Mawdud ibn Masud - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Mawdud ben Masud)\n(fa) شهاب‌الدوله مودود\ndesembre 1049 (36/37 anys)\nSultan of the Ghaznavid Empire (en)\n1041 – 1048\n← Muhammad ibn Mahmud – Massud (II) ibn Mawdud →\nMassud (II) ibn Mawdud\nMassud I ibn Mahmud\nAbu-l-Fat·h Mawdud ibn Massud, també conegut pels làqabs Xihab-ad-Din wa-d-Dawla i Qutb-al-Mil·la, (vers 1011-1048) fou sultà gaznèvida del 1041 a l'hivern del 1048 al 1049.\nEra fill de Masud I ibn Mahmud (1030-1040). Durant el regnat del seu pare va estar estretament associat a les activitats paternes, especialment militars. No l'acompanyava el 1040 quan que després de creuar l'Indus en direcció a Marikala (moderna Marigala, situada en un pas en les muntanyes entre Attock i Rawalpindi) i a Lahore, fou deposat per l'exèrcit (desembre de 1040) i els amir van proclamar al seu germà Abu Ahmad Muhammad ibn Mahmud, oncle ceg de Mawdud. Ahmad, el fill de Muhammad, el més actiu, va ordenar l'assassinat de Masud a la fortalesa de Girf el gener del 1041.\nMawdud mentre estava a Balkh amb l'exèrcit que combatia als seljúcides. Al tenir notícies de l'enderrocament del seu pare va sortir de Balkh i es va assegurar el control de Gazni (segurament el gener del 1041). Llavors es va dirigir a l'est mentre l'exèrcit del seu pare ja estava de retorn; els dos bàndols es van trobar prop de Jalalabad (Nangarhar) i van lliurar l'anomenada batalla de Nangarhar on Mawdud va aconseguir una gran victòria (març de 1041). Muhammad, el seu fill Ahmad i els altres fills (menys un) foren executats junt amb diversos emirs turcs i tadjiks. Al lloc de la victòria fou fundada en record la població de Fathabad.\nUn germà petit de Mawdud, Madjdud ibn Masud, es va revoltar a Multan però va morir al cap de poc en circumstàncies misterioses, el que va assegurar el poder de Mawdud. No obstant a l'Índia diversos prínceps sotmesos van recuperar de fet la independència.\nA causa de les dificultats amb els seljúcides al Khorasan, va demanar ajut als karakhànides de Transoxiana, amb el suport dels quals va enviar al hadjib Artigin a envair el Tukharistan (Balkh), però fou rebutjat per Alp Arslan (fill de Çağrı Beg Dawud i nebot de Toghril Beg I) el 1042, i es va perdre Balkh. Artigin fou decapitat com a càstig.\nEls indis van reconquerir Hansi, Thanesar i la fortalesa de Nagarkot o Kangra (vers 1043), però Mawdud va poder conservar Lahore després que les seves tropes rebutgessin un setge de tres rages hindús que va durar set mesos (1043-1044) tot i no haver rebut cap ajut del sultà.\nMawdud va enviar emisaris al Sistan per mantenir l'adhesió dels saffàrides però l'emir local Abu l-Fadl Nasr ibn Ahmad va mantenir un equilibri entre gaznèvides i seljúcides (1044) declarant-se pel més fort en cada moment. El 1044 grups turcmans seljúcides van entrar profundament a territori de Gazni i van arribar fins a la regió de Kandahar ocupant Bust i Rubat-i Amir al Zamindawar i segurament altres llocs, avançant en direcció a Gazni. Mawdud va enviar contra els seljúcides al general Amir Toghrul Beg que va poder derrotar els seljúcides abans d'arribar a Gazni però poc després (1045) va participar en un complot que fou avortat i va fugir a Peshawar. A Ghur hi havia dos dinasties locals de maliks (els shittanis i els shansabànides, oficialment els darrers amb títol de kasim amir al-muminin, i els altres amb títol de pahlawani) que es van fer temporalment independents aprofitant aquesta guerra del seu sobirà amb els seljúcides.\nMawdud va enviar contra els seljúcides al general Basitigin que va fer aliança amb un dels senyor de Ghur, Yahya, i en va atacar un altre, Abu Ali, al qual va conquerir la principal fortalesa de la zona. Una vegada controlada la situació Basitigin va fer executar als dos maliks (1046) i després va anar contra els seljúcides que estaven dirigides per Bahram Niyal, que foren derrotats a Bust. Llavors es va revoltar la regió de Kusdar, però la rebel·lió fou dominada el 1047 per Basitigin. L'emir saffàrida que el 1044 s'havia declarat vassall seljúcida li va fer homenatge altre cop el 1047. El 1048 el general Basitigin va conquerir Bamiyan.