Race face Ruxton Blau comprar i ofertes a Bikeinn\nDark Spruce Dark Spruce Dark Spruce Dark Spruce\nRace face - Roba home - Pantalons\nDescripció Race face Ruxton\nCompletament redissenyat per a l'any 2019, el Ruxton Short disposa de panells perforats amb làser robustos que li proporcionen transpirabilitat i durabilitat on compta. Les obertures de les cames us ofereixen espai per allotjar protectors de genolls Race Face. Hem actualitzat el mapeig de teixits al Ruxton amb panells d'estirament addicionals per a una major maniobrabilitat tot mantenint la resistència a la durada i la resistència a l'abrasió que esperen d'aquests pantalons curts. Els panells de malla i de perforació de niló permeten un flux d'aire màxim.\nVola inspirada en les tirolines sense surf.\nTancament frontal regulable amb trinquet regulable.\nPanell posterior augmentat per a una cobertura addicional mentre es troba en posició de conducció\nEl panell Lumbar estirat és de niló amb corda.\nLa impressió de la pinça de silicona a la cintura evita el lliscament.\nEsquelet sense mànigues.\nTiradors de marca de cremallera per facilitar-ne l'ús amb guants.\nButxaques de cuixa amb tancament personalitzat amb cremallera ...\nDescobreix Race face Ruxton en estoc i al millor preu. Visita bikeinn, la teva botiga online de material de ciclisme, i aconsegueix les millors ofertes sense sortir de casa. Et garantim el pagament totalment segur i enviament ràpid! Compra Race face Ruxton ara mateix i completa el teu equipament. Gaudeix de l’esport i les teves activitats diàries al màxim!\nCaracterístiques Race face Ruxton\nTecnologias Race face Ruxton\nPantalons curts de ruxton\nDaniel fullick - 24/08/2019\nAdora el material, l’ajust, l’ajust de residus i el color, però encara els heu de provar. Però estic bastant segur que m’agradarà.\nLove the material, fit, waste adjustment and colour, but have yet to test them! But I'm pretty sure I'm going to like.\n$ 91.38 $76.99


El somriure de Jun Rail: d’agost 2013\nReivindicació I: L'optimisme intel·ligent\nAcceptem-ho. L'optimisme està passat de moda. Com les modes, tot torna, però cal acceptar que aquesta actitud està en un moment baix de popularitat. En el nanoentorn en el que em moc, ser optimista no és cool, estètic ni modern. Només cal fer un tomb per twitter. A l'estètica i actitud predominant no sembla caure-li molt bé el rollo optimista. En alguns casos, quasi m'atreviria a dir que ser optimista està mal vist. És comprensible. En la època que estem passant, la situació de crisis social, econòmica... no conviden a l'optimisme (no m'agrada això de crisi moral, de pèrdua de valors ètics... ja fa molt de temps que la societat es basava en un ordre de preferències tremendament discutible, la única diferència és que les conseqüències ara surten més a la llum). Entenc que l'entorn actual no convidi a tenir una actitud optimista.\nHe de dir que fins i tot a les pelis, els finals feliços estan mal vistos. Una drama no és un bon drama, o una peli realista, si no acaba malament o mig malament. És lògic esperar que una bona peli acabi malament tenint en compte que la majoria de pelis nefastes acaben bé, però no em sembla just. També crec que sovint es comet l'error d'associar a la gent optimista amb adjectius com infantil, inconscient o ignorant. Com si els optimistes fossin una espècie de gossos, feliços, inconscients, alegres amb una simple piloteta sense ser sensibles al què passa al seu voltant.\nJo m'hi confronto i reivindico l'optimisme intel·ligent.\nCrec que té cabuda a la nostra societat, fins i tot avui en dia. I crec que és la millor actitud amb que afrontar la vida. Com sempre, el meu concepte d'optimisme i el de cada un que llegeixi això no seran iguals, i, per tant, és complicat transmetre el missatge. Per a mi un optimista intel·ligent no és el que pensa que l'entorn, el destí, o la casualitat, faran que les coses vagin bé. Ni el que no és conscient de les desgràcies o els problemes. Un optimista no és una persona cega davant la part negativa de la vida. Per a mi un optimista és una persona capaç de desxifrar entre els problemes una solució factible i de ser prou valenta per intentar-la. Per a mi un optimista és una persona que creu en les seves possibilitats i en la capacitat de reunir-se i trobar gent que valgui la pena per explotar el potencial conjunt. És una persona que creu en les conseqüències de les seves decisions i en el seu entorn. Per ser optimista cal ser humil i ambiciós, prou humil com per entendre el limitat radi d'acció d'un mateix i prou ambiciós com per saber que aquest és modificable. Per a mi un optimista és una persona conscient de la seva capacitat de transformar.\nNo és només la meva opinió. Cada dos per tres surten estudis que relacionen com l'actitud d'una persona condiciona el seu entorn i a ella mateixa: Com un pacient optimista sobre la evolució de la seva malaltia té més probabilitats de curar-se; com els professors que creuen més en els seus alumnes són els que els hi treuen més rendiment (igual passa amb empresa/treballadors); com una postura corporal positiva i activa condiciona la pròpia percepció d'un mateix; etc. D'estudis així n'hi ha un munt.\nEl que vull dir amb aquest escrit és que quan més evident es fa que una actitud positiva i optimista és la millor manera de canviar i sortir del pou, menys credibilitat li cedeix la societat. Em sembla un error.\nCrec que hi ha persones amb una tendència més innata a ser optimistes que d'altres, però també crec que, com quasi tot, hi ha un percentatge voluntari o conscient i, per tant, més fàcilment modificable, en la forma de definir i crear la nostra personalitat i actitud.\nEn aquesta nova modalitat d'escrits que acaben sent les reflexions de sempre però amb un nou nom, jo reivindico l'optimisme intel·ligent en aquests petits percentatges conscients de personalitat. Provem-ho!\nOriol Talló Parra (27/08/2013; 11:20)\nPublicat per mendoloiro a 14:40 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: actitud, I, intel·ligència, optimisme, Reivindicació


El temps a Palamós: Dijous 18 de gener: matí ennuvolat i tarda de sol, a vista de satèl·lit\nDijous 18 de gener: matí ennuvolat i tarda de sol, a vista de satèl·lit\nEl passat dijous 18 de gener va començar de la mateixa manera que va acabar el dia anterior, és a dir, amb el cel ennuvolat.\nLa línia de convergència de vents es va mantenir ben activa sobre la Costa Brava, la qual cosa va deixar-nos abundants núvols baixos durant el matí i, fins i tot, s'arribaren a escapar algunes roines molt fines que no acumularen cap dècima al barri vell de Palamós, però a La Fosca van caure 0,2 mm.\nEn altres punts del Baix Empordà, les roines matinals arribaren a acumular 0,3 mm a Monells, 0,2 mm a La Bisbal d'Empordà i també 0,2 mm a Calonge.\nEl cel tapat del matí i aquestes quatre gotes anecdòtiques que en prou feines mullaren el terra, van desaparèixer amb el pas de les hores i el sol es va acabar imposant a partir del migdia.\nLa variabilitat atmosfèrica experimentada el passat dijous, sobretot pel que fa a l'estat del cel, es veu clarament si comparem les dues imatges de satèl·lit que us poso.\nLa imatge que obre aquest post ens mostra varis detalls, com per exemple la neu del Pirineu o alguns bancs de boira a la Depressió Central. No obstant això, si ens centrem al Baix Empordà, es pot apreciar com el cel es presentava cobert per una capa de núvols baixos a les 09:15h.\nPer contra, la imatge següent ens mostra com la nuvolositat ja s'havia desfet quasi del tot a les 14:15h. Totes dues imatges foren captades pel satèl·lit Meteosat de segona generació en l'espectre visible.\nMés dades meteorològiques del passat dijous 18 de gener del 2018 a Palamós., temperatura màxima 13,1ºC, mínima 7,0ºC. Estat del cel: matí dominat pels núvols, amb de 6/8 a 8/8 Cu, Sc i St, roina a primeres hores., a partir del migdia temps assolellat, amb 2/8 o 4/8 Cu, Sc i St., a la tarda només hi van haver entre 0/8 i 2/8 Ci.\nVent: fins les 08:30h hi va haver vent en calma., a partir de llavors vent de direcció SO, S i SE, a 2-5 km/h de mitjana., a partir de les 10:30h vent del N, NNO i NNE, a 5 km/h de mitjana., a partir de les 14:30h vent de direcció S, SSO i SO, a 10-15 km/h de mitjana., a partir de les 17:30h vent en calma., a partir de les 19:30h va bufar vent del O, ONO i NO, a 2-5 km/h de mitjana o vent en calma.\nEstat de la mar amb marejol, mar de fons del SSO., mar endins hi havia de forta maror a maror (onatge significant de 2,11 metres a la 01:00h davant del cap de Begur, de 0,94 metres a les 08:00h, de 0,7 metres a les 12:00h i de 0,82 metres a les 18:00h). Alçada màxima de l'onatge 3,75 metres a les 00:00h i a la 01:00h.\nPressió atmosfèrica màxima 1025hPa, mínima 1019hPa. Humitat relativa màxima 90%, mínima 64%. (Dades de meteoclimatic.com i Puertos del Estado)\nTemps assolellat, amb algun núvol alt insignificant, el passat dijous 18 de gener a primeres hores de la tarda. Font: càmera web de Sant Daniel (Calonge i Sant Antoni).\nSi fem l'habitual repàs a la temperatura màxima, en aquest cas a la registrada el passat dijous 18 de gener al Baix Empordà, es veu com aquesta va tenir comportaments diferents depenent de la població consultada.\nPer exemple, a Castell d'Aro la temperatura màxima va baixar 3,4 ºC respecte el dia anterior, a Monells no va variar i a La Bisbal d'Empordà va ascendir 1,4 ºC respecte el dia abans.\nEn aquest sentit, els 16,0 ºC de La Bisbal d'Empordà van ser la màxima més alta del dia, en canvi, els 13,1 ºC de Palamós van ser la màxima més baixa.\nFinalment, la temperatura mínima va anar cap amunt a l'interior, però a la costa va baixar, tot i que els canvis van ser poc destacables.\nA La Tallada d'Empordà la mínima va pujar 1,5 ºC respecte el dimecres, a Torroella de Montgrí va ascendir 1,4 ºC i a La Bisbal d'Empordà pujà 1,3 ºC. No obstant això, a Castell d'Aro i a Palamós la mínima va baixar uns anecdòtics 0,1 ºC.\nEls 1,7 ºC que hi van haver a Monells foren la mínima més baixa de la jornada, per contra, els 8,1 ºC de Sant Feliu de Guíxols es quedaren com a mínima més alta. Dades de Meteoclimatic i Meteocat\nMàximes registrades el passat dijous 18 de gener al Baix Empordà, segons el Servei Meteorològic de Catalunya. Entre parèntesi us poso la temperatura mínima:\nLa Bisbal d'Empordà 16,0 ºC (3,1 ºC)., Castell d'Aro 14,8 ºC (4,0 ºC)., Monells 14,7 ºC (1,7 ºC)., La Tallada d'Empordà 14,2 ºC (2,1 ºC)., Torroella de Montgrí 13,5 ºC (3,4 ºC).


