Objectiu: socialitzar la música clàssica en directe\nBarcelona Obertura inclou una programació gratuïta als deu districtes de la ciutat\n5 min. Barcelona 08/02/2019 00:18\n651x366 El Cor Jove de l’Orfeó Català participarà en dos concerts del Festival Obertura City+. / RICARDO RÍOS / PALAU DE LA MÚSICA El Cor Jove de l’Orfeó Català participarà en dos concerts del Festival Obertura City+. / RICARDO RÍOS / PALAU DE LA MÚSICA\nTot just fa un any es va presentar la programació de la primera edició del Barcelona Obertura Spring Festival, que se celebrarà del 4 al 17 de març. Matthias Goerne, Iréne Theorin, Kent Nagano, Daniil Trifonov i el Rias Kammerchor són alguns del noms destacats d’aquest festival impulsat per Barcelona Global, el Liceu, L’Auditori, el Palau de la Música i la promotora Ibercamera. Aleshores també es va avançar que hi hauria una programació paral·lela en diferents llocs de Barcelona, però faltava concretar-la i, per tant, no hi havia prou arguments per valorar-ne la magnitud. Fins ahir.\nLa idea de l’Institut de Cultura de Barcelona (Icub), aleshores amb el socialista Jaume Collboni al capdavant, era implicar el festival en una programació paral·lela que contribuís a escampar la música clàssica per la ciutat, a socialitzar-la. A canvi, l’Ajuntament aportaria 300.000 euros provinents de la taxa turística, 239.000 dels quals corresponen al pressupost d’aquesta programació paral·lela batejada amb el nom d’Obertura City+: 33 concerts, del 5 al 17 de març, repartits entre els deu districtes i en espais com ara el MNAC, el Centre Cívic Zona Nord de Ciutat Meridiana, la Casa Batlló, Can Framis, la Fabra i Coats, l’Antiga Fàbrica Estrella Damm i el Casinet d’Hostafrancs, entre d’altres. El model s’assembla a les relacions que l’Ajuntament ha establert amb altres festivals com el Primavera Sound, que també ofereix concerts gratuïts a la ciutat.\nFinança la taxa turística\nTal com diu el comissionat de Cultura, Joan Subirats, es tracta de “saber redistribuir l’èxit” d’iniciatives com el Barcelona Obertura Spring Festival i que “transcendeixi” les institucions on es fa. El propòsit és que “el batec del festival no se senti només a les tres cases [Liceu, L’Auditori i Palau de la Música] sinó a tot arreu, perquè tan important és el que es fa a les tres cases com a la resta de la ciutat”, explica Subirats, inserint el discurs en el relat sobre el retorn social i la “democratització de la cultura”. “El festival havia de tenir un retorn social, sortir de les institucions”, diu el director de L’Auditori, Robert Brufau. Per a Subirats també és destacable que l’aportació econòmica municipal no surti dels pressupostos de Cultura sinó de la taxa turística, “que l’èxit turístic de la ciutat sigui compartit”.\nTant l’Icub com la Generalitat, la Diputació de Barcelona i el ministeri de Cultura participen en l’economia del Barcelona Obertura Spring Festival aportant diners als pressuspostos generals del Liceu, el Palau de la Música i L’Auditori. Tanmateix, l’Ajuntament hi fa una aportació addicional, els 300.000 euros, que ja des del principi, i com recorda Subirats, estava “condicionada” a l’existència d’una “articulació entre els visitants famosos [els artistes internacionals] i el talent jove local”.\nA partir d’aquesta premissa, la programació de l’Obertura City+ s’ha organitzat combinant “artistes joves, cossos estables de les tres institucions musicals i els nou estudiants de superior seleccionats en una convocatòria oberta”, explica el director artístic del festival, Víctor Medem. Per exemple, els cors de l’Orfeó Català participaran en tres concerts d’Obertura City+, incloent-hi el que el Cor Jove i el Cor Juvenil Clavé XXIcompartiran a Ciutat Meridiana amb el Cor i Orquestra del projecte social Vozes, i en què interpretaran obres de Mozart, Holst i Morricone. També hi haurà concerts de formacions de cambra sorgides de l’OBC i músics que han passat pel Festival Emergents de L’Auditori, com el Cosmos Quartet i el Kebyart Ensemble, entre d’altres. I el Cor de Dones del Gran Teatre del Liceu farà un concert de cors operístics wagnerians. Tot plegat, d’acord amb un equilibri estètic i el compromís amb el talent jove.\nUn festival internacional per “ampliar la base”\nEl Barcelona Obertura Spring Festival neix amb un propòsit clar: “donar projecció internacional a la programació musical de Barcelona”. Així ho va recordar ahir el seu director, Víctor Medem. Per a la primera edició, que se celebrarà del 4 al 17 de març, es va tancar un cartell amb disset concerts que majoritàriament era la suma de les programacions previstes per L’Auditori, el Palau de la Música, el Liceu i la promotora Ibercamera. De fet, cadascuna de les tres institucions aporta 20.000 euros al funcionament ordinari de l’oficina del festival.\nA la llarga, però, la voluntat de l’Spring Festival, que té un pressupost d’1,7 milions d’euros (més els 239.000 de la programació paral·lela de l’Obertura City+), és bastir un cartell diferenciat d’altres propostes europees, o si més no amb una línia artística més definida i amb un horitzó: arribar a tenir una oferta d’estrenes i projectes que mobilitzin els melòmans internacionals. “Hi estem treballant”, diu Víctor García de Gomar, director artístic adjunt del Palau de la Música i a partir del setembre al capdavant de la direcció artística del Liceu. De moment, pas a pas. El primer ha sigut explicar a fora què serà el festival. “Hem destinat 39.000 euros a una campanya internacional”, diu Medem. Però també és important mirar cap a la ciutat, que sigui “un festival de ciutat”.\n“Part del festival és subratllar el que fem a Barcelona, que és un centre musical molt important però sembla que no ens ho creiem”, diu la directora artística del Liceu, Christina Scheppelmann. Tanmateix, per projectar-se a l’exterior és fonamental saber projectar-se a casa i aconseguir que, com diu Medem, “durant dues setmanes de l’any la música clàssica sigui la gran protagonista a la ciutat” i que interpel·li “un públic no només melòman, sinó més ampli”. És a dir, cal ampliar la base aquí, que la ciutat s’ho cregui.


La nova Sebastiana del Castillo | FET a TARRAGONA\nUn assaig del ball parlat de Sebastiana del Castillo a càrrec de mebres de l’associació Mulassa de Tarragona. Foto: David Oliete.\nTot comença amb una història d’amor entre dues persones de classes socials diferents. La jove Sebastiana del Castillo s’enamora d’un granadí provinent d’una família humil, i això el pare de la noia no ho pot permetre de cap de les maneres: els rics s’han d’ajuntar amb els rics i els pobres amb els pobres. Són temps en què la dona passa de l’autoritat paterna a la del marit, sense veu ni vot.\nLa Sebastiana, però, transgredeix aquest costum patriarcal i insisteix a fer allò que li dicta el cor, a desgrat de la negativa del pare. La seva família, per mitjà dels germans, opta aleshores per clausurar-la en un castell, fet que explica el perquè del nom de la protagonista. Gràcies a la complicitat d’un nebot, la Sebastiana aconsegueix que el seu estimat l’ajudi a escapar, i aleshores comença una marató de sang i fetge, digna d’una pel·lícula de Quentin Tarantino. Després d’uns esdeveniments que no desvelarem, la Sebastiana s’enrola en un grup de bandolers, que l’erigeixen com a capitost del grup.\nLA MULASSA RECUPERA I ACTUALITZA AQUEST BALL DEL SEGLE XIX QUE TÉ COM A PROTAGONISTA UNA BANDOLERA\nEl Ball de Sebastiana del Castillo es va representar a la ciutat entre els anys 1854 i 1929. Segons explica el filòleg i gestor cultural Jordi Bertran en diversos llibres dedicats a les festes de Santa Tecla de Tarragona, va ser “un dels balls més populars del segle XIX”. També sabem que s’hi utilitzaven trabucs i “un petit canó, similar al que encapçala la festa de Sant Roc, al barri del Cós del Bou”, tal com recull Bertran. En els orígens, els personatges, com en altres balls parlats, eren interpretats per homes.\nEnguany la Mulassa de Tarragona ha decidit embarcar-se en la recuperació i actualització d’aquest ball. Va ser un dels darrers a perdre’s, al segle XX, i per això encara hi ha persones que recorden haver-ne presenciat alguna actuació, o que els parents en parlessin. L’equip de la Mulassa encapçalat pel director teatral Marc Chornet no s’ha cenyit estrictament a la tradició i ha volgut canviar el sentit del ball, que podríem afirmar que, en termes morals, alertava del suposat perill que comporta la dona que s’atreveix a fer el que li plau.\nEL NOU BALL PARLAT ÉS REPRESENTA AQUEST DIMARTS 18 DE SETEMBRE A LA PLAÇA DE LES COLS\nEls mulassers, per contra, l’han reconvertit en “una sàtira en clau feminista”, segons afirma Chornet, que defensa les oportunitats que planteja aquesta interpretació, tenint en compte que la festa, per la seva condició tradicional, ha tingut “un caràcter molt masculí i masculinitzat”.\nPer aquest motiu, en aquesta nova versió els bandolers que apareixen en el text del segle XIX són dones, i el mateix succeeix amb el personatge del nebot, que esdevé neboda i que té un paper crucial en la justificació d’aquesta interpretació. Una altra de les novetats de la història és que Sebastiana del Castillo viatja fins a Tarragona, on la resta de bandoleres li expliquen les seves experiències de rebel·lió contra el masclisme.\nAquest és un fragment de l’ampli reportatge que publiquem íntegrament al número 31 del FET a TARRAGONA. La revista la pots trobar a Llibreria La Capona, Llibreria Adserà, Cal Matias (Serrallo) i Quiosc El Miracle (Via Augusta, 8).\nSi prefereixes rebre les revistes a casa i gaudir dels avantatges de ser membre del Club del FET, subscriu-t’hi ara i aquí per només 30 euros tot l’any.


Serveis - Autoplot\nEls serveis que oferim van dirigits a enginyeries i al sector industrial en general on la documentació gràfica jugui un paper important.\nLa nostra àmplia experiència ens permet actuar en diversos sectors industrials i arquitectònics: instal·lacions, canonades, procés, mecànica, obra civil, urbanisme, sistemes contra incendis, electricitat i sistemes hidràulics entre altres.\nAutoplot pot constituir un valuós suport per al desenvolupament dels projectes de la vostra empresa, també els de molta envergadura, per a cobrir necessitats de disseny i delineació i absorbir puntes de feina. Per a fer front amb eficàcia a les exigències de la vostra empresa, posem a la vostra disposició els mitjans humans, tècnics i materials necessaris.\nAutoplot presta als seus clients un tracte personal i professional, garantint una absoluta confidencialitat per als seus projectes en totes les fases d’elaboració, oferint la possibilitat de dur-los a terme tant a les nostres oficines com a les del client.