\nMawdud estava intentant organitzar una gran coalició de prínceps oposats al seljúcides a Transoxiana i Pèrsia; finalment va marxar (per primera vegada) en persona contra el seljúcides, però es va posar malalt i va retornar al poc de sortir; va morir de malaltia, probablement el 29 desembre de 1048. El va succeir el seu fill Masud II ibn Mawdud.\nFerishta, History of the Rise of Mohammedan Power Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.\nClifford Edmund Bosworth, "MAWDUD B. MASʿUD" a Encyclopaedia Iranica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Mawdud_ibn_Masud&oldid=28189830»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 set 2021 a les 22:26.


Les Nits d'Estiu de FEDA registren el doble de visitants respecte el 2020 - Poble Andorrà\nLes Nits d’Estiu de FEDA registren el doble de visitants respecte el 2020\nEl progama de visites als museus i les diverses activitats lúdiques arreu del país atrauen de nou l'interès del públic.\nLes propostes de les Nits d’estiu a Engolasters de FEDA Cultura han rebut enguany 517 assistents, més del doble que l’any passat, quan es van aplegar un total de 217 assistents i un 39% més respecte als visitants del 2019. D’aquesta manera, la mitjana de presents a les sis propostes ofertes al llarg de l’estiu ha estat de 86,17 persones, pels 54,25 de l’exercici anterior i els 62 del 2019.\nLes xifres fan palesa la recuperació i l’augment de l’interès per aquests esdeveniments culturals en comparació a l’afluència d’abans del començament de la pandèmia del coronavirus. Aquest estiu FEDA Cultura havia dissenyat i organitzat sis propostes per al programa de les Nits d’estiu als museus, que com cada any ha ofert activitats lúdiques diverses per a tots els públics a diferents equipaments del país, les quals clouran el 18 de setembre.\nLes activitats van començar amb una observació astronòmica i han celebrat, durant els mesos de juliol i octubre, espectacles de dansa, un viatge en 3D, projeccions de curtmetratges infantils, l’observació de la pluja d’estels dels Perseids i una visita teatralitzada. Totes les propostes incloïen una visita inèdita al Camí hidroelèctric d’Engolasters adaptada a les circumstàncies sanitàries, tot lligant la història de la principal infraestructura hidràulica del país a l’entreteniment i la sensibilització, a través de la cultura i la ciència.\nMalgrat que totes les activitats d’aquest estiu de FEDA Cultura han cobert l’aforament màxim permès tenint en compte les mesures sanitàries per evitar la propagació de la Covid i fins i tot han hagut de recórrer a la llista d’espera, els dos passis de la visita nocturna amb l’espectacle de dansa ‘Dones d’aigua’ del 18 de juliol han estat les que més públic han aplegat, amb 157 persones. La projecció de curtmetratges infantils a la vora del llac, en col·laboració amb Ull Nu, va aplegar 119 assistents, mentre que la resta d’activitats van aconseguir l’aforament màxim autoritzat, una seixantena d’espectadors.\nAquestes propostes han sigut gratuïtes i han respectat totes les mesures de prevenció i seguretat derivades de la pandèmia. L’objectiu de FEDA Cultura és continuar sumant-se amb l’organització d’activitats singulars entorn del Camí hidroelèctric d’Engolasters al programa de Nits d’estiu als museus la pròxima edició.\nEl comú d'Escaldes-Engordany celebrarà una reunió pública el 9 de setembre