Blog de la Biblioteca Bellvitge: de gener 2015\nHotel Indira de Melcior Comes Cladera\nData de la tertúlia, dimarts 13 de gener\nAquesta obra és la història d’en Nicolau Comagran Serch, més conegut com el poeta Nic Serch, un jove que retorna a Mallorca després d’una fallida carrera literària. A Mallorca, comenta a treballar pel seu tiet a l’Hotel Indira, un establiment un pèl decadent, que pertany a la seva família des del temps del seu avi. Aquest canvi de vida el precipitarà en un nou món, presidit pels vells fantasmes i per la fascinació envers la família de qui resultarà ser el seu rival en l’amor i en l’èxit.\n“Timbes, sexe, mentides, drogues. Una mica de tota la baixesa i instint que duem a dintre és el que trobem a Hotel Indira, i lluny de ser una història lúgubre, fosca i depriment, està narrada d’una manera que llisca i atrau el lector. Plena de referencialitats literàries (recordem que el Nicolau és escriptor) s’hi toca material sensible, però l’obra que ha escrit Melcior Comes (Sa Pobla, 1980) està ben escrita i construïda. Sembla dir poc, però és dir molt. És intentar conèixer-se a un mateix, però també fer-ho, en certa mesura, amb els altres. I això, segurament, és la base de tot” Albert Ventura.\nMelcior Comes Cladera, ha nascut Sa Pobla, Mallorca, l’any 1980. És llicenciat en Dret i en Teoria de la Literatura. Autor de novel·les, va rebre el Premi Ciutat d’Elx amb L’aire i el món l’any 2003; Premi Documenta amb L’estupor que us espera, l’any 2004; amb El llibre dels plaers immensos el Premi Ciutat de Palma, l’any 2006, i amb la novel·la La batalla de Walter Stamm el Premi Josep Pla, l’any 2008. Amb la seva sisena novel·la, Hotel Indira, guanya el Premi Sant Joan, el seu cinquè premi en sis novel·les, aquest cop el 34è premi BBVA Sant Joan de novel·la, un dels més ben dotats de les lletres catalanes. Assegura l’autor que des de la publicació de la seva última novel·la, Viatge al centre de la terra, l’any 2010 (l’única que fins ara no ha obtingut un guardó) li ha passat com al protagonista de la seva obra: li rondava un llibre al cap però que no quallava, frustració que va arribar a fer-li replantejar l’ofici.\nHa publicat, conjuntament amb altres joves autors, el llibre de pensament Qui no mereix una pallissa!. Ha traduït obres d’Honoré de Balzac i Victor Hugo.\nTreballa com professor d’escriptura a l’Escola d’Escriptura de l’Ateneu Barcelonès. Col·labora a El Punt/Avui, a elsingulat.cat i a Catalunya Ràdio.\nVa ser comissari de l’exposició “Barcelona, València, Palma”, en el CCBB, l’any 2010.\nFinalment, us oferim la guia de lectura feta per la biblioteca.\nPublicat per Biblioteca Bellvitge a 19:39:00 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Melcior Comes Cladera\nData de la tertúlia, dilluns 15 de desembre\nEl concepte "los otros catalanes"es menciona per primer cop a un article que Candel va publicar a la revista La Jirafa l’any 1954. Entre aquest any i 1964 l’autor publica una sèrie d’articles a la revistaDestino on retrata la Barcelona de l'època, en especial els barris i zones on vivien les persones que havien arribat de fora de Catalunya amb l’esperança de trobar una vida millor. El llibre Candel i Barcelona. La ciutat dels altres catalans 1958-1964 és un recull d’aquests articles publicats mentre gestava Els altres catalans, títol del llibre que el donaria a conèixer.\nL’any 1964 es publica Els altres catalans gràcies a un encàrrec de Max Cahner i Ramon Bastardas, propietaris d’Edicions 62. El mateix Francesc Candel, que era un més dels immigrants que van arribar a Catalunya en ple període d’expansió de la postguerra, tracta en aquest assaig el fenomen de la immigració a Catalunya durant el període dels anys trenta i seixanta del segle passat. Basant-se en les seves pròpies vivències personals, converses amb amics i coneguts i recollint les seves vivències, l’autor repassa la història de la immigració, les dificultats amb les quals es trobaven els immigrants, un cop arribats a Catalunya, i els efectes de la seva integració o no integració a la societat catalana del temps. L’única solució donada per l’autor és la integració, exigida com a un esforç comú per les dues bandes participants en el procés, deixant de banda prejudicis, tòpics, lloc d’origen o la llengua parlada.\nDeu anys més tard, el 1973, Curial va publicar una continuació d’aquest llibre titulada “Encara més sobre els catalans”, on Candel fa un recull de les reaccions suscitades per la publicació del llibre i, fins i tot, de la censura i les crítiques rebudes. Des de la seva publicació el març de 1964, Els altres catalans, no s’ha pogut llegir tal com l’havia escrit l’autor. El sedàs de la censura va obligar a suprimir i modificar nombrosos passatges. Testimoni directe de la gent, dels ambients i dels problemes de la Catalunya suburbial, l’assaig de Candel afrontava de manera crua i valenta la qüestió de la immigració, un assumpte complex i recurrent que encara avui té un fort impacte social.\nFrancisco Candel Tortajada va néixer el 31 de maig del 1925 a Casas Altas, (Racó d'Ademús), al País Valencià. Al cap de dos anys, quan Candel era un nen, es trasllada a Barcelona. La seva família s’instal·la primer a les barraques de Montjuïc i, posteriorment, al carrer d’Ulldecona de les Cases Barates de Can Tunis.\nLa seva obra com a autor literari i periodístic va ser prolífica amb més de cinquanta llibres, novel·les, contes i assaigs, alguns d'ells en doble versió català i castellà, i un munt d'articles periodístics i reportatges publicats pràcticament a tots els diaris de Barcelona i a desenes de revistes i publicacions.\nEl reconeixement li arriba l’any 1957, amb la gona novel·la, Donde la ciudad cambia su nombre inspirada en el temps on va viure a les cases barates de Can Tunis. L'escàndol que va acompanyar el llibre, motivat per les queixes de veïns que es reconeixien en les pàgines del llibre, li va fer dissimular en les obres futures els noms de barris i carrers. Sempre diu que no és un escriptor en català, però que se sent molt català. No és un català de naixement, sinó de sentiments.\nFrancesc Candel destaca per la seva contribució a la configuració de l'ideari col·lectiu sobre la immigració. Va focalitzar els seus esforços i energies a reivindicar les eines que havien de fer possible la integració de les persones immigrades a la societat i cultura catalanes, denunciant el problema de l'habitatge (barraquisme, rellogats, monoblocs) on vivien els immigrants. Candel va intentar allunyar-se de posicions extremes intentant assimilar les dues societats que semblaven viure l'una d'esquena a l'altra.\nA més de la seva trajectòria literària cal destacar la seva faceta política. Afiliat al Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC), el 1977 fou elegit senador a les Corts espanyoles per la demarcació de Barcelona sota la candidatura de l'Entesa dels Catalans. El 1979 fou elegit regidor de l'Hospitalet de Llobregat per la llista del PSUC, i es va fer càrrec de la regidoria de Cultura.\nL'any 1983 va rebre la Creu de Sant Jordi; el 1997, el Premi d'assaig Fundació Ramon Trias Fargas i el Premi Comunicació i Benestar Social de l'Ajuntament de Barcelona; el 2000, el Premi d'Honor de la Ciutat de l'Hospitalet; el 2003, la Medalla d'Or de la Generalitat de Catalunya i, el 2004, la Medalla d'Honor de Barcelona.\nVa morir a Barcelona el 23 de novembre de 2007 després d'una llarga malaltia.\nPublicat per Biblioteca Bellvitge a 13:00:00 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Francesc Candel, Paco Candel


El jugador del cadet de la UD Alzira, Nacho Barberá, tindrà un arbre en la seua memòria a la Urbanització del Racó - RiberaTV\nEl jugador del cadet de la UD Alzira, Nacho Barberá, tindrà un arbre en la seua memòria a la Urbanització del Racó\nAlzira, 21 de febrer de 2018 – El passat dissabte les regidories de Gestió Urbanística i la de Participació Ciutadana, junt amb l’Associació de Veïns del Racó i els veïns d’esta zona celebraren les activitats corresponents al mes de l’arbre, en el nucli urbà plantant 4 Morus (moreres) 5 Celtis australis (llidoners) 3 quercusilex (carrasques) 3 Fraxinus (freixos) 1 xicranda i 15 murtes.\nA petició de l’AAVV del Racó, es va plantar un arbre en record de Nacho Barberá, jugador del cadet de la UD Alzira que ens va deixar fa tan sols uns dies, mentre jugava amb el seu equip de futbol. Nacho era veí d’esta urbanització i en la seua memòria s’ha plantat una xicranda.\nDes de les regidories de Gestió Urbanística i de Participació Ciutadana, volem agrair la col•laboració de l’Associació Amics de la Murta, a la cooperativa ALZICOOP, a Protecció Civil, als treballadors de l’empresa Talher i a la tècnica de Zones Verdes de l’Ajuntament d’Alzira, que durant la jornada de dissabte van realitzar la plantació d’arbres.\n“Els arbres són un element cabdal per a la qualitat de vida dels humans a les ciutats. La participació ciutadana és primordial per a fomentar la implicació i conscienciació pel bé del nostre entorn, l’habitabilitat de les ciutats és un factor clau per al desenvolupament local, i els arbres són un dels elements que més contribuïxen al benestar humà”, assegurà el regidor de Gestió Urbanística, Fernando Pascual, en l’acte que se celebrà al Racó el mateix dissabte.\nEl pròxim dissabte, 24 de febrer, es continuarà amb les activitats programades dins del mes de l’arbre, en esta ocasió serà la zona de la Nova Alzira la que rebrà exemplars d’arbres autòctons, on la seua Associació de Veïns ha organitzat un matí junt amb els veïns de la zona.\nEl jugador del cadet de la UD Alzira, Nacho Barberá, tindrà un arbre en la seua memòria a la Urbanització del Racó added by Ribera Televisió on 21 febrer, 2018


Llibreria Horitzons | Nou.Eixample\nLa Llibreria Horitzons de Barcelona és una llibreria especialitzada i dinàmica per a tots els amants de la muntanya, la natura i els viatges. Estem al carrer València 149, al centre l’Eixample.\nA la nostra llibreria trobareu guies de muntanya tant per iniciats fins a famílies amb infants, literatura, manuals i mapes de muntanya, guies de btt, barrancs, ferrades, escalada, guies i literatura de viatges, mapes de moltes zones del planeta, mapes de carreteres , llibres de fotografia, guies i llibres de natura i astronomia tan per adults com per els petits. Mantenim un petit fons de literatura general on podeu trobar des l’última novel·la fins a contes per infants.\nOferim accessoris que us ajudin en les vostres sortides com GPS, cartografia en paper i digital, rellotges de muntanya, pulsòmetres i podòmetres, navalles tècniques, eines multiús i sistemes d'hidratació.\nAra en creat una nova línia d’articles de petit material i roba per muntanya, gorres, guants, buffs, etc i ben aviat fotografies de natura, muntanya i viatges.\nUn tracte personalitzat i l'assessorament professional que puguis necessitar per a les teves sortides, avalada amb l'experiència de més de 40 anys fent muntanya. Si et vols iniciar a l’excursionisme o anar amb nens vine i et podem ajudar a començar amb les nostres guies de rutes fàcils i assessorament per començar. Si vols comprar un GPS et podem assessorar en els teus dubtes amb el funcionament. Si no et pots desplaçar a la nostra llibreria t'ho posem fàcil través de la nostra llibreria on line amb tota confiança i seguretat. Si estàs buscant algun llibre en concret, fins i tot d'importació, ens ho pots sol·licitar.\nA més amb la nova targeta “Horitzons de Muntanyes” gaudiràs de avantatges com punts per compres, descomptes en refugis, botigues, activitats i més.\nEntreu i feu una ullada als nostres llibres i més a:\nOrganitzem presentacions de llibres, conferències, cursos, tallers i audiovisuals de muntanya, viatges, natura, ciència, exposicions fotogràfiques, activitats infantils, excursions, cursos de muntanya i sortides naturalistes.\nSi t'agrada sortir a la muntanya, els viatges d'aventura, conèixer i gaudir de la natura, submergir-te en la lectura, t'apassiona l’astronomia i la ciència aquí tens el teu punt de trobada. Podeu entrar al nostre bloc on parlen d’excursions, natura, llibres, muntanya i a les xarxes socials.\nEns podeu seguir a la nostra web http://www.llibreriahoritzons.com/ , al bloc http://llibreriahoritzons.blogspot.com/ i Twitter http://twitter.com/#!/horitzons\nVine a conèixer la nostra llibreria!\n934 513 097\n08011 Barcelona Barcelona\nLlibreria especialitzada en muntanya, viatges i natura.\nDilluns a div.10 a 14 h. i de 17 a 20:30.Diss. de 10 a 14 h.