Canya de sucre - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Canya (sucre))\nLa canyamel, canya de sucre o canya dolça (Saccharum officinarum) és una planta de la família de les Poaceae. Es conrrea per les seves canyes d'on s'extreu el sucre. Amb un volum anual de producció superior a 1300 milions de tones (FAO 2002), és la primera planta conreada en el pla mundial. Fou fins al començament del segle XIX l'única font important de sucre.\nLa canya de sucre és una gramínia gran, tropical i herbàcia, d'una alçada de fins a 6 m. Les tijes, d'un diàmetre de 1,5 a 6 cm, son balmades amb entrenussos plens. Les fulles, alternes, son repartides en dos files oposades, La inflorescència és un pinacle terminal de 50 cm a 1 m de llarg. En el conreu la canya dolça es generalment tallada ans de la floració. Es una planta vivaç per la seva rabassa rizomatosa.\nDes del segle VI a.C. es coneix l'extracció de sucre de canya a la Xina. L'expedició d'Alexandre el Gran fins a l'Indo la va fer conèixer per primera vegada als europeus. Fou importada al Perú cap el segle XVI.\nÀ partir del segle VII, els Àrabs l'introduirien després de Pèrsia en el conjunt dels territoris que ocuparen, en especial a Xipre, Creta, i fins l'Al-Àndalus. A Granada es conserva el "trapiche" més antic d'Occident. La canya de sucre fou introduïda al Carib per Cristòfol Colom en el seu segon viatge en el 1493, on el seu clima favorable permeté obtenir fins a tres recoltes anuals. Aquest conreu que necessitava una abundant mà d'obra va alimentar el tràfic d'esclaus provinents d'Àfrica.\nCultiu de canya de sucre requereix un clima tropical o Temperat, amb un mínim de 60cm d'humitat anual. És un dels més eficients fotosintetizadors del regne vegetal. Es tracta d'un planta C 4 , chapaç de convertir fins a un u per cent de l'energia solar incident en biomassa.  A les regions principals de cultiu, com ara Maurici, Puerto Rico, Índia, Indonèsia, Pakistan, Perú, Brasil, Bolívia, Colòmbia, Austràlia, Equador, Cuba, el Filipines, el Salvador i Hawaii, els cultius de canya de sucre pot produir més de 15 quilos de canya per metre quadrat de sol.\nLa canya de sucre es cultiva en molts sòls que van des de el molt fèrtil i ben drenat mollisol, el pesat vertisol, l'àcid infèrtil oxisol, les torbes histosol fins el rocós andisol. Tant un bon subministrament d'aigua com el sol abundant, fan augmentar la producció de la canya de sucre. Això ha fet que els països desèrtics amb bones instal·lacions de reg, com ara Egipte, arribin a ser unes de les regions amb més alt rendiment de cultiu de la canya de sucre.\nL'objectiu principal de la deshidratació consisteix en prolongar la vida útil dels aliments per reducció de la seva activitat d'aigua.\nDeshidratació per aire calent [modifica]\nMecanisme de la Deshidratació [modifica]\nQuan l'aire calent entra en contacte amb un aliment humit, la seva superfície s'escalfa i la calor transmesa s'utilitza com a calor latent d'evaporació, amb la qual cosa l'aigua que conté passa a estat de vapor. L'aigua s'escapa de la superfície dels aliments pels següents mecanismes:\nDeshidratadors d'Aire Calent [modifica]\nSón unes instal·lacions cilíndriques o rectangulars en les que el producte descansa sobre una malla. En aquestes, l'aliment és travessat per un flux d'aire calent a una velocitat relativament baixa. Aquestes instal·lacions posseeixen una gran capacitat de deshidratació i són barates d'adquisició i de funcionament.\nEfectes sobre els aliments [modifica]\nTextura: La principal causa d'alteració de la qualitat dels aliments deshidratats per aquests sistemes rau en les modificacions que aquests provoquen en la seva textura. En els aliments adequadament escaldats les pèrdues de textures estan provocades per la gelatinització del midó, la cristal·lització de la cel·lulosa i per tensions internes provocades per variacions localitzades en el contingut en aigua durant la deshidratació.\nValor Nutritiu: Les pèrdues de valor nutritiu que es produeixen durant la preparació de fruites i verdures són generalment majors que les que ocasiona el propi procés de deshidratació.\nResum del Procés de Fabricació de Sucre de Canya Cru [modifica]\nEl tambor cilíndric suspès d'un eix té parets laterals perforades, folrades en l'interior amb tela metàl·lica. Entre aquestes i les parets hi ha làmines metàl·liques que contenen de 400 a 600 perforacions per polzada quadrada. El tambor gira a velocitats que oscil·len entre 1000 i 1800 rpm. El revestiment perforat reté els cristalls de sucre que es pot rentar amb aigua si es desitja. El licor mare, la mel, passa a través del revestiment degut a la força centrífuga exercida (de 500 fins a 1800 vegades la força de la gravetat), i un cop el sucre és purgat es talla, deixant la centrifugadora llesta per a rebre una altra càrrega de massa cuita. Les màquines modernes són exclusivament del tipus d'alta velocitat (o d'una alta força de gravetat) proveïdes de control automàtic per a tot cicle. Els sucres d'un grau poden purgar-se utilitzant centrifugadores contínues.\n8. Màquines i Equips: Els primers tipus de molins de canya empraven rodets verticals de fusta mòlta per animals, força hidràulica o motors de vent. Se li atribueix a Sematon haver sigut el primer en disposar tres rodets horitzontals en la forma triangular actual, i alguns prestigiosos autors afirmen que va ser ell qui va idear el primer molí d'aquest tipus, mogut mitjançant vapor a Jamaica.\n9. Capacitat de l'Equip: Degut al fet que són molts els factors que influeixen en la selecció de l'equip adequat en l'enginy sucrer, les xifres mitjanes podrien conduir a conclusions errònies. Les condicions locals, les característiques i riquesa del contingut de la canya, el tipus de procés, la qualitat desitjada de la producció i moltes altres consideracions, afecten a la mida i capacitat de màquines i equips en les diferents estacions de la fàbrica.\n10. Nous Processos per a l'Operació en Petita Escala: El procés més recent és el separador TILBY; la canya es talla longitudinalment en dues meitats, cada meitat passa pel seu propi separador de manera que la medul·la és remoguda de l'inerior de l'escorça. Després, aquesta escorça es raspa encara més per remoure la capa exterior de revestiment de cera. Les capes s'anomenen, en general, Compith per a la porció de la medul·la, Comsind per a la capa fibrosa i Dermax per a la coberta de cera.\nAlgunes Definicions Generals de la Canya de Sucre [modifica]\nEmmagatzematge a Granel del Sucre Refinat [modifica]\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Canya_de_sucre&oldid=11188006»\tCategories: CanyesAndropogòniesSucreCategories ocultes: Plantes sense registre fòssilArticles de plantes\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 9 març 2013 a les 03:49.


Continuem treballant per a tu - ESOLVE, CONSULTORÍA E INGENIERÍA MEDIOAMBIENTAL\nLa crisi sanitària provocada pel virus COVID-19 i la consegüent declaració de l’estat d’alarma ha fet que en ESOLVE prenguem mesures per a protegir tant als nostres treballadors i clients com al conjunt de la població. Aquestes mesures també tenen com a objectiu continuar prestant els nostres serveis i provocar el menor impacte possible en tots els nostres clients.\nTreballem des de casa: hem preparat els nostres equips per a poder realitzar el teletreball de manera òptima, sense afectar el resultat.\nFem les reunions per videoconferència: evitem les reunions presencials i utilitzem mitjans telemàtics per a estar en contacte entre nosaltres i amb els nostres clients.\nAtenem els casos urgents: les feines de camp han estat reagendades, però ens farem càrrec d’aquells casos que necessitin una actuació de caràcter urgent, sempre prenent les mesures de seguretat que siguin necessàries.\nPots contactar-nos: estem a la teva disposició a través de l’e-mail i dels telèfons habituals.\nA ESOLVE farem el posible per què la situació pugui ser controlada l’abans possible, sent flexibles i donant el millor de nosaltres. Esperem veure’ns aviat.\n← ESOLVE finalitza amb èxit un projecte geològic a Amèrica Central\tL’administració suspèn els terminis dels tràmits per la COVID-19 →


Fulls de Paper Regal Estucat de 70X1m. Margarides i Abelletes » Comercial Ramos Lleida\nInici / 02. Paper Regal Polipropilè i més / Outlet paper de regal i més / Fulls de Paper Regal Estucat de 70X1m. Margarides i Abelletes\nPaquet 50 fulls de paper de regal estucat brillant 60gr, de 70cm d’ample i 1m de llarg. Diseny: abelletes i margarides. Colors: verd, blanc, groc i negre.\nSKU: 016-300359 Categories: 02. Paper Regal Polipropilè i més, Outlet paper de regal i més


Quina és la vida útil de les bateries?\nLa gran majoria de bateries són de Liti-ió, com la majoria d’aparells electrònics portàtils, ja que es tracta de la tecnologia actualment amb un millor equilibri entre densitat energètica i preu. Les primeres bicicletes elèctriques funcionaven amb bateries de plom que feien pujar el pes de la bicicleta a més de 40kg.\nSegons la majoria de fabricants la vida útil d’una bateria de Liti-ió oscil·la entre els 500 i els 1.100 cicles complets de càrrega. En aquest sentit, a nivell teòric, un ciclista que utilitza la bicicleta diàriament per fer uns 15km i realitza l’equivalent a dues càrregues completes setmanals podria fer servir la bateria durant uns 10 anys. A la pràctica però cal tenir en compte que igual com passa amb altres aparells, la bateria va patint un lleuger desgast anualment amb independència de la utilització que alguns fabricants quantifiquen en fins a un 5%, de manera que no és estrany que hagi perdut una part significativa de la capacitat passats 4 o 5 anys, tot i seguir funcionant.\nQuin és el temps de càrrega d’una bateria?\nEl temps d’una càrrega completa varia sobretot depenent de la capacitat total de la bateria, del seu voltatge i del transformador. De manera orientativa les potències de càrrega oscil·len entre 50 i 150W, i els temps de càrrega entre 2,5 i 4 hores. En tot cas, la majoria de fabricants faciliten aquesta informació. Una vegada la càrrega està completa la majoria de transformadors deixen de consumir de manera que no hi ha cap problema en deixar la bateria carregant durant la nit.\nQuant pesa una bateria?\nLes bateries de major capacitat també pesen més, amb diferències que poden arribar als 3 o 4 kg. En aquest sentit, el més recomanable és ajustar la mida de la bateria al tipus d’ús majoritari que es vulgui realitzar de la bicicleta.\nQuin manteniment he de fer a la bateria?\nUs en deixem alguns consells de manteniment, però recomanem consultar el manual d’instruccions facilitat per cada fabricant per saber de manera més precisa quines són les atencions que ha de rebre cada bateria.\nAbans del primer ús, fer una càrrega fins al 100%, sempre que no vingui del tot carregada de fàbrica.\nCarregar les bateries amb freqüència sense esperar que es descarreguin del tot. No cal fer-ho després de cada ús, però cal tenir en compte que la bateria treballa una mica millor quan es troba per sobre del 50%.\nGuardar sempre les bateries en llocs secs i ventilats a una temperatura d’entre 10 i 30ºC. Durant l’hivern, quan fa molt fred es recomana guardar les bateries dins de casa si la bicicleta s’aparca en un garatge o traster.\nSi es preveu no utilitzar la bateria durant molt de temps, l’ideal és deixar-la amb un nivell de càrrega entre un 50 i un 60%, ni molt buida ni completament carregada. A més, cal realitzar una càrrega completa com a mínim cada 3 mesos.


hi ha més porcs que persones (ecologia) - BARCELONA RADICAL\nhi ha més porcs que persones (ecologia)\nEl nombre de porcs supera el de persones a Espanya, segons el Ministeri de Medi Ambient. La població porcina ha arribat al seu màxim històric amb 50 milions de caps, 3,5 milions més que la població espanyola actual.\nSegons les dades estadístiques facilitades i que ha recollit el diari britànic The Guardian, des del 2013 el nombre de porcs ha augmentat en nou milions. La indústria porcina produeix quatre milions de tones de carn cada any i les seves exportacions van créixer l’any passat un 9%.\nPerò els hàbits alimentaris espanyols no justifiquen en absolut aquest creixement. Segons les dades oficials, a Espanya es consumeixen 21,2 quilos de porc per persona, la qual cosa suposaria menys de la meitat de la producció. L’altra meitat s’exporta, tot i que l’impacte ambiental del 100% de la seva criança es queda a casa.\nLa creixent indústria del porc té una repercussió directa notable en el medi ambient. En aquests moments ocupa el quart lloc en emissions de gasos d’efecte hivernacle a Espanya, només per darrere del transport, l’electricitat i la indústria.\nEl consum de l’aigua necessària per mantenir en bones condicions aquests animals és un dels factors de més impacte: es calcula que cada porc necessita 15 litres diaris d’aigua, la qual cosa significa un consum més gran que el de les ciutats de Sevilla, Saragossa i Alacant juntes.\nEls purins, per la seva part, contaminen des de fa anys les aigües subterrànies d’àmplies zones agrícoles i les granges de porcs, que van emigrant d’unes comunitats autònomes a les altres, són responsables d’un 27% de les emissions d’amoníac a l’atmosfera.\nPer tot això, el Govern de l’Estat treballa sobre un projecte de llei per “permetre un eficaç i correcte desenvolupament de l’activitat ramadera al sector porcí, conforme a la normativa vigent en matèria d’higiene, sanitat animal, benestar dels animals i medi ambient”.\nSegons recull el diari britànic, Espanya és, per diverses raons, un dels països amb més tradició de menjar porc. Els escrits de l’època romana destaquen la protecció especial que rebia aquest animal per part dels gots, i quan els musulmans van conquerir la península Ibèrica, el porc va començar a ser un símbol de la resistència cristiana. Durant l’època de la Inquisició, menjar aquest animal en públic permetia als jueus i els musulmans demostrar que abraçaven completament la fe cristiana.


