Bombardejos a Síria: Viure sota l’ISIS i les bombes | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nBombardejos a Síria\nViure sota l’ISIS i les bombes\nEls habitants de Raqqa pateixen el control gihadista i els atacs per combatre'ls\nBeirut 24 NOV 2015 - 07:28\tCET\nUn milicià amb una bandera de l'ISIS, l'any passat a Raqqa (Síria). REUTERS\n“Els controls de l’ISIS impedeixen que ningú surti de la ciutat”, afirma via Skype Abu Ahmed, coordinador del grup Raqqa està sent Massacrada Silenciosament (Raqqa SL). Dimecres passat, i després de la intensificació dels bombardejos com a represàlia pels atemptats de París, l’ISIS (Estat Islàmic, en les sigles en anglès) tancava tots els cafès amb Internet. El prop de mig milió de persones que encara viu a la ciutat siriana estan desconnectades de la resta del món.\nA terra, viuen sotmesos a les lleis del califat. Des de l'aire, cauen les bombes de l'aviació russa, siriana, nord-americana i francesa. Els seus habitants amb prou feines disposen d'uns minuts al dia per tranquil·litzar els seus familiars que des de fora esperen notícies. “Ara només espero un missatge cada nit”, confirma l’Anuar, economista refugiat a Turquia. “Els gihadistes viuen entre la població local, per la qual cosa són civils els que moren per les bombes”, lamenta en Mahmud, metge de Raqqa que avui viu refugiat a Noruega.\nRaqqa es converteix en objectiu dels atacs internacionals\nNingú pensava el juny del 2014 que el líder de l’ISIS, Abu Bakr al-Baghdadi, triaria Raqqa com a capital del seu particular regne del terror. “Hem passat de ser una taca en el mapa, al Nova York sirià”, diu irònicament el jove metge sobre la massiva arribada de combatents estrangers.\n“L’ISIS ha anat regulant tots els àmbits de la vida social i privada fins a controlar-ho absolutament tot”, relata Abu Ahmed. Primer van tancar les botigues on es venia alcohol i tabac. Després va establir la pregària obligatòria, i més tard, una vestimenta oficial: vel per a elles, barba per a ells. “La hisbah (policia islàmica) s'encarrega que als carrers es compleixin les seves lleis, i han creat les jansa, un cos específic per controlar les dones", explica Mahmud.\nL’ISIS implanta la seva societat somiada a través de corts islàmiques que imposen les seves lleis amb fuetades, decapitacions o lapidacions d'homosexuals i adulteres. Les abans concorregudes rotondes de la ciutat s'han convertit en escorxadors de càstigs exemplars.\nA 140 quilòmetres al sud-est de Raqqa, la ciutat de Deir ez-Zor comparteix aquesta realitat. Tan sols tres barris i l'aeroport militar segueixen en mans del règim de Baixar al-Assad. Al mateix temps que milers de joves fugen a Europa per evitar el servei militar a la zona lleial al dictador, d’altres ho fan per fugir de la campanya de reclutament de l’ISIS. “Fugir del califat és car. Fins a 200 euros per persona, per la qual cosa els més pobres no tenen escapatòria”, afirma per telèfon en Bilal, mecànic de Deir ez-Zor refugiat a Turquia.\nMilers de gihadistes estrangers fan el camí cap al califat. I entre els veïns que queden, no tots discrepen de la seva nova vida. “Es viu millor a les zones de l’ISIS que als barris controlats per Al-Assad, on es mor de gana”, defensa en Bilal, que va fugir dels bombardejos.\nL’ISIS també controla les futures generacions. A Tabqa, a 55 quilòmetres a l'oest de Raqqa, ha creat el primer campament d'entrenament gihadista per a nens de 10 anys. Segons l’Observatori Sirià per als Drets Humans, 1.100 menors de 16 anys han estat reclutats. Alguns són entrenats per a operacions suïcides. “Paguen entre 235 i 328 euros per fill i per mes”, assegura Raqqa SL, per la qual cosa hi ha famílies que s'han vist obligades a lliurar un dels seus fills per poder alimentar la resta.


La vident de la lluna plena, ISABEL DEL RÍO - Daniel Miralles. (Robert Casajuana).\n<< El camí de la nit Època de canvis >>\n25 junio 2015 4 25 /06 /junio /2015 12:17\nHi ha llibres que et llegeixes en menys de dues hores. Hi ha llibres que ens ensenyen més del que crèiem que podien ensenyar-nos a priori. Hi ha llibres que parlen d'altres llibres i també de màgia, de filosofia i de tarot.\nHi ha llibres que aprofundeixen en els somnis mesclats amb la vigília i et fan submergir-te en un món de pensaments extraordinaris i de màgia. Hi ha llibres que parlen de com retrobar-se un mateix, oblidant la sensació de sentir-se perdut.\nHi ha llibres que voldries recomanar a tothom.\nHi ha llibres que se't fan curts perquè no vols que s'acabin mai, perquè t'enamoren. Hi ha llibres que només veient la portada ja vols descobrir què contenen les seves pàgines. Hi ha llibres que només de llegir-ne el títol ja vols ensumar i tastar. Hi ha llibres que amaguen una veritat oculta que t'intriga i que no es revela fins a la darrera pàgina. Hi ha llibres que et parlen des de dins d'un mateix, cap a fora. Hi ha llibres que desitges tornar a llegir tant bon punt has acabat de devorar amb devoció les seves pàgines.\nLa vident de la lluna plena és un d'aquests llibres.\nLa Laia és una metgessa barcelonina de 32 anys que tot just acaba de perdre la mare. Fent neteja del seu pis troba un capsa plena de fotografies i una vella carta del tarot que la durà a investigar quins són els orígens reals de la família i quin paper hi ha tingut l’ocultisme i el tarot. La Laia està dolguda perquè mai no va poder conèixer el seu pare, de qui no en sap res.\nA poc a poc començarà una investigació que la durà a anar trobant pistes i noves cartes del tarot en diferents indrets de Barcelona com el parc de la Ciutadella, el Liceu, el Palau de la Música i molts d’altres. La Laia descobrirà fins a quin punt els jueus i la família Astruc estan implicats en la seva vida i notarà la presència angoixant d’uns ulls blaus que la segueixen i li deixen les cartes del tarot en diferents indrets.\nIsabel del Río (Barcelona, 1983) és una bona amiga i també una escriptora formidable. Ens atravessa amb les seves paraules magistrals, endinsant-nos en un món on la màgia i la realitat van unides de la mà, on els esdeveniments més inesperats esdevenen els més esperats, on les relacions i les amistats i els amors i els records són elements imprescindibles per entendre qui som i d'on venim. Isabel del Río ens havia parlat en les seves anteriors històries d'elements intrigants (Casa de títeres, La casa del torreó) , però en aquesta ocasió, el llibre va més enllà, no només té un estil misteriós i intrigant, sinó que ens atrapa en la seva història, el passat de la protagonista, els interrogants que es van presentant a mesura que avança la narració, i tots els personatges que hi apareixen, que donen un toc més lúcid i interessant a l'argument.\nNo voldria fer spoilers, però cal remarcar-ho, per si no ha quedat clar: Isabel del Río fa màgia amb les seves paraules, no hi hi cap altra manera de dir-ho. És una jove autora capaç de deixar-te bocabadat, amb ganes de més a cada pàgina, i fa que un mer giravolt inesperat transformi tot allò que creies entendre. Les seves paraules estan repletes de misteri, de realitat i màgia mesclades d'una manera fascinant, gairebé espontània, natural.\nPassats misteriosos, records que creies oblidats, esdeveniments inesperats i mil coses més t'esperen en aquesta novel·la.\nLa història de La vident de la lluna plena és un dels llibres més originals que he llegit en els últims mesos, i no puc dir altra cosa que el que ja he dit: m'ha agradat tant, que voldria no haver-lo llegit per tornar a començar-lo de zero. És un llibre que no només parla d'amor i de misteri, sinó també de records d'infància, de frases i pensaments a cada capítol que et fan aturar-te i reflexionar, de tarot, de mentalisme, de màgia, i de mil coses més que no pensaves que podries trobar en una sola novel·la.\nL'estil de la novel·la és senzill i alhora atractiu, elegant i majestuós en tots els sentits. La presència constant dels carrers i paisatges de la ciutat de Barcelona converteixen aquesta història en un mapa misteriós on cada carrer pot amagar un secret. Una visió diferent de la ciutat, que atrapa al lector des del primer mot, i que no vol deixar anar fins que s'arriba a la darrera pàgina.\nInici: Em coïen els ulls d'haver estat plorant, tot i que no recordava per què. El fred em feia encongir-me, abraçant-me a mi mateixa. Dins meu, un buit que només s'omplia d'incertesa. Era negra nit. Els núvols no em deixaven veure més enllà de les mans. Tot era obscuritat. Però de sobte la claror de la lluna plena els va travessar, fent-los miques amb la seva llum. Davant meu, un home caminava cap a mi amb passes segures sobre l'aire. El seu rostre romania ocult per la lluna i les seves faccions eren foscos interrogants.\nNo hi ha màgia més gran que la que porta un fill a la teva vida, i mai m'he penedit de deixar-ho tot enrere per tu. Ara vull que sàpigues qui ets i d'on vens. He vist la teva tristesa i sé que no pots viure sense saber quin és l'origen d'aquests somnis que et persegueixen.\nEl que compta no és el que busques, sinó els ulls amb què mires. No hi ha impossibles, només improbables.\nUn sentiment de neguit s'havia instal·lat al meu interior. De sobte, les persones que donaven sentit a la meva realitat eren un misteri per a mi.\nEls Encants eren una barreja de gent i d'objectes, de mirades capcioses i desitjos incomplerts, de possibilitats perdudes i records oblidats. Allà era possible trobar-hi qualsevol cosa; si sabies mirar, és clar.\nVa despenjar-se per una escala atrotinada que devia ser allà des de la creació del mercat i va abraçar-me amb força, entre aquells braços robustos que abans m'aixecaven per l'aire i em feien creure\nque estava resguardada de tot mal.\nEl seu somriure declarava que tot anava bé, però els ulls el delataven com sempre, i em recordaven que ell també patia.\nNo hi havia ni una ànima. Semblava com si la pols i les arnes s'haguessin cruspit tota vida.\nTens una gran vida al davant, no furguis en el passat.\nLa sensació que algú m'observava era molt forta, però no hi havia ningú més a l'habitació. Només hi era jo, i aquell llibre que feia molt de temps que era sota la prestatgeria.\nVaig mirar el gest del cap de les aus, que semblaven tan a prop i a la vegada tan llunyanes, com si s'amaguessin secrets l'una a l'altra, com si hi hagués una cosa que les separés.\nAquella història cada vegada em semblava més inversemblant. Com era possible que les cartes de la baralla que m'havia llegat la mare fossin just on jo mirava?\nEra possible que el meu oncle m'estigués amagant alguna cosa? O simplement començava a veure fantasmes on no hi havia més que ombres?\nDuia la confusió com una jaqueta que no em deixava sentir allò que m'envoltava. Per més que hi donava voltes, no s'aclaria res.\nEra això el que feien les mentides? No et deixaven volar ni deixar la pena enrere? T'ofegaven.\nLa nit de Barcelona ara em semblava misteriosa i críptica. Qui era aquell home i què tenia a veure amb la meva mare?\nDe vegades ens cal fer neteja per continuar endavant. Entafonem tantes coses i pensaments a la motxilla, que ens enfonsem en la nostra autocomplaença. Creiem que ho sabem tot i no ens queda\nespai per a res de nou.\nLa porta va cedir. No crec en les casualitats. La meva àvia deia que tots estem connectats i que el que creiem una coincidència és en realitat un d'aquests fils que es creuen.\nLa boira era cada cop més densa en la meva ment. Ja no era capaç de pensar amb claredat. L'indici de certesa que havia albirat feia un parell d'hores ara es difuminava amb un pànic creixent. Em sentia perduda, amb la sensació que tot canviaria i que la meva vida deixaria de ser el llenç que jo creia per esdevenir un puzle en què les peces ja no tornarien a encaixar.\nDaniel Miralles Robert Casajuana


