsi teniu sentit estètic apreciareu lo malament que queda un correu electronic @hotmail.com en un col·lectiu que va contra el sistema; redecorem també els carrers del ciberespai ;>\nhi ha alternatives, com pangea.org, moviments.net, sindominio.net i d'altres...\nper a\t 29 des 2005\nesta be que els hi informis d'aixo pero aixo no treu valor a la seva iniciativa.\nper ese\t 29 des 2005\namb lo de no indepes has patinat, xaval.\nper Gracienc\t 30 des 2005\nCrec que si tu no ets indepe no cal que coaccionis la seva presència (ja que suposo que vols contruir un col·lectiu o moviment àmpli no?)\nTAmbé penso que és vital la presència indepe ja que l'argument no crec en fronteres cau pel propi pes.\nQuines fronteres? les de la repressió cultural, social i política cap a les minories dels estats poderesos?\nés evident que per aconseguir un canvi socio-econòmic i polític cal començar pel teu propi país (la teva identitat, el teu referent cultural) i després fer-lo més àmpli (això sí respectant la diversitat cultural)\nper SantAndreuRoig\t 30 des 2005\nAixo és un colectiu? i com és que el motiu per excloure als "Indepes" és textualment "no crec en banderas"?\nDoncs una de dos: o aquest col·lectiu és una sola persona, o hi ha un problema de democracia interna.\nMira xaval, potser seria millor que sortisis de tant en tant del teu mon de "forums" i "chats" i treballesis en quelcom real i util, segurament t'en adonaras que totes (anarquistes, comunistes, independentistes, moviments veinals, moviments socials, okupes etc...) estem al mateix vaixell, i s'et obriran una miqueta aquests horitzonts tant tancats i alterats que tens!\nper +actua, -parlar\t 30 des 2005\nAuqets gent que nomes sap q parlar, que son rates de biblioteques i es dediquen a criticar tot el que surt si no es del seu agrat ideologic, que s'en tornin a casa. Semble el dit: si no estas amb mi estas contra mi. Ostia deixeu de parlar d'indepes, comunistes, anarquistes, etc... Si hi ha una iniciativa que es bona s'ha d'apollar, no os perdeu en les paraules si ha dit, a volgut dir, etc... Actueu i menos parlar, que nomes sabeu q parlar.\nper Terroristart\t 30 des 2005\nAixo es el que hem faltava per veure, ara fins i tot ens critiquen que tenim @hotmail.com. Ja se que hi han alternatives, pero aquesta era la mes rapida i facil i tothom coneix el hotmail. Aixo ja es parlar per parlar.\nper sloth\t 30 des 2005\nAixò és el que fot enlaire tots aquests moviments, puto assambleisme que abans de fer res provoca disputes internes interminables. Voleu deixar de discutir i començar a posar enganxines. Si es queeeeee...\nper Catalunya Lliure\t 30 des 2005\nSi no vols indepes , tampoc voldràs comunistes , anarcos , ecologistes ni adictes al macramé ; NO ES TERRORISA QUI VOL , SINÓ QUI POT ;ENCARA NO ARRIBES NI A LA CATEGORIA D'INCIVIC ! .\nper No İndepes\t 30 des 2005\nValga'm Deu sembla mentida que encara anem aixi. No indepes. Com si en cent anys no haguessim apres res. No indepes. Que no veieu que la mateixa logica que fa que l'homne compri el cotxe i la dona el detergent es la mateixa que mante un poble sense veu. No indepes. QUe no veieu que la mateixa logica que posa autopistes per sobre de boscos i conreus es la mateixa que posa llengüues estrangeres per sobre de les propies?. No indepes... Maleits siau!\nIniciativa bona = fer i enganxar adhesius?\nIniciativa bona = volguer-ne mantenir apartat a tot aquell que es consideri independentista?\nEspavileu una mica!\nper (Y)\t 31 des 2005\nIndepes: sou uns histèrics\nper mundetenk\t 31 des 2005\nDes de quan en una iniciativa dels moviments socials pixapins s'exclou a l'independentisme?\nRespecte a la democràcia interna del "col.lectiu" aquest, és sens dubte dubtable.\nPerò bé, si decoreu els carrers em sembla molt bé.\nsalut i lerrouxisme!