Etiqueta: "Subirana Rebull, Rosa M. (Rosa Maria), 1948-" (9)\nActe de Graduació dels Màsters de la Facultat de Geografia i Històriaactes acadèmics i inst...Català15 jul. 2016163337El 19 de juliol de 2016 a les 17:00h. té lloc al Paranimf del Edifici Històric de la Universitat de Barcelona, l'acte de graduació dels Màsters Oficials d'estudis avançats en Història de l'Art; en estudis llatino-americans i en música com a art interdisciplinar, de la Facultat de Geografia i Història.\nCloenda del Seminari Internacional 'Imatges del poder a la Barcelona del Set-cents'històriaCatalà12 maig 20151522Valoracions de les aportacions i cloenda del Seminari Internacional 'Imatges del poder a la Barcelona del Set-cents' el dia 29 d'abril de 2015 a la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de Barcelona. Cloenda a càrrec de Joan Ramon Triadó i Rosa Maria Subirana.\nConservació patrimonial i context històric-artístic. Debat 2històriaCatalà12 maig 20151754Segon debat de la sessió sobre Conservació patrimonial i context històric-artístic del Seminari Internacional 'Imatges de poder a la Barcelona del Set-cents' el dia 28 d'abril de 2015 al Palau Moja de Barcelona. Debat moderat per Rosa Maria Subirana.\nConservació patrimonial i context històric-artístic. Debat 1històriaMultilingüe12 maig 20151653Primer debat de la sessió sobre Conservació patrimonial i context històric-artístic del Seminari Internacional 'Imatges de poder a la Barcelona del Set-cents' el dia 28 d'abril de 2015 al Palau Moja de Barcelona. Debat moderat per Rosa Maria Subirana.\nSettecento elegante, Settecento selvaggio. La decorazione degli appartamenti della principessa Cornella ...\nCostanza a Palazzo BarberinihistòriaItalià11 maig 20151908Conferència de Michele di Monte de la Galleria Nazionale di Arte Antica di Palazzo Barberini el dia 28 d'abril de 2015 al Palau Moja dins la sessió de Conservació patrimonial i context històric-artístic del Seminari internacional 'Imatges del poder a la Barcelona del Set-cents' moderada per Rosa Maria Subirana.El simposi preté examinar les característiques del patrimoni artístic ...\nComitent i artista: el bisbe Gabino de Valladares i "El Vigatà" en la decoració pictòrica del Palau ...\nEpiscopalhistòriaCatalà11 maig 20151720Conferència de Rosa Maria Subirana de la Universitat de Barcelona el dia 28 d'abril de 2015 al Palau Moja dins la sessió de Programes artístics de palaus i/o cases senyorials a Barcelona del Seminari internacional 'Imatges del poder a la Barcelona del Set-cents' moderada per Laura García Sánchez.El simposi preté examinar les característiques del patrimoni artístic de la ...\nLa pintura mural de Luca GiordanohistòriaCastellà11 maig 20151876Conferència d'Andrés Úbeda de los Cobos del Museo del Prado el dia 28 d'abril de 2015 al Palau Moja dins la sessió de Conservació patrimonial i context històric-artístic del Seminari internacional 'Imatges del poder a la Barcelona del Set-cents' moderada per Rosa Maria Subirana.El simposi preté examinar les característiques del patrimoni artístic de la ciutat a partir de ...\nInauguració oficial del Simposi Internacional 'Imatges del poder a la Barcelona del Set-cents'històriaCatalà8 maig 20151871Inauguració del Simposi Internacional 'Imatges del poder a la Barcelona del Set-cents. Relacions i influències en el context mediterrani' a càrrec de Joan Sureda, IP ACAF/ART; Rosa Maria Subirana, coordinadora del simposi; Joan Ramon Triadó, coordinador del simposi; Maria Rosa Terés, directora del departament d'Història de l'Art; Xavier Roigé, Degà de la Facultat de Geografia i ...\nEl document com a font de narracions biogràfiques: el cas de Francesc Pla, El Vigatàbelles artsCatalà3 febr. 201272943'El document com a font de narracions biogràfiques: el cas de Francesc Pla, El Vigatà.' - Rosa Maria Subirana, Universitat de Barcelona, ACAF-ARTQuart panell dins el marc del seminari 'Narratives Biogràfiques en la Història de l'Art,' amb l'objectiu bàsic de reconsiderar les Vite de Vasari en el seu context i en la seva visió d'època, i analitzar de quina manera el ...


Nissan presenta un nou ERO temporal a Barcelona que afectarà 1.948 treballadors – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Nissan presenta un nou ERO temporal a Barcelona que afectarà 1.948 treballadors\nNissan presenta un nou ERO temporal a Barcelona que afectarà 1.948 treballadors\nDissabte, 26 setembre, 2009\nEl fabricant d’automòbils Nissan ha anunciat el 21 de setembre un nou ERO temporal per a 1948 treballadors en les plantes de Barcelona i Montcada i al departament de logística dels vehicles situat al port de Barcelona. L'ERO afectarà a una mitjana de 27 dies per treballador des del dia 1 d'octubre fins el 31 de març de 2010, éssent els treballadors més afectats els de la línia de muntatge de la furgoneta Primastar amb 38 dies d'afectació i els de la línia d’ensamblatge dels models Pathfinder i Navara amb 30 dies. Al mateix temps que l'ERO, per fer-lo més digerible, Nissan anunciava l'avançament en quatre mesos de la posada en marxa de forma estable d'un segon torn el febrer de 2010.\nAquest ERO va ser anunciat per Nissan el passat mes d'agost per a 2.025 treballadors però l'empresa va retardar la seva presentació al Departament de Treball fins el 21 de setembre, afectant finalment a 1.948 treballadors.\nLa decisió s’emmarca en els plans de l’empresa d’adeqüar la plantilla mentre continuï baixa la càrrega de treball a causa del descens de les vendes per la paralització de la demanda. La producció prevista per a tot 2009 és de només 50.000 unitats, 2,7 vegades menys que els 135.000 vehicles que va produir la factoria de Zona Franca a Barcelona l’any 2008. Per a l'any 2010 l'empresa ha presentat unes previsions de producció de 100.000 vehicles, quasi la meitat dels quals provindrien de la congelació de la planta prevista a la ciutat de Tànger.\nEl pla industrial que es va signar al febrer per part de CCOO, UGT i USOC amb la Direcció de l’empresa, pla que la CGT no va signar, no incloïa cap expedient d’extinció de contractes i sí l’adjudicació de nous models, per tant aquest nou ERO temporal suposa una nova bofetada a la cara dels sindicats pactistes i una mostra del poc respecte que té l’empresa pels acords signats.\nNissan es defensa afirmant que el pla ja contemplava que hi havia un període que la càrrega de treball seria molt inferior a la producció que s’havia portat a terme en les plantes de Catalunya fins a ara i que es preveien mesures d’ajustament. Aquesta falta de treball afectarà, segons l’empresa, a la producció fins a 2012, però espera contrarestar amb l’arribada a la fi d’aquest any de la NV-200, la nova furgoneta petita, per a la fabricació de la qual la multinacional japonesa ha rebut 709 milions en ajudes de la Generalitat, dirigides a evitar majors acomiadaments.\nEls sindicats consideren que si s’hagués planificat amb antelació l’inici de la fabricació de la NV200 a Barcelona no hagués estat necessari aquest ERO temporal i els 698 acomiadaments que ha portat a terme recentment Nissan. Remarquen que les intencions de Nissan són estalviar-se una nòmina amb aquest ERO contradictori amb un augment de la producció.\nDes de la Secció Sindical de la CGT valoren negativament la presentació d'aquest nou expedient temporal. Els sembla vergonyós que després de la massacre que han fet amb els companys acomiadats, tinguin la cara dura de presentar un nou ajustament de plantilla temporal a costa de l'atur dels treballadors.\nAquesta secció sindical ha rebutjat la presentació d'aquest ERO, per les circumstàncies ocorregudes en l'empresa, així com les que continuen passant, tals com:\n* Implantació de torns de treball clandestins, sense comunicar-los al Comitè d'Empresa i sense saber la plantilla ni personal afectat.\n* Realització d'hores extraordinàries durant els caps de setmana per companys que han tingut la sort de no ser acomiadats i que creuen que mai ho seran.\n* Nul·la formació i adaptació per als treballadors, després dels canvis de lloc de treball, ni per a l'aprenentatge del nou producte.\n* Aplicació de relleus en les plantes davant la necessitat de millorar la càrrega productiva.\n* Aplicació de ritmes de treball negatius per a la salut dels treballadors.\nLa Secció Sindical de la CGT fa una crida a tots els treballadors i treballadores, a la no col·laboració amb la Direcció de Nissan així com a la no realització d'hores extraordinàries.


"Alerta que els poden sorprendre a l'estil Isabel Gemio amb allò de "tengo una carta para ti". Els últims, jutges sobiranistes i immigrants pakistanesos pro-CiU"\nper Toni Aira 08 de setembre de 2015 19:01\nSegur que ho recorden. Fa 13 anys, centenars d'immigrants es van tancar en diverses esglésies de Barcelona en contra de la Llei d'estrangeria. I d'allò en va sortir un eslògan que va fer fortuna als mitjans: "Papers per a tothom". Doncs bé, ara de nou tenim el PP al govern de Madrid, i tot apunta que s'ha fet amb l'eslògan. Que s'hi ha sumat. Que ara sí que vol papers per a tothom. O diguem-ho millor: que vol empaperar (o amenaçar de) tothom que es posicioni pel procés català o pel dret a decidir. Alerta, prohoms i la resta, que els de Mariano Rajoy i Jorge Fernández els poden sorprendre un dia d'aquests a l'estil Isabel Gemio i dir-los allò entranyable de "tengo una carta para ti". Els últims, de moment, els de la setmana, jutges sobiranistes i immigrants pakistanesos pro-CiU.\nÉs claríssim el missatge que, sempre via filtració pornogràfica prèvia als mitjans, traspua l'actuació (presumiblement bruta en alguns casos i emparada en l'excés de zel en d'altres) contra aquells que se signifiquen pel procés català. La idea és nítida: pot tenir conseqüències. I això ja siguis tot un senyor jutge com en Santi Vidal i la resta de col·legues seus que a estones lliures han decidit pensar en una futura Constitució catalana, o ja siguis un immigrant membre de la sectorial de "nous catalans" de Convergència. Aquí, del primer a l'últim, tots podem rebre. Capisci?\nDeia ahir el mestre Francesc-Marc Álvaro, a la ràdio, que cada dia quan es lleva mira diaris com El Mundo (on per cert va escriure quan encara no el devien considerar perillós) a veure si surt en portada via algun paper filtrat sobre ell o algun familiar. Ho deia amb ironia, amb humor, igual com jo ara he intentat plantejar aquest article però per exposar-los un fet greu: el règim no de terror però sí de por al cos que n'hi ha que estan impulsant.\nUn nano (o una nana o un home gran o ix) pot anar a un estadi de futbol amb l'estelada al coll i pot rebre una pallissa per part de membres d'un cos uniformat. Així, arbitràriament. Ara li toca a un que es diu Rafel i és de Cadaqués, ara a un que sigui de Barcelona i es digui Eduardo (Reyes, per exemple, com el mestre de l'associació Súmate). Oi que entenen el missatge? Oi que veuen que una mica per aquí, una mica per allà, el missatge pot anar quallant? I oi que veuen que això és molt greu però alhora diu molt de fins a quin punt el procés català avança i a Madrid n'hi ha que ho han entès? Doncs això. Que molta prudència i molta fermesa i feina ben feta, però que la por no ens la posin al cos. Perquè com va dir el poeta (Ben Jonson), "no hi ha major infern que ser presoner de la por". I presoners ja hem dit que no ens volem, oi?