Avís legal | Saporeando Events\nAquesta nota legal conté les condicions que regulen l’ús i l’accés al lloc web (www.saporeando.com i saporedite.com de SAIDA GAFAROT CAMPOY) i les responsabilitats derivades de la seva utilització, en el seu compliment amb les Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i el Comerç Electrònic (d’ara endavant, LSSI). S’entendrà que l’accés o la mera utilització del lloc web per part de l’usuari impliquen l’adhesió del mateix a totes les condicions que SAIDA GAFAROT CAMPOY, tingui publicades en aquest moment en la web, S’informa els usuaris que SAIDA GAFAROT CAMPOY, sota el nom comercials Saporeando respecta la legislació vigent en matèria de protecció de dades personals, la privacitat dels usuaris i el secret i seguretat de les seves dades personals, adoptant per a això les mesures tècniques i organitzatives necessàries per a evitar la pèrdua, el mal ús, la alternación, l’accés no autoritzat i el robatori de les dades personals.\nEl titular d’aquest lloc web és SAIDA GAFAROT CAMPOY, amb adreça en Avinguda de França 163 | 17840 Sarrià de Ter (Girona) Espanya, amb NIF 40351765J i telèfon de contacte +34 676 41 12 46.\nL’objectiu d’aquest lloc és informar de l’activitat i els productes que ofereix SAIDA GAFAROT CAMPOY, sota el nom comercial Saporeando, en referència al servei de barres lliures per a esdeveniments.\nLa totalitat d’aquest lloc web: descripció i característiques, text, imatges, marques, logotips, botons, arxius de programari, així com l’estructura, selecció, ordenació i presentació dels seus continguts es troba protegit per les Lleis espanyoles i internacionals sobre propietat Intel·lectual i Industrial. En cap cas l’accés per part de tercers a aquest lloc implica algun tipus de renúncia, transmissió o cessió total o parcial dels drets atorgats per la legislació espanyola i internacional sobre propietat Intel·lectual i Industrial. Queden prohibits la reproducció (excepte la descàrrega temporal des del lloc web al disc dur de l’ordinador de l’usuari o als servidors proxy), la còpia, l’ús, la distribució, la reutilització, l’explotació, la realització de segones còpies, l’enviament per correu, la transmissió, la modificació, la cessió o qualsevol altre acte que es faci amb la totalitat o part de la informació continguda en aquesta web que no hagi estat expressament autoritzat pel titular. L’usuari s’obliga a usar els continguts de manera diligent, correcta i lícita i, en particular, es compromet a abstenir-se de suprimir, eludir o manipular el “copyright” i altres dades identificatives dels drets de SAPOREANDO o dels seus titulars incorporats als continguts, així com els dispositius tècnics de protecció o qualssevol mecanismes d’informació que poguessin incloure’s en els continguts. www.saporenado.com i www.saporedite.com són dominis registrats per SAIDA GAFAROT CAMPOY (Saporeando), el domini no pot ser utilitzat, excepte autorització expressa prèvia, en connexió amb altres serveis que no siguin de l’empresa de cap manera que pugui causar confusió entre els nostres clients o descrèdit de SAPOREANDO.\nEls usuaris podran accedir al lloc de manera lliure i gratuïta. En accedir a aquesta web s’accepta que SAPOREANDO no serà responsable de cap conseqüència, mal o perjudici que es derivin d’aquest accés o ús de la informació d’aquest web o per l’accés a altres matèries en Internet a través de les connexions amb aquesta web.\nResponsabilitat quant al contingut\nEl contingut d’aquest lloc web és de caràcter general, amb una finalitat i efectes exclusivament informatius dels nostres productes i de la nostra activitat empresarial. SAPOREANDO s’eximeix de qualsevol responsabilitat respecte a qualsevol decisió adoptada per l’usuari del lloc web.\nSAPOREANDO rebutja la responsabilitat sobre qualsevol informació no elaborada per nosaltres o no publicada de forma autoritzada per ell sota el seu nom, igual que la responsabilitat que es derivi de la mala utilització dels continguts. Igualment, en relació amb els continguts, SAPOREANDO es reserva el dret a actualitzar-los, eliminar-los, limitar-los o impedir l’accés a ells, de manera temporal o definitiva.\nEls enllaços introduïts en www.saporeando.com i www.saporedite.com són de caràcter merament informatiu i, per tant, SAPOREANDO no controla ni verifica cap informació, contingut, productes o serveis facilitats a través d’aquests llocs web. En conseqüència, SAPOREANDO declina qualsevol tipus de responsabilitat per qualsevol aspecte, especialment el contingut, relatiu a les pàgines d’enllaç. Aquests enllaços a altres pàgines, així com als productes o serveis per elles oferts no impliquen suport, patrocini o recomanació per part de SAPOREANDO.\nPel que fa als enllaços establerts per altres pàgines amb destinació al lloc de SAPOREANDO haurà d’atenir-se a les següents estipulacions:\nHaurà de sol·licitar autorització prèviament a la realització de l’enllaç i haurà de constar de manera expressa el seu atorgament.\nL’enllaç ha de ser absolut i complet, és a dir, ha de portar a l’usuari a la pròpia direcció de SAPOREANDO i ha d’abastar completament tota l’extensió de la pantalla de la pàgina inicial. En cap cas, excepte autorització expressa i per escrit de SAPOREANDO, la pàgina que realitzi l’enllaç podrà reproduir de qualsevol manera el lloc web de SAPOREANDO, incloure’l com a part del seu web o dins d’un dels seus “frames” o crear un “browser” sobre qualsevol de les pàgines de la web.\nNo es donarà cap mena d’indicació errònia o incorrecta sobre la pàgina de SAPOREANDO.\nSi es volgués fer constar algun signe distintiu de SAPOREANDO, com a marques, logotips i denominació, haurà de comptar amb l’autorització per escrit.\nEl Titular de la pàgina que ofereix l’enllaç haurà d’actuar de bona fe i no pretendrà afectar negativament la reputació o bon nom de SAPOREANDO.\nEs prohibeix, excepte autorització expressa de SAPOREANDO, donar d’alta els elements de text de la marca o del logotip, el nom de domini o la denominació social de SAPOREANDO, com a paraula clau (“metatags” o “metanames”) per a la cerca de llocs webs realitzada a través de cercadors. SAPOREANDO no assumeix cap mena de responsabilitat per qualsevol aspecte relatiu a la pàgina web que ofereix l’enllaç.\nResponsabilitat aspectes tècnics:\nSAPOREANDO farà tot el possible per donar un servei estable i durador, però en cap cas garanteix la continuïtat del funcionament ni l’operativitat i disponibilitat del lloc web per causes alienes a la seva responsabilitat. SAPOREANDO no es fa responsable dels danys i perjudicis directes o indirectes, inclosos danys a sistemes informàtics i introducció de virus existents en la xarxa, derivats de la navegació per Internet necessària per a l’ús d’aquest lloc web. Per aquest motiu, en cap cas s’indemnitzarà per possibles problemes deguts al mal funcionament del sistema.\nL’usuari respondrà dels danys i perjudicis que SAPOREANDO pugui sofrir a conseqüència de l’incompliment, per part seva, de qualsevol de les obligacions determinades en aquesta nota legal. L’usuari respondrà, en qualsevol cas, de la veracitat de les dades facilitades, reservant-se SAPOREANDO el dret a excloure dels serveis registrats a tot usuari que hagi facilitat dades falses, sense perjudici de les altres accions que procedeixin en Dret. L’usuari no podrà usar aquest servei per a transmetre qualsevol classe de material il·legal, amenaçador, difamatori o qualsevol altre tipus de material considerat ofensiu. De la mateixa forma, no podrà fer ús incorrecte dels continguts de SAPOREANDO utilitzar-los amb finalitats diferents als previstos, reproduint-los, modificant-los o transformant-los. Qualsevol informació obtinguda en el lloc de SAPOREANDO i mostrat en una pàgina externa, haurà de mostrar-se indicant degudament la font, és a dir, el nom del lloc i l’enllaç o pàgina d’on s’ha obtingut la informació. Respecte a la navegació, l’usuari es compromet a observar diligent i fidelment les recomanacions que en el seu moment estableixi SAPOREANDO relativa a l’ús del lloc. A aquest efecte SAPOREANDO es dirigirà als usuaris mitjançant qualsevol mitjà de comunicació a través del lloc web.\nSAPOREANDO tindrà dret a modificar unilateralment els termes i condicions aquí estipulades, de manera total o parcial. Qualsevol canvi apareixerà, i es posarà en coneixement dels usuaris, de la mateixa forma en què es troben en aquesta nota legal. La vigència temporal d’aquesta nota legal coincideix, per tant, amb el temps de la seva exposició, fins al moment que siguin modificades de manera total o parcial per SAPOREANDO podrà donar per acabada, suspendre o interrompre unilateralment l’operativitat d’aquest lloc web, sense possibilitat de sol·licitar cap indemnització per part de l’usuari. SAPOREANDO no tindrà cap obligació de mantenir cap contingut ni de reexpedir cap missatge no llegit o no enviat ni a l’usuari ni a un tercer.\nAquestes condicions d’ús es regeixen per la legislació espanyola. Les condicions que apareixen en aquesta web estan en tot cas sotmeses a les Lleis i Tribunals espanyols. En cas de controvèrsies entre l’usuari i SAPOREANDO les parts expressament pacten i acorden, respecte de la prestació del servei, amb renúncia expressa a qualsevol altre fur, el seu sotmetiment als Tribunals i Jutjats de Girona.


Bloc d'en Jaume Oliveras Malla: FORMACIÓ ALS NOSTRES PROFESSIONALS EN MATÈRIA DE PREVENCIÓ DE DROGUES\nFORMACIÓ ALS NOSTRES PROFESSIONALS EN MATÈRIA DE PREVENCIÓ DE DROGUES\nUna vintena de professionals que treballen a Palau-solità i Plegamans han iniciat aquest matí un curs que els proporciona eines per millorar l'abordatge de situacions de risc en adolescents i joves per consum de drogues.\nLa majoria de persones que reben aquesta formació són tècnics i tècniques de diverses àrees de l'Ajuntament: Joventut, Serveis Socials, Educació, Ocupació i Empresa, Programes de Formació i Inserció (PFI) i Escola d'Adults. També s'ofereix a una tutora de l'Institut Ramon Casas i Carbó i a una infermera del CAP.\nJaume Oliveras, Tinent d'Alcaldia i regidor de Serveis Socials, ha donat la benvinguda a l'alumnat i a les docents Marta Carrera i Sònia Fernández -dues psicòlogues del Centre Spott-. "L'objectiu és que sapiguem afrontar aquestes qüestions amb la màxima eficiència possible", ha subratllat el regidor en recordar les raons per les quals l'Ajuntament va sol·licitar aquest curs a la Diputació de Barcelona.\n"La formació permanent i el treball transversal entre les àrees afectades, seguint els mateixos paràmetres, són aspectes molt importants per prestar un bon servei a la ciutadania", ha continuat el regidor. A més, ha establert un paral·lelisme entre aquest curs i el Programa de prevenció de drogues i riscos associats 2015-2018, que també es va elaborar de forma interdisciplinària, amb la participació de diversos agents locals i el suport de la Diputació de Barcelona.\nEl curs s'estructura en dues sessions. La primera ha estat aquest matí i la darrera serà el 3 de març. Entre altres continguts, les psicòlogues expliquen com dur a terme entrevistes motivacionals, que són un instrument per acompanyar la persona que vol abandonar un hàbit perjudicial i adquirir-ne d'altres saludables. També tracten el mètode Model de canvi, de Prochaska i Diclemente, que identifica les fases per les que passa una persona que vol sortir d'una situació difícil. El curs aborda exemples pràctics, l'elaboració d'un pla d'acció per a les persones que es troben en aquesta problemàtica, així com metodologies, estratègies i tècniques per trobar vies de millora.