El Sènior masculí A del Vòlei Manresa comença la temporada amb una derrota contundent – Xiulet Final\nEl Sènior masculí A del Vòlei Manresa comença la temporada amb una derrota contundent\nAE VÒLEI MANRESA 0 – CV SANT MARTÍ 3 (11-25 / 16-25 / 22-25)\nRedacció | 18/10/2020 15:01\nPrimer partit a casa aquesta temporada del Vòlei Manresa com a locals i derrota contundent contra l’equip del Sant Martí.\nEl partit va començar de la pitjor manera per als locals amb un parcial inicial de 0-8 que va decantar ja des dels inicis de partit el set per part visitant. Errors en recepció i nul·la efectivitat en atac va fer entrar en una dinàmica de desconcert en tot el set (11-25)\nL’inici del segon, l’equip del Vòlei Manresa va corregir molts dels errors propis i amb una notable recepció i canvis en atac van donar avantatge i un bon joc fins a arribar a 15-13; a partit d’aquí, l’equip no va aconseguir mantenir el nivell de joc i amb errors simples va permetre als visitants aconseguir un parcial de 1-12 i emportar-se el set amb comoditat (16-25)\nEl tercer set, igualtat en el marcador en quasi tot el set, fins que els errors en el servei del Vòlei Manresa va donar un avantatge ja definitiu als de Barcelona i els va permetre emportar-se el set i el partit (22-25)\nPròxima jornada visita a la pista del colider el CV Roquetes a les 18:00 h.\nEl Juvenil del Manresa FS comença amb mal peu la nova temporada\nFutbol Sala Manresa FS


Quinto 2016 is comming… – Diables de Ripollet\nQuinto 2016 is comming…\nCartell del Quinto 2016 dels Diables de Ripollet\nUna any més, arriba el Quinto més infernal!!! A partir del 10 de desembre ens trobareu tots els dissabtes a la nit i diumenges a la tarda, fins Nadal i Sant Esteve, al Kftí de Ripollet. Ja sabeu que tenim molts premis bon per repartir oferts pels comerços locals i servei de bar a preus populars!!!\nI per anar fent boca, els Kinkis Majos, les Teresines, el Puturruà, aquell senyor de barba que diuen que fa de president d’algun lloc, el lloro, la secre i, sobretot, els establiments col•laboradors sense els quals res d’això seria possible, us donem la benvinguda al Quinto 2016!!! Mireu, mireu:\nPublicat el 30 novembre, 2016 30 novembre, 2016 Autor DiablesCategories ActualitatEtiquetes diables de ripollet, Quinto, Ripollet\nAnterior Entrada anterior: Avui cremem Montcada!!!\nSegüent Entrada següent: Posa’t les banyes per la Marató 2016


L’impactant rastre dels senglars en un prat d’Horta\nEl pas de seglars joves va deixar una gespa d'Horta així de malmesa / Cedida\nParcs i Jardins ho atribueix a una dinàmica reproductiva d'aquest animal\nUn grup de senglars va causar una vistosa destrossa en un prat de gespa d’Horta, a tocar de la Ronda de Dalt. Els barris pròxims a Collserola estan acostumats a les incursions d’aquest animal, que aquest octubre va deixar la seva empremta en aquest espai ajardinat que hi ha en la connexió de l’avinguda de l’Estatut amb la ronda.\nFonts municipals confirmen que el desperfecte va ser causat efectivament pel “pas de grups de senglars” per la zona. Parcs i Jardins detalla que l’especial incidència a la tardor és fruit d’una dinàmica reproductiva de l’espècie: “És un fenomen estacional, perquè les mares expulsen els cadells per poder atendre les noves cries i els grups de senglars joves poden aparèixer en alguns espais verds de zones més urbanitzades”.\nGespa d’Horta destrossada per senglars, en una imatge del passat 20 d’octubre / Cedida\nAixí, la baixada de senglar a la ciutat s’accentua de forma natural cada tardor i torna a baixar quan arriba el fred: “Disminueix de cara a l’hivern, coincidint amb l’inici de producció d’aglans al bosc que suposa menjar per als senglars”.\nPer evitar una nova destrossa just després d’arreglar el prat, Parcs i Jardins té previst esperar fins l’hivern per “arranjar el espais amb desperfectes”, encara que això comporti per als veïns contemplar durant setmanes la gespa en aquest lamentable estat.\nDestrosses dels seglars en una zona verda d’Horta / Cedida\nBarri d'Horta Horta-Guinardó