Transparència radical: Aplícala per fomentar la creativitat i la innovació\nCultura d'Innovació, Empreses Innovadores\nEscrit per Ignasi Clos 10 Juliol, 2019 No hi ha comentaris\nLes noves generacions de Millennials i Centennials ens estan portant a nous models de gestió. Ens exigeixen majors nivells de comunicació interna i col·laboració, el que ens obliga a dur a terme una profunda transformació organitzativa. Avui ens centrem en una d’aquestes noves exigències: la transparència radical o la hipertransparència, que pot suposar una gran oportunitat per crear organitzacions que enamorin a aquestes noves generacions i, sobretot, als seus clients. Descobrim com!\nQuè és la transparència empresarial?\nSe sol parlar de transparència en l’àmbit econòmic, ja que s’aplica en aquells mercats en què es gestionen aspectes rellevants com:\nProductes, béns i serveis disponibles.\nCondicions d’accés als mateixos.\nUn mercat amb un elevat grau de transparència aporta múltiples beneficis, com la desintermediació (evitant així pujar innecessàriament els preus), o l’increment del coneixement del comprador o usuari respecte als béns als quals està accedint.\nAquest concepte de transparència s’ha traslladat durant les últimes dècades a àmbits com l’administració pública, la política, i els mitjans de comunicació, relacionant-lo sempre amb els mateixos tipus de beneficis:\nIncrement del coneixement del comprador o usuari: En el cas de l’administració, nosaltres, els ciutadans.\nReducció de la intermediació: En l’administració, en molts casos, la corrupció!\nA l’empresa, passa el mateix. La transparència empresarial és un element clau per fomentar entorns de confiança i motivació intrínseca entre els treballadors, els usuaris, els clients, i altres stakeholders, etc. Aquests són els ingredients imprescindibles per a fomentar la capacitat d’innovació de qualsevol organització. (Clicktotweet)\nLa transparència empresarial permet donar a conèixer a la societat la forma d’actuar que té l’empresa en aspectes clau com:\nResultats de negoci.\nSous. Principalment en empreses públiques.\nRelacions amb els proveïdors. D’especial interès en empreses tèxtils, per exemple, les que produeixen en mercats asiàtics i africans a través de terceres empreses, amb la mirada posada en les condicions laborals dels seus proveïdors.\nLa transparència incrementa la confiança i motivació dels equips interns, però també millora el grau de confiança i bona reputació externa sobre les formes de fer d’una companyia. Aspectes clau per seguir aconseguint clients, inversors, i futurs negocis.\nTransparència o sobreexposició? L’impacte de les xarxes socials en la transparència empresarial\nUn gran referent de la transparència empresarial en la Societat de la Innovació és Elon Musk, l’ara CEO de Tesla. Tant per les coses bones, com per a les dolentes.\nAl costat positiu, Musk és conegut per les seves piulades, a través de les quals ha sabut crear una cultura d’empresa amb un propòsit clar i ambiciós, que escolta a l’usuari final, accessible i de bon tracte.\nA l’altra cara de la moneda, Musk és encara més famós per les seves aparicions en mitjans, sobretot a Twitter. Des d’aquesta xarxa social, informa sobre temes corporatius, d’especial rellevància, com l’evolució del negoci, temes operatius interns, o la possible venda de la companyia. En definitiva, més que transparència, això és sobreexposar-se en el canal equivocat.\nDe fet, l’últim dels tweets, que veiem en aquest gràfic d’El Economista, li va costar el lloc de president. És evident que, des d’aquell mes d’agost de 2018, Elon Musk ha reduït les seves aparicions frívoles a les xarxes socials.\nDe què parlem quan parlem de transparència radical? Per què és necessària per crear entorns organitzatius innovadors?\nMolts estudis sobre la gestió d’equips asseguren que l’èxit del seu treball i de les organitzacions és gràcies a l’era de la innovació i al nivell de confiança entre els seus membres. La confiança es compon, al seu torn, de tres elements:\nCompetències: creure que els membres dels equips tenen les habilitats necessàries per dur a terme la tasca i objectius designats.\nCredibilitat: creure que els membres dels equips són congruents amb els seus compromisos.\nSinceritat: creure que els membres dels equips actuaran tal com diuen que faran.\nVegem la metàfora del tamboret, referint-nos a la confiança:\nImatge de Kaxi.es\nÒbviament, les diferents potes de la confiança es construeixen amb transparència, no amb secretisme.\nSi com a líder, el que busques és crear relacions i tasques amb sentit i un propòsit de transformació real (el que en anglès en diuen Meaningful work o massive transformation purpose), i que l’equip tingui èxit en la realització de la seva missió, necessites creure en la transparència que possibiliti la confiança entre els diferents membres de l’equip.\nCom esbrinar el nivell de transparència de la teva empresa\nÉs senzill. Ara et donaré algunes pistes per descobrir en quin punt està el nivell de transparència en la teva empresa. Pots fer-ho a través de les frases que expressen les persones de l’organització. Algunes d’elles poden donar senyal de manca de confiança, poca connexió i col·laboració, comunicació limitada entre les diferents parts de l’organització, etc.\n“No ho sé… Pregunta al cap”: En aquest cas, el cap s’ha col·locat en el centre de tot, amb l’obligació a passar per ell per poder avançar. L’equip és tan depenent d’ell, que al final el procés, es fa ineficient.\n“La mà dreta no sap el que està fent la mà esquerra”: Aquí, es creen sitges en les quals els departaments no saben què estan fent els altres. En aquests casos, es dóna la duplicitat de tasques i altres moltes ineficiències.\nEn lloc d’aquestes, l’ideal seria trobar-nos amb expressions com:\n“Puc dir-te el que penso?”\n“Com sé si estic en el cert?”\n“Gràcies per la feina feta. Em va ajudar a … “\n“No ho sé, però ho podem esbrinar i resoldre nosaltres mateixos, tenim la informació.”\nNecessitem crear organitzacions amb informació rellevant accessible per a totes les persones que la composen, per potenciar la seva autonomia i capacitat creativa.\nLa transparencia radical impulsa bienestar en la #empresa de la misma forma que todo lo malo ocurre a puerta cerrada. En la sociedad de la #innovación, la #transparencia radical es un must! En breve en el blog 🖌 #innovationillustrations pic.twitter.com/ydVKWOmg2X\nA SDLI, utilitzem algunes preguntes per identificar el nivell de transparència (radical o no) de l’organització, per exemple:\nConeixes els punts forts i febles de l’organització, així com els dels competidors?\nConsideres que disposes de la informació rellevant del negoci, que et permet prendre decisions clau en el dia a dia?\n¿Aportes coneixement a la resta de l’organització? Te l’aporten a tu?\nConsideres que, encara que no tinguis alguna informació puntual, pots accedir-hi en pocs passos?\nAcceptar el conflicte com a forma de creixement: el pas indispensable de la transparència\nA veure, què passa si dono informació que abans era privada? No estaré debilitant la meva organització? Els nous lideratges passen per l’acceptació del desacord saludable, per convertir el conflicte en una conversa calmada, que ens permet aprendre com a equip. Aquest és un dels elements clau de l’organització sana, de la qual ja hem parlat.\nAixò passa per expressar el que realment creus. Deixar que les persones parlin i diguin el que vulguin, i que ho facin en públic. Hem de ser capaços de dir-nos les coses a la cara, sense témer a la veritat. Només així, diu Ray Dalio, podrem crear companyies amb “meritocràcia en què les millors idees són les que sobreviuen“, independentment de qui les comparteixi.\n5 exemples de companyies que fomenten la transparència radical en l’empresa\nCas 1: Ray Dalio, Dot collector i la plataforma oberta de feedback 360º instantani\nRay Dalio és un guru internacional especialitzat en el tema de la transparència radical. A la seva empresa, va ser l’encarregat de desenvolupar Dot collector, una solució tecnològica en la qual, les persones de l’equip que assisteixen a les reunions, poden avaluar als altres davant la resta de companys. I ho fan amb relació a una sèrie de competències clau.\nAquest és un exemple real de visualització de l’eina, en la qual podem veure com alguns membres de l’equip avaluen de forma negativa al seu cap en alguns aspectes determinats:\nDot Collector és un clar exemple de transparència sobre feedback dels equips. Un element vital per fer a entendre a les persones quin és el seu impacte en els altres, i en quins aspectes poden millorar.\nCas 2: Board of Innovation, tacos, burgers i sushi per donar feedback\nUn altre cas similar, també relacionat amb el feedback instantani i públic, és la metodologia utilitzada per la consultoria d’innovació Board of Innovation, que com expliquen al seu blog, duen a terme a través d’Slack.\nEn aquesta eina de comunicació, els professionals ofereixen feedback a altres professionals:\nQuan el feedback és positiu, utilitzen la icona del taco mexicà abans de donar-lo.\nQuan és negatiu (però suau), utilitzen la icona de l’hamburguesa, ja que la carn simbolitza la crítica i el pa és l’element suavitzador.\nQuan és una crítica directa o necessitat de millorar en alguna cosa concreta, utilitzen el sushi, que s’entrega de forma crua.\nNo està malament, pel que fa a creativitat, oi?\nTots dos casos son molt semblants a l’eina Chapó de Induct Software, que utilitzem a SDLI: reconeixements i agraïment P2P, per tasques específiques que han realitzat els professionals.\nCas 3: Patagònia, transparent amb l’origen dels seus productes\nAquesta companyia, de la qual ja he parlat en altres ocasions, detalla de forma molt transparent com desenvolupen els seus productes, els materials que s’utilitzen i les condicions de treball de les persones que creen els productes.\nCas 4: Hubspot, informació relacionada amb el negoci i transparència per a tots els empleats.\nQuè comparteixen a Hubspot? Informació clau com el mètode per establir els preus dels nous productes, per discutir sobre temes clau del negoci, etc. La companyia posa a disposició dels seus treballadors una wiki en la qual es pot comentar tot allò que es consideri necessari.\nCas 5: Buffer\nL’empresa dóna accés a tothom als correus escrits i rebuts per part de tots els treballadors. Però no només això: el nivell de transparència a Buffer arriba fins a compartir obertament informació com…\nLlibres que estan llegint\nEl codi del producte\nEl road map del producte\nBeneficis de la transparència radical en l’empresa\nEnforteix el bon comportament i pensament.\nAjuda a mantenir estàndards elevats de rendiment.\nEstà alineat amb la meritocràcia ideal.\nAfavoreix l’aprenentatge continuat.\nConstrueix confiança en el lideratge.\nInjecta energia en el clima cultural corporatiu que, canalitzat de manera positiva, pot generar molt bons resultats.\nPot reduir la necessitat de reunions i millorar la presa de decisions.\nEn definitiva, impulsa el flux creatiu i la innovació!\nConsells per a construir organitzacions més transparents i, en conseqüència, més innovadores.\nDissenya els límits de la transparència de cada organització: fins on vols arribar? Per exemple, quan Hubspot va sortir a borsa, va canviar la política per definir la transparència fins a “on la llei ens permeti”, i va eliminar de l’equació la publicació de sous, perquè la informació ja no pertanyia només a la companyia.\nComunica que no creus en els beneficis de les converses a porta tancada.\nEscolta empàtica i comunicació no violenta. Això implica donar feedback amb respecte i de manera constructiva, sempre que l’altra persona estigui preparada per escoltar-la.\nImagina que tots saben com penses i com ets. Imagina que saps què pensen els altres i com son. No t’ajudaria això a prendre millors decisions? Aquest és el tipus de transparència radical a la qual estem anant. I segurament, serà per a bé.\nMoltes gràcies per llegir-nos. Si t’ha agradat aquest post, comparteix-lo a les Xarxes Socials per fomentar la transparència radical!


Importants victòries del Mini Femení i del Sènior Femení - Club Bàsquet Cervera\nHome / Temporada 2013-14 / Importants victòries del Mini Femení i del Sènior Femení\nImportants victòries del Mini Femení i del Sènior Femení\nAquest passat cap de setmana el Sènior Femení disputava dos partits, un corresponent a l’actual jornada i un altre d’aplaçat. En el matx de dissabte contra el Femení Cornellà les cerverines van poder desplegar el seu millor joc i guanyar per 60-52, destacar la incorporació a l’equip de l’americana Vashni i la lesió al genoll de la capitana, Sara Parra. En el de diumenge no hi va haver tanta sort i tot i posar molts problemes al CB Cornellà B no van estar encertades en atac i van acabar perdent contra el tercer classificat de la categoria, el qual només ha perdut tres partits, per 41-50. El Sènior Masculí va obtenir una ajustada victòria per 49-48 en un partit molt poc vistós i fluix contra CB Santfeliuenc B. El Júnior Femení, el Cadet Masculí i l’Infantil Masculí Verd van superar al CE Maristes Montserrat, les fèmines per 48-31, els cadets per 70-56 i els infantils per 73-39. El Cadet Femení i l’Infantil Femení Verd segueixen sense conèixer la derrota en aquesta segona fase; les cadets van tornar de Vic amb el resultat de 43-51 contra el Femení Osona 99 i les infantils en seu derbi contra el CB Torà van guanyar per 36-71. També va aconseguir una gran victòria l’únic equip del club que segueix invicte des de que va començar la temporada, el Mini Femení, a la pista del CEP Vallfogona per 36-74 en un gran partit de les cerverines. El PreMini Femení Negre continua líder després de guanyar contra el CEP Vallfogona per 53-40.\nLes derrotes van venir dels dos equips Infantils Negres que estan jugant la segona fase a l’interterritorial, el Masculí contra el CB Cabrera per 45-60 i el Femení contra el CB Tarragona per 62-12. El Mini Masculí també va cedir contra el Passaró Home Bellpuig per 38-81, el PreMini Masculí contra el CB Mollerussa Groc per 64-14 i el PreMini Femení Verd contra el Sedis Karting el Pla per 48-20.\nEl proper cap de setmana juguen a casa els següents equips femenins: minis, infantils, cadet i sèniors. Us animem a anar al pavelló i animar als nostres equips cerverins.