Més de 46.000 visitants al Festival Terra de Trobadors - Diari de Girona\nMés de 46.000 visitants al Festival Terra de Trobadors\nEl festival de Castelló d'Empúries es mostra un any més com una de les tradicions més consolidades\ncastelló d'empúries | elisabet don 14.09.2015 | 00:00\nEl torneig medieval és una de les activitats més populars. gerard blanché\nUn any més el Festival Terra de Trobadors d'Empúries tanca amb un balanç molt positiu. Més de 46.000 persones han passat per la 25a edició d'aquesta fira, que va començar dijous passat i que va celebrar el seu darrer acte ahir al vespre a la plaça de Jacint Verdaguer.\nL'alcaldessa de la població, Assumpció Brossa, va assegurar que ha estat una de les edicions més multitudinàries. "La sorpresa es va donar el divendres dia 11, ja que en ser la Diada no esperàvem que hi hagués tanta gent com la que va venir. Això ens permet parlar de tres dies de molt bona afluència a la fira".\nEl Festival Terra de Trobadors és un esdeveniment cultural i festiu que recupera algunes de les tradicions més populars de l'Edat Mitjana. A partir d'activitats culturals, gastronòmiques, històriques i lúdiques es preten reviure l'època i oferir als visitants una immersió completa en una altra època. En motiu dels 25 anys de celebració de l'esdeveniments els números s'han desbordat i ha esdevingut l'edició més massiva del festival. Més d'una vuitantena de parades, 330 activitats programades i alguna novetat que s'ha encaixat molt d'èxit en la dinàmica de la fira de Castelló d'Empúries. "En motiu de l'aniversari una de les novetats han estat les projeccions a la façana de la basílica. Aquest mapping va agrada moltíssim i hem decidit que l'integrarem a les properes edicions del festival" va explicar Brossa.\nUna altra de les activitats estrella va ser "El cau de Bruixes" que es va celebrar cada dia pels carrers de la localitat amb un nombre important de seguidors. Ahir al vespre el tancament va anar a càrrec de les organitzacions que van muntar un espectacle final, enguany sorpresa fins el darrer moment, que va concloure la fira.


La Fundació Barcelona Zoo obre la convocatòria de beques 2017 | Zoo Barcelona\nLa Fundació Barcelona Zoo obre la convocatòria de beques 2017\nLa Fundació Barcelona Zoo ha obert el procés de sol·licitud de beques per a projectes de recerca i conservació per aquest any 2017. Amb aquestes beques volem impulsar projectes que comparteixin els valors del Zoo de conservació, educació i sensibilització envers la biodiversitat. Enguany es convoca:\n13ª Edició Beca Floquet de Neu, per projectes que potencien la recerca sobre els primats en qualsevol d’aquestes disciplines: conservació, ecologia, genètica, etologia, capacitats cognitives, reproducció, comunicació, benestar animal, etc. tant en condicions de captivitat como de llibertat.\n9ª Edició Beques del Programa de Recerca i Conservació de la Fundació Barcelona Zoo, per projectes específics d’investigació proposats per externs, d’acord amb els objectius generals del Programa.\n5ª Edició Beca Antoni Jonch, per projectes que potencien la recerca sobre la fauna autòctona de Catalunya i la seva conservació\nPremi Especial 125è Aniversari al millor projecte de recerca i conservació de la Fundació Barcelona Zoo dels darrers cinc anys.\nDes de 2009, el Zoo ha destinat un total de 742.844€ a beques, que juntament amb els programes de recerca i conservació que realitzem, mostren el nostre compromís amb la protecció de la fauna més amenaçada.\nEl termini de presentació de les sol·licituds i projectes per a cada convocatòria d’aquest 2017 s’acaba el 3 de maig a les 14:00 h. Podeu consultar les bases de les convocatòries fent clic als enllaços, o al web de la Fundació.


Batalla de Beneventum (214 aC) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nBatalla de Beneventum (214 aC)\nHannó Tiberi Semproni Grac II\nLa batalla de Beneventum tingué lloc el 214 aC durant la Segona Guerra Púnica entre Cartago i la República Romana. Les tropes de Tiberi Semproni Grac derrotaren Hannó, evitant així que Anníbal rebés els reforços que esperava per assaltar la ciutat de Nola.\nAnníbal estava preparant el seu tercer intent de capturar la ciutat de Nola, on havia estat rebutjat els dos anys anteriors. Amb aquest objectiu, ordenà Hannó, fill de Bomilcar, que avancés des de la regió del Bruttium per reunir-se amb ell amb 1.200 genets númides i uns 17.000 aliats brucis.\nPer la seva part, Tiberi Semproni Grac es trobava a la ciutat de Beneventum amb un exèrcit similar, format majoritàriament per esclaus voluntaris o volones que lluitaven per comprar la seva llibertat.\nAl saber que Hannó havia acampat a unes tres milles de distància, en el riu Calor, Semproni Grac va avançar amb les seves tropes fins a situar-se a només una milla de distància i va prometre la llibertar tot aquell que li portés el cap d'un enemic. L'endemà les tropes romanes es llançaren a l'atac, però aviat començaren a deixar de lluitar per dedicar-se a tallar el cap dels enemics ferits i Semproni Grac hagué de rectificar, declarant que cap soldat obtindria la llibertat si no es guanyava la batalla.\nAra si, els soldats recuperaren l'empenta i trencaren les línies cartagineses, que fugiren desordenadament cap al seu campament. Els romans els perseguiren i es produí una gran matança de la que només escaparen uns 2.000 genets i el mateix Hannó.\nTiberi Semproni Grac va complir la seva promesa i els seus homes obtingueren la llibertat per la que lluitaven. Anníbal es retirà de la regió de la Campània i els romans aprofitaren per derrotar als seus aliats en la regió.\nTit Livi, Història de Roma, Llibre XXIV\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Batalla_de_Beneventum_(214_aC)&oldid=25018194»


Cantata infantil dels alumnes de sensibilització de l’Escola de Música de la Seu – FÒRUM.ad\nCantata infantil dels alumnes de sensibilització de l’Escola de Música de la Seu\nel: 03/04/14 16:50\nEls alumnes de sensibilització de l’Escola Municipal de Música (EMM) de la Seu d’Urgell oferiran aquest diumenge, 6 d’abril, la cantata ‘L’Elefantet Curiós’. El concert dels més petits de l’escola de música tindrà lloc a les sis de la tarda a la sala de Sant Domènec. L’entrada és lliure.\nLa cantata està inspirada en el conte que explica la llegenda que fa molts i molts anys els elefants van passar de tenir un nas a tenir una trompa. ‘L’Elefantet Curiós’ explica la història del petit elefant Blai, que té una gran curiositat per saber-ho tot, fins que una pregunta que no vol respondre ningú. Lluny de conformar-se amb el silenci, en Blai inicia un llarg viatge en busca de la resposta correcta. Els nens i les nenes de sensibilització l’acompanyaran en aquesta aventura i sabrem com, gràcies a la seva curiositat, il·lusió i perseverança, canvia la vida del seu poble.\nLa música i el text són de Marta Canellas i els arranjaments de les cançons han estat realitzats per Eugeni Sokhatskyy, professor de l’Escola Municipal de Música de la Seu d’Urgell.\nBig Band de l’EMM\nD’altra banda, la Big Band de l’Escola Municipal de Música participarà aquest dissabte 5 d’abril en un intercanvi d’agrupacions de l’Institut de Música d’Andorra la Vella. Les diverses formacions oferiran un concert, a les cinc de la tarda, al Teatre Comunal d’Andorra la Vella.\nEntrada Anterior: El 3r Concurs de mascles de la raça bruna reafirma la bona situació del sector\nEntrada següent: Inici del cadastre rústic de la Massana amb la identificació de les parcel·les de Sispony


Explora La Prote\nGossos per adoptar\nGats per adoptar\nBusca nova llar\nTrobats & Perduts\nAquest és el diari d'en DEXTER.... un gosset molt maco que vam trobar en unes condicions molt i molt precàries. Amb aquest diari volem compartir amb tothom la seva evolució.\nEsperem que us agradi seguir les evolucions del DEXTER i, si us animeu, vingueu a gaudir amb en DEXTER o els seus amics peluts de La Prote.\n07 gener 2014\nEn DEXTER era un gos que pidolava menjar per diversos polígons industrials propers a Caldes de Montbui a principis del 2014. Alguna bona gent li posava menjar i l'intentava agafar però era impossible. Tenia massa por. Finalment, després d'unes setmanes va desaparèixer fins a principis de febrer, on va ser vist a Torre Marimón.... aquí comença el seu diari.\n11 febrer 2014\nTrobat a Torre Marimon. Els nois que el van agafar feia més d’una setmana que ho intentaven però era impossible. El podien veure però era impossible d’atrapar. Finalment va ser possible gràcies a que es va apropar a la seva gosseta. El van agafar, ficar al cotxe i cap a La Prote.\nUna vegada van arribar, a l’obrir el maleter vam veure la seva cara de pànic absolut i la seva por a moure’s i sortir d’allà. Vam intentar baixar-lo sense envair el seu espai, però tenia tanta por que no responia als premis. Amb molta paciència i respecte vam aconseguir que anés perdent la por i , poc a poc, es va animar fins que va baixar del cotxe.\nUna vegada al terra va ser molt evident que tenia algun problema físic. Estava molt prim, ple de puces i paparres i amb dificultats de mobilitat a la part posterior del seu cos. No posava bé la pota al terra.\nVa costar molt portar-lo fins la seva habitació on l’esperava un llit tou i un entorn càlid i tranquil. En arribar es va tombar i ja no es va tornar a moure durant tot el dia... volem creure que, per primera vegada en molt temps es va trobar en alguna cosa semblant a una llar.\n12 febrer 2014\nAl matí del segon dia en DEXTER estava més animat. Fins i tot va moure una mica la cua al rebre la visita del personal de La Prote i es va apropar per olorar una mica. Poc a poc, es va deixar acariciar una mica i semblava que li agradava molt...YUHUUU!!!!\nAl sortir al pati encara que recolzava la pota al terra seguia tenint problemes per caminar. Així que el vam portar al veterinari. En l'exploració inicial no va mostrar cap símptoma de dolor. Però al fer-li les plaques vam comprovar que tenia el maluc trencat per tres costats i una luxació al fèmur. Així que li van punxar analgèsics i es va aprofitar per fer unes analítiques, test de leishmania, etc.... Per sort, tot av sortir bé!\nHem portat a DEXTER a la clínica CANIS de Girona per operar-lo. Només arribar el veterinari ens va comentar que tal com ell ho veia, era millor tractar primer la luxació i després parlar de les fractures. Que aquestes, possiblement eren molt antigues i calia estudiar la necessitat d'operar-lo.\nAixí que, després de les recomanacions i indicacions del veterinari, vam tornar a La Prote amb en DEXTER per començar a tractar-li la luxació... esperem que amb això millori aviat.\nA vegades ens preguntem que estarà pensant en DEXTER?? sabrà que fem tot això per ell?? Esperem que sí!\n14 febrer 2014\nAvui hem vist un canvi espectacular en Dexter. Quan hem anat a veure'l a primera hora del matí s'ha posat boig de content. No deixava de moure la cua i venia a demanar mimitos. Ara ja no te la mirada de pànic i horror cap a les persones, l'ha canviat per una mirada d'amor, curiositat i tendresa.\nFísicament, ha millorat una mica però encara te problemes per caminar bé. I, a més a més, té problemes per fer caca, encara que està prenent una medicació per afavorir-ho. Sinó millora haurem de baixar-lo al veterinari una altra vegada.\nAvui han vingut les persones que el van recollir i han estat una estoneta amb ell. També ha tingut la visita d'altres voluntaris i tots s'han enamorat d'ell.\nEncara no pot sortir a passejar o estar amb altres gossos perquè ha de fer repòs. Però sembla que té ganes de gaudir de la vida!!!!\n17 febrer 2014\nDefinitivament, en DEXTER està començant a confiar en la gent. Ja queda poc d'aquell gos amb tantes pors. Ara, quan arriba la gent a veure'l de seguida s'apropa a la cerca de mimitos.\nDavant aquesta nova actitud vital, més oberta i sense pors, hem decidit que ja és hora que comenci a expandir el seu món i ha sortit a fer un petit passeig. Si fa només uns dies manipular-lo era impossible, tremolava ple de pànic, ara es deixa posar l'arnès sense problemes.\nD'aquesta manera, en DEXTER ja ha superat dos fases molt importants... perdre la por a la gent i deixar-se manipular. És tot un campió!\nAmb altres gossos continua mostrant interès però degut a les recomanacions veterinàries de repòs encara no pot anar a jugar amb ells.\nEl seu primer passeig ha estat una mica complicat per diversos motius. Segurament mai ha portat arnès o corretja perquè no entenia perquè no podia moure's amb llibertat. I, a més amés, quan s'ha vist fora del terreny que coneixia li ha donat por i s'ha quedat petrificat.... Al tornar al seu terreny conegut ha tornat a aixecar la cua i mostrar-se més relaxat.\nAquest serà la següent fase a superar i segur que ho fa aviat. Però nosaltres ens adequarem al seu ritme... poc a poc!!!\nEn relació a la seva mobilitat, cada dia camina millor. Encara que quan accelera la marxa es nota que li fa mal. Esperem que el tractament que està seguint l'ajudi a millorar.\n19 febrer 2014\nL'evolució d'en DEXTER continua imparable. cada vegada està més adaptat i tranquil a la que ara és la seva nova llar...La Prote.\nEl tema dels passeig ha millorat una mica. Ja podem distanciar-nos una mica més del seu terreny conegut encara que, quan se’n adona li venen les pors. Però a aquest ritme, en breu podrà fer grans passejades.\nun fet destacable d'aquests dies és la seva passió pel seu llitet. Està flipant en colors amb ell. Li encanta!! Segurament és el seu primer llit suau i còmode on descansar.\n24 febrer 2014\nAvui en DEXTER ha gaudit de la vista de la noia que el va recollir i portar a la Prote. Quan l’ha vist s’ha alegrat molt. Segurament la recorda com la persona que el va salvar d’una vida oblidada i li va donar l’oportunitat de curar-se físicament i, el que és més important, psíquicament.\nHan anat a fer un petit passeig perquè en DEXTER encara no està preparat per sortir al món obert. Però sense dubtes ha estat un altre pas cap a la seva recuperació total. Fet que assolirà segur amb una mica de paciència, comprensió, respecte i molt amor i confiança.\nFísicament, cada dia està millor de la seva luxació. Estem a l’espera de la total recuperació per saber quin pas hem de fer a continuació....\nDesprés de 15 dies a La Prote. La millora d'en Dexter és molt visible. A nivell físic està molt millor i gairebé camina de manera perfecta. I a nivell psicològic està avançant molt.\nAvui volíem fer palès aquesta millora i hem decidit fer-li una sessió de fotos als voltants de La Prote. Al posar-li la corretja per passejar s'ha mostrat una mica neguitós, llavors hem canviat la corretja per una extensible i... molt millor! De seguida s'ha animat i hem arribat al camp ple de floretes.\nAllà ha gaudit de nous olors, colors, etc. però passada una estona ha començat a "agobiar-se" una mica. Amb carícies i mimitos s'ha relaxat i hem gaudit d'una estona més.\nFinalment li hem pogut fer una sèrie de fotografies que esperem us agradin!\n02 març 2014\nLa millora física d'en DEXTER és cada dia més evident. Camina millor, el pel li brilla més i, un fet molt clar... està agafant una mica més de pes.\nPer la seva part, psicològicament la seva recuperació és increïble. Del gos tímid, poruc, amb molta por, etc. gairebé no queda res. En DEXTER és un gos cada dia més feliç, sociable i divertit.\n04 març 2014\nEn DEXTER està molt millor en tots els sentits. Físicament està millor de la pota i no para quiet. Li encanta jugar i passar-s'ho bé.\nAvui ha sortit amb una voluntària a fer una passejada i, per fi, ha sortit del centre. Això fa uns pocs dies era impensable degut a la por que tenia a lo desconegut. Però amb els dies, en DEXTER està guanyant en confiança a la gent que el cuida i estima i, sobretot, en si mateix.\nQuan està a la seva habitació, al DEXTER li encanta rebre mimitos. No triga ni un segon en venir a buscar carícies i, si passes per davant del seu vidre comença a bordar per reclamar atenció. Si poguéssim entendre el que diu creiem que seria alguna cosa així com "EEEOOOO!!! Veniu a donar-me carícies!!!!".\n13 de març 2014\nEn DEXTER cada dia ens sorprèn més. Està més divertit, actiu i simpàtic. Queda poc del gos poruc del principi.\nEls passeigs són cada dia més llargs i més lluny de la seva àrea coneguda... tot un èxit!!\nUn fet destacable d'avui és que hem estat jugant amb ell amb un fulard i s’ho ha passat genial. Li encanten els mimitos i la interacció amb les persones. Sabem que a una casa estarà genial!!\n14 de març 2014\nEn DEXTER ja està molt bé. Per continuar la seva millora hem decidit que li aniria molt bé compartir vida amb un nou amic. Amb això, es reforçarà laseva confiança i estarà més actiu.\nL'escollida per compartir jocs i temps amb en DEXTER ha estat una gosseta nova, molt maca, tranquila i simpàtica... MEGAN. Sense dubtes, una molt bona influència pel DEXTER.