Phi Phi Cruiser - Reserves, horaris i bitllets de ferri\nInici / Operators / Phi Phi Cruiser\nLa companyia Phi Phi Cruiser, fundada l'any 1980, és una de les més antigues de la regió i connecta dues de les destinacions més populars del país. L'illa de Phuket, una selva pluvial, té algunes de les millors platges, mentres que Koh Phi Phi combina l'esplendor natural amb una vida nocturna molt activa.\nQuan viatges amb Phi Phi Cruiser, la teva comoditat i seguretat són clau; un equip de personal expert està preparat per ajudar-te amb qualsevol dubte i la flota moderna està construïda específicament pel mar d'Andaman.\nEls vaixells vénen equipats amb sales amb aire acondicionat i cobertes exterior espaioses perquè puguis gaudir de les precioses vistes dels illots i de les aigües cristal·lines durant el trajecte.\nBusca horaris i preus de Phi Phi Cruiser i reserva bitllets de ferri amb Phi Phi Cruiser a la pàgina directferries.com. Busques una ruta o companyia de ferri alternativa per al teu viatge? Cap problema, també compararem Phi Phi Cruiser amb companyies de ferri alternatives per ajudar-te a elegir la més adequada.\nRutes i ports de Phi Phi Cruiser\nTotes les rutes de Phi Phi Cruiser


Artixoc – Associació cultural per la promoció d’iniciatives juvenils, artístiques i de compromís\nDes de l’antiguitat l’home ha desenvolupat la seva part creativa i hem pogut anar sabent de la seva existència gràcies a les troballes artístiques: ceràmiques, pintures, escultures, pergamins… A través d’aquesta herència hem pogut saber com vivien, què fèien, què els preocupava…\nL’art, en totes de les seves manifestacions, també ha evolucionat, igual com ho ha fet la humanitat. El que queda impassible és aquesta relació directa que hi ha entre la societat i l’art que crea. L’art segueix essent un reflexe de com vivim, què fem, què ens preocupa… Per aquest motiu hem de ser responsables de l’art que creem, per a què la petjada que deixarem als nostres successors sigui fidel a la nostra realitat\nEntenem que l’art és la via que ens permet el desenvolupament personal dels nostres beneficiaris. Per això, el nostre sector de treball és l’educació no formal i l’educació en valors.\nLa nostra entitat està orientada principalment al jovent, d’entre 15 i 25 anys, tot i quetambé treballem per i amb infants, adults i gent gran.\nTreballem principalment amb grups formals, amb els quals busquem un treball continuat i no merament puntual.


Les regidories d'Educació i Serveis Municipals faciliten als escolars en els seus domicilis el material didàctic que es va quedar en els centres\n24 de abril de 2020 (14:28 CET)\nLa declaració de l'estat d'alarma el passat mes de març va provocar que molts dels escolars, especialment l'alumnat d'Infantil, es deixaren en els col·legis els llibres i quaderns amb els quals seguir el curs durant este tercer trimestre. Davant la incertesa del que podia passar, i el temps que duraria el confinament, molt de material es va quedar en els col·legis sense poder ser utilitzat.\n"Per este motiu, des de les regidories d'Educació i Serveis Municipals de l'Ajuntament, i davant les sol·licituds també d'alguns pares, mares, centres i AMPAS, vam decidir entregar este material necessari als alumnes, fent-li'l arribar a la porta de les seues cases empaquetat i desinfectat pels propis col·legis; encara que no està de més que es desinfecte també una vegada entregat per a major seguretat", ha assenyalat el regidor responsable d'estes dues àrees, Joan Carles Vázquez.\nCal tindre en compte que molts d'estos llibres són especialment necessaris perquè es treballa molt amb ells, dibuixant, pintat o retallant-los. Per esta raó, des de dimecres passat, els operaris de Serveis Municipals estan entregant a les cases este material que els centres s'encarreguen de preparar prèviament en paquets per a cada domicili "perquè els nostres menors puguen continuar i acabar el curs de la millor manera possible", explica Vázquez.


Mares de Desemparats i Sant Josep de la Muntanya - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMonges de Sant Josep de la Muntanya\nEmblema de la congregació, amb la imatge de la Mare de Déu dels Desemparat portada per dos àngels\nCongregació de Mares de Desemparats i Sant Josep de la Muntanya\nInstitutum Sororum Matrum Derelictorum et Sancti Josephi\nMares de Desemparats\nTúnica i vel negres, toca blanca\n"Ite ad Joseph" ("Aneu a Josep")\nAssistència a ancians i nens abandonats\n2 de febrer de 1881, Vélez-Málaga (província de Màlaga, Andalusia) per beata Ana Josefa Pérez Florido\nPius XII, en 14 de juny de 1958 (aprovació: 30 de juny de 1908 per Pius X; decretum laudis: 21 de juliol de 1891 per Lleó XIII, aprovació diocesana: 25 de desembre de 1881 per Manuel Gómez Salazar)\n1886, per Ana Josefa Pérez\nMare de Déu dels Desemparats, santa Teresa de Jesús, sant Josep Obrer\nMàlaga (Huelín, casa mare), 1882\nRonda (1883), Gibraltar (1884), Andújar (1885), Martos (1887), Arriate (1900); Mèxic, Cuba, Estats Units, etc.\nBarcelona (1886), Manresa (1889), Santuari de Sant Josep de la Muntanya (1896), València (1893)\nMagdalena Bravo, Trinidad Conejo, Clara Gómez\nLa Congregació de Mares de Desemparats i Sant Josep de la Muntanya, en llatí Institutum Sororum Matrum Derelictorum, és un institut religiós femení de dret pontifici, concretament una congregació religiosa. Les germanes que en formen part posposen al seu nom les sigles M.D.\nLa congregació va ésser fundada per Ana Josefa Pérez Florido (1845-1906) amb quatre companyes del seu poble; autoritzada el 25 de desembre de 1880 pel bisbe de Màlaga, Manuel Gómez Salazar, les cinc germanes prengueren l'hàbit a Vélez-Màlaga el 2 de febrer de 1881. El bisbe va aprovar la congregació el 25 de desembre de 1881 amb el nom de Congregació de les Mares dels Desemparats. El decretum laudis pontifici fou donat el 17 de juliol de 1891 per Lleó XIII, i l'aprovació, el 30 de juny de 1908 per Pius X. Pius XII va concedir l'aprovació definitiva de la congregació i les constitucions el 14 de juny de 1958.\nAviat es va fundar un noviciat a Màlaga (1882) i un hospital, una llar d'infants i una escola a Ronda (1883) i altres cases a Gibraltar (1884), Andújar (1885) i Martos (1887). En 1886 va escriure les constitucions de la congregació. El 25 de novembre de 1886 arriba a Barcelona, i al gener es trasllada amb les germanes a una torre de Sant Gervasi. El 1889 va traslladar el noviciat de Màlaga a Manresa, el 31 de juliol. El 24 de desembre de 1890 la comunitat va traslladar-se de Sant Gervasi a Gràcia. La congregació obrí orfenats, llars d'ancians i col·legis arreu d'Espanya.\nSantuari de Sant Josep de la Muntanya.\nEn 1891 Petra de Sant Josep visita Roma i Lleó XIII la rep i li dóna el decretum laudis de la congregació el 21 de juliol. En 1893 i 1894 funden cases a València i en 1895 adquireixen els terrenys de la Muntanya Pelada de Barcelona on s'aixecarà el Santuari de Sant Josep de la Muntanya, inaugurat el 18 de març de 1896 i que donaria nom a la congregació. El 1905 el Santuari de Sant Josep fou durament atacat per les pràctiques de devoció que s'hi duien a terme, que ratllaven, segons alguns sectors eclesiàstics, la superstició popular. La fundadora i la congregació, però, foren absolts després d'una investigació.\nA la fundadora van succeir-la com a superiores les seves companyes Magdalena Bravo de San José i Trinidad Conejo de San José, que fundaren noves cases i van portar la congregació a Mèxic i els Estats Units. Des de 1922, Clara Gómez de San José, la nova superiora, va consolidar la institució i obrí el procés de beatificació de la fundadora en 1932. Van obrir-se cinc cases, com les de Cuba i Xile i, en 1934, va canviar el nom original de Mares de Desemparats pel de Mares de Desemparats i Sant Josep de la Muntanya.\nLa Guerra civil espanyola va suposar un greu cop que tancà algunes cases i en disperà les germanes. Entre 1938 i 1952, la superiora Laureana García Alonso va reconstruir la congregació i obrí cinc noves cases, la de l'Argentina entre elles. Els anys cinquanta i seixanta van ésser de gran expansió, amb vint cases obertes i moltes vocacions. Des de llavors, l'obra s'ha consolidat i ha continuat la seva expansió.\nLes Mares de Desemparats i Sant Josep de la Muntanya es dediquen a l'assistència a necessitats en residències per a ancians i nens sense recursos, llars per a nens sense recursos, col·legis, residències d'estudiants, missions i guarderies.\nEn 2009, la congregació està estesa a Espanya, Itàlia, Mèxic, Estats Units, Argentina], Xile, Guatemala, Puerto Rico i Colòmbia.\nAl final de 2005, la congregació tenia 393 religioses en 45 cases.\nLloc web de les Mares de Desemparats\nPetra de Sant Josep\nISNI: 0000 0001 0224 4162\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Mares_de_Desemparats_i_Sant_Josep_de_la_Muntanya&oldid=20336102»\nComunitats i instituts de perfecció catòlics fundats a Andalusia


L'Ajuntament contractarà 30 persones per a potenciar els recursos naturals de Sueca - Suhecapuntcom\nIniciSUECAL'Ajuntament contractarà 30 persones per a potenciar els recursos naturals de Sueca\nL’Ajuntament contractarà 30 persones per a potenciar els recursos naturals de Sueca\nEl període de duració serà de tres mesos\nL’Ajuntament de Sueca, a través de la Regidoria responsable de l’Agència de Desenvolupament Local (ADL) rebrà una subvenció per import de 121.693 euros del Servei Públic d’Ocupació Estatal (SEPE) per a la contractació de 25 peons agrícoles i 5 capatassos. El període de duració serà de tres mesos, finalitzant el 30 de setembre de 2022. L’aportació de l’Ajuntament serà de 32.808,70 euros. “L’objectiu d’esta subvenció és recuperar, conservar i potenciar un ús sostenible dels recursos naturals i paisatgístics de Sueca, sobre la base del projecte elaborat pel Departament de Medi Ambient, en coordinació amb la Regidoria d’Agricultura, tenint en compte la normativa i instruccions del SEPE”, va explicar la regidora d’ADL i Medi Ambient, Carmen Pérez.\nLa Regidoria responsable d’ADL s’ha encarregat de la sol·licitud de la subvenció, així com de la baremació i contractació dels 30 treballadors; mentre que, des del departament de Medi Ambient, s’ha realitzat la memòria dels treballs a realitzar, així com de l’abans i després dels ja realitzats en la cura de les àrees naturals.\nImatge d’arxiu d’operaris del Consell Agrari treballant en camins.\nPer la seua part, el president del Consell Agrari i Regidor d’Agricultura, José Luis Ribera, va assenyalar que el treball del Consell Agrari consistirà en la coordinació d’eixes tasques perquè siguen el més àgils possible, a més d’aportar la maquinària i eines necessàries perquè puguen desenvolupar-se d’una forma correcta i segura. “Partim de l’avantatge que eixes zones es trobaven en una situació més favorable que altres anys, gràcies al treball desenvolupat en estos mesos a través d’un Pla d’Ocupació Local; però cal tindre en compte també que les pluges han pogut influir molt en l’estat d’estes àrees naturals”.\nPer a poder participar en el programa, la persona interessada haurà de complir, entre altres, els següents requisits: estar inscrit com a demandant d’ocupació afiliat al Sistema Especial Agrari (SEA) i haver sigut donat d’alta 3 mesos en el Sistema Especial Agrari els últims 12 mesos immediatament anteriors a la data de finalització del termini de presentació de sol·licituds i, almenys un d’ells, en els últims 9 mesos anteriors a esta data.\nPer a més informació, les persones interessades poden consultar la pàgina web municipal www.sueca.es o telefonar al 961700050 (extensions 1012, 1075, 1020, 1055, 1076, i 1359), abans del 23 de maig.\nArticle anteriorSueca busca 20 joves per a treballar este estiu gràcies al Pla d’Ocupació Municipal\nArticle següentL’Ajuntament visita a empreses patrocinadores del Concurs de Paelles