Pregó de Sant Medir | Gràcia TV\nComença el compte enrere per la tradicional Festa de Sant Medir el 3 de març. El passat diumenge es van realitzar activitats com tallers, passejades a cavall i actuacions de colles populars. La celebració va acabar amb la lectura del pregó a càrrec d'Àngels Zamora, directora de l'Escola Bressol Sant Medir, que va fer especial referència a com viuen la festa els més petits. Un pregó emotiu amb un apunt també a la situació de crisi actual que afecta a l’educació.\nÀngels Zamora, directora de l’Escola Bressol Sant Medir:\n“Bon dia, romeus, romeves, amics, simpatitzants de la festa de Sant Medir i autoritats que com cada any ompliu aquesta casa de tots per iniciar les celebracions de la diada.\nUn dels trets d’identitat de la nostra escola és la voluntat de mostrar-nos obertes i permeables al nostre entorn amb la finalitat d’enriquir-nos de les aportacions que rebem i de compartir experiències de les que podem aprendre i gaudir plegats amb altres persones. Amb sorpresa per la demanda del president de la Federació i alhora amb il•lusió, vàrem acceptar aquesta responsabilitat perquè ens sentim molt a prop de les colles de Sant Medir des de l’inici de l’escola ara fa cinc anys i escaig. La Federació i alguna de les colles ens vàreu acompanyar en la inauguració i hem continuat la relació des d’aleshores gaudint plegats de la diada cada tres de març. Tots sabem la importància del nom de cadascú com a símbol o marca que ens identifica i aquest nom fa influir a l’equip de l’escola a la hora de buscar noms per designar els diferents espais de cada un dels grups d’infants.\nUn altre tret d’identitat de la nostra escola és cercar la participació de les famílies en la vida i activitats del centre. Els vàrem proposar de dissenyar els logotips o símbols identificatius de cada un dels noms de les colles triades. Les propostes guanyadores llueixen davant la porta de cada un dels grups, algunes al costat de les ensenyes originals vostres. Sapigueu que els noms i símbols corresponents ens ajuden a explicar la festa i la tradició a tots aquells visitants que passen per la nostra escola. Amb una bosseta de faves seques i una ressenya de la llegenda, donem la benvinguda a les famílies que cada any s’incorporen a l’escola. La florida i crescuda espectacular de les faves que plantava el pagès Medir volem que siguin una metàfora del creixement personal que esperem que assoleixin tots i cadascun dels infants que assisteixen a l’Escola Bressol Sant Medir.\nVàrem preguntar a les famílies, graciencs i gracienques de tota la vida, graciencs i gracienques d’adopció o persones nouvingudes a Gràcia què representa per a elles la festa de Sant Medir, com la viuen i què recorden de quan eren petits. La majoria de respostes descrivien amb emoció com al matí es despertaven amb el soroll dels trabucaires i després acompanyats dels avis gaudien seguint pels carrers el pas de les colles amb els cavalls i carruatges ben guarnits, i a la tarda no es perdien la desfilada al carrer Gran omplint bosses i bosses de caramels que l’endemà compartien amb els companys i companyes d’escola i altres amistats. En tots els casos, varen manifestar les ganes de continuar amb aquesta tradició amb els seus fills i filles. Defineixen la festa com a simpàtica, agradable i la viuen amb il•lusió i entusiasme. Els records de celebracions viscudes prèviament, juntament amb els magnetisme dels cavalls i la dolçor dels caramels, creen força expectativa en els infants, que sovint es veuen reflectides en els seus jocs, com fer curses en cavalls de fusta o de peluix o tirar enlaire pinces d’estendre roba emulant el llançament de caramels. Alguns consideren que és la diada més maca de l’any a Gràcia i la festa de les famílies per excel•lència, ja que cada any hi participen grans i petits, des dels avis fins els més menuts de la casa.\nAjudar a créixer els infants seguint el seu propi ritme. Aquesta metodologia de treball s’ha anat construint des de fa gairebé quaranta anys, colze a colze amb les famílies i malauradament en aquests moments perilla la seva continuïtat, aquí queda dit perquè tothom ho sàpiga i perquè qui tingui poder i voluntat d’evitar-ho, ho faci.\nVista la experiència dels dos darrers anys, potser caldrà conjurar els déus de la pluja perquè allunyin tots els núvols i no desllueixin la dolça festa i, en tot cas, que la pluja sigui només de caramels que encatifin de colors els carrers de la vila per a gaudi visual i gustatiu de petits i grans.\nI per acabar un desig: visca la dolça festa, visca la festa de Sant Medir 2012”