perquè el vi torni a la nostra taula de cada dia: Bodega Termes, a Santa Coloma\nBodega Termes, a Santa Coloma\nEls nostres clients es concentren a Valls, a Reus i a Tarragona, i al centre de Barcelona, a l'Eixample principalment, perquè són les nostres àrees d'influència natural. Però tenim un client importantíssim a Vic, el Celler d'Osona, el Setè Cel a Manresa, el Celler de Santa Maria a Sant Cugat... i, com una mostra més d'aquest desenvolupament erràtic del mapa, fruit de les coneixences que anem fent, mereix una menció la Bodega Termes de Santa Coloma de Gramanet.\nLa Bodega Termes és un establiment amb història. Els avis de l'Albert, l'actual propietari, van obrir fa prop de seixanta anys una bodega al carrer València de Barcelona. A l'establiment actual hi ha referències gràfiques d'aquell primer negoci que, si bé devia tenir un caire molt diferent del d'avui, inspirà un estil que en certa manera es manté. La Bodega Termes, del número 15 de l'Avinguda Santa Coloma de Santa Coloma de Gramanet, és un bar-bodega. Aquesta fórmula, avui en recessió, és, en aquest indret, un establiment ple de vigència. L'Albert Termes ha integrat el llegat i amb un ull obert a les noves tendències, continua extraient el fruit d'una trajectòria familiar arrelada al barri. El concepte del bar-bodega permet al bodeguer complementar el negoci.\nAmb aquest plantejament, la major part de l'espai de l'establiment és al fons, on hi ha el magatzem de vi a doll: una rengla de dipòsits guarden els vins que se serveixen a l'estil tradicional, a les ampolles i a les garrafes dels propis clients. Els vins vénen de Bràfim, de la bodega Padró; i el ventall de l'oferta és ampli. Fins fa pocs anys els Termes despatxaven 15.000 litres de vi cada mes. Ara, d'un temps ençà, bona part d'aquest volum s'ha transformat en Bag in Box, normalment de 15 litres, dedicat a l'hostaleria del barri, fonamentalment.\nPotser per això, perquè l'Albert ha anat transformant el negoci i ha incorporat tant un ampli catàleg de vins de gran categoria (en ampolla) com la modernització dels vins de consum, perquè mira cap al futur, en definitva; en ocasió de la fira de Santa Coloma, en la qual vàrem participar el passat mes de setembre, ens va venir a veure i va mostrar el seu interès per incorporar els nostres vins a la seva botiga. A la Bodega Termes, el vi A Punt està anunciat com a "Box" de 3l. del Montsant.\nConfesso que m'agrada parlar de la Bodega Termes perquè l'aspecte de l'establiment el situaria lluny del circuit dels establiments de referència moderna del món del vi, mentre que si hi entrem ens trobarem una oferta amplíssima de vins de qualitat, amb una representació notable dels millors cellers de cadascuna de les denominacions d'origen de l'Estat Espanyol, algun vi francès rellevant i, sobretot, el coneixement del bodeguer. Recordo una conversa amb l'Albert sobre la mortalitat d'un vi de criança del Montsant que, si bé a l'obertura de l'ampolla s'expressava amb una plenitud que ens hauria pogut captivar, just al cap d'uns minuts la seva força s'esvaïa definitivament. L'oferta que l'Albert havia rebut al matí, d'un celler massa ple potser, fou rebutjada a la tarda, perquè el vi era difunt.\nPublicat per Oriol Pérez de Tudela a 8:27\nPrecipitacions al vi\nEn un curs de tast de l'INCAVI\nSessió de tast al Celler d'Osona\nPresentació de la D. O. Catalunya\nRedón, un punt de pas excel·lent\nPremi de tast Amateur\nel Blog del Jordi Castells\nel Bag in Box a la premsa\nA la Xarcuteria Ferran\nRoger Viusà, millor somelier d'Europa\nSom el vi de la casa d'alguns establiments