El 34,7% de la població valenciana està en risc de pobresa o exclusió, segons un informe | CGT València\nHome / Acció Social / El 34,7% de la població valenciana està en risc de pobresa o exclusió, segons un informe\nEl 34,7% de la població al País Valencià està en risc de pobresa i/o exclusió, un índex que ha augmentat un 3 per cent en un any i que situa en més d’1,7 milions les persones que es troben en aquesta situació de perill, tal com ho adverteix el V Informe ‘L’Estat de la Pobresa. Seguiment de l’indicador de pobresa i exclusió social a Espanya 2009-2014’, en el qual l’EAPN Espanya i l’EAPN del País Valencià (European Anti-poverty Network/Xarxa Europea de Lluita contra la Pobresa) indiquen que la pobresa i/o l’exclusió social afecten ja un 29,2% de la població de l’estat, és a dir, 13.657.232 persones.\nL’estudi –que analitza la situació social a l’estat amb les últimes dades disponibles segons l’indicador europeu Arope– apunta que el País Valencià supera en 5,5 punts percentuals la taxa mitjana de pobresa i/o exclusió social a tot l’estat i és la setena més alta.\nEl País Valencià se situa en el 34,7% enfront del 29,2% de la mitjana estatal. Així mateix, ha patit entre 2009 i 2014 un dels majors augments del nombre de persones en situació de pobresa i/o exclusió social registrats en tot el país amb un increment del 8,2% enfront del 4,5% de mitjana a l’estat, segons l’informe.\n“Hem passat d’1.350.089 persones en risc de pobresa i/o exclusió en 2009 a 1.736.681 en 2014. Pel que fa a 2013 l’augment ha sigut del 3%, açò és 115.000 persones més, atès que el passat any eren 1.621.079 les persones que es trobaven en aquesta situació”, assenyalen els responsables de l’estudi. Afegeixen que les dades de l’Institut Nacional d’Estadística, i treballats pel sociòleg autor de l’informe, Juan Carlos Pla Ortiz, analitzen l’evolució de l’indicador europeu Arope, que combina la renda de les persones, amb les possibilitats de consum i la intensitat de l’ocupació en les llars.\nDades indicador Arope\nSi es desgrana el nivell de pobresa al País Valencià, segons els tres components que conformen l’indicador Arope, s’obté informació més específica. En eixe sentit, destaca que un 26,2% dels valencians (1.311.000 persones) es troba en risc de pobresa (viuen amb menys de 663,4 euros mensuals). D’aquest percentatge, la taxa de pobresa severa és del 6,4% i afecta 318.000 persones que es veuen obligades a viure amb ingressos inferiors a 332 euros mensuals per unitat de consum.\nD’altra banda, l’any 2014, l’11,3% de la població valenciana ha viscut en situació de Privació Material Severa, és a dir, no va poder fer front almenys a quatre de nou conceptes o ítems de consum bàsic definits a nivell europeu. La taxa és la segona més elevada entre els territoris, solament inferior a la taxa de Múrcia, i està 4,2 punts percentuals per sobre de la corresponent al conjunt de la població estatal. En termes absoluts unes 565.000 persones viuen en situació de Privació Material Severa al País Valencià.\nL’augment de la desigualtat revela que la crisi ha colpejat amb major duresa la classe mitjana i els grups socials més desfavorits, cosa que demostra la feblesa de les polítiques socials implementades, així com la no correlació directa entre creixement de PIB i disminució de la pobresa. Així mateix, des de l’any 2010, el País Valencià ha disminuït la seua població immigrant en una mica més del 17%, amb 154.129 persones menys. Aquesta gran contracció, en termes percentuals la segona més elevada després de Madrid, ha acabat afectant la xifra de població total, que en els 2 últims anys s’ha reduït en 124.422 persones (-2,4%, que és 2,5 vegades superior a la produïda en la totalitat del territori de l’estat). D’altra banda, la reducció en la població immigrant ha sigut més elevada en el grup de persones entre 16 i 64 anys.\nLa pobresa és molt diferent en funció de la nacionalitat. Per exemple, la taxa de pobresa de la població estrangera extracomunitària (55,4%) triplica la de la població estatal (18,4%).


Llíria, plantes i patrimoni: La llei del gallet: el trist final de Salvador Esteve en temps dels roders\nToca escriure ara (1) de la "Llíria negra", amb un fet luctuós que va ocórrer a la plaça Major del nostre poble el 1870, i que va colpir la població per la seua extrema violència i la feredat amb què van actuar els autors de la malifeta.\nEl dijous dia 10 de novembre d'eixe any el vicari de la parròquia de la plaça Salvador Esteve Valero, natural de Riba-roja de Túria i conegut com "el Florero", va ser disparat i ferit de mort a les cinc i mitja del matí quan es dirigia a oficiar la missa primera.\nL'atemptat va ser comés des de la porta del café Guisoris, de Gregorio Faubel i actualment farmàcia Cerdà, que feia cantonada amb el carrer de la Gila. El capellà va rebre 11 ferides de bala disparades amb un trabuc, va poder arribar al replanell de l'escala de l'església de l'Assumpció on el van auxiliar encara que morí a les vuit de la vesprada del mateix dia 10 de novembre de 1870. El religiós Salvador Esteve pertanyia a una de les famílies més riques i influents de Riba-roja i curiosament son pare, Salvador Esteve Martínez, també va ser segrestat i assassinat el juny de 1869.\nMalgrat que el fet va ser vist per diverses persones, tots els testimonis del fet es van negar a donar informació, tenallats pel pànic. Es va acusar del crim a la colla de bandolers del tio Joan de la Marina i en concret al Minyonet de Macastre, el seu membre més sanguinari i va concloure momentàniament amb la detenció d'un veí de Riba-roja per col·laborador.\nMés endavant (2), i amb el pas dels anys, els fets es van mesclant i confonent en un totum revolutum i es va atribuir aquest crim a la quadrilla de roders de llegenda del Camp de Túria dels «Blaus», dels que no es coneix el seu grau de participació en el crim, excepte la seua relació «laboral» discontinua amb el Minyonet de Macastre, el tio Joan de la Marina i altres elements destacats del bandolerisme del moment.\nAl final el cas no es va resoldre mai i va quedar com un de tants que van succeir en aquells anys tan convulsos.\nDurant els anys setanta del segle XIX l'estat burgés es va consolidant a l'estat espanyol, açò implica l'establiment de les diverses institucions que conformen els estats moderns: cossos de seguretat, institucions judicials, d'hisenda, etc. Amb el seu reforçament l'estat avança en la seua lluita pel control de la complicada situació sociopolítica del moment que afavoria l'acció del bandolerisme. La societat canvia i les injustícies són canalitzades pels idearis dels partits polítics moderns. La gent ja no es tira a la muntanya quan se sent maltractada, denúncia o tira la culpa al capitalisme que s'imposa encara que en el cas d'Espanya de manera lenta i amb grans contradiccions.\nAmb aquest panorama els roders o bandolers, com més us agrade, van perdent suport popular i aquests van sent detinguts i molts d'ells executats de manera legal alguns i de manera il·legal els més coneguts i considerats més perillosos, i en aquest llistat entren els personatges que hem anat nomenant al llarg d'aquestes notes informatives.\nA continuació, i per a finalitzar, oferim un llistat dels membres de la colla de roders dels quals hem anat parlant amb el seu destí final.\nEl Minyonet de Macastre. Detingut el 1872, mort en corda de presos* el setembre d'aquest any a l'altura del coll de l'Arena, a Xest, quan era traslladat a les Torres de Serrans de València.\nSimeó i Lluís Cerezo Raimundo «els Blaus» els van fer «suïcidar» a la presó d'Alger el 19 d'octubre de 1872.\nVicent Estruch Mascarell el «tio Joan de la Marina»; mort el novembre de 1878 en corda de presos*, quan era portat des de la presó de Carlet a les Torres de Serrans de València.\nJosep Cerezo Raimundo, «el Blauet», mort el gener de 1879 a Alfarb, al barranc de l'Almaguer, també de sobredosis de plom.\n(*) Morir en corda de presos: llei de fugues, usada per a executar presos de manera il·legal en casos excepcionals.\nAmb aquest article encetem la secció “Els nostres roders” on anirem informant sobre mes fets d'aquests roders en Llíria i comarca, no obstant si voleu dades mes precises us recomane la compra i la lectura del llibre de Manel Arcos i Martínez: "Bandolers de llegenda en terres del Xúquer i el Túria"\n(1) Primera part de l’escrit, publicat a Facebook el 14 de juliol de 2019\n(2) Segona part de l’escrit, publicat a Facebook el 19 de juliol de 2019\nEtiquetes de comentaris: Els nostres roders


BIBLIOTECA MONTFOLLET: EDUCACIÓ EMOCIONAL I LITERATURA INFANTIL\nEducació emocional i literatura infantil.\nCom treballar les emocions a través dels millors contes.\nLloc: Casa de Cultura. Carrer Castellví s/n. Sant Cugat del Vallès.\nDia i hora: Dissabte 29 de marc de 10 h a 18: 30 h\nInscripció: cal enviar una sol·licitud d‘inscripció a:\nPreu: 50 euros (reduït 40 euros per a grups de 4 o més persones)\nEs lliurarà carpeta amb materials i certificat d'assistència\nEn aquesta jornada intensiva treballarem l'educació emocional, tot utilitzant la literatura infantil com a recurs i apropant-nos a aspectes emocionals del desenvolupament dels nens.\nA través dels millors contes infantils, estimularem la imaginació, els sentiments, la creativitat i la sensibilitat, descobrirem el valor dels contes clàssics i la seva relació amb el món de les emocions en els nens d'avui.\nEls participants podran participar en tallers vivencials i aprendre tècniques bàsiques de com explicar contes. Serà una ocasió única per apropar-se al món literari de la infància, en una formació intensa, emotiva i apassionant.\n- Què és l'educació emocional?\n- La relació dels contes i el desenvolupament emocional infantil: contes tradicionals en un món de nens postmoderns.\n- Taller vivencial a càrrec d'Anna Llenas.\n- Claus que ens ajudaran a programar activitats d'educació emocional a través dels contes.\n- Estratègies i eines bàsiques per explicar contes.\nVerónica Bronstein, psicòloga i directora de l’Institut de la infància. Professora de formació contínua de la Universitat Ramon Llull FPCEE Blanquerna\nLaura Bendesky, psicòloga i mestra. Coordinadora de projectes de formació i del CREALIJ (centre de recursos, estudis i assessorament en literatura infantil i juvenil) de l’Institut de la infància.\nAna Belén Jarillo, educadora i dinamitzadora d'activitats literàries i conta contes en biblioteques. Fundadora de Bressol de contes. Col·laboradora dels projectes vinculats a la literatura del Institut de la infància. Creadora del blog: loslibrosdelinstitutdelainfancia.blogspot.com.es\nAnna Llenas, autora i il·lustradora entre altres títols, dels llibres "El monstre de colors" (Ed. Flamboyant) i "Diari d'emocions" (Ed. Paidós). Es licenciada en Publicitat i RR.PP i graduada en Disseny gràfic per Escola Lotja. Arteterapeuta en formació. Docent d'il·lustració narrativa i creativitat en el Laboratori d'Escriptura de Barcelona.\nTOTES LES NOTÍCIES D'ACTES\nEtiquetes de comentaris: activitats, contes, educació, famílies, literatura, projecte, xerrades


BIOBLITZ COLLSEROLA 2022\nUn Bioblitz és un esdeveniment on ciutadans voluntaris i científics s’uneixen per estudiar la biodiversitat d’una zona determinada en un període de temps curt. Els dies 17, 18 i 19 de juny tens l’oportunitat d’explorar i descobrir la biodiversitat de l’hàbitat muntanyós de Collserola col·laborant amb el Bioblitz Collserola coorganitzat per IAAC-Valldaura Labs, Museu de Ciències Naturals de Barcelona, Consorci del Parc de la Serra de Collserola i Fundació Catalunya La Pedrera.\nIdentificarem el màxim nombre d’espècies presents a la zona del Pla del Cigró juntament amb biòlegs i biòlogues expertes que estudien grups concrets de flora i fauna. També podreu aprendre de primera mà les tècniques de mostreig científiques, les característiques del grup biològic i com identificar els organismes trobats durant l’itinerari. A més a més, es proporcionarà el material necessari per la identificació de les espècies. Els experts vindran de diferents entitats científiques com MCNB, CTFC, UB, Consorci del Parc de la Serra de Collserola, ICO, entre d’altres.\nEls objectius d’aquest esdeveniment són incrementar el coneixement científic sobre l’evolució del bosc metropolità de Barcelona i fomentar l’educació científica, la ciència ciutadana i la divulgació de la recerca al voltant dels boscos i de la biodiversitat. També pretenem donar a conèixer la biodiversitat que viu als boscos, i concretament a la Serra de Collserola, i la importància de la seva conservació per a la salut del nostre planeta.\nPer altra banda, el projecte s’emmarca dins de les activitats de Barcelona Ciutat Europea del Bosc 2022, reconeixement que atorga l’European Forest Institute, i connecta amb la idea que des de Barcelona i la seva àrea metropolitana volem contribuir a repensar com els humans habitem al planeta i com ens relacionem amb la natura.\nEs duran a terme itineraris científics de 2 hores de durada que abastin diferents grups de flora i fauna. El divendres 17 de juny serà exclusiu per escoles de Barcelona i Cerdanyola del Vallès. El dissabte 18 durant tot el dia i el diumenge 19 pel matí hi haurà itineraris oberts al públic on aprendreu de primera mà tècniques d’estudi de camp de la biodiversitat.\nPodeu escollir els grups que més us interessin: ocells, vegetació, líquens i fongs, insectes, papallones, càmeres de fototrampeig i mamífers.\nLa inscripció serà gratuïta, però els grups són amb places limitades.\nL’àrea d’estudi seleccionada, el Pla del Cigró, presenta unes característiques orogràfiques que ofereixen varietat de condicions microclimàtiques i conseqüentment, diversitat de flora i fauna. Per aquest motiu, aquest espai ha estat escollit per desenvolupar-hi un projecte futur de recerca i divulgació científica, una estructura oberta al públic per apropar la natura a la ciutadania.\nPer accedir al Pla del Cigró cal venir amb cotxe. Podreu aparcar a l’aparcament del Restaurant GREEN LEKA Can Valldaura (BV-1415, Km 7.080, 08290 Cerdanyola del Vallès, Barcelona). Un cop deixeu el cotxe, cal caminar uns 20-25 minuts per una pista forestal amb cert desnivell per arribar fins al Pla del Cigró. Trobareu senyals que us indiquen el camí que heu de seguir i també podeu consultar la ruta en el link següent: https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/restaurant-green-leka-pla-del-cigro-102433965\nAl Pla del Cigró s’instal·larà el nostre camp base amb l’equipament necessari per iniciar la nostra anàlisi de biodiversitat.\nEquipament i menjar\nÉs imprescindible estar habituat a caminar per camins forestals amb cert desnivell, portar botes de muntanya, roba còmode, protecció solar i aigua abundant. Els àpats no estan inclosos a l’esdeveniment però teniu l’oportunitat de gaudir d’un dinar saludable i ecològic al Restaurant Green LEKA Can Valldaura amb una reserva prèvia.\nTota la informació obtinguda en el Bioblitz Collserola serà recollida, ordenada i publicada online a traves de plataformes com iNaturalist, de manera que pugui ser utilitzada en treballs científics per altres boscos del món, o bé en estudis a desenvolupar en el futur a Collserola.\nLes dades recollides també seran compartides posteriorment a l’esdeveniment per mostrar els resultats obtinguts a totes les persones que han col·laborat.\n2022 © BioBlitzCollserola.org - Tots els drets reservats