El Consell Empresarial s'adhereix a la FP Dual - cedosona.org\nL’acord s’ha emmarcat en la jornada “FP Dual i empreses: formació, talent jove i competitivitat” que s’ha dut a terme a Vic en el marc del Club de RRHH del Consell i en la qual ha participat l’empresa Some S.A i joves que cursen l’FP Dual a l’Institut de Vic.\nLurdes Baulenas, presidenta del Consell Empresarial d’Osona, ha destacat que “el gran valor que té la FP Dual” ha motivat que l’entitat empresarial “s’ofereixi per servir d’enllaç entre les empreses i els centres educatius”. Ha augurat que d’aquesta manera “en sorgiran experiències d’èxit”. L'objectiu és que més empreses del territori desenvolupin projectes d’FP Dual i acullin aprenents.\nL’Alianza para la Formación Profesional Dual és una xarxa estatal d’empreses, centres educatius i institucions que aposten per l’FP Dual, un nou sistema d’aprenentatge capaç de contribuir a que més joves accedeixin al mercat laboral i a que disminueixi la taxa d’atur juvenil. L’Alianza va néixer l’any 2015 de la mà de la Fundació Bertelsmann, la Fundació Princesa de Girona, la CEOE i la Cambra de Comerç d’Espanya i actualment té 1.300 membres adherits. Segons dades del Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya, actualment un total de 250 empreses vigatanes acullen aprenents d’FP Dual que alternen la formació en 3 centres educatius del municipi.


Totes les entrades de Punt Òmnia Eudald Graells\nConnexió en directe a Connecti.cat\n8 d'octubre de 2019 Punt Òmnia Eudald Graells\tDeixa un comentari\nEl dilluns 07/10/19 del programa Connecti.cat van fer una connexió en directe des del Punt Òmnia Eudald Graells parlant del Taller d’Arpilleres que estem portant a terme des del setembre.\nEn aquest enllaç i a partir de minut 51′ 45″ podeu veure el reportatge.\n19 de setembre de 2019 Punt Òmnia Eudald Graells\tDeixa un comentari\nAvui, hem participat en la II edició de l’espai CO.CREACIÓ.\nLa creació d’aquest espai, es va impulsar fa un any en el marc de l’Univers Jove, amb l’objectiu de replantejar l’estratègia comarcal amb relació als joves- treball- formació i el disseny del pla d’accions d’enguany.\nA través d’unes dinàmiques grupals, hem aconseguit generar propostes molt enriquidores, a més, ens ho hem passat molt bé.\nMés info: http://ripolles.cat/2019/09/19/consell-comarcal-organitza-segon-espai-co-creacio-seguir-frenant-fugida-talent-jove-ripolles/\nPuja al tren de les TIC’S\nAquest espai és per fer un repàs a les eines més comunes de les noves Tecnologies.\nRepassarem el Google Fotos, que ja vàrem iniciar el trimestre passat, també una mica el Drive, i començarem a fer servir l’Instagram.\nadults ajuda app aprenentatge compres coronavirus COVID-19 càlcul deures discriminació horari infants internet segura jocs labors memory memòria mitja prevenció programació taller tutorial voluntariat òmnia


El Tribunal Suprem renova la sala penal amb la vista posada en l'euroordre de Puigdemont\nEl Consell General del Poder Judicial (CGPJ) té previst prendre aquest dimecres diverses decisions que repercutiran en la situació de la Sala penal. El més rellevant és la reelecció de Manuel Marchena al capdavant de la mateixa, en ser l'únic candidat que s'ha presentat al càrrec després de concloure el mandat de cinc anys per al qual va ser designat al novembre de 20014.\nA més, el Ple de l'òrgan de govern dels jutges formalitzarà l'aprovació de les bases de convocatòria per a altres dues places a la Sala penal del Tribunal Suprem que s'uniran a la ja tercera ja convocada -ja la qual s'han presentat una quinzena de candidats- per la jubilació del magistrat Luciano Varela.\nEl president del Suprem vol que es "respecti la llei" després de la sentencia de l'1-O\nUn cop es cobreixin aquestes places seran ja cinc els magistrats d'aquest òrgan que no hagin tingut cap relació amb la instrucció o enjudiciament de la causa del "procés" independentista a Catalunya, facilitant la situació de l'alt tribunal davant d'un futur judici a l'expresident de la Generalitat fugit Carles Puigdemont en el cas que sigui lliurat per les autoritats belgues.\nActualment a la Sala només hi ha dos magistrats que no han tingut relació amb la causa, que són els dos amb menys antiguitat, Eduardo Porres i Susana Polo, qui van prendre possessió al setembre de 2018. La resta haurien tocat el 'procés' d'alguna manera , ja que als set magistrats que han jutjat aquest cas cal sumar a l'instructor, Pablo Llarena, els tres magistrats de la sala de recursos durant la instrucció, un altre magistrat que va substituir a un d'ells que es va posar malalt ia la jutge Carmen Lamela -"contaminada" per haver instruït la causa contra el més gran dels Mossos d'Esquadra Josep Lluis Trapero a l'Audiència Nacional-.\nHi suficient doctrina del Tribunal Constitucional que avala que un mateix tribunal pugui jutjar uns fets dels quals ja ha tingut coneixement però referits a diferents persona, encara que el Suprem també estudia obrir la porta a magistrats d'altres sales, entre els quals no podria descartar-se a els del Militar.\nPer això, l'existència d'una Sala d'almenys cinc magistrats "no contaminats" -suficients per formar tribunal- permetria al Tribunal Suprem evitar aquesta incòmoda possibilitat, segons fonts jurídiques consultades.\nLES PLACES DE MONTERDE I JORGE\nLes bases de la convocatòria que reben llum verda aquest dimecres corresponen a les jubilacions de dos veterans de la Sala, Francisco Monterde i Alberto Jorge Barreiro. Altres fonts consultades apunten el fet que tots dos formessin part del tribunal d'apel·lacions en la instrucció del 'procés', de manera que d'haver de substituir la seva tasca la Sala quedaria igualment desproveïda tot i el reforç aprovat pel CGPJ.\nLes noves places -tant la ja convocada per la jubilació de Varela com aquestes dues noves-corresponen al torn general, reservat a membres de la carrera judicial, de manera que un mateix candidat pot presentar-se a les tres convocatòries.\nDe moment una quinzena de magistrats s'han presentat a la primera convocada, set d'ells procedents de l'Audiència Nacional, i tots ells podran intentar-també de cara a les dues noves places que es convocaran.\nNOMENAMENTS AMB VOCALS DISCREPANTS\nEls nomenaments realitzats en els últims plens per un òrgan que es troba en funcions des del passat mes de desembre -quan va concloure el mandat dels seus vocals- no han merescut el suport de tots els vocals d'aquest òrgan, i són ja quatre els que han formalitzat per escrit la seva protesta davant de l'aprovació de les últimes designacions a la cúpula judicial.\nLa primera a presentar vots particulars contra els últims nomenaments, concretament des dels realitzats el 8 de maig, ha estat la vocal designada a proposta d'IU Concepció Sáez, que es mostra en contra tant de les convocatòries com dels nomenaments que les han seguit al considerar que el CGPJ es troba actualment en funcions i es extralimitant en les seves competències.\nEn el Ple del passat mes de setembre es van sumar els vots particulars, encara que per motius diferents, dels vocals Enrique Lucas --designat a proposta del PNB--, Roser Bach i Victoria Cinto --proposades pel PSOE-- que, a tot i considerar que l'actual CGPJ està perfectament legitimat per realitzar nomenaments encara en funcions, qualifiquen els últims de ser "precipitats", "atropellats" i de pecar de falta de motivació.\nDe moment, i més del nomenament de Marchena, el Ple d'aquest dimecres té previst aprovar altres 19 nomenaments, entre els quals es troben els relatius a les presidències dels tribunals superiors de justícia d'Aragó, Astúries i Navarra.


Seydou Keita, amb Mali, el darrer internacional a marxar - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesSeydou Keita, amb Mali, el darrer internacional a marxar\nSeydou Keita, amb Mali, el darrer internacional a marxar\nEdgar Fornós / Anna Segura - 01/09/2011 | 00:00\nL’absència de Seydou Keita ha provocat que en la sessió d’aquest dijous s’hagin exercitat a la Ciutat Esportiva cinc jugadors del primer equip –Pinto i Fontàs, i els lesionats Puyol, Maxwell i Afellay. Piqué i Adriano han treballat al marge.\nEls compromisos internacionals d’aquests pròxims dies s’estan notant una vegada més a Can Barça. I és que els entrenaments del primer equip són aquesta setmana en família ja que un total de 14 jugadors es troben concentrats amb les seves seleccions. L’últim a marxar és Seydou Keita, que aquest dijous ja no s’ha exercitat amb el Barça perquè s’ha d’incorporar amb Mali.\nSessió sota mínims\nEl camp número 2 de la Ciutat Esportiva ha estat l’escenari d’aquest entrenament que a diferència del de dimecres no s’ha fet conjuntament amb el Barça B. I és que l’equip d’Eusebio sí que té partit aquest cap de setmana. Diumenge, a les 18 hores, visiten el camp del Cartagena.\nAixí Tito Vilanova, que ha dirigit la sessió perquè Pep Guardiola està participant en la reunió d’entrenadors de la UEFA a Nyon, ha treballat amb Pinto, Fontàs, i els lesionats Puyol, Maxwell i Afellay.\nQuatre reforços del B\nQuatre jugadors del Barça B han reforçat l’entrenament del primer equip. Es tracta de Masip, Deulofeu, Femenía i Lobato.\nPer la seva banda, al camp número 1 han estat treballant Adriano i Muniesa, que segueixen amb la recuperació de les seves respectives lesions. Mentre que Piqué ha fet treball específic al gimnàs.\nDivendres, últim entrenament de la setmana\nEl Barça, sense gran part de la plantilla, es tornarà a entrenar aquest divendres al matí. Serà a les 9.30 hores a la Ciutat Esportiva i els primers 15 minuts seran oberts als mitjans de comunicació. Aquesta serà la darrera sessió de la setmana ja que el cos tècnic ha donat descans als pocs jugadors que s’han quedat a Barcelona.


Projectes amb aïllaments realitzats per Construplac Aïllaments\nPrivacitat\t Menu Construplac\nA Construplac construim tot tipus de projectes amb aïllaments;\ntèrmics, acústics, ignífugs, hidròfugs, protecció al salnitre, prestatgeries, envans, sostres…\nHem format part de moltes classes de projectes, tant per particulars com per grans i petites empreses.\nEt volem il·lustrar amb una petita mostra de les feines que hem realitzat.\nEls envans tenen una estructura metàl·lica de canals i muntants de 26mm / 48mm / 70mm / 90 mm. Es separen a 400mm o 600mm amb 1 o 2 plaques Knauf o Pladur de 13mm o 15mm. Queden alçades fins a 10m d’alçada segons la combinació d’estructura i el número de plaques. Per finalitzar es procedeix al tractament de juntes.\nStandard: Placa aïllant bàsica.\nHidròfug: Les plaques es distingeixen fácilmente pel seu color verd. Aporten alta resistencia a l’aigua.\nResistent al foc: Les plaques son blanques o rosades. Alta resistència al foc.\nEls trasdossats porten una estructura metàl·lica de canals i muntants que pot ser de 26mm / 48mm / 70mm / 90mm o amb mestres 60 / 27 o mestre omega. Es separen a 400mm o 600 mm amb 1 o 2 plaques Knauf o Pladur de 13mm o 15mm. Queden alçades fins a 11m d’alçada segons la combinació d’estructura i el número de plaques. Per finalitzar es proceder al tractament de juntes.\nTipologies de trasdossats:\nStandard: Conté les característiques standards des trasdossats.\nAnti-salnitre: És una placa standard que inclou alumini que actua de barrera de vapor i porta reixetes de ventilació.\nHidròfug: La diferencia está en les plaques AL-13mm o AL-15mm.\nResistent al foc: Les plaques son blanques o rosades. Alta resistència al foc amb certificats EI-30, EI-60, EI-90, EI-120, EI-180 minuts segons les nececitats.\nTipologies de sostres:\nAcústic: Incou una placa Knauf o Pladur de 13 mm, CORTASONIC o MAD-4 (tela vitominosa de cautxú), dues o tres plaques DF o Fireboard de 15 mm o 25 mm segons la prescripció facultativa per la resisténcia al foc i tractament de juntes.\nAlumisol: Sostres industrials, amb plaques de llana de vidre (1200 x 1200 mm) amb vel d’alumini per la cara visible amb perfileria galvanitzada.\nFusta: Sostres de fusta HERACLIT, CELENIT, FIBRALIT. Plaques de viruta de fusta prensada en format de 1200×1200 mm o 600×600 mm amb perfileria vista, tegular o oculta, color blanc, negre, plata o colors varis.\nEls sostres decoratius poden ser tant fixos com registrables, amb qualsevol material, formes i calaixos. Els registrables permeten accedir fàcilment a les instal·lacions de lampisteria.\nEstan construits amb perfileria primària i secundària i angular pel perímetre.\nTreballem els aïllaments termo-acustics amb tot tipus de llana de roca o vidre, o mantes acústiques. Les marques més destacades amb les que col·laborem són ROCKWOOL, ISOVER, URSA, GLASCO, PKB-2, DANOFON, ACUSTIDAN, M.A.D.4., CORTASONIC, SONODAN PLUS i FONODAN BAJANTES.\nTractaments pel Salnitre\nTrasdossat amb perfileria metàl·lica galvanitzada protegida amb armaflex i una placa de cartró-guix amb un vel d’alumini per la banda que no és visible i ventilada per baix i per dalt.\nTractaments passius al foc. Està compost per una estructura metà·llica galvanitzada, llana de roca i també amb plaques especials amb diferents graduacions de resistència al foc.\nTractaments amb resistència a la humitat. Està compost per una estructura metàl·lica galvanitzada, amb una placa hidròfuga que porta silicona al guix repelent a la humitat.