Condemnen Ryanair a pagar 40.000 euros d'indemnització al web Atrápalo per competència deslleial - El Gerió Digital\nEl jutge obliga publicar la sentència als diaris 'El País', el 'Periódico de Catalunya' i 'ABC' els quals van calumniar el portal\nCaptura de la web de Atrápalo © AG\nEl jutge considera que Ryanair va incórrer pels fets de l'estiu del 2008 en un acte de 'competència deslleial' i condemna la companyia a 'cesar en aquests actes' i 'no repetir-los en el futur'. Així mateix, l'obliga a publicar la seva sentència en les edicions nacionals de 'El País', l''ABC' i el 'Periódico de Catalunya', on va acusar al web Atrápalo de 'cobrar taxes ocultes', 'robar consumidors', 'estafar als clients' i 'ser bastards que danyen els clients'.\nFinalment, la decisió judicial, publicada el 2 de setembre passat, imposa a Ryanair el pagament de 40.000 euros en caràcter d'indemnització per 'danys morals' al web Atrápalo. Això és la meitat de l'import total que inicialment reclamava l'empresa a Ryanair.\nLa sentència arriba després que ja el gener del 2009, una altre resolució judicial, en aquell cas del Jutjat Mercantil número 2 de Barcelona, donés la raó a Atrápalo i li reconegués el dret de fer d'intermediari en la venda de bitllets de la companyia irlandesa i de ser una agència de viatges legalment acreditada. En aquella ocasió, el magistrat desestimava una demanda presentada per Ryanair contra el web, tot afirmat que l'activitat d'Atrápalo és legal i 'no precisa de l'autorització de Ryanair per dur-la a terme.


Fire!! Sobreviure a la foguera | Abel Lacruz\nDiu el cineasta Jean-Luc Godard que “La fotografia és veritat, i el cinema és 24 vegades per segon la veritat”. La mostra Fire!! 2017, organitzada pel Casal Lambda, ha realitzat una tria de ficció i documentals que reflecteix una d’aquestes veritats: la lluita per ser i per expressar-se a l’espai públic per part del col·lectiu LGTBI. Molts d’aquests curts i llargmetratges tenen un punt en comú: el combat que tota persona que s’aparta del concepte “mainstream” de normalitat social ha de lliurar dia a dia per tal de guanyar-se el dret a existir, per tal de sobreviure a aquesta foguera –a vegades metafòrica i a vegades no tant– que és la imposició a ultrança dels patrons de normalitat.\nCartell del Fire!! 2017 creat per Gregorio Soria\nJoako Ezpeleta: “Hem triat aquestes pel·lícules per agitar el vesper”\nLa lluita és, doncs, el leitmotiv de l’edició 2017 del Fire!!. Des de la imatge gràfica, creada per Gregorio Soria, que presenta un personatge màrtir entre les flames, fins a la sel·lecció dels títols que conformen el festival realitzada pels seus directors, Joako Ezpeleta i Antoine Leonetti. 52 films, entre llargmetratges, documentals i curts, que repassen històries reals o de ficció i que han estat escollides, en paraules d’Ezpeleta “Per a agitar el vesper i seguir movent les consciències, per no relaxar-nos, per no acomodar-nos en les nostres societats de consum i benestar”.\n“Afraid of nothing”, spot oficial Fire!! 2017\nEls fills poden educar els pares\nPrecisament About Ray destaca entre els films de ficció tot posant de manifest que el dia a dia d’una persona LGTBI pot arribar a ser un combat. Protagonitzada per una fantàstica Elle Fanning i molt ben acompanyada de Susan Sarandon i Naomi Watts, la cinta narra la història de Ray, un noi trans de 16 anys (va néixer com a noia) que necessita l’autorització dels seus pares per començar el procés de reassignació de gènere. Amb aquest punt de partida, la relació entre els diferents membres de la família posarà de manifest les desavinences preexistents i mostrarà que els fills poden educar els pares. També la islandesa Heartstone parla de la dificultat d’un adolescent islandès que pateix l’opressió del petit poble en què viu . La pel·lícula ofereix una bellesa visual indiscutible i un interessant punt de vista: l’opressió que pateix en Christian es presenta a través dels ulls del seu millor amic, en Thor, i no del jove gai.