La banca tancarà més l'aixeta del crèdit per recapitalitzar-se com mana Europa\nEl Banc Sabadell, entitat que no està subjecta a les noves exigències de Brussel·les, reconeix que les noves normes pressionaran l'activitat creditícia\nEFE Barcelona Actualitzada el 27/10/2011 12:25\nEl conseller delegat de Banc Sabadell, Jaume Guardiola, ha advertit avui que la demanda de capitalització de la banca "tindrà un efecte sobre la restricció de crèdit".\n"Si la demanda de capital puja es fa pressió sobre el crèdit. No és fàcil compatibilitzar els dos equilibris", ha avisat Guardiola avui a Barcelona, durant la presentació de resultats del Banc Sabadell.\nEl Banc Sabadell, el sisè banc per volum d'actius a Espanya, no ha estat considerat banc sistèmic i, per tant, no està subjecte a aquesta nova exigència europea, si bé l'entitat ha fet la següent projeccció: "Si l'ajustéssim amb el capital de deute de mercat, el nostre càlcul seria de 170 milions d'euros".\nJaume Guardiola també ha contemplat que "si es pressionen a l'alça els requeriments de capital, la capacitat per entrar en operacions corporatives s'estressen".\nEl directiu ha defensat que "la banca espanyola és sòlida i forta. No hi ha una conspiració a Brussel·les contra nosaltres perquè ara, per primera vegada, el deute públic del teu propi país impliqui contrareserves. Aquesta és la manera que han trobat per reforçar els balanços i dir que al mercat que no hi ha problemes amb el deute públic europeu. Però no és una conjura", ha dit.\nEn canvi, segons l'opinió de Guardiola, és preocupant la idea que es llança que només els bancs molt grans tenen futur, perquè "la mida no té cap importància comparada amb la rendibilitat. Ser gran no implica ser bo. En un negoci d'escala; l'important és guanyar diners".


Diferència entre revisions de la pàgina «Ajuda:Ajuda» - GiLUG\nDiferència entre revisions de la pàgina «Ajuda:Ajuda»\nRevisió del 17:42, 29 oct 2012 (mostra codi font)\nRevisió de 13:41, 15 març 2013 (mostra codi font)\n(Explicacions sobre MediaWiki)\nAmb el navegador esteu utilitzant una aplicació web anomenada '''MediaWiki''', la qual està instal·lada al servidor d'aquest lloc web.\n= Suport comunitari =\n== Com navegar per les pàgines del Wiki ==\n* Al marge superior, a la dreta, teniu les eines per establir la informació del vostre compte, contrasenya i altres preferències de treball, així com el botó per finalitzar de forma segura.\n* Com a solapes, sobre aquesta pàgina de contingut, teniu les opcions bàsiques per modificar i fer seguiment de cada pàgina. La solapa de sicussió és una pàgina paral·lela on posar comentaris sobre el contingut de cada pàgina.\n* Al lateral esquerre teniu enllaços genèrics de l'organització.\n* Els continguts s'organitzen com a ''hipertext'', això vol dir que els mateixos textos tenen els enllaços per saltar d'una pàgina a una altra.\n<big>'''Subscriu-te a la [http://llista.actiu.info/mailman/listinfo/gilug llista de correu-e]'''</big>\n== Com escriure en Wiki ==\n== Per a començar amb MediaWiki ==\n* Aporteu continguts i deseu-los sense por. Hi ha un historial de tot, i qualsevol equivocació es pot desfer sempre. És millor que us equivoqueu contribuïnt, que no pas que no feu res.\n* La primera tècnica per aprendre és obrir la modificació de la pàgina i veure com l'altra gent fa els títols, negretes i col·loca tot. Quan feu proves, podeu fer la ''previsualització'' abans de desar els canvis.\n* Per crear una nova pàgina, s'ha d'enllaçar des d'una altra. Per exemple, si tenim una pàgina anomenada «Fruita», hi podem crear un enllaç a una pàgina que no existeix: Poma. Tan sols creant l'enllaç us permetrà entrar-hi per escriure-hi contingut:\nConsulteu la [//meta.wikimedia.org/wiki/Help:Contents Guia d'Usuari] per a més informació sobre com utilitzar-lo.\n== Per saber molt més ==\n* [//www.mediawiki.org/wiki/Manual:Configuration_settings Llista de característiques configurables]\n* '''Subscriu-te a la [http://llista.actiu.info/mailman/listinfo/gilug llista de correu-e]'''\n* [//www.mediawiki.org/wiki/Manual:FAQ PMF del MediaWiki]\n* [https://meta.wikimedia.org/w/index.php?title=Help:Contents/es&uselang=ca Guia d'usuari de Mediawiki]\n* [https://lists.wikimedia.org/mailman/listinfo/mediawiki-announce Llista de correu (''listserv'') per a anuncis del MediaWiki]\n* [https://www.mediawiki.org/wiki/Manual:FAQ/ca Respostes sobre el programari MediaWiki]\nRevisió de 13:41, 15 març 2013


Creacció | Aplicacions mèdiques o agrícoles de la fotònica, a l’Àgora d’opinió amb Lluís Torner\nHome Notícies Aplicacions mèdiques o agrícoles de la fotònica, a l’Àgora d’opinió amb Lluís Torner\nLluís Torner, fundador i director de l’Institut de Ciències Fotòniques (ICFO), serà el ponent convidat a la propera Àgora d’opinió, que tindrà lloc dijous 31 de maig a la sala Sert de l’edifici El Sucre de Vic. Com en les darreres edicions, el format serà àgil, en forma de matinal amb esmorzar inclòs. Les inscripcions gratuïtes per a un fòrum que enforteix vincles entre l’emprenedoria, la universitat, l’empresa i l’administració ja s’han obert i es poden formalitzar aquí.\nLa xerrada de Torner portarà per títol ‘Recerca de frontera: futur i aplicacions de la fotònica’. L’encapçalament al·ludeix al fet que es parlarà de recerca pionera, “que encara no ha fet ningú més al món”, aclareix Torner, conegut pels seus dots divulgatius. És catedràtic en Física i ha estat guardonat amb la Medalla Narcís Monturiol el 2009, el Premi de Lideratge de l’àmbit global de la Optical Society of America el 2011 i el Premi Nacional de Recerca l’any 2016. El centre que dirigeix, amb seu a Castelldefels, és considerat líder internacional en el seu àmbit de recerca. A l’ICFO, hi treballen enginyers, físics, químics, biòlegs i matemàtics, sovint en estreta col·laboració amb personal mèdic. I és que, segons Torner, un dels àmbits de recerca és “la diagnosi per a la imatge”, que permetrà desenvolupar “estris que detectin marcadors de malalties” en fase molt embrionària i sovint de manera no invasiva. Es pot tractar d’avenços en el camp “cardiovascular, cerebral o de l’envelliment, i pot permetre lluitar, per exemple, contra l’ictus”. En agricultura, també es treballa en aplicacions “molt interessants, que estan vinculades a la sensònica”. En aquest cas, serien “estris que mesuren remotament la humitat del camp, el nivell de nutrients d’un terreny o bé el seu nivell de maduració”.\nLa fotònica és la ciència i la tecnologia de la generació, control i detecció de fotons, que són partícules de llum. L’anomenada ciència de la llum està vinculada a la vida quotidiana, ja que s’utilitza als telèfons mòbils, ordinadors portàtils, instruments mèdics o il·luminació. Estem envoltats d’objectes que impliquen la fotònica, una de les set tecnologies transversals definides per la Unió Europea. Alguns exemples serien els escàners de codis de barres, material mèdic utilitzat durant les cirurgies, maquinària de confecció per làser, càmeres de visió infraroja o holografies.\nL’Àgora d’opinió sempre té com a eix central la conferència d’un ponent destacat de l’àmbit empresarial, social, cultural o científic, que propicia un col·loqui obert per compartir i contrastar opinions. El fòrum l’impulsen Creacció, la UVic-UCC, el Casino de Vic, El 9 Nou, el Consell Empresarial d’Osona i la delegació d’Osona de la Cambra de Comerç de Barcelona.\nOsoning, la nova marca que engloba Esport & Osona, es posa a caminar