Prova i error: Esmorzars de forquilla\nEn els darrers mesos hi ha hagut un gran increment de caminants pels carrers i pels parcs municipals a primera hora o a mig matí. Cal estirar les cames abans de seure al sofà a llegir, veure sèries o a jugar amb les consoles durant les tardes de la tardor i l’hivern. Amb les restriccions horàries pel què fa a l’apertura de bars i restaurants, l’opció de fer un bon esmorzar de forquilla és excel.lent. A més, permet dinar lleuger o esperar a sopar ben d’hora.\nNo sé si és per això però darrerament he llegit i també he escoltat a la ràdio diverses recomanacions per refer-nos de l’esforç a mig matí. Us confesso que encara no he pogut anar a cap dels llocs que us referenciaré a continuació, no puc venir a Barcelona el cap de setmana, i entre setmana, encara tinc la sort de treballar, així que en aquesta ocasió, us agrairé que em feu vosaltres el comentari el dia que hi aneu.\nJa em deleixo per saber quin serà el primer lloc on aniré en la segona etapa del desconfinament!!! Gràcies per endavant. Ah! I si ja teniu el vostre lloc predilecte, no dubteu en fer-nos-ho saber a la gent del blog.\nA Sants: el VIDUCA\nA l’Eixample: CAN ROS\nA Collcerola: CAN JANÉ\nA Gràcia: LA PUBILLA\nAl Poblenou: L'ARTESANA\nA la Barceloneta: LA COVA FUMADA\nA Horta: CAN MASSANA\nPublicat per Josep M.Cortina a 12/17/2020\nHe estat en un parell dels propostas LA COVA FUMADA i LA PUBILLA i tots dos són excel·lents. Miraré de provar els altres.\n19 de desembre de 2020, a les 22:32\nJust els que jo conec, però a la pubilla només hi he fet el menú de migdia.\n20 de desembre de 2020, a les 18:28\nMoltes gràcies per recordar-nos aquests llocs. Tinc unes ganes immenses d'anar a menjar fora de casa!


Room & Breakfast A casa di Emma Campogalliano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 7 allotjaments a Campogalliano.\nStrada Statale Per Carpi Nord 1500, Campogalliano, Campogalliano, Itàlia, 41123 - Veure al mapa\nMés informació sobre Room & Breakfast A casa di Emma\nAl visitar Campogalliano, vosté es sentirà com a casa a Room & Breakfast A casa di Emma, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Room & Breakfast A casa di Emma és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, cuina compartida.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, articles de tocador a cada habitació. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Room & Breakfast A casa di Emma no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (43)Parelles (24)Viatgers en solitari (9)Famílies amb infants petits (4)Famílies amb infants grans (1)Grups (6)


Prou víctimes a Síria! — FundiPau\nLes dades de morts, ferits, desplaçats i refugiats que ens arriben de Síria, situen el conflicte com la crisi humanitària més greu del segle XXI.\nLes responsabilitats són diverses i compartides. El principal responsable: un règim autoritari que, davant les protestes ciutadanes pacífiques que reclamaven més democràcia, va exercir una repressió brutal. Una part de l’oposició, impotent davant la violència exercida per al-Assad, ha agafat també l’opció de les armes i busca suport internacional. I, darrerament, han entrat en escena grups vinculats a Al-Qaida amb una agenda pròpia.\nTampoc la comunitat internacional ha sabut estar a l’alçada. Indiferent primer i dividida després ha estat incapaç de trobar una via diplomàtica per resoldre el conflicte i, el que encara és més greu, diverses potències i països de la zona, en lloc de fomentar les vies pacífiques, han engreixat la via de les armes.\nL’estiu passat, el conflicte va fer un pas més i al descobrir que el règim d’al-Assad va fer servir armes químiques, la comunitat internacional es va plantejar l’opció d’un atac militar com a represàlia o avís perquè no ho tornés a fer. Però ja ens hem trobat massa vegades que s’acaben proposant atacs militars com a darrera solució possible quan no s’ha fet res abans.\nI això és fals. Si hi ha voluntat política es poden fer moltes altres coses: afavorir les condicions de pau, protegir els drets humans, promoure la justícia global, impulsar la igualtat de drets i el respecte a les minories, invertir en desarmament, reformar -en clau democràtica i inclusiva- el sistema de les Nacions Unides per a fer-lo més efectiu, etc.\nAra, en el cas de Síria, una bona opció seria que es reprenguessin les negociacions iniciades fa mesos a Ginebra i que es van aturar sine die. I cal que aquestes converses incloguin la veu de la ciutadania a través de xarxes i grups civils.\nPerquè, com ens demostren aquests 2 anys i mig de guerra a Síria, l’opció de la violència no porta enlloc, només a engendrar més violència i les víctimes sempre són les mateixes: la població civil.


La legitimitat dels qui varen fer la guerra - Editorial - VilaWeb\nEspanya, comunitat autònoma d'Europa\nEl carrer també és seu\nEl xou d'en Sandro\nAixò de Berga\nUna victòria de la democràcia\nNo, de nou\nGoverns de coalició\nLa corona d'espines\nÉs difícil d'entendre\nLa legitimitat dels qui varen fer la guerra\nDesprés de la famosa reunió de les Açores, Bush, Blair i Aznar varen esdevenir per a una part important de l'opinió pública mundial, autèntics criminals. Tots tres varen decidir la guerra contra l'Irac d'una manera il·legal. Tots tres varen enganyar l'opinió pública del país on manaven i de la comunitat internacional sobre l'existència d'armes de destrucció en massa. I tots tres varen haver d'aguantar una oposició al carrer com mai no s'havia vist. Però avui a la matinada els britànics han decidit que Tony Blair repetira de primer ministre, igual que el novembre de l'any passat els nord-americans varen escollir Bush. També tinc el convenciment que el PP espanyol hauria guanyat, sense l'11-M. És a dir, la ciutadania no solament no s'ha girat d'esquena als qui varen portar el món a la guerra, sinó que els ha legitimats. Crec que els qui, com jo, ens vàrem oposar a aquella guerra tenim, en aquest fet, un motiu de reflexió.\nQue l'oposició a la guerra va assolir graus de participació com no s'havia vist mai, crec que ningú no pot negar-ho. Com ningú no pot negar que no hi ha armes de destrucció en massa, ni n'hi ha hagudes mai, i que, per tant, els polítics que defensaven la guerra amb aquest argument varen mentir gravíssimament. De la magnitud de la protesta i de la gravetat del delicte, en podríem esperar, si més no, un càstig polític, vist que el càstig penal sembla fora del nostre abast. I tanmateix Bush ha guanyat allò que no va saber guanyar fa quatre anys i Blair, tot i haver perdut molts vots, continuarà manant a la Gran Bretanya.\nAvui a la matinada, precisament, saber com la guerra afectaria el vot laborista era una de les grans incògnites. I tot i que Blair i els seus han perdut un gruix significatiu de vots, no podem negar que el resultat li dóna legitimitat i que, per tant, també legitima la seua actitud bel·licista.\nÉs raonable de creure que en molts votants ha pesat més l'eliminació que no pas l'entusiasme. Qui podien votar, si no Blair? Quina alternativa, malgrat tot, hi ha? És raonable de pensar-ho, però també molt preocupant. Perquè vol dir que el vot no respon a una convicció política, en favor d'algú, ans és vist com un mal menor, i fa els ulls grossos, si molt convé, a les decisions més greus. Segurament que molts dels qui consideren Blair un criminal de guerra i l'han elegit primer ministre, l'han votat sense cap escrúpol moral. Constatar-ho completa la fotografia complexa d'aquests anys i ens recorda, una vegada més, que les coses no són tan senzilles com semblen.