\nElle Fanning, Naomi Watts i Susan Sarandon a Ray\nChavela narra l’interès de la cantant per la música, les dones boniques i el tequila\nEls documentals d’enguany tenen un marcat caràcter biogràfic. Alguns repassen la vida de persones que van dedicar la seva vida a la lluita pels drets LGTBI, com ara The death and life of Marsha P. Johnson, una drag queen veterana de Stonewall, cofundadora del moviment pels drets trans, que va ser trobada morta al riu Hudson fa 25 anys; o Jewel’s catch one, la història de la discoteca de propietat negra més antiga dels Estats Units i de la seva mestressa, l’activista Jewel Thais-Williams, que va lluitar durant 42 anys contra l’odi i la discriminació. Chavela no focalitza en l’activisme LGTBI sinó que narra la vida de la incombustible cantant de boleros Chavela Vargas i descriu –a partir de testimonis d’amics com Pedro Almodóvar o Miguel Bosè– el seu interès per la música, les dones boniques (com Frida Kahlo o Ava Gardner) i el tequila. Tom of Finland explica el procés creatiu d’uns dels il·lustradors de major influència en l’imaginari erotic gai i The untold tales of Armistead Maupin mostra l’evolució d’un jove conservador nordamericà cap a un escriptor pioner dels drets LGTBI creador de la mundialment famosa sèrie narrativa Històries de San Francisco.\nEl documental Chavela recorda l’amistat entre la cantant i Frida Kahlo\nQuè passa quan l’amor s’acaba?\nPerò no totes les cintes han estat triades per la seva orientació reivindicativa. Per als amants del cinema intimista i d’autor també hi ha espai: Paths, del jove director alemany Chris Miera, ensenya la intimitat d’una parella gai de mitjana edat que entra en crisi quan el seu fill se’n va per estudiar fora. És la síndrome del niu buit. Precisament la directora de l’Institut Francès de Barcelona (seu del festival), Pascale de Schuyter-Hualpa va subratllar, durant el col·loqui posterior al film, que la crisi de la parella de Paths és la mateixa per la que moltes persones d’aquest planeta passen quan els fills abandonen la llar i han de replantejar-se com tornar a viure soles en parella. Una de les preguntes que tothom es feia era “Com és que un noi de poc més de vint anys ha pogut tractar amb tanta profunditat una crisi de parella de mitjana edat?”, i Chris Miera va respondre que “El cinema sempre retrata l’inici de l’amor, però poques vegades ens mostra quan l’amor s’acaba. I jo vaig voler fer-ho”.\nA més dels col·loquis, el Fire!! 2017 ha organitzat, al voltant del cinema, una sèrie d’esdeveniments que potencien no només la reflexió sobre el fet LGTBI i el setè art, sinó també una experiència amena i lúdica: un bar a la fresca a on prendre una copa entre pe·lícula i pel·lícula, conferències, actuacions de cabaret, festes a discoteques i una exposició. Tot plegat, un ambient en què cultura, reivindicació i oci es donen la mà fins al 18 de juny a Barcelona (amb alguns epílegs a Girona i Terrassa fins al 14 de juliol).\nEl codirector de Fire!!, Antoine Leonetti, tradueix el director de Paths, Chris Miera | Foto: Abel Lacruz\n“Lluitar és la resposta” és el lema del Fire!! 2017\nl’Institut Francès de Barcelona acull un any més el Fire!! | Foto: Abel Lacruz\nUn ambient que convida a la reflexió però també al contraatac: al fet que a 73 dels 194 països que existeixen al món l’homosexualitat sigui un delicte i que a 10 d’ells es castigui amb pena de mort, s’afegeix l’augment de l’homofòbia durant els darrers temps. La matança a la discoteca gai ‘Pulse’ d’Orlando ara fa un any o l’existència de camps de concentració de gais com el de Txetxènia en són clars exemples. També trobem mostres d’odi a la diferència d’orientació sexual o d’identitat de gènere dins de les nostres fronteres: segons l’Observatori contra l’Homofòbia, s’han denunciat 84 agressions homòfobes a Catalunya durant el 2016 i, en els primers mesos del 2017, han estat molt sonats els brutals casos de violència contra persones LGTBI de Vic, Sitges i Barcelona. Perquè, contra la LGTBI fòbia, “Lluitar és la resposta”.\nJRRiudoms el 16 juny 2017 a les 22:03 ha dit:\nPer l’Observatori contra la Homofòbia, la resposta és la Inquisició (o legislacions típiques a les dictadures, on tothom és delinqüent fins que no es demostri la innocència; o bé tot aquell que -dins els respecte a les persones- es manifesti contrari a segons quins hàbits de [no]vida).