Demanen que Andorra citi Rajoy, Montoro i Fernández Díaz per l'Operació Catalunya La República\nDemanen que Andorra citi Rajoy, Montoro i Fernández Díaz per l’Operació Catalunya\nDrets i l’Institut de Drets Humans d’Andorra han sol·licitat formalment a la justícia andorrana que emeti les comissions rogatòries per tal de poder-los prendre declaració\nElisa Muxella, presidenta de l'Institut de Dret Humans d'Andorra i August Carles, de Drets, a la porta de la seu de la Justícia, a Andorra la Vella.\nL’entitat de juristes Drets i l’Institut de Drets Humans d’Andorra demanen a la justícia andorrana que emeti les comissions rogatòries necessàries per tal de poder prendre declaració a l’expresident del govern espanyol Mariano Rajoy i als exministres Cristóbal Montoro i Jorge Fernández Díaz a més d’altres membres de l’antiga cúpula d’Interior. A la petició que han entrat a la Batllia (jutjat) aquest dijous, han expressat la voluntat que sigui la jutgessa d’instrucció que investiga el cas sobre la presumpta extorsió a Banca Privada d’Andorra (BPA) la que es desplaci fins a l’Audiència Nacional. Segons han explicat en un comunicat, l’objectiu és “aclarir el paper de l’estat espanyol en la trama andorrana de l’anomenada ‘Operació Catalunya'”.\nTotes dues entitats, que han aportat les adreces actuals dels querellats, han expressat que volen conèixer quines “intervencions” van tenir el governs espanyol i andorrà en la liquidació de BPA, al març de l’any 2015. El cas, que s’està investigant des del 8 d’octubre de 2020, pretén saber si hi va haver coaccions i extorsions als responsables de l’entitat financera per aconseguir els comptes bancaris andorrans d’Artur Mas, Oriol Junqueras i la família Pujol, sota l’amenaça del tancament tant del banc andorrà com de la seva filial espanyola, Banco Madrid.\nSegons han explicat des de Drets i l’Institut de Drets Humans d’Andorra en un comunicat, Rajoy, Montoro i Fernández Díaz estan sent investigats per un presumpte delicte de falsedat de documents. Concretament, se’ls acusa de l’enviament d’informació “falsa” al FinCEN (organisme que depèn del Tresor dels Estats Units) perquè emetés una nota en contra de BPA, la qual va precipitar la seva intervenció i liquidació per part del govern andorrà.\nEn el cas de l’expresident i l’exministre d’Hisenda espanyol, també se’ls investiga per un suposat delicte contra els òrgans constitucionals -castigat amb penes de fins a deu anys de presó-, per haver, presumptament, intimidat al cap de govern d’Andorra i els ministres del Principat amb els quals es van reunir dos mesos abans de la intervenció de l’entitat financera. Mentre, l’excúpula d’Interior estaria acusada dels delictes de coaccions, amenaces, extorsió i xantatge.\nA banda de les declaracions de l’expresident i dels dos exministres del govern espanyol, també es demana la compareixença de l’exsecretari d’Estat de Seguretat, Francisco Martínez, que recentment ha fet pública una carta exculpant-se dels fets, i l’exdirector de la policia espanyola, Ignacio Cosidó. A més, les entitats volen que es torni a prendre declaració al comissari jubilat Eugenio Pino, que no va ser localitzat en la primera comissió rogatòria, i a l’inspector de la policia espanyola Bonifacio Díez. També insisteixen en reclamar que s’aixequi la immunitat diplomàtica del policia Celestino Barroso, que va ser qui va mantenir els primers contactes a Andorra amb els responsables de BPA.\nL’Institut de Drets Humans d’Andorra (IDHA) i l’entitat de juristes Drets van presentar a l’agost de 2020 una ampliació de querella per donar continuïtat a les investigacions realitzades contra els quatre policies espanyols que suposadament van pressionar la BPA. Segons han expressat al comunicat, el testimoni de l’excomissari de la policia espanyola José Manuel Villarejo sobre el què s’ha acabat anomenant ‘Operació Catalunya’ va acreditar que l’actuació policial tenia també els seus responsables polítics, motiu pel qual es vol investigar quina era la implicació dels nous querellats i els delictes que s’hagin pogut cometre.\nPetició de l'Institut de Drets Humans d'Andorra i @DretsCat a la justícia andorrana perquè Rajoy, els exministres Montoro i Fernández Díaz i altres antics alts càrrecs espanyols declarin com a investigats.\nMés informació, aquí 👇 https://t.co/PcklirFt50 pic.twitter.com/bekcCjeVsY\n— Drets (@DretsCat) February 11, 2021\nInstitut Drets Humans d'Andorra


1a jornada raid de 1r de batxillerat | Institut Rafael Campalans\nEl divendres 23 d’abril els alumnes de 1r de batxillerat varen participar en la primera jornada del raid de les dues que tindrà aquest curs 20-21. Degut a la pandèmia del Còvid 19, ens hem vist obligats a fer unes adaptacions reduint el raid de tres jornades a dues.\nConcretament divendres varem sortir en bicicleta pel carril bici direcció Girona fins arribar al Turó dels Cavalls a Bescanó, allà ja ens esperaven els monitors del Club de Piragüisme Salt-Ter amb els caiacs a punt. Com que aquest curs som dos grups de 1r de batx, ens varem dividir també en dos grups: uns varen utilitzar caiacs autobuidables dobles i els altres caiacs individuals, després de fer una estona de jocs i activitats a dalt a l’aigua tranquil·la de la resclosa del Turó dels Cavalls varem iniciar el descens des del canal de la fàbrica Grober fins a la reclosa de la Grober. Allà els més atrevits/es varen gaudir de valent i tot seguit varem continuar el descens pel riu Ter, ens va mancar una mica d’aigua, però després d’alguns petits problemes varem arribar a la Barca de Bescanó.\nAllà varem esmorzar i tot seguit i després d’ajudar als monitors a carregar els remolcs varem sortir caminant en direcció una altra vegada al Turó dels Cavalls, on varem arribar després de 30 minuts de senderisme, a continuació varem recollir les bicicletes i tot seguit i fent un tram del camí pel costat del riu varem tornar pel carril bici cap a l’institut on varem arribar a les tres de la tarda.\nRealment: UN MATÍ MOLT BEN APROFITAT!\nEstem il·lusionats ara mateix per veure el fruit del treball dels grups de vídeo i fotografia!


Pascual: "Seguim creixent i aquest és el camí" - FC Barcelona\nHomeSeccionsBàsquetPrimer EquipNotíciesPascual: "Seguim creixent i aquest és el camí"\nPascual: "Seguim creixent i aquest és el camí"\nEl tècnic del Barça Regal valora el triomf sobre el València i destaca la tasca de Víctor Sada, del qual diu "que ha exercit de líder invisible a la pista" Pascual creu que victòries com les d'avui davant un rival dur i agressiu marquen el camí a seguir per arribar amb opcions a la Final Four de l'Eurolliga\nXavi Pascual i Marcelinho. FOTO: ÀLEX CAPARRÓS-FCB.\nXavi Pascual ha parlat del triomf sobre el València Basket, un equip al qual ha felicitat per la seva classificació i progressió en les últimes setmanes. El preparador barcelonista reconeix que "estem contents amb la victòria, ja que ens enfrontàvem a un dels equips que juguen avui dia amb més confiança a l'ACB al costat del Lagun Aro". Pascual ha anat més enllà i diu que "el València és, segurament, l'equip que juga amb més intensitat i agressivitat en defensa, i cada acció d'atac nostra ells l'han replicat amb contactes que podien ser faltes. Això ens ha superat una mica d'inici, encara en el segon quart hem estat excel·lents ".\nEl preparador barcelonista creu que en el tercer quart "d'inici hem estat molt bé, però després tot ha canviat. Ells han tancat bé la zona i a nosaltres, amb una defensa així d'agressiva, ens costava plantejar atacs estàtics. Ha estat una mica demèrit nostre, però també mèrit seu, amb moments estel·lars en l'un contra un de Nando de Colo". Aquests errors han posat el matx en un partit de punt a punt, però aquí hem estat força bé, ja que hem trobat el bàsquet que volíem".\nElogis a Víctor Sada\nPascual no ha dubtat a destacar l'enorme partit de Víctor Sada, del qual diu que "sens dubte, és un dels seus millors partits en tota la temporada. Ha estat clau, ha canviat el xoc, des de la seva entrada des de la banqueta, fent córrer i defensant a tothom. Ha jugat amb molta confiança i ha tingut un lideratge invisible dins del camp". A més de la tasca en atac, Pascual no amaga que "ha estat també molt bé en defensa, amb De Colo en l'últim quart, i defensant fins a l'últim tir".\nCautela amb els 'tocats'...\nXavi Pascual reconeix que el play-off de l'Eurolliga ha propiciat unes setmanes "complicades, dures i amb viatges llargs", però afegeix que "com que hem resolt en tres partits l'eliminatòria davant l'Unics, hem anat recuperant els efectius", tot i que prefereix mantenir la calma i no forçar la màquina. Per això revela que "Mickeal no ha jugat més per precaució, i Rabaseda tampoc ha tingut gaires minuts per una petita lumbàlgia. Preferim ser cauts".\n... i elogis a l'Olympiacos\nPreguntat pel rival que tindran a les semifinals de la Final Four, l'Olympiacos, després que aquest eliminés el Montepaschi de Siena, Pascual avisa que "han fet un play-off extraordinari, juguen amb molta confiança i són agressius en defensa, i a més tenen tir exterior i creació. És l'equip que ha crescut més en aquesta Eurolliga i està en un moment d'eufòria... veurem com estan després d'un mes i mig ". A més, creu que el triomf d'avui sobre el València Basket és simportant, ja que marca "que estem anant per la bona línia. Crec que l'equip ha crescut i l'única manera que entenc que tinguem opcions a Istanbul és seguir així".\nVíctor Sada, "el líder invisible"