Els 12 nous problemes més urgents per a les ciutats del futur\nCiutats del Cap / HELENA OLCINA\nCada ciutat al món és una realitat única; però, més enllà de les enormes diferències entre les urbs del Nord i del Sud, gairebé totes comparteixen nous i vells problemes que seran decisius en els pròxims 10 anys. Si no hi ha solucions de qüestions com ara la desigualtat, la lluita contra el canvi climàtic, la superpoblació o la seguretat, les grans megalòpolis del futur poden acabar sent totalment insostenibles. CRÍTIC elabora un dossier especial amb dades i gràfics sobre 12 grans temes a debat a les grans urbs mundials, des de Barcelona i Granollers fins a Nova York i Ciutat del Cap. Aquest és un avançament en primícia d'un dels continguts de la revista 'Ciutats', el dossier monogràfic en paper dedicat als reptes de les ciutats en els pròxims 20 anys.\nText: Marc Font / Foto i gràfics: Helena Olcina\nAquest és un avançament en primícia d’un dels continguts de la revista ‘Ciutats‘, el dossier monogràfic en paper dedicat als reptes de les ciutats en els pròxims 20 anys. Aquest cinquè #DossierCRÍTIC, que és una revista en paper monotemàtica dedicada als problemes i reptes de les ciutats del futur, es presenta el dijous 15 de novembre amb una conversa oberta entre la filòsofa Marina Garcés i el sociòleg Ivan Miró a La Lleialtat Santsenca.\n1) Desigualtat. Creix la bretxa entre rics i pobres\nA principi de la dècada dels noranta, la sociòloga Saskia Sassen va mostrar a ‘La ciudad global‘ el protagonisme creixent que tindrien les ciutats, que ja aleshores exercien de principals nodes d’atracció dels fluxos de capital —en forma d’inversions, amb un pes creixent del sector immobiliari i del turisme—, però també de la nova població migrant. Són, sens dubte, els principals espais de dinamisme econòmic i, alhora, allà on més es visualitza una desigualtat social que en nombrosos casos s’ha accentuat de manera notable durant la darrera dècada. Segons escriu Luis Menor, doctor en Polítiques Públiques i Transformació Social per la UAB, “la perspectiva ‘empresarialista’ que les administracions públiques han imprès a les polítiques urbanes ha deixat de banda en gran mesura el rol d’aquestes administracions com a garants de la reproducció social, tant en el referent a la provisió de serveis públics com en el d’afavorir l’ús i gaudi dels espais públics”.\nDit amb altres paraules, es poden haver revitalitzat econòmicament determinades zones sense atendre els possibles efectes negatius d’aquesta actuació, com ara l’encariment del mercat immobiliari i la consegüent expulsió del veïnat amb menys recursos. Una de les manifestacions més evidents de les desigualtats a les ciutats és la segregació urbana, que en el cas de Barcelona —segons ha documentat el geògraf Oriol Nel·lo, un dels impulsors del Pla de barris de la Generalitat de Catalunya— es tradueix en el fet que la població amb menys recursos es concentra en els barris amb majors dèficits de serveis. I la segregació té conseqüències educatives, econòmiques, laborals i també de salut, fins al punt que l’esperança de vida entre barris pot diferir fins a 11 anys a la capital catalana. El fenomen es reprodueix en bona part de les grans ciutats del planeta, i de forma més extrema en els països més desiguals com els Estats Units, Sud-àfrica o el Brasil.\n2) Habitatge. Un negoci sotmès a l’especulació\nEl dret a un habitatge digne està consagrat en diversos instruments de drets humans, com la mateixa Declaració Universal dels Drets Humans i el Pacte Internacional de Drets Econòmics, Socials i Culturals. La realitat, però, és que la qüestió no està ni de bon tros resolta. Segons dades del Programa de les Nacions Unides pels assentaments humans (ONU-Habitat), en algunes ciutats de països en desenvolupament fins al 80% de la població viu en infrahabitatges. En xifres concretes, això significa uns 200 milions de persones a l’Àfrica sud-sahariana, més de 190 milions a l’Àsia meridional i una quantitat similar a l’Àsia oriental i més de 110 milions entre l’Amèrica Llatina i el Carib. L’accés a un habitatge digne ha esdevingut gairebé quimèric en moltes ciutats del Sud per a bona part dels seus habitants —Caracas, Hanoi o Bombai són tres de les urbs amb pisos menys assequibles, segons una anàlisi de Bloomberg—, però també és cada cop més complicat en nombroses ciutats del Nord.\nLa proliferació d’immobles destinats al turisme i, sobretot, l’aterratge de fons especuladors globals que han adquirit grans quantitats d’habitatges en les darreres dècades ha provocat un increment en espiral dels preus, i ha expulsat progressivament grans grups de població a zones més perifèriques. La contrapartida és l’aparició de moviments de base que reivindiquen el dret a la ciutat, una qüestió en gran part lligada —tot i que no solament— al dret a l’habitatge. Nova York, San Francisco, Vancouver, París, Marsella, Londres o Barcelona són només alguns dels exemples de ciutats globals que pateixen el fenomen d’encariment de preus dels pisos i en què creix la demanda de desmercantilitzar l’habitatge com a única via per resoldre una qüestió que desborda les capacitats de les administracions.\n3) Urbanisme. Megalòpolis que s’expandeixen\nUna de les conseqüències de l’imparable creixement demogràfic de les ciutats és l’increment de la superfície mundial edificada. El terreny urbanitzat augmenta més ràpidament del que ho fa la població, un fenomen lligat al fet que les ciutats es fan cada cop menys denses i més quilomètriques. Segons l’investigador del Worldwatch Institute Gary Gardner, si actualment la superfície edificada de les ciutats representa entre l’1% i el 3% de la superfície terrestre mundial, cap al 2050 el percentatge podria arribar al 4% o al 5%. A l’informe ‘La situación del mundo 2016’ s’adverteix que en els propers 15 anys les ciutats dels països industrialitzats s’expandiran un 150%, mentre que la població només creixerà un 20%. En el mateix període, les ciutats dels països en desenvolupament triplicaran la seva superfície edificada, mentre que el nombre de persones que hi viuen es duplicarà.\nL’urbanisme d’aquest creixement urbà, és a dir, el seu disseny i implementació, serà cabdal per apropar-se a la sostenibilitat del planeta o encara allunyar-se’n més. El consultor Peter Calthorpe adverteix que “un bon urbanisme en qualsevol ciutat està definit per llocs d’ús mixt, accessibles a peu, integrats econòmicament i amb una àmplia oferta de transport públic”. En canvi, si l’aposta és aprofundir en “desenvolupaments urbans de baixa densitat, que segreguen les activitats i la població amb diferents nivells de renda i que tenen un transport públic deficient, s’agreujaran els problemes socials i augmentaran les emissions de carboni”. Un dels grans reptes serà abordar l’expansió urbana descontrolada als països de l’Àfrica o l’Àsia per tal de garantir uns mínims serveis i subministraments i, alhora, evitar col·lapses de trànsit i una major degradació ambiental.\n4) Turisme. El risc de la ‘venecització’\nL’any 2000 hi havia 674 milions de turistes arreu del món, segons dades de l’Organització Mundial del Turisme (OMT). La xifra gairebé s’havia doblat (1.200 milions) 15 anys més tard. El turisme s’ha convertit en una potentíssima indústria global i en un sector preponderant en l’economia de moltes ciutats, que s’han vist transformades de manera imparable en molt poc temps, amb la proliferació de negocis exclusius, el tancament de comerços tradicionals i conseqüències com l’encariment del preu de l’habitatge i l’expulsió del veïnat.\nTampoc no es pot obviar l’evident impacte ambiental derivat del transport massiu amb avió o amb creuers. I són precisament tot aquest seguit d’externalitats negatives derivades de l’activitat les que han generat moviments de resposta en cada cop més ciutats del món per exigir una major regulació del sector i la progressiva reacció de les administracions. Mesures com la regulació dels establiments turístics o la batalla que moltes ciutats europees mantenen contra Airbnb mostren com la qüestió ha entrat de ple a l’agenda política de les ciutats.\nD’actuacions n’hi ha de molts tipus. A Roma, per exemple, s’ha prohibit menjar a les fonts més visitades. A Dubrovnik o a Venècia s’ha fixat un topall de visitants als espais més concorreguts, que es monitora amb càmeres. I, a l’abril d’enguany, activistes de 14 ciutats del sud d’Europa —Barcelona, Venècia, Palma, Lisboa, Madrid…— van crear la xarxa SET contra la turistització, amb crítiques a qüestions vinculades a l’impacte del turisme com són la gentrificació, la proliferació de llocs de treball precaris, l’alta generació de contaminació i de residus o l’ús intensiu de les infraestructures, entre d’altres.\n5) Canvi climàtic. Gasos, residus i contaminació\nLes ciutats concentren més de la meitat de la població mundial, representen al voltant del 80% del PIB del planeta i també són responsables de més del 70% del gas d’efecte d’hivernacle a escala mundial. Dit d’una altra manera, la lluita contra el canvi climàtic no pot fer-se sense les ciutats. Factors com el transport, el tipus de desenvolupament urbà, la gestió i l’eliminació dels residus o el consum energètic dels edificis condicionen el nivell d’emissions de les urbs. Com la resta de la Terra, també pateixen els efectes del canvi climàtic, que es manifesta a través de fenòmens ja permanents o que cada cop es donen amb més freqüència com la pujada del nivell del mar, temporals, inundacions, sequeres i onades de calor.\nConscients de la situació, desenes de ciutats han començat a mobilitzar-se i a prendre mesures, articulades a través del C40, el grup de grans ciutats pel clima, una xarxa que s’ha fixat com un objectiu que el 2030 s’hagin reduït un 40% les emissions de gasos d’efecte d’hivernacle amb relació al 2005, en un context d’urbanització creixent i, consegüentment, d’increment del consum energètic. Una de les ciutats que en formen part és Buenos Aires. El Pla d’acció de canvi climàtic de la capital argentina 2010-2030 va proposar-se en el seu cas retallar en un 30% les emissions de gasos i, a més a més, ha suposat establir una estratègia de gestió integral dels residus sòlids urbans, que ha permès reduir a menys de la meitat la disposició final de deixalles. A través d’aquest Pla, la ciutat també ha instal·lat els darrers anys plantes de tractament de diversos tipus de residus —biològics, àrids— i ha impulsat “punts verds”, espais en què es poden entregar materials per ser reciclats.\n6) Transició energètica. Dependència total del petroli, del carbó i del gas natural\nLes ciutats tot just representen entre l’1% i el 2% de la superfície global; però, en canvi, consumeixen més del 70% de l’energia mundial. Això els dóna un paper fonamental tant en l’aprofundiment de la crisi energètica com en l’aposta de vies alternatives per superar-la. Encara avui, els combustibles fòssils, com el petroli, el carbó o el gas natural, són les principals fonts d’energia del planeta. Ara bé, la transició cap a energies renovables es fa imprescindible. Tant pel progressiu —i cada cop més accelerat— esgotament dels combustibles fòssils, un fet que en qüestiona el subministrament a preus assequibles, com sobretot per la necessitat imperiosa d’incrementar el pes de les energies renovables per avançar en la lluita contra el canvi climàtic.\nTot i que cada cas té les seves particularitats, Fernando Prats, coautor de l’’Informe Ciudades del Programa España Cambio Global 2020/50′, considera imprescindible que les ciutats disposin d’una planificació estratègica que posi al centre la qüestió climàtica i energètica. Entre altres temes, l’expert defensa la necessitat de reduir el consum energètic de les ciutats —i, per tant, també el seu impacte climàtic— a través dels seus sistemes d’ordenació i ús, és a dir, de l’urbanisme. També planteja avançar en la substitució dels combustibles fòssils per energies renovables, un element que en molts casos també en permetria reduir l’actual situació de dependència, així com impulsar les anomenades ‘ecoeficiències passives’, a través de mesures com la mobilitat sostenible —millora del transport públic, o potenciar l’ús de la bicicleta i els desplaçaments a peu— o l’edificació bioclimàtica, que generi el mínim consum possible.\n7) Superpoblació. Un nou èxode rural al segle XXI\nEl 1800, només el 3% de la població mundial vivia en ciutats, una xifra que ja s’elevava al 43% el 1990 i el 2014 havia ascendit fins al 54%, segons la darrera edició de l’informe de l’ONU ‘Perspectives mundials d’urbanització’. El creixement de les ciutats no s’aturarà i la projecció de l’organisme internacional és que el 2050 dues de cada tres persones del planeta resideixin en àrees urbanes. De retruc, el nombre de megaurbs —ciutats amb més de 10 milions d’habitants— s’ha disparat. El 1990 n’hi havia 10, el 2014 ja s’havia arribat a les 28 i la previsió és que el 2030 n’hi hagi més de 40. Actualment, el rànquing l’encapçala Tòquio, amb 37,8 milions de persones, seguida de Nova Delhi (24,9), Xangai (23), Ciutat de Mèxic (20,8) i São Paulo (20,8). La projecció de les Nacions Unides indica que el 2030 es mantindran les tres primeres posicions, si bé Nova Delhi i Xangai ja superaran els 30 milions d’habitants, però molt a prop hi haurà Bombai (27,8), Pequín (27,7) i Dacca (la capital de Bangladesh), amb 27,4. Totes tres són ciutats amb un creixement accelerat, com també el tenen altres nuclis de països del Sud, com la nigeriana Lagos, que del 1990 al 2030 haurà multiplicat gairebé per sis la població (de 4,8 a 24,2 milions).\nQüestions com l’escassetat d’aigua dolça, el tractament de les aigües residuals, l’esgotament dels recursos naturals —com ara els combustibles fòssils—, l’increment del consum energètic i un major volum de contaminació de tot tipus, la desforestació i la pèrdua d’ecosistemes, la pèrdua de terra cultivable i l’augment de la desertificació o els conflictes per uns recursos cada cop més escassos són alguns dels més que possibles problemes de l’increment de la població urbana de les properes dècades. L’ONU, per exemple, defensa la necessitat de repartir el creixement urbà en diversos nuclis i evitar la proliferació de megaurbs devoradores de recursos naturals.\n8) Capitalisme financer. El poder dels fons d’inversió internacionals\nDes de la crisi de la dècada dels setanta del segle passat, el capital financer no ha deixat de guanyar pes en l’economia global, fins al punt que avui el seu volum multiplica diverses vegades el que té l’economia real. Les ciutats, com a centres de negoci més dinàmics, s’han convertit en les principals pistes d’aterratge i d’actuació del capitalisme financer. L’arquitecta i urbanista brasilera Raquel Rolnik, que durant sis anys (2008-2014) va ser relatora especial de l’ONU pel dret a l’habitatge, considera que el capital financer configura un “nou imperi colonial”, que es manifesta a través de la proliferació de grans centres comercials, d’hotels, de complexos d’oficines i, òbviament, d’edificis d’habitatges que promouen o adquireixen grans fons inversors globals que, a poc a poc, prenen el control de les polítiques urbanes. Per a Rolnik, tot plegat implica una “ocupació territorial” que capta una part de l’espai urbà, prenent-lo a qui l’ocupava abans i generant paisatges similars en ciutats molt distants, cosa que també suposa una “ocupació cultural”.\nPer a la cooperativa La Hidra, la preponderància del capitalisme financer ha provocat que les ciutats s’hagin convertit en “agents amb comunicació directa amb mercats financers” i han tendit a especialitzar-se per garantir el “procés d’acumulació” dictat pel capital global. En el cas de Barcelona, això ha passat pel desenvolupament accelerat de sectors com el turisme, l’immobiliari o el logístic. Un fet que ha estat possible, i que en altres àmbits es repeteix en moltes ciutats, gràcies al que el geògraf David Harvey denomina “empresarialisme urbà”, és a dir, governar la ciutat a través d’imperatius econòmics. I que només ha estat possible després d’anys de connivència, si no participació directa, de les institucions públiques.\n9) Transport. Bicicletes i tramvies contra el cotxe\nLes ciutats no deixen de créixer, i una de les conseqüències lògiques del fenomen, que té una dimensió global, és que també augmenta el volum de desplaçaments que fa diàriament la població que hi viu. Ara bé, pot fer-ho de moltes maneres. Si l’urbanisme i el disseny de les infraestructures s’han fet pensant en el vehicle privat, el resultat no contribuirà precisament a un futur sostenible. “Uns sistemes de transport basats en el cotxe i en el camió corren el risc de convertir-se en artèries obstruïdes: són perjudicials no solament per a la vitalitat i l’atractiu de les ciutats, sinó també per a la salut dels habitants urbans, la qualitat ambiental local i el clima global”, escriu l’investigador del Worldwatch Institute Michael Renner a l’informe ‘La situación en el mundo 2016’.\nLes ciutats compactes i de dimensió més o menys humana, com Barcelona i bona part de les grans urbs europees, parteixen d’una millor posició respecte a les disperses, com són les grans conurbacions dels Estats Units d’extensió inacabable i en què el vehicle privat es converteix gairebé en l’única opció per moure’s. Segons l’opinió de Renner, “per assolir la sostenibilitat, és necessari que les ciutats redueixin dràsticament la seva dependència de l’automòbil i s’esforcin per garantir una combinació òptima de modes de transport ben integrats”. Més enllà de la millora, i l’extensió, del transport públic arreu, nous dissenys urbanístics que avancin cap a la ciutat compacta, l’adopció de mesures desincentivadores com els peatges urbans o la potenciació de vehicles elèctrics o el tramvia en detriment dels que consumeixen combustibles fòssils són també imprescindibles. I, tot plegat, en un context de creixement del parc automobilístic mundial, que ja suma 1.200 milions de vehicles i que té exemples extrems com el de la Xina, on anualment s’incrementa en 30 milions.\n10) ‘Smart cities’. Qui controlarà les dades?\nLes ‘smart cities’ o ciutats intel·ligents són un dels conceptes que han irromput amb força en la darrera dècada, impulsat per la potent indústria tecnològica amb seu a Califòrnia —amb Silicon Valley com a epicentre emblemàtic— i amb representants tan il·lustres com Google, Facebook o Cisco. Les administracions públiques han apostat per connectar-se per resoldre els seus problemes de gestió, seguretat i comunicació. Segons la UE, una ciutat intel·ligent és “un lloc on les xarxes i els serveis tradicionals es fan més eficients amb l’ús de les tecnologies digitals i de telecomunicacions, en benefici dels seus habitants i empreses”. També hi afegeix que les ‘smart cities’ són “més inclusives, sostenibles i estan més connectades”.\nNo tothom comparteix aquest optimisme tecnològic. L’investigador Ievgueni Morózov adverteix que rere el concepte de ciutats intel·ligents “hi ha una ideologia molt concreta: la del consumisme”. “Hem d’afrontar aquest canvi tecnològic sent conscients del que volem i del que no volem, i per això cal polititzar aquest debat”, va advertir en un debat a Barcelona. L’expert recorda que les principals beneficiades amb l’extensió de les ‘smart cities’ són empreses privades nord-americanes de Silicon Valley que s’embutxaquen ingents quantitats de diners públics amb la implementació d’aquesta suposada intel·ligència.\nParal·lelament, el politòleg Joan Subirats, actualment comissionat de Cultura a l’Ajuntament de Barcelona, adverteix de l’amenaça del “control generalitzat” que s’amaga rere el progrés digital i defensa la necessitat de “no pensar la ciutat per als qui hi viuen, sinó facilitar que els qui hi viuen la pensin, i usin de manera intel·ligent i pròpia el que els avenços tècnics ofereixin”. En un context en què el nombre de dispositius connectats no deixa de créixer —s’ha triplicat entre el 2015 i el 2018—, la gestió i regulació de les ciutats intel·ligents serà un dels grans reptes polítics dels propers anys.\n11) Envelliment. Com mantenir ciutadans actius\nEl 2015 hi havia al món 1.100 milions de persones de més de 60 anys, de les quals 125 milions superaven els 80 anys. Segons les dades de l’Organització Mundial de la Salut (OMS), el 2050 les xifres hauran crescut fins als 2.000 milions d’habitants amb més de sis dècades i els 434 milions que tindran més de 80 anys. L’envelliment de la població és un fet i òbviament té un major impacte a les ciutats, on hi viuen més persones. Per a l’OMS, l’envelliment pot considerar-se un èxit de les polítiques de salut pública i del desenvolupament socioeconòmic, però també constitueix un repte per a la societat per diverses raons. Una és l’increment de les necessitats —i la despesa— assistencials i sanitàries de la societat, un fet que en molts casos ha suposat obrir nous sectors de negoci al capital privat en espais abans destinats al sector públic. O la urgència de trobar un model que garanteixi unes pensions de jubilació dignes a un gruix de la població que cada cop té un pes demogràfic més elevat.\nSegons l’OMS, les dades científiques no permeten afirmar que les persones grans tinguin en els seus darrers anys de vida una salut millor que els seus pares i, de fet, en les darreres tres dècades no s’ha registrat una millora en la discapacitat lleugera o moderada dels avis. L’organització internacional promou des de fa uns quants anys la xarxa de ciutats amigables amb la gent gran, de la qual Barcelona i Madrid en formen part. A través de diverses iniciatives pretén garantir que les persones de més edat visquin amb seguretat, mantinguin la salut i participin plenament en la societat, en un context en què els canvis demogràfics també han provocat la reducció de les xarxes familiars i el consegüent increment del nombre de persones que viuen soles. L’accessibilitat al transport públic, l’adaptació dels serveis a les seves necessitats o la rehabilitació dels habitatges són alguns dels elements considerats.\n12) Seguretat. Criminals, ‘narcos’ i terroristes globals\nAl seminari “La seguretat al segle XXI: de l’àmbit global al local”, organitzat per l’Institut Català Internacional per la Pau (ICIP), es va posar èmfasi que en la qüestió de la seguretat les ciutats també hi tenen una importància “cada cop més rellevant” perquè serà “on confluiran les tensions i els conflictes globals”. Fenòmens globals com el narcotràfic, el crim o el terrorisme aterren a les nostres urbs. Com escriu el consultor i analista Antoni Gutiérrez-Rubí, “en l’actualitat tenim moltes ciutats no globals en situació de fallida institucional (i social) per la seva incapacitat per fer front a episodis de violència contínua”, un fet que pren força sobretot en ciutats de l’Amèrica Llatina —amb Caracas o les capitals d’El Salvador, d’Hondures o de Guatemala com a exemples paradigmàtics—, però que també es dóna “en menor mesura” en ciutats d’Àfrica, dels Estats Units i d’Àsia. Gutiérrez-Rubí hi afegeix que “Europa no està exempta d’aquest debat, i la lluita contra el terrorisme d’arrel gihadista ha alimentat el debat securitzador”.\nUna de les conseqüències de com s’afronta aquest debat és la reformulació de determinats espais urbans en moltes ciutats occidentals, amb el blindatge d’infraestructures com aeroports i determinades estacions de tren. A la trobada “Arquitectures de la por”, que es va fer al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, diversos experts advertien que “les respostes contraterroristes estan marcant l’urbanisme occidental i poden fer perillar el cor d’una vida urbana basada en la inclusió, l’anonimat i el pluralisme”. I hi afegien que “un paradigma militaritzat tracta cada emplaçament urbà com un espai de batalla potencial contra els terroristes amagats”, una qüestió que també implica “soscavar, criminalitzar i refredar les llibertats d’associació, de moviment i de protesta”.