Crònica del judici als presos polítics al Suprem (11 d’abril) – Associació Atenes\nPodria haver estat un bon dia, però no, avui era el 50è aniversari de l’Oriol Junqueras i el tribunal ha volgut regalar-li l’enèsima denegació de llibertat, petició plantejada juntament amb Jordi Sànchez, Jordi Turull, Josep Rull, Raül Romeva i Joaquim Forn. El Sr. Marchena llueix maneres florentines durant la vista, però sembla que oblida les necessàries garanties processals i fins i tot les normes d’educació, ja que els sol·licitants s’han assabentat de la denegació per la premsa abans que pels seus representants processals.\nDes d’Atenes creiem que aquesta circumstància ha pesat sobre els acusats. El Jordi Cuixart manté alt l’ànim, però a la resta se’ls ha vist avui molt silenciosos. Tampoc hi ajuda que cada cop puguin interaccionar menys amb les persones que assisteixen a la vista, ja que el tribunal ha anat restringint la possibilitat de contacte. De fet, els familiars es queixen que ara solament poden abraçar-los durant els cinc minuts que els donen abans de començar la sessió de la tarda. De debò cal restringir-los més la comunicació? No és suficient la presó preventiva?\nPer descomptat, els que formem part del públic no ens hi podem apropar. En tot moment, els funcionaris s’hi interposen i eviten que ningú tingui la temptació de parlar amb els presos; es transmet una sensació de vigilància absoluta tan a l’entrada com a la sortida del tribunal, i també a dins de la sala. Al costat nostre, un home que no sembla tenir interès en el judici passa el temps escrivint missatges pel mòbil, quan a la resta no ens han deixat entrar els telèfons a la Sala… Serà algú de la casa? Un dels responsables de vigilar-nos? Malgrat tot, estem convençuts que és important que omplim la sala, que ens posem els nostres llaços grocs i que acompanyem els presos polítics i els altres processats. En Marchena ha de saber que no estan sols, li hem de transmetre la voluntat d’un poble. Vàrem anar a Brussel·les, i ens hem manifestat a Madrid, i ara omplim també el Suprem.\nA dins, toca un dia més de testimonis de l’acusació. Avui en total han estat vuit els policies nacionals que han declarat; són agents de la llei, però no ho semblen. Les seves respostes a preguntes de la Fiscalia són totes molt similars, i sentit un, sentits tots, tan li fa que hagin actuat a Lleida o a Barcelona. El seu llibre d’estil convergeix en tres eixos principals:\n– Els ciutadans érem murs, i estàvem organitzats.\n– La policia es va veure obligada a intervenir, i si es van causar desperfectes és perquè no se’ls va facilitar la feina; la seva intervenció va consistir en simples “forcejeos”.\n– Els Mossos d’Esquadra, que clarament són el seu objectiu, van tenir una actuació passiva.\nLa igualtat en les declaracions va més enllà, el record pormenoritzat que llueixen a preguntes de les acusacions esdevé desmemoria quan qui pregunta són les defenses. De fet, perden la memòria i també la veu, la seguretat que llueixen amb el fiscal esdevé nerviosisme i negatives a les defenses, que fan el que poden, tot i els entrebancs processals que els posa el president de la sala. La negativa del Tribunal a acarir els testimonis amb les imatges els permet explicar el relat que els convé sense envermellir de vergonya.\nLa Fiscalia intenta bastir un relat, però no es sosté. Tots els fets suposadament delictius que s’imputen estan enregistrats i documentats, fins i tot els policies reconeixen que portaven càmeres, però malauradament no s’han incorporat els vídeos i no apareixen els enregistraments de Lleida i Tarragona.\nEstà clar que el compliment del previst a l’article 6.3 d) del Conveni per a la Protecció dels Drets Humans a un judici just inclou l’acarament dels policies amb les imatges de les seves intervencions, la funció del judici oral és la d’establir els fets realment succeïts i les defenses han de poder discutir el relat posant els testimonis davant els fets enregistrats. Al final, és igual que s’expliqui moltes vegades la mateixa mentida, que és el que pretén la Fiscalia citant fins a 119 policies nacionals i 87 guàrdies civils, ja que, per molt que aquesta es repeteixi, mai no esdevindrà veritat. Si el Suprem no ho vol veure, segur que ho veuran a Europa. Els magistrats de Schleswig Holstein ho van tenir clar des del minut 0: no hi ha rebel·lió ni sedició, no hi ha violència per part dels votants.\nPer acabar, solament un apunt: què hi fan els lletrats de VOX a la vista? Des del nostre punt de vista, fer-nos sentir vergonya aliena per la seva improvisació i provocar el riure dels presents. No ens podíem creure el moment en què van preguntar a dos policies si els votants de l’1-O portàvem llaços grocs… Hauria estat bé que haguessin contestat que sí!


Montse Mindan, absolta per segon cop del delicte de desobediència pels fets de l’1-O ·\nInici Actualitat Montse Mindan, absolta per segon cop del delicte de desobediència pels fets...\nMontse Mindan, absolta per segon cop del delicte de desobediència pels fets de l’1-O\nEl jutjat penal 1 de Figueres absol per segon cop a Montse Mindan acusada d’un delicte de desobediència arran del referèndum de l’1-O de 2017\nMontse Mindan, la primera alcaldessa de tot Catalunya que va ser jutjada per la celebració del referèndum de l’1 d’octubre de 2017, ha tornat a quedar absolta pel Jutjat penal nº 1 de Figueres, que la va jutjar el passat mes de novembre acusada d’un delicte de desobediència, arran d’una denúncia interposada per un veí Roses.\nLa sentència del judici es va fer pública un mes després, al desembre on la jutgessa va decretar no veia provat que la llavors alcaldessa de Roses, que s’enfrontava a 1 any d’inhabilitació i 3.240 euros de multa, facilités l’obertura de locals municipals per fer-los servir de col·legis electorals, i per tant quedava lliure “de tota responsabilitat criminal derivada de la imputació formulada contra ella pel delicte de desobediència”.\nDavant aquesta sentència, la Fiscalia va interposar un recurs d’apel·lació presentant noves proves i l’Audiència de Girona va decidir deixar sense validesa aquests primera sentència.\nI ara, 6 mesos, el Jutjat penal nº 1 de Figueres ha considerat que les noves proves (unes captures de pantalla realitzades per de la Guàrdia Civil) no deixen provat que Montse Mindan facilités l’obertura de centres educatius i d’altres locals de titularitat municipal per a que se celebrés el referèndum.\nUna segona sentència que ha satisfet i alegrat a l’actual regidora de Turisme, “però és una alegria que he de deixar en ‘standby’ durant 10 dies, ja que m’ha dit que com es va acordar la nul·litat de la primera sentència, és com si aquella no hagués existit mai i, per tant, ara torna a comptar un termini de 10 dies per recórrer”.\nAixí, si el Ministeri Fiscal no presenta cap recurs d’apel·lació durant els següents 10 dies hàbils, Montse Mindan, haurà deixat aquest\nArticle anteriorEls socis de la Societat d’Unió Fraternal gaudeixen, 7 anys després de l’últim, d’un concert a la seva sala de ball\nArticle següentEls Mossos d’Esquadra de Roses detenen un home i desmantellen una plantació exterior de 1.713 plantes de marihuana a Ventalló


Disseny d’un mètode integral de planificació estratègica i desplegament de projectes de transformació digital per a museus de ciències naturals. – Doctorats Industrials\nDisseny d’un mètode integral de planificació estratègica i desplegament de projectes de transformació digital per a museus de ciències naturals.\nEntorn empresarial: CONSORCI MUSEU DE CIÈNCIES NATURALS DE BARCELONA\nAmbits: PE6 Computer Science and Informatics - SH5 Cultures and Cultural Production -\nTitulació requerida: Grau o titulació equivalent (llicenciatura o enginyeria superior) en Informàtica, Computació o Enginyeria Industrial. Estudis a nivell de màster o postgrau en administració d'empreses, innovació digital, transformació digital o afins.\nA partir de l’experiència i del coneixement del Museu de Ciències Naturals de Barcelona (MCNB) sobre les circumstàncies particulars dels museus de l’àmbit temàtic específic de les ciències naturals, i a partir del coneixement especialitzat del grup de recerca IMP de la UPC sobre sistemes d’informació, transformació digital i la seva planificació, es tracta de dissenyar i provar un nou mètode ben fonamentat, adaptat, sistemàtic i pràctic, per a planificar i desplegar la transformació digital futura del propi MCNB i d’altres museus de ciències naturals similars, sense excloure possibilitats d’aplicació a museus d’altres àmbits.\nRecentment, la innovació digital està arribant amb força també al mon museístic, on són els museus de ciències naturals els que solen figurar com a capdavanters, gràcies a l’esperada explotació científica dels seus fons, entre d’altres raons. A casa nostra, el MCNB és reconegut com un dels referents locals al respecte, alhora que també està relacionat internacionalment amb altres museus afins, participant activament en esdeveniments i projectes del seu àmbit. Per això el MCNB pot contribuir significativament al bastiment d’un nou mètode d’orientació proactiva de planificació estratègica de transformació digital museística que incorpori, de forma sistemàtica, els diversos tipus d’innovació digital que ja s’estan experimentant, tenint en compte l’itinerari seguit per museus de referència de la resta del món, tant de ciències naturals com d’altra mena. Això coincideix amb l’aposta de la UPC per l’obertura a la col·laboració interdisciplinària amb indústries culturals i creatives, i en general a les ciències humanes i socials, amb projectes i col·laboracions institucionals com l’UPC-Arts, el Hub-Artech o el futur programa S+T+Arts.\nLa planificació i el desplegament estratègics de la transformació digital a través de nous sistemes i tecnologies d’informació ha estat estudiada i aplicada durant les darreres dècades en àmbits empresarials més convencionals, i en algunes organitzacions públiques de caire administratiu. Per contra, molt poc s’ha aplicat i estudiat sobre el tema pel cas d’altres tipus d’organitzacions, de caire més cultural i social, com és el cas dels museus. A partir d’això, existeixen mètodes de planificació estratègica de sistemes i tecnologies d’informació, algun dels quals dissenyat i utilitzat a diversos programes formatius de la UPC, que són un bon punt de partida per a encetar la seva anàlisi, actualització, adaptació i eventual extensió a les circumstàncies específiques de museus com el MCNB.\nPer altra banda, la recerca més recent en sistemes d’informació ha generat noves eines de potencial utilitat, degudament encaixades, per a la més efectiva planificació estratègica de projectes de transformació digital, eines que encara no han estat integrades amb els mètodes anteriors. D’entre aquestes eines podem destacar els esquemes d’enginyeria i gestió de serveis, els models de maduresa competencial i les arquitectures d’empresa. Especialment aquestes darreres estan resultant molt útils per a plantejar, dissenyar, desplegar i evolucionar de forma consistent totes les capes implicades a qualsevol servei mínimament complex: processos de treball, aplicacions digitals, models de dades, així com les tecnologies d’informació subjacents. En aquest sentit, l’orientació a serveis i l’aposta històrica del MCNB pels estàndards del seu àmbit, poden resultar de molta utilitat per al projecte plantejat. També, l’activitat de formació i recerca prèvia de la UPC en l’ús de les dites eines pot ajudar a integrar-les com a ingredients del futur mètode.\nPer tant, es persegueix acabar disposant d’un mètode marca “MCNB-UPC”, ja que haurà estat dissenyat, provat i impulsat des del MCNB i la UPC, de suport sistemàtic però pràctic a tot un procés de transformació digital estratègica específicament pensat per les circumstàncies dels museus de ciències naturals, tant pels més petits i propers com per d’altres d’internacionals. En aquest sentit, aquest mètode el podrà fer servir el MCNB per a recolzar la xarxa de museus de la que n’és centre de referència, i la UPC per a enriquir la seva formació i recerca en el tema. Conjuntament, el MCNB i la UPC podran esgrimir el resultats del projecte com a eina per a promoure de la transformació digital ben fonamentada en benefici de la modernització i la innovació dels serveis respectius que ofereixen, amb especial atenció a la recerca i l’educació de les noves generacions, acostumades als mitjans digitals i amb altes expectatives sobre la seva utilització arreu.\nFent-ho a través del programa de Doctorats Industrials de la Generalitat de Catalunya, el MCNB i la UPC també volen recolzar aquest programa des de la perspectiva integradora del mon la ciència, l’enginyeria i la tecnologia amb el de la cultura, les humanitats i les ciències socials, així com reforçar el rol del MCNB i la UPC com a entitats impulsores a casa nostra de la innovació tecnològica, cultural i social. El compromís de recerca, de publicació acadèmica, de difusió i de formació que implica un projecte com aquest també motiva al MCNB i a la UPC, que comparteixen aquestes activitats entre les pròpies i més importants de la seva missió.