Una beca per fer una ‘Orgia’ (i no és broma) - El Temps de les Arts\nEscena de Les Bienveillantes, darrera òpera d’Hèctor Parra, estrenada l’abril de 2019 a Amberes, amb direcció escènica de Calixto Bieito.\n12 ag. 2021 Ana Maria Dávila\nEl compositor Hèctor Parra s’ha fet creditor a una de les prestigioses residències de l’Acadèmia de França en Roma, que li permetrà convertir en òpera el conegut drama de Pasolini.\nFa anys que Hèctor Parra (Barcelona, 1976), el compositor català amb més projecció internacional del que portem de segle, ve plasmant en el seu treball artístic algunes de les seves preocupacions més fondes com a ésser humà; reflexions al voltant de temes tan fonamentals com l’evolució de l’individu i la societat i el risc permanent de la seva caiguda sota el domini del mercantilisme, la riquesa, la hipocresia i el menyspreu per tot el que és diferent.\nEl compositor Hèctor Parra.\nAquest afany s’ha vist particularment expressat en obres com la seva darrera òpera, l’aclamada Les Bienveillantes, basada en l´obra literària homònima de Jonathan Littel, un retrat íntim i esfereïdor del nazisme i els seus mecanismes de creixement i desplegament ideològic, social i militar.\nAra, i tot continuant amb les mateixes reflexions, Parra és a punt d’abordar la que serà la seva setena creació escènica, Orgia, una òpera de cambra basada en el drama teatral del mateix títol del cineasta i escriptor italià Pier Paolo Pasolini (1922-1975). Un projecte, encara per desenvolupar, que l’ha fet creditor a una de les prestigioses residències a la Vil·la Medici, que concedeix anualment l’Acadèmia de França a Roma, una institució artística francesa els orígens de la qual es remunten al segle XVII.\nLa proposta de Parra ha estat seleccionada, juntament amb la d’altres 15 candidats de vuit nacionalitats i set disciplines artístiques diferents, entre un total de 599 sol·licituds presentades, essent el tercer espanyol i el primer català en aconseguir aquest recolzament.\n“La residència, d’un any de durada, et facilita poder desenvolupar el teu projecte en les millors condicions possibles i al mateix temps em permet estar obert als intercanvis artístics amb altres residents i artistes que viuen a Roma, amb la possibilitat d’encetar nous projectes de col·laboració transdisciplinària durant aquest període”, explica Hèctor Parra, un artista que ja ha treballat amb l’escriptora francesa Marie NDiaye (premi Goncourt 2009 i beneficiaria també en el passat d’una d’aquestes beques), el dramaturg i cineasta austríac Klaus Händl o la física teòrica nord-americana Lisa Randall.\nEn Orgia Parra tornarà a tenir com a partner al director d’escena Calixto Bieito, el qual ja ha estat responsable dels projectes escènics de les seves dues òperes anteriors, Wilde, estrenada el 2015 al Festival de Schwetzingen SWR, i Les Bienveillantes, presentada, amb gran èxit, l’abril de 2019 a l’Òpera d’Anvers.\nSegons explica Hèctor Parra, el projecte d’Orgia representa la continuació natural d’una investigació artística vinculada a les mateixes preocupacions humanes que també són presents en el treball de Pasolini. “Ell va denunciar, d’una manera molt clarivident, la manera que un cert feixisme sobreviu i aniquila tot rastre d’humanitat en la societat moderna a través de la cultura del consum. A Saló o els 120 dies de Sodoma escenifica clarament l’univers d’un camp de concentració organitzat i basat en el principi d’obediència i submissió”, explica el compositor.\nMuntatge de l’òpera Wilde, primera col·laboració escènica entre el compositor Hèctor Parra i el director Calixto Bieito. © Schwetzinger SWR Festspiele 2015.\nEn Orgia, un text teatral escrit una dècada abans de Saló, Pasolini “ens mostra com l’amor i el sexe també es troben al servei d’una destrucció sàdica de l’altre”. Estrenada el 1968 a Torí, sota la direcció del mateix autor, l’obra es centra en dos personatges, un Home i una Dona, un matrimoni burgès addicte al sadomasoquisme. Un ritual violent a través del qual tots dos descobreixen com la violència de les relacions de poder sustenta tota relació social.\nAmb aquest material, Parra té previst escriure una òpera de cambra per a conjunt instrumental contemporani i instrument barroc (arxillaüt), una combinació que ja ha explorat en obres anteriors, com la seva òpera Das geopferte Leben (La vida sacrificada), de 2013. A més del projecte escènic, Calixto Bieito també s’ocuparà de l’adaptació del llibret de Pasolini. “Calixto no escriurà un nou llibret pròpiament tal, sinó que farà una adaptació de l’original. Tenim els permisos de la família per adaptar-lo a l’òpera i retallar-lo, però no per a modificar cap línia”, aclareix Parra.\nEn realitat, no és la primera vegada que el compositor barcelonès, establert a França des de 2002, s’apropa a aquesta obra. Fa quatre anys, Orgia ja va inspirar la composició orquestral Orgia-Irrisorio alito d’aria —“una de les experiències de composició més intenses a les que m’he enfrontat fins ara”—, en la qual Parra explora una “hibridació extrema i dialèctica” entre el drama de Pasolini i la Passió segons Sant Joan, de J. S. Bach. També el seu quart quartet de corda, Un concertino di angeli contra le pareti del mio cranio (2020), té com a font d’inspiració un dels sis episodis d’Orgia.\nEl resultat d’aquest nou projecte estarà a punt dins de pocs mesos i és possible que la nova creació del tàndem Parra/Bieito, que sense dubte no passarà desapercebuda, arribi als escenaris al llarg de 2022.\nMentrestant, Parra gaudirà, al llarg de tot el pròxim curs, d’un espai i unes condicions de treball de les quals ja es van beneficiar en el passat compositors de l’alçada de Dutilleux, Debussy, Massenet, Bizet, Gounod o Berlioz.\nDe Napoleó a Malraux\nFundada el 1666 pel rei Luis XIV de França, l’objectiu de l’Acadèmia va ser oferir als joves artistes franceses que es feien mereixedors de l’anomenat Prix de Rome, de completar la seva formació a través del contacte directe amb les obres dels grans mestres de l’Antiguitat i el Renaixement a la ciutat eterna. Després d’ocupar diferents emplaçaments, el 1803 Napoléo Bonaparte la va traslladar a la seva actual ubicació, la Vil·la Medici, una mansió històrica del segle XVI situada al cor de Roma, al mont Pincio.\nVil·la Medici, un edifici del segle XVI situat al cor de Roma.\nL’artista al seu estudi a la Vil·la Medici de Roma, autoretrat del pintor francès Leon Cogniet del 1817.\nAl llarg de tot el segle XIX, l’Acadèmia va ser el punt culminant pels joves artistes —inicialment només pintors, escultors, gravadors, arquitectes i músics— que trobaven en ella l’espai necessari per poder desenvolupar llurs estudis i projectes creatius en períodes que podien arribar fins als cinc anys.\nEl 1968, André Malroux va suprimir el Premi de Roma, i la tutela de la Vil·la Medici va pasar a mans del ministeri de Cultura francès. Des de llavors, la convocatòria s’ha remodelat i ara és oberta a tots els camps vinculats a la creació artística, inclosos la fotografia, el vídeo, l’escenografia, la història de l’art i fins i tot, la cuina.\nEntre els 16 seleccionats per a la residència del curs 2020-21, que inclou beca, allotjament i espai de treball, figuren un director d’escena, dos escriptors, cinc artistes plàstics, un historiador de l’art, un guionista, una arquitecta, una fotògrafa i dos compositors, Hèctor Parra i la italiana Marta Gentilucci. Perquè, això sí, la selecció és totalment paritària: vuit homes i vuit dones.\nEtiquetes Ana Maria Dávila, Hèctor Parra Navegació per les entrades


Solleric - JAVIER VALLHONRAT\nLa senda i la trama\nTítol: "La Senda i la Trama"\nEspai: Espai Born\nDates: 4 de juny al 30 d'agost de 2015\nComissariat i text: Fernando Gómez de la Cuesta\nInstitucions: Govern de les Illes Balears, Institut d'Estudis Baleàrics, Ajuntament de Palma, Fundació Palma Espai d'Art i Fundación Banco Santander.\nLes línies que compareixen en aquesta proposta titulada "La Senda i la Trama" actuen com el rastre de vivències que es van produint en l'esdevenir de l'arxiduc Lluís Salvador (palau Pitti, Florència, 1847- castell de Brandais, Bohèmia, 1915) i de Javier Vallhonrat (Madrid, 1953) per la serra de Tramuntana. Extraordinaris viatgers, muntanyencs, caminants i dibuixants, conceben aquesta línia com una successió d'experiències que s'estenen en l'espai i en el temps, com una sèrie de trajectòries biogràfiques escrites i inscrites damunt el pla d'un territori concret, com itineraris que es van superposant en temps paral·lels, que es creuen sobre els mapes que han traçat, que s'ajunten i se separen en un context que uneix les passions de la subjectivitat romàntica amb el coneixement, amb la ciència i amb la màgia.\nUn projecte que sorgeix del desenvolupament conceptual de totes les relacions i declinacions que es generen al voltant d'aquests traços vitals i de l'entramat que creen, uns garbuixos que parteixen d'un dibuix simple -un senzill solc traçat a la terra- que es va transformant en una imatge més intricada i complexa. Aquestes línies de recorregut estableixen una analogia evident amb el concepte de dibuix, del dibuix com a performance, com a trajectòria, com a acció, com a experiència i com a memòria. Aquesta línia metafòrica i gràfica, sense principi ni fi, il·limitada i eterna, és la que deixa constància del discórrer de Vallhonrat pels camins físics que contenen totes les fites d'experiència que l'artista va fixant amb les seves imatges, que traça i localitza en el mapa, que situa amb les coordenades que pren amb el seu GPS, mentre es van entrecreuant i complementant amb la trama de sendes que va dibuixar Lluís Salvador per tota la Serra.\nI és que Javier Vallhonrat no ha intentat recórrer de nou els itineraris que va traçar l'Arxiduc, sinó que el que pretén és dotar de diferents continguts el territori, transitar-lo i viure'l però d'una altra singular manera. Per a arribar-hi, primer cal anar-hi, i perquè el camí sigui profitós cal sentir, romandre, assimilar, aprehendre, recordar, sumar i créixer. Una casta d'itinerari que, en la seva superposició, genera una xarxa orgànica que s'expressa plàsticament mitjançant les trames vegetals que es recullen a les fotografies de la proposta: una acumulació de capes i de registres, de traços i de camins, on la mateixa naturalesa és la que s'encarrega de construir el reticle complex que la peculiar sensibilitat de Javier Vallhonrat plasma a les seves imatges. Els diferents testimoniatges que l'artista va recollint en el transcurs de la investigació, els seus dibuixos de línia clara sobre el quadern, els texts, els enregistraments en vídeo, fins i tot els sons captats al bosc, el vent o la mar, són entesos com a fils argumentals que s'encreuen formant noves trames, atorgant una complicació afegida però també incorporant múltiples lectures.\nUna xarxa de línies superposades que defineix, en diferents capes de comprensió, l'espai geogràfic en què ens trobam, la seva configuració topogràfica, antropològica i biològica, els arbres i les plantes, la muntanya, la costa, els animals, l'estructura mineral i geològica, però també aquell il·lusionisme científic que manifestaven els pioners de l'òptica, els fotògrafs premonitors de la imatge estereoscòpica, de la cambra obscura, de les màquines i invents que varen contribuir a la nova visualitat de finals del XIX, combinat amb els gràfics i les il·lustracions dels estudis anatòmics, de la percepció ocular, dels esquemes de les cadenes alimentàries, dels recursos i pictogrames del muntanyisme, i acompanyats sempre per un singular personatge mescla de savi, aventurer, mag, escalador, ermità i guia que s'encarrega de narrar aquest projecte d'investigació conceptual i plàstica abordat des d'una mirada científica i màgica, des d'una abstracció sistemàtica i apassionada, plantejada mitjançant uns traços que cerquen la claredat cognoscitiva però que, necessàriament, s'entrellacen en una complexitat i diversitat fenomènica i sentimental que aconsegueix meravellar-nos, inquietar-nos, esglaiar-nos i, de vegades, desbordar-nos.\nPromoguda pel Govern de les Illes Balears i el Consell Insular de Mallorca, aquesta exposició s'emmarca dins de l'Any de l'Arxiduc, que el 2015 commemora el 150 aniversari de la mort de l'Arxiduc amb un extens i polifacètic programa cultural de marcat caràcter internacional. "La Senda i la Trama" s'ha pogut veure anteriorment al Kunst Haus Wien, Àustria, la Stiftung Starke a Berlín, Alemanya, i l'Institut Cervantes de Praga, República Txeca.\nJAVIER VALLHONRAT (Madrid, 1953) Llicenciat en Belles Arts i en Psicologia, artista multidisciplinari d'àmplia i destacada trajectòria. Ha obtingut els premis més importants en el camp de la fotografia al nostre país, destacant, entre d'altres, el Premi Nacional de Fotografia, el Villa de Madrid, el Premi de la Comunitat de Madrid i el Bartolomé Ros de PhotoEspaña. També ha estat reconegut amb premis internacionals com l'Award of Excellence de la Society of Newspaper Design, el Silver Award del New York Times Magazine o l'Art Directors Club 76th Annual Awards. Ha realitzat exposicions individuals en llocs de tant prestigi com el Taidemuseo (Porin, Finlàndia), l'Abadia de Montmajour (Arles, França), l'Arts Santa Mònica (Barcelona), el Centre Nationale de la Photographie (París), la Fundació Telefònica (Madrid) o el Canal d'Isabel II (Madrid).\nDuració: des del 4 de juny fins el 30 d'agost de 2015.\nFulla de sala Javier Vallhonrat\nData darrera modificació: 11 de maig de 2016


5 documentals valencians que has de vore (2ª part) | altaveu.cat\n2. ‘Sanitat balensiana’ (Anmorsigol, 2012) Este documental (film complet) tracta de respondre a les preguntes de si la sanitat pública és insostenible o si la privada, en canvi, és més viable i barata. En un context de retallades en sanitat, una sanitat que alguns entenen com un “negoci”, s’entrevisten diversos treballadors de la sanitat “per a tractar d’esclarir què està passant amb la sanitat pública”. Les declaracions de Camps a l’inici del documental són del tot esclaridores sobre el que alguns polítics i sectors entenen que ha de ser la sanitat, sobretot amb l’aparició i expansió del model Alzira. Tot això amb una hora i trenta minuts, amb el guió, càmera i muntatge d’Anmorsigol.\n4. ‘Las tres heridas de Miguel Hernández’ (Asociación Cultural Orihuela) Un documental per saber qui fou el poeta d’Oriola, Miguel Hernández. Un jove valencià que visqué en la Guerra Civil espanyola del segle XX, un jove que volia ser poeta, un poeta que passà del bàndol conservador al republicà i d’esquerres. Obra i biografia, el documental l’ha fet l’Asociación Cultural Orihuela 2010 amb el guió, direcció i muntatge de Patricia López Pomares. El treball tracta de desvetllar les incògnites al voltant de la figura de Miguel Hernández: “biografía repleta de pasión, de sufrimiento, de anhelos, de inagotable optimismo y lucha permanente por unos ideales, que animará a todos a acercarse a la extraordinaria vida y obra del insigne poeta”. Un mateix documental en format reduït fou emès per RTVE l’any 2010.