EL MITE DE PERSEU, SANT LLORENÇ I LES PERSEIDES - SAVIESA I CONEIXEMENT - 2022\nLa mitologia humana és molt prolixa en tot tipus d'éssers, déus i llegendes. Per això avui anem a aprofundir en una singular història, la del mite de Perseu. Però, com és possible que un fill de Zeus acabi associat a un sant cristià com el cas de Sant Llorenç? La resposta és senzilla, les Perseides. Coneixem més sobre aquesta apassionant associació i les seves peculiaritats? Anem allà.\nQuè són les Perseides?\nComencem explicant què són les Perseides. Segur que cada estiu escoltes a tot arreu que durant unes nits d'agost es veuran pluges d'estels fugaços conegudes amb aquest nom. En realitat, són fragments de pols que cauen en el nostre atmosfera després de desprendre de la cua del cometa Swift-Tuttle.\nA l'combustionar amb el contacte amb la nostra atmosfera cremen i apareixen com estrelles fugaces que combinades, són una pluja de foc i color meravellosa. No oblidis demanar un desig quan les vegis. No hi ha millor moment en tot l'any perquè es compleixin els teus somnis i il·lusions.\nEl mite de Perseu\nAtès que les Perseides apareixen sobre el nostre cel en la direcció en què trobem la Constel·lació de Perseu, i als nostres antics avantpassats les van batejar així.\nPerò qui és Perseu? Aquest home va ser en realitat un semidéu fill de Zeus que es va enamorar d'una nimfa anomenada Dànae. Per poder accedir a lloc de reclusió de la seva estimada, es va metamorfosar, va accedir i van engendrar un plançó.\nPerò el més curiós de la història és que Perseu, per colar-se al lloc en què es recloïa el seu gran amor, va decidir transformar-se en una pluja daurada, d'aquí el nom de les cèlebres Perseides que apareixen per on observem la seva constel·lació.\nPerò la seva història no acaba aquí, ja que en el cel nocturn, Perseu apareix al costat de la Constel·lació d'Andròmeda, princesa amb la qual també va tenir relacions amoroses en el passat. És més, quan la futura regent estava a punt de ser devorada per un monstre marí, va ser alliberada i salvada per aquest valerós heroi. Fins va ser qui va aconseguir derrotar la terrible Medusa sense que li convertís en pedra.\nNo obstant això, Les Perseides també reben un altre nom, el de les Llàgrimes de Sant Llorenç. Per explicar aquesta denominació, ens acostem uns segles fins al nostre present.\nResulta que Sant Llorenç es celebra a la tradició catòlica el 10 d'agost, en la data coincideix aquesta pluja d'estrelles. I atès que aquest sant va morir cremat a Roma en la foguera, es diu popularment que l'home, en ple martiri, va exclamar: "Doneu-me la volta, que per aquest costat ja estic fet".\nI així va ser que la llegenda explica que les seves llàgrimes són les mateixes estrelles que cada nit. Commemoren la seva mort, i apareixen per recordar el martiri d'aquest home.\nAixí que avui en dia, cada any per la meitat d'agost, celebrem una pluja única que ens omple de goig. Les Perseides s'han convertit ja en un símbol, fins i tot per als astrònoms.\nDe fet, el cometa Swift-Tuttle, encarregat de donar vida a aquest fenomen, es va creure desaparegut. Els científics van perdre el seu rastre i no encertaven amb les estimacions de la seva òrbita. No obstant això, tot va ser un error de càlcul del moviment de l'objecte. En realitat no trigava 120 anys a completar una volta, com es creia, sinó gairebé 130 anys.\nSigui com sigui, la màgia que envolta a les Perseides va molt més enllà de la seva realitat cosmològica i la seva mitologia. Cada nit, milions de persones a tot el planeta giren els ulls cap al cel fosc i infinit. I durant un instant, tots semblem units, pacífics i germans. Demanem aquest desig la propera vegada que aquest meravellós fenomen il·lumini el nostre món.\nPer Pere, redactor de la Gran Germanor Blanca