Cas D'èxit De Conserves Bottega Da Re | TERRA Food-Tech®\nUbicació: Mòdena (Itàlia)\nActivitat: Elaboració de conserves i plats preparats\nModel: Autoclau vertical TERRA Food-Tech® CFS-50V\nBottega da Re és l’últim projecte de Luca Marchini, un prestigiós xef italià, conegut internacionalment i guardonat amb una Estrella Michelin al 2018. Aquest toscà de naixement va decidir l’any 2008 crear a Mòdena, on resideix des dels disset anys, el seu primer restaurant, denominat L’Erba del Re.\nDes de llavors el nom de Luca Marchini s’ha convertit en sinònim d’èxit en el món de l’alta cuina gràcies als diferents negocis als quals ha anat donant vida. Com ara el Catering Erba del Re, l’Escola de Cuina Amaltea o la Trattoria Pomposa Re Gras. Finalment, al menys per ara, al 2020 ha inaugurat una nova línia de productes en conserva, Bottega da Re, amb la intenció de vendre’ls directament a tercers i també a través de la seva botiga online, inaugurada al setembre de 2020.\nAmb el seu negoci de conserves gourmet de la Bottega da Re acabat d’estrenar, Luca Marchini comparteix en format vidre la seva passió pels més preuats sabors de la regió Emiliana i de tota Itàlia. Tot tipus d’envasats, des de verdures en escabetx, pebrots rostits, passant per senzilles salses, fruit d’anys d’investigació i experimentació al seu restaurant. Sense oblidar en cap moment la base: les matèries primeres, la tècnica i l’amor per la cuina.\n“Per a mi, aquesta nova línia de productes en conserva és una manera d’entrar a les llars a través del menjar. I també una manera d’acompanyar els nous hàbits i necessitats de les persones.”\nLuca Marchini, xef estrella Michelin i propietari de Bottega da Re\nProblema: fer arribar els seus productes a les llars italians\nDesprés de la crisi de la COVID-19, Luca Marchini i el seu equip del restaurant L’Erba da Re es van proposar apropar els seus productes a les llars italians. A l’hora de conservar els seus diferents productes, es van topar amb la dificultat de no saber com aconseguir oferir el millor producte evitant qualsevol tipus d’oxidació estructural i estètica, fent-ho arribar inalterat a les llars de les persones, garantint la seva integritat i oferint la total seguretat al client.\nRepte: aconseguir conservar els seus productes inalterats\nEl seu objectiu era apropar l’alta cuina a les llars italians mitjançant Bottega da Re, de manera que no van escatimar ni temps ni recursos fins a aconseguir una conserva d’excel·lent qualitat. Sabien que després de les proves i dels errors pertinents havien de rendibilitzar els seus esforços. Per aquest motiu es van proposar aconseguir conserves de gran qualitat tot i després del procés d’esterilització.\nSolució: comptar amb la tecnologia adequada\n“Aquí el paper important el té la tecnologia. Després d’algunes proves, vam trobar la solució per elaborar les nostres conserves d’alta cuina.”\nTrobar la solució no va ser fàcil. Luca Marchini confessa que «va suposar un nou repte per a tot el seu personal». El seu equip mai abans havia exercit aquest tipus de tasca. Estaven sobradament preparats per treballar directament amb els aliments, la seva manipulació, cocció i preparació.\nAixí mateix, la qualitat de la matèria prima estava des del principi assegurada, ja que és la mateixa que la que utilitzen en els seus restaurants. No obstant això, el mètode de conservació, sense conservants artificials, va requerir d’estudi i de proves. Es va precisar que tot el personal rebés més formació específica per poder aconseguir el tipus de producte que els seus clients mereixen.\n“Una bona recepta no és suficient, el nostre producte està acabat quan l’excel·lència de les matèries primes i l’autenticitat de la recepta es conserven intactes i inalterades.”\nPer a això van rebre l’assessorament de TERRA Food-Tech®. Gràcies al distribuïdor italià, Fabio Marchi d’Astori Tecnica, que en tot moment va aportar els seus coneixements en matèria de seguretat alimentària, formulacions i processos d’esterilització.\nA partir d’aquí, van treballar estretament amb Fabio per optimitzar tot el procés i aconseguir la màxima capacitat productiva per cicle i així també transformar les seves elaboracions en conserves d’alta cuina.\n“Tant jo com el meu equip estem encantats amb l’autoclau de TERRA Food-Tech®. Ha complert amb escreix les nostres expectatives i el més important és que ens ha permès treballar amb qualitat. Sens dubte ha estat la millor compra.”\nHome » Casos d'èxit » Bottega da Re


La "migdiada", un costum estès en el món sencer, podria resultar negativa per a la salut en cas que s'allargués més del compte. Un treball recent, dut a terme per investigadors de la Universitat de Hong Kong, conclou que dormir durant el dia una hora o més incrementa el risc de patir diabetis, tant prevalent com incidental.\nL'estudi, dirigit per Vivian Guo, del Departament de Família, Medicina i Atenció Primària de la Facultat de Medicina de la Universitat de Hong Kong, ha partit de deu estudis (quatre de transversals i sis de cohort longitudinal), en els quals es van recopilar dades de 304.885 individus i 20.857 casos i es va registrar una prevalença mitjana de migdiada del 47 %.\nUn 31 % més de risc de patir diabetis\nL'equip de Guo tenia per objectiu investigar l'associació entre la migdiada diürna i la prevalença de diabetis mellitus, basant-se en la revisió sistemàtica i les dades metaanalítiques. Segons les seves conclusions, els individus que feien una migdiada diària durant un temps igual o superior a una hora presentaven un 31 % més de risc de desenvolupar diabetis. No obstant això, aquells que feien migdiada durant períodes més curts no presentaven més probabilitats de patir aquesta patologia. Encara que les dades semblen clares, Guo i el seu equip sostenen que seria necessari dur a terme més recerques per confirmar aquesta relació entre migdiades llargues i diabetis.\nUn altre estudi ja va relacionar les migdiades llargues amb la diabetis\nEl treball de Guo no fa sinó reforçar un estudi anterior, dut a terme a la Universitat de Tòquio (Japó), que va demostrar que les persones que fan diàriament una migdiada superior a 60 minuts tenen fins a un 45 % més de risc de diabetis en comparació amb les persones que no dormen durant el dia o que ho fan durant un temps inferior a 40 minuts. Tomohide Yamada, autor principal d'aquest treball, declara que, "Igual que la dieta i l'exercici, la son és un component important del nostre estil de vida saludable. Les migdiades curtes poden tenir un efecte beneficiós en la nostra salut, però encara no sabem la força d'aquest efecte o com és el mecanisme pel qual funciona".


Vaga dels treballadors de Cunit per reclamar les 35 hores\nEls treballadors de l'Ajuntament de Cunit fan una vaga parcial per reclamar les 35 hores setmanals\nFan aturades de mitja hora en dies alterns\ndilluns, 4 de març 2019 - 16:15h | Actualitzat a 04/03/2019 16:34h\nEls treballadors de l'Ajuntament de Cunit han començat una vaga parcial per exigir que el conveni laboral reculli el retorn a la jornada laboral de 35 hores setmanals. Segons el sindicat CCOO, que lidera les protestes, aquesta mesura s'ha pres per «la manca d'acord i la inacció de les negociacions» amb l'Ajuntament. Els funcionaris volen que es torni a les 35 hores setmanals, en lloc de les 37,5 hores que fan actualment.\nDavant aquest «estancament de les converses», des de CCOO i el sindicat de policia SPL-MCE han convocat diverses aturades de mitja hora que es fan en dies alterns, i que ja van començar el dimecres de la setmana passada. Les següents aturades convocades, totes a les onze del matí, seran els dies 6, 13, 19, 21, 26 i 28 de març, 2, 4, 9, 11, 15, 17, 24, 26, 29, d'abril i 3, 6, 8, 10 de maig, davant mateix del consistori de Cunit.\nEstudiant com afecta la reducció a cada servei\nDes de l'Ajuntament de Cunit, l'alcaldessa, Montserrat Carreras, en declaracions a Tarragona Digital, ha negat que s'hagin tancat en banda i afegeix que segueixen oberts a incloure aquesta petició al conveni laboral. Carreras apunta que des del consistori «s'està estudiant que aquesta reducció de la jornada laboral no afecta els serveis, ja que no podem augmentar pressupost per cobrir les hores que es facin de menys».\nPer aquest motiu s'està repassant «servei per servei» per veure «com afectaria cadascun d'ells aquesta reducció». Carreras també ha recordat que actualment l'Ajuntament de Cunit té uns 150 treballadors, el que suposen uns 30 treballadors menys que fa una dècada, la qual cosa afegeix complexitat al tema. El govern espanyol va augmentar fa uns anys la jornada setmanal dels funcionaris dels consistoris, des de les 35 fins a les 37,5 hores setmanals. Un decret del president espanyol, Pedro Sánchez, ha revertit la mesura, tot i que deixa a decisió dels consistoris aplicar-la.\nCunit posa en marxa un servei de mediació per resoldre conflictes entre ciutadans.\n"La xarxa de fibra òptica de la Generalitat arribarà a la costa del Baix Penedès" "El nou fitxatge de Manuel Valls haurà de votar al Vendrell a les municipals"


Eumolp: de febrer 2009\nUna de les moltes vocacions frustrades que col·lecciono és la d'inventor. No cal dir que se'm va despertar de la mà del Dr. Franz de Copenhague i que va alimentar alguns intents de gran ambició com la màquina de fer ous ferrats, que -no hi pot haver massa dubte- estava directament inspirada en l'artilugi que encapçala aquestes paraules.\nEls intents que vaig fer, si no van arribar a la fi pràctica que m'hauria garantit una fortuna incalculable i l'admiració agraïda de tots els beneficiaris de la meva apotació al benestar universal, sí que m'han deixat el record de la benvolent atenció que hi posava la meva amable progenitora quan sotmetia a la seva docta consideració el fruit de l'esforç infantil.\nPerò ara és el cas que remenant fulls web de dubtosa solvència moral he ensopegat amb una mena d'artilugis que m'han abocat al desconcert i a la meditació profunda:\nSi enlloc del discret TBO m'haguessin caigut a les mans publicacions tan atinades com aquesta, la meva vocació d'inventor hauria quedat frustrada? S'hauria produït algun desgavell entre els meus progenitors i l'evidència sicalípica dels invents que llur plançó hauria arribat a produir empès per models tan edificants com aquest?\nEn fi, en això dels fututibles i més si són a pilota passada poc hi podem resoldre.\nEl que si que m'ensumo és que -ai, las- la meva infantesa hauria pogut ser mot i molt més divertida.\nPublicat per Eumolp a 18:48 5 comentaris:\nQuasi conte idiota\nSenyor Déu, si no li fa res li diré de vostè perquè el vós m'engavanya i el tu m'obligaria a una familiaritat que em repugna.\nCregui'm que m'ha ben fotut: una vida consagrada a l'ateisme, un ateisme sòlid, sense fisures, de pedra picada, i ara va i resulta que la dinyo i se m'imposa l'evidència que vostè existeix.\nBé, no hi ha res a fer, la vaig cagar. Ho admeto i demano disculpes.\nÉs més, estic disposat a pagar amb tots els treballs que l'eternitat m'amaneixi l'error comès (que si anem a mirar, tampoc n'hi ha per tant, una simple discrepància de punt de vista). Només li demano una cosa: no abusi, que ara ja sé que vostè és gran i jo poqueta cosa. Però entengui que fins els esquitxos de no-res tenim una certa dignitat i que deixar-me per sempre més amb rinxolets daurats, galtones rosades i aletes blanques assegut en un núvol amb cara de tòtil no demostra sentit de l'humor sinó una mena de sadisme burleta que no li escau.\nO sigui, que si no és massa molèstia i no hem de sortir de la cosa popular del cartó pedra, faci'm el favor de traslladar-me a alguna caldera vacant. Li admeto l'oli bullent i la persistència de les forques, però dispensi'm del ridícul.\nAixò sí que no ho puc suportar.\nPublicat per Eumolp a 18:23 Cap comentari:\nNo té més\nentre l'esglai i la fetilleria\nla jove m'incita a la beneiteria\ncom que n'estic fins al capdamunt\nvaig, la penjo... i punt\ni si algú hi té res a dir\nque ho faci: l'espero aquí\nara que la cosa va de conciliació a can educació i que això de les classes diuen que començaran abans però que a canvi els nens i nenes i altres especímens de difícil classificació tindran una setmaneta a febrer per manipular les penjarolles paternes m'he quedat tranquil i satisfet i no davant la pensada de qui l'ha tinguda sinó sentint i llegint les diverses opinions que tan bonica iniciativa ha suscitat la més galdosa de les quals ha estat afirmar que aquesta mesura col·laborarà amb eficàcia a lluitar contra el fracàs escolar que assola la nostra amena nació eps i qui ho ha dit ho ha dit seriosament i jo diria que s'ho creia i tot\nvist tot això he decidit fer oposicions a carxofa en la confiança que si les guanyo i el ram de l'hortalissa em dóna aixopluc me les hauré amb congèneres més ben dotats neuronalment que els que no tinc més remei que comportar dintre del gènere al qual pertanyo ara per ara\ni els punt i les comes i altres galindaines us els poseu vosaltres que avui és divendres i estic mandrós\nPublicat per Eumolp a 19:47 2 comentaris:


Bacó curat natural sense pell - 1/2 Peça\nEl nostre millor bacó, sense la cotna, el deixem assecar al natural tranquil·lament.\nPes aproximat: 1.000gr.\nTriangle sec - Tac\nXistorra - pac 1\nPreu 3,54 €\nOriginària de les terres Vasc-Navarreses, la xistorra és un embotit que ha arrelat per arreu. Amb una acurada selecció de carns magres i cansalada, es condimenta amb sal, pebre vermell i all. La xistorra és reconeguda per les aromes intenses i el seu sabor picant característic.\nLlonganissa elaborada a partir de la recepta tradicional del Berguedà amb la selecció de les millors carns i amb tripa natural. Vermellosa al tall, amb el gra de pebre sencer i amb una lleugera capa de flora natural, fruit del llarg procés de maduració.\nTriangle sec - 1/2 Peça\nPreu 7,59 €\nEl triangle sec s'elabora amb cansalada de panxa amb pebre, que s'utilitza com a assecant natural. La combinació del pebre amb el greix li confereix una gran intensitat de sabor.\nBacó curat fumat - 1/2 peça\nElaborem el bacó curat fumat a partir del millor tocino, que sal-pebrem i deixem reposar dos dies, aconseguint una escenificació del sabor. L'embotit se sotmet a un procs de cocció de dotze hores amb fumata de fusta de faig que li dona el sabor característic del bon bacó.


El Vic que volem (I) | Joan Ballana\nEl Vic que volem (I)\nposted inReflexions on Dijous, 11 de desembre de 2014 by Joan Ballana\nAvui hem començat a esbossar els primers eixos que des de la candidatura d’ERC Vic – Som Vic estem treballant des del darrer any i mig per tal d’arribar a les properes eleccions municipals amb un programa consolidat, realista i aplicable des del primer dia.\nLa primera idea és bàsica. ERC Vic no està sola en aquest projecte de ciutat. Al seu costat i des de ja fa 4 anys, hi ha tota una sèrie de ciutadans i ciutadanes anònims, especialistes en els seus respectius camps, que units sota el paraigua del grup Som Vic, treballen cada setmana en projectes per la ciutat.\nAvui n’hem apuntat 3 que durant les properes setmanes presentarem de forma més específica, i que precediran a molts més que anirem desgranant en un futur immediat.\n. Graell i Bòbila:\nCal un veritable intent de reversió a rústic de part dels terrenys del Graell i Bòbila que sigui possible (nosaltres no volem que la ciutat creixi per aquest sector), delimitant i salvaguardant les actuals restes arqueològiques, i la utilització a precari dels terrenys per començar a donar-los un ús lúdic-social que enllaci i ampliï l’actual anella verda de la ciutat amb el camí vora riu. Que sigui compatible, per exemple, amb la possible creació d’una zona humida amb guaites, amb espais d’horticultura ecològica, per tal de configurar un gran espai natural que la ciutat pugui gaudir. En qualsevol cas, la nostra voluntat és protegir tot aquest sector per continuar preservant l’equilibri urbà-rural de Vic, fent d’aquest espai un pol d’atracció de primer ordre.\nPer a preparar aquest projecte, aquests darrers mesos, hem fet visites a la zona amb un grup d’estudi, així com hem visitat llocs de referència com els espais naturals de Gallecs a Mollet i de Can Dunyó a Lliça d’Amunt.\n. Les Adoberies:\nCal liderar i impulsar decididament la rehabilitació de tot el sector de les adoberies, de comú acord amb els propietaris, per recuperar cultural i socialment tota la illa adobera, ampliant-ne i diversificant-ne els usos, per tal d’esdevenir un nou pol d’atracció de la ciutat que, juntament amb el del Graell i la Bòbila, pugui cosir la ciutat vora riu des del Graell fins l’Atlàntida.\nDurant el darrer any hem fet treballs i visites “in situ” a les adoberies i a llocs de referència com Castres (municipi francès situat al departament de Tarn) juntament amb una bona representació dels propietaris.\nQuè es necessita per fer això? Voluntat política. Tot és en mans de l’ajuntament i dels propietaris. I si la voluntat d’aquests és la de rehabilitar, com a Ajuntament no podem esperar més, cal una acció decidida del nou consistori, posant-hi tots els mitjans a disposició, en aquesta direcció.\nCal aprofitar molt més la infraestructura actual (pol d’atracció ja existent) i que la ciutat se’l faci més seu (hi ha encara molta gent que no ha anat mai a l’atlàntida, per diversos motius, però en qualsevol cas, cal fer-lo més proper) obrint l’Atlàntida al teixit associatiu de la ciutat; unificant la gestió dels espais culturals de la ciutat (institut del teatre, Orfeó, la Central, ETC) i alhora estudiant la viabilitat d’impulsar la producció pròpia.\nPer fer tot això som partidaris d’esgotar el termini de l’actual contracte de gestió que expira a 31/07/2015 i recuperar la gestió des de l’Ajuntament (amb la subrogació de tots i cadascun dels treballadors actuals en els dos àmbits, teatre i escola de música). Per això, demanarem, tal i com es va fer amb la pròrroga del pressupost al passat ple de l’Ajuntament, que es deixi la possible pròrroga de l’actual contracte en mans del proper consistori. Creiem que en aquests moments no és possible donar suport a una nova pròrroga del contracte entre l’Ajuntament i la Fundació Atlàntida per la gestió integral del teatre i l’escola de música, tal i com preveu l’actual contracte vigent.\nEn conclusió, els tres projectes (així com tots els que anirem desgranant al llarg d’aquests mesos) pretenen crear un gran pol d’atracció en aquests 3 sectors estratègics per tal que la ciutat en tregui un major rèdit cultural, social i patrimonial i que, a més en aquest cas, serveixin també com a elements vertebradors del riu que els ressegueix, redescobrint la gran rambla fluvial que va del Graell a l’Atlàntida, per després continuar enllaçant amb els camins vora riu ja existents.\nCom ja sabeu la transparència és un dels elements transversals del nostre projecte de ciutat i avui aprofito per comunicar-vos que a l’estiu vaig fer públiques les declaracions de renda i un certificat de no haver rebut durant aquest mandat cap retribució en concepte de dieta (aparcaments,dinars,gasolina,etc.) que podeu trobar a la web del partit sota el nom de compromís amb la transparència\nA més de predicar la transparència, nosaltres l’exercim!\n← Amunt i crits\nPatriotes de barri, patriotes de ciutat →


Mataró demana a la Diputació més de mig milió d'euros en ajuts per actuacions arran dels aiguats de l’octubre - Ajuntament de Mataró\nInclou la reforma de 255 metres del mur de la Zona Esportiva Municipal de Cerdanyola\ndijous 03 novembre 2016\nL’Ajuntament de Mataró demanarà a la Diputació de Barcelona un ajut de 576.375,25 € en el marc del Pla d’acció per donar suport econòmic, tècnic i material a les contingències causades pels aiguats produïts els passats 12 i 13 d’octubre. La sol·licitud engloba tant les actuacions d’urgència que es van haver de realitzar per resoldre incidències a equipaments i espais públics com la reforma de gran part del tancament perimetral de la Zona Esportiva Municipal de Cerdanyola per prevenir nous despreniments del mur actual.\nEls aiguats van causar greus desperfectes al municipi que van obligar a fer actuacions immediates i treballs extraordinaris valorats en 77.486,04 €. Les actuacions executades de manera urgent van ser, en detall: la substitució de material de diferents cruïlles semafòriques (42.536,18 €); l’arranjament amb sauló de camins i espais públics (12.619,45 €); reparacions de l’enllumenat públic (7.894,83 €); actuacions extraordinàries del servei de neteja viària (7.079 €); treballs de retirada d’arbres caiguts (4.374,42 €), especialment la figuera caiguda al pati de l’escola Joan Coromines; treballs a edificis municipals i actuació provisional per la caiguda d’un tram del mur de la Zona Esportiva Municipal de Cerdanyola (1.697,38 €), i arranjament amb sauló del Torrent d’en Forcat amb l’N-II, així com treure passeres de la platja (1.284,78 €).\nLa caiguda al Camí del Mig d’un tram del mur de contenció de terres de la Zona Municipal Esportiva de Cerdanyola va ser la conseqüència més important dels aiguats. Després de la retirada urgent de runes i pedres, i el sanejament dels metres de mur que havien quedat inestables –en total han caigut o s’han hagut d’enderrocar 43 metres lineals– l’Ajuntament creu necessari substituir tota la part del mur que té les mateixes característiques del tram sinistrat.\nEl mur actual està format per pedres irregulars de diferents mides, rejuntades amb terra seca o morter de calç pobra. L’actuació de reforma proposada, que té un pressupost de 498.889,21 € (IVA inclòs), preveu la substitució de 255 metres lineals del mur que limita amb el Camí del Mig i la ronda del Cros per plans inclinats de llambordes granítiques col·locades sobre solera de formigó, a més d’una tanca metàl·lica perimetral. Aquest tancament, similar al d’altres instal·lacions esportives de la ciutat, té un impacte visual menor, i estaria acompanyat de la plantació a l’interior del recinte de 21 arbres afectats per les obres.


El CFJ Mollerussa diu adéu a la Copa Lleida – Mollerussa Televisió\nEl CFJ Mollerussa diu adéu a la Copa Lleida\nEl Mollerussa va acomiadar-se ahir de la Copa Lleida en el partit contra el Tàrrega després de tancar el marcador amb un 1-1. Els blau granes, ahir de groc, van saber treure profit del resultat del partit d’anada (2-0) i en van tenir prou amb aquest empat a Mollerussa per classificar-se per a les semifinals on s’enfrontarà al Borges.\nEls nois de Josep Maria Turull van imposar superioritat passant la major part del temps al camp del Tàrrega, tot i que amb el resultat que havien aconseguit fora de casa, no hi havia marge d’error i va ser al minut 22 quan una cessió d’Artur Gòdia a Joan Marc va generar confusió en el quadre local significant el 0-1, que posava les coses més fàcils als visitants. Tot i la relliscada, els de la capital del Pla d’Urgell van seguir pressionant i va ser al minut 35 quan una passada de Soldevila a Álvaro va posar les taules al marcador.\nPocs minuts abans d’arribar al descans, el col·legiat va treure una targeta vermella al tècnic del Tàrrega, Edu Berrocal, després d’haver estat avisat en repetides ocasions per protestar i entrar al terreny de joc, una conducta que significa l’expulsió.\nA la represa, els blanc i blaus van continuar dominant els segons 45 minuts de joc, contràriament al Tàrrega que només va arribar a la porteria en un xut llunyà de Joni que va esquivar Joan Marc. Els de Tàrrega no van tenir la necessitat d’arriscar per acabar el partit classificant-se.\nTot i el resultat el tècnic del Mollerussa es mostra satisfet amb l’equip a nivell de joc al llarg de tota l’eliminatòria.