Mauro Guillén i les ganes de passar-ho bé amb llibres | Arts\nMauro Guillén i les ganes de passar-ho bé amb llibres\nMiércoles, 8 enero 2020 - 11:39\nD'una llibreria desapareguda sorgix una generació d'escriptors\nMauro Guillén. E.M.\nGeneració Bibliocafé va nàixer en 2012, en els tallers d'escriptura que s'organitzaven en la llibreria Bibliocafé de la mà de José Luis Rodríguez-Núñez i la seua esposa Fernanda. Per desgràcia, la llibreria va haver de tancar les seues portes, però el col·lectiu d'escriptors va forjar una xarxa cada vegada més àmplia i compacta. Escriptors que ordien les seues primeres històries i uns altres ja avesats que començaven a publicar, o ja havien publicat els seus propis llibres.\nAl llarg d'estos anys tots ells han afilat els seus llapis i aprés a salvar llistons més alts. Mauro Guillén ha estat sempre ací com a amic, guaita de noves idees i sobretot editor per a fer possible que molts vegen complit un somni. El de veure les seues històries impreses en paper. Negre sobre blanc.\nSet anys, 19 títols i un centenar d'autors. Quina és la clau d'esta supervivència?\nLes claus de la Generació Bibliocafé són les ganes de passar-ho bé amb la literatura, el respecte entre tots els autors i el repte que assumeixen els autors de millorar en cada nou llibre. Personalment, em sent molt satisfet en veure que la majoria d'autors i autores han anat creixent literàriament en estos set anys.\nQuins títols han tingut millor acolliment?\nEls nostres llibres amb millor acolliment han sigut tres. El primer, 016. Relatos que se han de contar, publicat en 2014, per a aportar el nostre granet d'arena contra la violència de gènere. En este llibre va participar José Antonio Burriel, nostre volgut'Burri, que va morir recentment. Un gran tipus. En segon lloc Por amor al arte, relats sobre el món de l'art, en el qual comptem amb la generositat del pintor Horaci Silva, que ens regala una preciosa coberta. I en tercer lloc, el nostre homenatge als Beatles, amb l'antologia de relats Valencia with The Beatles, presentat en sengles concerts; un en la Rambleta i, mesos després, en el Teatre Olympia, amb més de 1500 assistents.\nQuin és el perfil dels 'biblioaddictes'?\nSom un grup molt heterogeni. En estos set anys han participat més de cent autors procedents de tota Espanya. Hi ha de tot, gent molt jove, escriptors i escriptores amb reconeixement i molta obra publicada. Però, sens dubte, d'allò que més abunda en el grup són dones, moltes boníssimes escriptores.\nAlgun tema encara per abordar?\nUff, molts. L'any vinent 2020 publicarem l'antologia número 20. Hem de pensar en una cosa gran.\nHi ha algun joguet que destaque per inspirar més històries?\nEn el llibre apareixen els joguets i jocs de la nostra generació, la dels quals hui comptem entre 30 i 60 anys més o menys. Els indis, Fort Apatxe, nines, els primers cotxes teledirigits, el sambori, la 'goma' de saltar i, per descomptat el futbol. És curiós que cap dels 27 autors hi haja apostat per una altra mena de joguets per a adults, tan de moda. D'altra banda hem comptat amb l'ajuda d'Eustaquio Castellano, un gran col·leccionista de joguets i propietari del Museu del Joguet a Albarrasí que recomane visitar.\nA més del to nostàlgic i evocador, algun altre denominador comú?\nLa majoria d'autors i autores han fet un viatge al passat, una volta a la infància per a recordar aquells temps en els quals els Reis Mags encara ens visitaven. Encara que també alguns relats en un to més cru, dels que couen, com Tots els anys de Josep Asensi o Joc de majors d'Alicia Muñoz Alabau. Hi ha relats per a tots els gustos, alguns molt dolços i uns altres més àcids. Aconselle una lectura pausada del llibre, perquè són molts els relats i tanquen moltes hores de diversió i de joc.\nEl llibre es pot adquirir a través de la web www.bibliocafe.es.\nVolver a la noticia 'Mauro Guillén i les ganes de passar-ho bé amb llibres'


El porquet 10 de juliol de 2011, a les 11:56\nJo no me n'oblido Assumpta, no me n'oblido pas. El que ja no tinc clar és si aquells que tenen a les mans gestionar aquests impulsos no han fet mans i mànigues per a oblidar-se'n.\nXeXu 10 de juliol de 2011, a les 12:14\nNo ho oblidem, almenys alguns de nosaltres, però sembla que ara la immensa majoria estan pensant en altres coses, ja no se'n parla massa de la independència. Però el tema tornarà, segur.\nLluïsa 10 de juliol de 2011, a les 12:20\nJo també em vaig passar tot el dia recordant els moments viscuts a la manifestació de l'any passat.\nPerò no podem deixar que el pas del temps i les ganes d'alguns per no fer res, vagin deixant la independència de Catalunya cada vegada més abandonada.\nElfreelang 10 de juliol de 2011, a les 13:19\nVa ser molt gran , més del que ens pensem, com les coses bones que es cuinen poc a poc tot anirà fent el seu curs...SOM una Nació! Visca Catalunya lliure!\nJosep 10 de juliol de 2011, a les 15:25\nHola Assumpta. Cal recordar el que va ser la de fa un any, però hem de subratllar que una part de la ciutadania continua òrfena de referents respecte al que fa un any va ser la manifestació. Jo crec que poc o gens hem avançat, i no obstant això ells no paren de fer-nos mal. No tenim bons polítics, mira el que ens ha passat a Europa. Com volem que ens reconeguin a Europa si no sabem imposar-nos a Madrid.\nCarme Rosanas 10 de juliol de 2011, a les 17:36\nNo, no ens en oblidem, només els polítics sembla que sí que ho obliden, però fem camí poc a poc... potser massa poc a poc... malgrat tot, vull creure que l'anem fent.\nM.TeReSa 10 de juliol de 2011, a les 19:48\nL´oblit no forma part de la manera de ser dels catalans, per sort, encara que els nostres politics semblen fets d´un altra pasta.\nSeguirem lluitan !!!!\nJordi 10 de juliol de 2011, a les 23:06\nUn dia per recordar tota la vida. Érem molts i continuem sent molts i possiblement un any després, encara som més. Així que cap endavant.\nkweilan 10 de juliol de 2011, a les 23:31\nNo ho oblidem ni ho hem d'oblidar!\nrits 10 de juliol de 2011, a les 23:36\nJa he comentat a ca l'Elfri i a Cal Porquet. No sé, tinc molts sentiments contraposats.\nLa mani de l'any passat va ser increïble, xò en què ha quedat? quanta gent va anar ahir? xq no va tenir el mateix seguiment? Penso que és xq la d'aquest any ha estat convocada per uns quants partits politics.\nA veure es reprén l'esperit d'aquell dia.\nBarcelona m'enamora 11 de juliol de 2011, a les 0:24\nÉs clar que no ho oblidem! Potser ara després d'un any ens sembla que tota aquella força s'ha apagat, però no és així, ni molt menys!! La flama segueix viva i allò va ser realment gran! Continuem.\nMcAbeu 11 de juliol de 2011, a les 8:55\nVaig en la mateixa línia que la majoria dels companys: No ho oblidem però estem decebuts de que allò que va ser tan gros sembli que hagi quedat en tan poca cosa.\nMBosch 11 de juliol de 2011, a les 17:48\nJo no ho he oblidat. Va ser un dia històric. El problema és que els mitjans no li dónen la importància que es mereix\nFinestreta 11 de juliol de 2011, a les 21:51\nQue maco Assumpta que maco... Mai oblidaré aquest dia... Va ser preciós... Ara només cal esperar que faci algun efecte, i no té massa bona pinta el tema...\nAssumpta 11 de juliol de 2011, a les 23:40\nEm disculpareu que torni a fer una resposta "comú" però és que tinc un ull "a la virulé" -probablement una picada d'algun bitxo- i si estic molta estona davant la pantalla em plora, pobre... i, prefereixo anar passant pels vostres blogs i estar menys estona aquí.\nVeig que molts esteu una mica pessimistes, però no tots, també hi ha comentaris que -com jo- pensen que, ni que sigui poc a poc, anem avançant... i, quan dic "anem" em refereixo al conjunt de la gent.\nVaig tenir una alegria molt gran quan fa poc es va saber els resultats de l'enquesta encarregada per la Generalitat en la que més d'un 40% dels catalans es manifestava independentista... Això és molt gran!! :-))\nI la reacció de l'Albert Rivera, protestant de que es fessin preguntes així a les enquestes d'aquests tipus indica que els hi fa mooooolt poca gràcia!\nQuan més es queixi ell, més penso que la cosa va bé.\nAltrament, amb un 40% encara no aconseguim res però tots sabem que la mateixa enquesta feta fa deu anys o cinc hagués donat resultats molt inferiors.\nI és que cada vegada més persones van passant del nacionalisme a l'independentisme... i s'ha de seguir treballant i seguir explicant a la gent que tot ens aniria millor si tinguéssim un Estat propi...\nAixí doncs, no oblidem, n'hem d'anar parlant, el tema ha d'anar sortint i hem d'anar convencent... com diu l'ELFRI "com les coses bones que es cuinen poc a poc tot anirà fent el seu curs...", així ho crec, així ho espero!! :-)


Apartamentos Turísticos Los Zapatos Morados Haro Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartamentos Turísticos Los Zapatos MoradosApartamentVirgen de la Vega, 17, Altres, Haro, Espanya, 26200 - Veure al mapaExcepcional9,5Basada en236comentarisApartamentos Turísticos Los Zapatos MoradosVeure més fotos"Molt acollidor. El llit super còmode."EstelaEspanyaVeure més fotosVeure totes les 25 fotos\nL'Apartamentos Turísticos Los Zapatos Morados, situat en un edifici de pedra de l'any 1900, que ha estat reformat, es troba al centre d'Haro, a la regió vinícola de la Rioja, i ofereix apartaments amb balcó o finestra gran.\nEls apartaments presenten una decoració rústica i disposen de calefacció i sala d'estar amb sofà llit i TV de pantalla plana. El bany és privat i inclou assecador i dutxa. La zona de cuina, ben equipada, inclou cafetera i rentadora. Alguns apartaments també tenen sostres inclinats.\nA prop de l'establiment hi ha aparcament gratuït. Entre les instal·lacions de l'establiment, també cal destacar un taulell d'informació turística. Els apartaments, que estan molt ben comunicats amb l'autopista E804, són a 30 minuts amb cotxe de Logronyo.\nCal que informeu l'Apartamentos Turísticos Los Zapatos Morados de l'hora prevista d'arribada amb uns dies d'antelació. Podeu indicar-ho a l'apartat de peticions especials en fer la reserva o posant-vos en contacte amb l'establiment.\nEn arribar, cal abonar un dipòsit de 50 EUR per cobrir possibles desperfectes. Aquest import se us reemborsarà a la sortida, un cop s'hagi comprovat l'estat de l'apartament.\nEn el cas de les estades de més de 4 nits, el servei de neteja es realitza el 4t dia.\nL'establiment admet un màxim de 2 animals de companyia per apartament, per un suplement de 16,50 EUR per nit. Cal que informeu el Apartamentos Turísticos Los Zapatos Morados de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Cap Vermell - Picarolada a Cala Rajada 2011\nPicarolada a Cala Rajada 2011\nEl fred, protagonista de la picarolada de Sant Antoni a Cala Rajada\nLa segona edició de la picarolada, prèvia a les festes de Sant Antoni a Cala Rajada, va tenir el fred per protagonista. Així i tot, un bon grapat de “festers”, picarol en mà, es congregaren a la plaça dels Mariners per a fer renou i convidar a la festa.\nL’acte no va comptar amb la participació de la primera edició, però no hi faltà animació i, entre el reonou dels picarols, la presència d'IB3 (en directe) i la xocolatada preparada per l’Obreria, es creà una bona ambientació.\nPel que fa a la xocolata no podem dir allò de “feta a mà”, ja que s'inaugurà una màquina creada exclusivament per a remenar la xocolata calenta. Tot un invent! A més la xocolata sortí boníssima, ben calenta i espessa .