Museu Chillida-Leku, art a l’aire lliure - Viatjar.CAT\n« Via Michelín: on vols anar?\nKazimierz, el racó jueu de Cracòvia »\nUna utopia ben real. La zona exterior del museu és tota una experiència per al visitant que arribarà a trobar un recorregut de 40 escultures envoltades de roures. Està permés tocar-les, així que l’experiència es converteix en una cosa molt més directa i apassionant.\nNo menys interessant és endinsar-snos en la zona interior. Trobem també aquí esperant a regalar la seva màgia a l’espectador el Caserío Zabalaga, dedicat a obres de major delicadesa. Aquesta casa és del segle XVI i va ser restaurada pel propi Chillida per a allotjar la seva obra. A mesura que passegem per ell podrem veure la gran varietat de materials que conformen les obres: fusta, llana… L’essència de Chillida és a Hernani.\nThemes: chillida, hernani, museo chillida, san sebastia, sort\nComments of “Museu Chillida-Leku, art a l’aire lliure”


Tres detinguts per robar un mòbil de l’aparador i atacar el treballador a Figueres\nFigueres (ACN).- Els Mossos d’Esquadra han detingut tres joves per haver robat un telèfon mòbil d’un aparador i haver colpejat el treballador de l’establiment a Figueres.\nUn dels detinguts és menor d’edat i els altres dos són veïns de la capital de l’Alt Empordà, de nacionalitat marroquina i tenen 20 i 21 anys. Se’ls considera autors d’un delicte de robatori amb violència i intimidació i els dos majoris també han estat denunciats per un delicte lleu de lesions. Els fets van tenir lloc el 18 de febrer, quan els tres joves van entrar en una botiga de mòbils del carrer de la Jonquera de Figueres. Una vegada dins, van donar un cop de puny a la cara del treballador, van agafar un dels telèfons que hi havia a l’aparador i van fugir corrent.\nEl treballador va trucar als Mossos d’Esquadra per denunciar els fets i de seguida els agents van començar a buscar els autors del robatori a partir de la descripció que n’havia fet el dependent de la botiga. Poc després els van localitzar mentre sortien d’una altra botiga de telefonia del carrer de Sant Llàtzer.\nEls agents van comprovar que els joves havien intentat vendre el telèfon robat a una altra botiga, que encara estava amb el precinte i dins de la caixa. La policia va recuperar el terminal sostret i el va retornar a la botiga d’on l’havien agafat. Posteriorment, els van detenir.\nA part dels delictes de robatori i lesió, el jove de 21 anys també se’l considera autor d’un delicte d’atemptat a agents de l’autoritat, ja que en la detenció l’home va donar un cop fort a un dels Mossos.\nEls dos detinguts majors d’edat tenien antecedents i van passar a disposició judicial el 19 de febrer. Van quedar en llibertat amb càrrecs. Sobre el menor d’edat, properament haurà de comparèixer davant de la Fiscalia de menors de Girona.\nArxivat com a: Alt Empordà, Societat, Successos Etiquetat com a: Alt Empordà, detencions, Figueres, menor d'edat, Mossos d'Esquadra, robatori amb força, societat, successos, telefonia mòbil


Roza Resort Termal&Hotel Kozakli Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKaplıcalar Mevki, Belediye Kaplıcası Karşısı, Kozaklı Merkez/Nevşehir, Kozakli, Kozakli, Turquia, 50450 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Roza Resort Termal&Hotel està situat idealment a Kozakli; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Roza Resort Termal&Hotel asseguren una estada plaentera als seus clients. Recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcacotxes són només algunes de les comoditats que fan que Roza Resort Termal&Hotel sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com bany, centre esportiu, sauna, bany d'aigua termal calenta, piscina coberta. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Roza Resort Termal&Hotel.\nTots els tipus de viatgers (18) Parelles (8) Famílies amb infants petits (9) Famílies amb infants grans (1)