BIOGRAFIA NO AUTORITZADA DE JOSEPH PUJOL "El Petòman"\nAdrià Pujol i Cruells (més informació)\nEl destí volgué que un fill de mataronins emigrats a Marsella esdevingués l’artista més ben pagat de França. A cavall entre els segles XIX i XX, Joseph Pujol i Mauri –Le Pétomane– faria trencar de riure la societat parisenca. Vedet indiscutible del Moulin Rouge, aquest noble catalanomarsellès mantindria la seva família a base de fer pets, la qual cosa no deixa de tenir un mèrit, si més no, inquietant. Hem volgut recuperar la seva memòria, sobretot, perquè no era just que els catalans i les catalanes no coneguessin un consanguini seu, tan famós, d’altra banda, al país veí. Joseph Pujol elevà la ventositat al rang de les més altes expressions artístiques, com la poesia, el teatre i la música, entre d’altres. Des d’aquí proclamem la nostra més absoluta admiració per aquest prodigi d’home i artista. I no estem sols: Montaigne, Comelade, Estellés... Formem part d’un grup secret que creu, tanmateix, en la rehabilitació del tema meteòric.\nOpinions de Lectors\nNo sé si coneixes l'article sobre el petòman que hi ha a la Viquipèdia. Per si de cas, te n'adjunto l'enllaç: http://ca.wikipedia.org/wiki/Le_P%C3%A9tomane i et convido a fer-me qualsevol comentari que et sembli oportú, a través de la seva pàgina de discussió, aquí: http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Discussi%C3%B3:Le_P%C3%A9tomane&action=edit§ion=new Gràcies.\nPer fí alguns han escrit i editat un Llibre amb la històride l´home que mès admiraba Dalí . Felicitats per la inicativa!....\nUn Liibre molt i molt recomanable, digne de la mes gran promoció.\nJa era hora que algú posés els pets a l'alçada de la creativitat artística. Enhorabona i fins aviat! Roger\nVeure més opinions (3)


L’arenyenc Xavi Salbanyà guanya el primer i segon premi de la categoria A del Concurs Fotogràfic Premis Ses Obreres | Ràdio Arenys 91.2FM\nCultura General Diumenge 26 d'agost del 2018\nL’arenyenc Xavi Salbanyà guanya el primer i segon premi de la categoria A del Concurs Fotogràfic Premis Ses Obreres\nFoto: primera fotografia guanyadora en la categoria A (Xavi Salbanyà)\nEl Club de Rem disputa demà la sisena …\nEl primer equip del Club de Futbol s'enfronta avui als Dracs…\nEl Trio Azalais tocaran peces de Beethoven, Jungman i Reger …\nEls Gegants d’Arenys es desplacen aquesta tarda a Pineda a…\nEl sènior A de l’Arenys Bàsquet comença dilluns els …\nL’11 edició del concurs, organitzat per Ses Obreres de Santa Cristina de Lloret de Mar i l’Associació Fotogràfica Montphoto, és puntuable per a l’obtenció de les distincions ‘d'Artista, Excel·lència i Mestre’ de la Federació Catalana de Fotografia.\nEl concurs, que es convocava a Lloret de Mar arrel de la Festa Major de Santa Cristina el dia 24 de juliol, comptava enguany amb tres categories. La A per a temes relacionats amb el dia concret de la Festa Major de Santa Cristina; la B relacionats amb els actes de foc que es van dur a terme el mateix dia; i la C podia ser de tots els actes de la Festa Major. Es podia presentar un màxim de cinc fotografies i, en el cas de Xavi Salbanyà, les va presentar a la categoria A. Salbanyà s’ha mostrat il·lusionat amb el premi per la vinculació que té amb el poble.\nLa fotografia guanyadora reflecteix el moment de l’arribada de la cursa i la celebració dels llaguts a la platja; i la segona fotografia guanyadora és l’arribada de la professó a la platja mentre el senyor bisbe i el seguici religiós s’està esperant a la platja amb la imatge de Santa Cristina i amb gent fent-se fotos amb ells.\nEl premi del concurs és diners en metàl·lic, un diploma i una medalla.\nLa capella de les Clarisses es converteix en una sala d’exposicions temporal


Riberaonline: La creació de les JERC Terra Alta reforça el projecte republicà a les Terres de l’Ebre\nEl passat dissabte, al Casal de Joventut de Gandesa, una trentena de persones van assistir a la presentació de la constitució del grup comarcal de la Terra Alta de les Joventuts d'Esquerra Republicana de Catalunya. Ramon Jornet, president de la Federació Comarcal d'Esquerra Republicana de Catalunya de la Terra Alta, es va mostrar molt orgullós del compromís dels joves de la comarca i els va encoratjar fer propostes en el marc del procés constituent de la nova República Catalana.\nGerard Gómez, diputat republicà i portaveu nacional de les Joventuts d'Esquerra Republicana de Catalunya, es va manifestar il·lusionat amb aquesta presentació després de recordar que els darrers decennis aquest havia estat un territori difícil per fer créixer el projecte de les JERC, 'però els temps i el país estan canviant'. El diputat va voler insistir en el fet que 'molts companys de partit anteriors a nosaltres, que van mantenir la flama republicana en els pitjors moments, haurien volgut poder viure ara el que nosaltres estem vivint, i per tant tenim el deure amb ells i amb els que vindran, de treballar per portar aquest país cap a la independència'. En aquest mateix sentit Gómez va fer una crida a sumar el màxim d'esforços i implicar tothom en el procés constituent que ha de definir les bases de la nova República.\nTot seguit, Àlex de la Guia, portaveu de les JERC Ebre, va destacar 'la importància que té per una comarca com la Terra Alta que els seus joves s'organitzin i s'articulen per defensar els interessos d'una terra que des de sempre ha estat oblidada i menystinguda per l'Estat espanyol'. Arnau Sabaté, portaveu de les JERC Terra Alta, va fer saber que el nou grup comarcal aplega joves de pobles com Bot, el Pinell de Brai, Vilalba dels Arcs, així com els que ja formen part de JERC Gandesa. Segons Sabaté: 'estem davant d'un dels moments més importants de la història de Catalunya i en volem formar part fent sentir la veu del jovent de la Terra Alta'.\nAmb aquesta presentació les JERC consoliden la seva presència a les quatre comarques de les Terres de l'Ebre.


Tag Archives: montserrat\nMàgica, amb natura i cultura… anem cap a la Muntanya de Montserrat\nExplorar els entorns de Montserrat sempre és una bona proposta per a fer excursions. A uns 35 km de Barcelona, podem anar a veure el santuari, fer passejades per les muntanyes, conèixer l’origen dels seu relleu i quedar-nos a dormir a les poblacions properes. No et perdis la màgia d’un lloc carregat de cultura i centre de peregrinatge.\nL’origen històric del santuari de la Mare de Déu de Montserrat data de l’any 888 i, cap l’any 1881, el papa Lleó XIII proclama Patrona de Catalunya a la Verge del lloc. D’aquí que sigui destí de molts creients que van a veure la Verge, també anomenada La Moreneta, al ser de color negre.\nPerò a banda del monestir i el santuari, Montserrat és molt més. La natura està present amb el Parc Natural de la Muntanya de Montserrat, que ja és símbol de Catalunya per la forma original de les seves muntanyes. Tot això és pel seu origen geològic sedimentari, que amb el temps, el vent i la pluja han modelat les agulles i li han donat moltes formes.\nHi trobarem 1.250 espècies diferents de plantes i la fauna és variada, amb exemples com el tudó, el tord, l’esquirol o el porc senglar. Els entorns permeten realizar excursions i pujar al Pla de les Taràntules on trobar muntanyes d’uns 1.000 metres d’alçada. Pel camí veuren l’ermita de Santa Anna, i seguirem al Pas dels Francesos. Entorns espectaculars que ens aportaràn satisfaccions.\nEl monestir és eix clau d’aques lloc. És de tipus benedictí, compte amb un claustre neorromànic i actualment està format per 80 monjos que viuen segons l’ordre de Sant Benet. D’altre banda, cal citar l’escolania, un dels cors cantaires infantils més importants d’Europa que podem escoltar a la basílica.\nMontserrat també acull una botiga amb productes artesans, espais per a menjar a l’aire lliure i un museu amb pintures de Caravaggio, Monet, Casas i Rusiñol i Picasso, entre altres.\nPer a fer una visita complerta, recomanem allotjar-nos a les cases rurals de les poblacions properes, com ara Gelida, Vilar, Rellinars i Sant Vicenç de Castellet.\nThis entry was posted in Turisme rural and tagged Barcelona, Catalunya, montserrat, Turisme rural on September 11, 2012 by Marta Burgués.


XAREL·10: Relats Conjunts (gener - 2020)\nDes del blog RELATS CONJUNTS ens proposen escriure un relat inspirat per una fotografia dels protagonistes de la sèrie de televisió "L'escurçó negre" [Blackadder II] (BBC - 1986).\nVivim en una societat que ens supera per totes bandes i que ens fa sentir impotents quan constatem que no ens en sortim. Hi ha gent que diu que, fem el que fem, no podem evitar que la història es repeteixi i que tots estem sotmesos a un destí del qual no podem escapar. És a dir, que ens passa el que els passava als protagonistes de «L'escurçó negre». En aquella mítica i divertida sèrie de televisió, canviaven les èpoques històriques i se succeïen les generacions però els protagonistes sempre jugaven el mateix rol. El pobre servent Baldrick sempre era pobre i sempre feia de criat, els personatges de classe alta podien ser més o menys babaus però sempre eren rics i poderosos i l'Edmund Blackadder, per molt que maldés per millorar socialment (i a fe que ho provava) sempre es quedava amb les ganes d'augmentar d'estatus social i sense aconseguir sortir de la mediocritat.\nNo és cert. No cregueu a aquests que prediquen un destí immutable. No és veritat que estiguem predestinats. No hem de confondre la ficció d'una sèrie televisiva amb la realitat. Tots sabem que a la vida real les coses poden canviar i que de fet canvien, de vegades més sovint del que ens pensem. Per tant, res de desesperar-nos pels problemes d'avui i prou de queixar-nos pel present que ens ha tocat viure perquè per molt malament que ens vagi tot ara, qui ens assegura que més endavant no pot venir un futur encara pitjor?\nquin final més encoratjador ! hehehe.... com diu la dita: " Virgencita, Virgencita, que me quede como estoy (al menys!) " . Que sigui un futur millor !! ;)\nARTUR: Certament és un final força pessimista i, tot i que, n'hi ha que diuen que "un pessimista és un optimista ben informat", a mi m'agradaria pensar que sempre hi ha lloc per l'esperança. Per tant, malgrat ser l'autor del relat, m'uneixo al teu desig d'un futur millor. :-)\nHi ha vegades que la humanitat sí que ha fet un gir inesperat que no era al guió. O sinó que li ho preguntin a Lluís XVI de França.\nXAVIER: Si preguntéssim a aquest rei, segur que estaria d'acord amb el final de relat i ens confirmaria que el futur sempre pot ser pitjor. ;-D\nCom que,en aquesta vida, ningú ens assegura res, i això que el futur pot ser pitjor tampoc... doncs,mira, esperarem que sigui millor!\nCARME: Sempre s'ha dit que val més desitjar coses bones perquè les dolentes ja venen soles; així que sí, jo també espero que el futur sigui millor. :-)\nJo no em queixo, se perfectament que tot pot empitjorar, de fet, tinc l'esperança que empitjori, però pels altres, jo sóc massa altruista com perquè em passin coses dolentes.\nPONS: I tant, ja se sap que l'altruisme ben entès comença per un mateix.\nCaram, quin relat més optimista! Et va agafar en un bon dia, eh! Però bé, en realitat les dues parts del text són certes. Els llinatges se solen mantenir en el temps, i és difícil canviar d'estatus, l'eterna lluita de classes i de privilegis que uns no volen perdre i no deixen que els altres hi accedeixin. Però tenint en compte la regressió ideològica que patim a Europa, conseqüència de la darrera crisi, realment no sabem quan estarem encara pitjor que ara.\nXEXU: El relat va per on tu dius. Aquesta diferència de classes sempre ha existit (i existirà) però crec que s'està fent desaparèixer el terme mitjà de l'equació i, en conseqüència, cada vegada és més difícil fer el salt de "pobre" a "ric" perquè la distància va creixent. La "classe mitjana" cada vegada ho és menys i no precisament perquè es guanyi millor la vida sinó per tot el contrari. Per això el final del relat és pessimista, no perquè representi els meus desitjos sinó perquè crec que malauradament el futur (i aquesta regressió ideològica de la qual parles n'és un exemple més) no ens pinta gaire bé.\nEn resum... més o menys un "Madrecita, madrecita, que me quede como estoy" :-))\nPessimista però molt divertit... i ben escrit, com sempre!!...\nA més, ho veig difícil (per què enganyar-nos) però... potser ens espera un futur fantàstic per alguna causa encara desconeguda... qui sap? ;-))\nApaaaaaaaaaa!!!! Prometo que no havia llegit els comentaris dels companys. Sempre escric primer i llegeixo després, perquè no m'influeixin... i m'adono que he coincidit gairebé paraula per paraula amb l'Artur!! :-DD\nASSUMPTA: El futur és, en gran part, imprevisible. Tal com van les coses sembla que anem a pitjor però també podria ser que ens esperi un destí fantàstic que ara no albirem. Com tu mateixa dius, qui ho sap això?\nGràcies. M'alegro que t'hagi agradat el relat. :-)\nJoc de Ment - 016