Rafa Nadal sap com avorrir-se | Opinió | Indicador d'Economia }\nRafa Nadal sap com avorrir-se\nAra fa pocs dies Rafa Nadal s'ha convertit en el tenista masculí que té més Grand Slams (mai li agrairà prou a Dkojovic la seva història amb les vacunes) i amb això han proliferat els articles d'opinió sobre la seva figura. No patiu, aquest no serà un més. Per dos motius. El primer és que no tinc ni idea de tennis. De fet, sobre cap esport. Que no dic que no opini, però com tothom, no en tinc ni idea.\nEl segon és el que em porta a escriure aquestes línies i és l'esgotament que em ve llegint segons quines reflexions. És tot un gènere a la literatura empresarial buscar connexions entre el món de l'esport i el món de l'empresa. Que si el sacrifici, que si el treball en equip, que si la intensitat del moment, que si estrelles o cantera. Que sí, que no dic jo que no es puguin treure algunes conclusions vàlides, però posats a buscar ensenyances jo li diria a qualsevol que miri més cap al món dels castells que cap al de l'esport professional. I no perquè els castellers ho fan per amor a l'art, sinó perquè en el secret que hi ha darrera qualsevol gran castell està quelcom del que poca gent en parla. Una empresa pot aprendre més en un local d'assaig de qualsevol colla castellera que en l'èpica d'una final esportiva.\nQuan veiem una gran victòria com la de Nadal acostumem a veure dues línies d'opinió. Una, que és un superdotat i que la seva condició física el porta a fer el que fa. Jo no tinc cap dubte que la condició de Nadal és milions de vegades millor que la meva, però amb això intueixo que no hi ha prou. La segona línia d'opinió acostuma a parlar de la seva fe, la fortalesa mental o la passió que posa en cada pilota. I sí, l'home ha de tindre una fe a prova de ferro per fer el que fa. No em vull ni imaginar la fortalesa que un ha de tindre per, amb dos sets en contra, tindre la capacitat de seguir lluitant a cada minut com si fos el primer de la seva carrera. I no, tampoc li negaré la passió, és evident que tot això hi és.\nI, siguem sincers, és fàcil excitar-se en una gran cita amb la història com era aquell partit. Igual que ho és una final de la Champions League o un partit de les NBA Finals. Davant l'atenció de mig món és normal sentir-se especial, saber que el que facis pot canviar els registres per sempre. I és precisament la mentalitat i preparació el que ajuda esportistes com Nadal a superar-se a si mateixos davant d'una adversitat majúscula.\nPerò per mi fa falta encara més mentalitat per llevar-se el dilluns següent i tornar a entrenar. En silenci, sense públic. Sense càmeres, sense signar pilotes i sense celebracions. Pilotejant centenars de vegades contra el mateix racó on no hi ha ningú esperant per tornar el cop. Només repetint el mateix gest una vegada i una altra. Fins que sigui perfecte. Llevar-se d'hora cada dia, sabent que no ho necessites, i anar-hi i anar-hi i anar-hi fins a l'extenuació. Allà, només amb la companyia de tècnics i entrenadors, és on s'estan creant els pròxims campions. No en cap sala de premsa, sinó a peu de pista.\nEl que porta a algunes persones a arribar a l'excel·lència no és la passió: és l'avorriment. Saber conviure amb l'avorriment que hi ha dins la repetició dia rere dia és el que marca la diferència. Moltes persones tenen grans capacitats, però per fer-ne quelcom útil cap preparar-se. I la preparació inclou repetició i rutina. I això amics meus, és tot menys excitant.\nD'assajar i preparar-se les colles castelleres en saben un niu. D'aquí poc totes hauran tornat al local d'assaig per començar a preparar castells que potser no veuran la llum fins al final de l'estiu. O ni tant sols això. I ho fan discretament. Sense fer soroll, sense aplaudiments ni fotografies emotives. Provant estructures sense rematar. Fent pilars de prova a dotzenes. Muntant i desmuntant. Cada setmana durant mesos per arribar a les diades ben preparades.\nEl públic al final esclata davant un castell extraordinari. O, tornant a l'exemple, quan Nadal guanya. Però recordem, llavors només estem veient la superfície d'un món que cada matí es posa en marxa. Faríem bé de fixar-nos en aquella feina de formigueta que es necessita per arribar als objectius. Anar-hi cada dia, sense esperar cap gran resultat, només millorant-nos una mica més que el dia anterior. Fer que cada pas ens faci créixer però sense esperar un reconeixement immediat. Saber que el resultat serà en diferit i que la recompensa, si arriba, serà més endavant.\nTot comença amb una idea\nLa formació ja no és el que era\nTornem als bàsics


Els tresors que amaga la Catalunya Central - Comunicatur\nInici | Destinacions | Els tresors que amaga la Catalunya Central\nDe Montserrat a Cardona, passant per Sant Llorenç del Munt, Manresa i Sant Benet de Bages. El Bages és una comarca que s’està obrint al turisme i que no deixa indiferent als que la descobreixen. A la vegada està projectant-se dins la marca “Paisatges Barcelona”.\nL’aixecament dels Pirineus fa 36 milions d’anys va deixar aïllada una gran conca d’aigua salada. Amb el pas dels mil·lennis aquest mar tancat es va anar evaporant i la sal que contenia va quedar enterrada sota centenars de metres de sediments. L’erosió posterior, de fa uns pocs milions d’anys ençà, va anar esculpint un territori amb un valor natural, geològic i paisatgístic únic. Els bagencs i les bagenques han sabut treballar el paisatge, adaptant-lo a les seves necessitats: barraques i marges; rescloses, recs i fins la Sèquia! El Bages ha mantingut una relació molt estreta amb l’entorn presidit per muntanyes icòniques com Montserrat i Sant Llorenç del Munt i l’Obac; una zona central d’orografia més suau regada pels rius Cardener i Llobregat; i un subsol ric en minerals i coves de gran bellesa i interès turístic. L’aposta del Consell Comarcal del Bages per posar en valor aquesta riquesa va donar resultat amb la creació del Geoparc Mundial UNESCO de la Catalunya Central, una eina per al turisme de posicionament estratègic diferencial que ens situa com una destinació de primer ordre nacional i internacional en una situació estratègica emmarcada a les comarques de Barcelona.\nEl Geoparc articula i dona sentit a tots els atractius turístics del Bages, una comarca força desconeguda per alguns en aquest aspecte però que poc a poc va guanyant pes específic i any rere any es va posicionant com a destinació turística de qualitat. De la mà de la relació de les persones amb aquest territori tan singular, s’expliquen meravelles com el monestir de Montserrat sota les espectaculars agulles de conglomerat o pinyolenc, Cardona amb el seu imponent castell vigia de la Muntanya de Sal, els pobles medievals de Talamanca i Mura enclavats en la Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac, o el monestir de Sant Benet presidint la plana central del Bages entre molts altres atractius.\nPresidint la comarca i des d’una posició central hi trobem Manresa. La capital és el màxim exponent del pas de la història, des de la remota Minorisa romana fins l’esplendorosa edat mitjana amb la presència de Sant Ignasi de Loiola, amb traços de barroc i modernisme. La Seu, coronant el congost del Cardener i la Cova on va residir el famós religiós són els grans atractius. A la vegada és una ciutat moderna, activa i amb multitud de propostes culturals i gastronòmiques per a tots els gustos.\nPerquè els productes agroalimentaris són també un eix central dels atractius turístics del Bages. En destaca el tradicional conreu de la vinya i l’elaboració de vins, circumscrits amb la cada vegada més valorada i reconeguda Denominació d’Origen Pla de Bages. Els cellers de la comarca, a més d’elaborar uns productes d’extraordinària qualitat i recuperar varietats autòctones com el picapoll, s’estan especialitzant en oferir experiències enoturístiques que acaben de completar la fantàstica oferta turística del Bages. Els productors d’oli estan seguint les passes dels de vi, oferint activitats oleoturístiques i un oli de gran qualitat.\nPer tots aquests motius, i amb el compromís dels agents econòmics i socials del territori sota el lideratge del Consell Comarcal amb el suport de la Diputació de Barcelona, el Bages continua avançant per esdevenir un referent de turisme sostenible i de qualitat emmarcat dins els “Paisatges de Barcelona”. Hi esteu totes i tots convidats. Us en sabreu estar de visitar-nos?\nJosep Canals i Palau\nConseller de Turisme del Consell Comarcal del Bages\nRutes de BTT a Cervera “Germans Márquez”\nGran interès per l’oferta de golf de la Costa Brava a Dinamarca\nNova ruta turística pel riu Ter\nAlemania hará test gratuitos de #coronavirus #covid19 en los aeropuertos a las personas que lleguen de zonas de rie… https://t.co/LZ0t5BsLmR5 hours ago


Infosalut - L'AEMPS organitza una jornada de conscienciació sobre l'ús prudent dels antibiòtics\nL'AEMPS organitza una jornada de conscienciació sobre l'ús prudent dels antibiòtics\nArticle anterior Publicades les ponències presentades a la Jornada: Els reptes ètics de la recerca en salut del s.XXI\nArticle següent Salut Pública organitza unes jornades sobre els riscs associats a les tecnologies digitals\nEls antibiòtics són una eina fonamental per tractar infeccions provocades per bacteris en persones i animals. Aquests medicaments no són, però, un bé il·limitat: es tracta d'un recurs escàs i de difícil renovació. Utilitzar-los de manera inadequada i excessiva contribueix a l’augment ràpid dels bacteris resistents i, com a conseqüència, a la pèrdua de l'eficàcia dels antibiòtics en el tractament de diferents infeccions.\nEl problema de la resistència als antibiòtics ja constitueix una de les amenaces globals més greus per a la salut de tots, així com per al desenvolupament de les activitats ramaderes i agrícoles, per al medi ambient, el comerç i l'economia mundial.\nEl Pla Nacional davant de la Resistència als Antibiòtics (PRAN) és l'estratègia que canalitza tots els esforços per solucionar aquest problema a Espanya. Amb la col·laboració de representants de sis ministeris (Sanitat, Agricultura, Educació, Economia, Interior i Defensa), totes les comunitats autònomes, 70 societats científiques i més de 260 experts, el PRAN ha aconseguit avenços molt significatius que han establert les bases perquè tots els actors implicats en aquesta qüestió prenguin consciència del problema i passin a formar part de la solució.\nEl 17 de novembre, l'Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris (AEMPS) ha organitzat una jornada informativa amb motiu del Dia Europeu per a l'Ús Prudent dels Antibiòtics, amb l'objectiu de conscienciar dels riscos associats a l'ús inadequat dels antibiòtics i per fer una crida al consum responsable, tant en salut humana com animal.\nA les Illes Balears, des de fa un any, amb l'objectiu de fer un ús prudent dels antibiòtics a la nostra comunitat, s'està treballant, amb un equip multidisciplinari i amb el suport de la Conselleria de Salut, en el Pla enfront de la resistència als antibiòtics a les Illes Balears, que engloba tota la comunitat i incideix sobre la importància de l’ús prudent dels antibiòtics i de la gravetat del problema de la resistència als antimicrobians, des dels hospitals i Atenció Primària, passant per residències, clíniques privades i, fins i tot, per la veterinària. En uns mesos, es preveu la posada en marxa del projecte a la nostra comunitat.\n[Font: Hospital Universitari Son Espases. 17/11/2017]\n[Foto: Global Panorama / Antibiotics / CC-by-sa-3.0 de ]\nL' @AEMPSGOB organitza una jornada de conscienciació sobre l'ús prudent dels antibiòtics https://t.co/NdUtBuECi6 @SalutIB pic.twitter.com/LAjqIeo9JZ\n— Infosalut (@infosalut) 24 de novembre de 2017


Cites Xinès dones - les relacions personals a la Xina - XAT de VÍDEO a tot el món! Tots els països, estrangers de tot el món.\nVan venir de diferents països amb diferents cultures\nEl seu coneixement de Xinès que data de cultura farà o trencar la cerca per a un Xinès companySer capaç de navegar els fonaments d'estalviar esforç i ajudar-vos a aconseguir el que és bo. Tots i totes a la recerca de la bellesa Xinès a la felicitat. Hem compilat una llista de les millors Xinès Cites per als llocs i les aplicacions de manera que vostè pot començar a Cites a les dones que vulguem per un llarg temps.\nAquí és un honest comparació\nNomés perquè ella està a milers de quilòmetres de distància no vol dir que no tenen el potencial per a una relació. Hi ha una diferència entre el rus i el Xinès de les dones? Sens dubte. I no obstant això, tots dos països van ser trets a homes que volen submergir-se en la internacional de Cites de la piscina. La majoria d'ells comparar Xinès i Filipí les dones només en aparença a l'hora de determinar les seves preferències, però encara hi ha més criteris a considerar en la recerca d'una relació seriosa.\ninfantil ruleta de xat\nlloc de cites vídeo de la comunicació introducció Cites sense registre amb telèfons foto de Cites familiaritat fes telèfon Cites sense fotos gratis la ruleta de xat sense anuncis vull conèixer a una noia Lloc de cites el primer vídeo de presentació