aspersor | enciclopèdia.cat\nAparell utilitzat en les instal·lacions de regatge per aspersió, que serveix per a escampar, en forma de pluja, l’aigua que li arriba, a una certa pressió, originada per una instal·lació de bombament o bé per un dipòsit en un nivell més alt.\nHi ha aspersors fixos i aspersors giratoris. Un aspersor fix és constituït essencialment per un broquet que llança el raig enlaire i una peça cònica, sobre la qual incideix, que el dispersa igualment en totes les direccions. Com que tendeixen a polvoritzar molt l’aigua, no permeten de regar a una distància gaire gran, i per això són poc aplicats a l’agricultura i es reserven gairebé exclusivament per a la jardineria. Entre els aspersors giratoris n'hi ha de rotació ràpida i de rotació lenta . Els aspersors de rotació ràpida , provocada per la reacció que origina un canvi de direcció de l’aigua, són aplicats només a la jardineria. L' aspersor giratori de rotació lenta és l’element bàsic que ha permès la gran expansió del regatge per aspersió a l’agricultura. Consisteix essencialment en un canó, d’una llargada que varia entre 2 cm i 50 cm, acabat en un broquet, que llança l’aigua amb una inclinació adequada, respecte al pla horitzontal, per a permetre al raig d’allargar al màxim. Tot ell gira respecte a un eix vertical, aprofitant, per a produir aquest moviment, la mateixa energia de l’aigua a pressió. Segons la disposició del mecanisme que materialitza la rotació, hom distingeix els aspersors de turbina i els aspersors de braç oscil·lant. En els aspersors de turbina , un raig secundari, generalment paral·lel al principal, fa girar un rodet proveït d’unes paletes o culleres, sobre les quals incideix. El moviment ràpid d’aquest rodet o turbina, desmultiplicat per un sistema d’engranatges, va fent girar, de mica en mica, el conjunt de l’aspersor. En els aspersors de braç oscil·lant , el raig principal, o un de secundari, incideix sobre una superfície corba, de forma adequada, situada a la punta d’un braç o palanca que pot girar a l’entorn d’un eix fixat al cos de l’aspersor. Aquesta incidència empeny amb força el braç fora de l’abast del raig, fins que, estirat per una molla, torna a interferir el raig. El cop que dóna el braç quan retorna fa girar l’aspersor un petit angle. Aquest procés es va repetint, i l’aspersor va girant progressivament. Els aspersors de braç oscil·lant són els més simples i econòmics, i per això aquesta disposició és la més aplicada a aspersors petits, que funcionen a pressions no gaire elevades (de 0,2 a 0,4 MPa). Per contra, la disposició amb turbina, més complicada de mecanismes i, per tant, més cara, però que assegura un funcionament més suau, és aplicada a aspersors grans, per a funcionar a pressions més elevades (de 0,4 a 0,8 MPa). L’aplicació d’aspersors grans o d’aspersors petits depèn del tipus de terreny i de conreu, i de la superfície dels camps. Generalment els aspersors petits són més indicats per a ésser aplicats, molts d’ells alhora, a camps grans i on no convé de regar excessivament el terreny; els aspersors grans són més indicats per a camps d’extensió més reduïda i que admeten una pluviometria més alta. Les qualitats que hom exigeix d’un aspersor són: llançar l’aigua al més lluny possible, que el raig arribi partit en gotes com si fos pluja, és a dir, ni raig compacte ni polvoritzat, obtenir una bona repartició radial de l’aigua que es llança, i girar d’una manera progressiva, de manera que la superfície regada resti mullada regularment.


Tavertet-El Sunyer-Pont Moli Bernat-Tavertet\nUns 6 quilòmetres i un desnivell positiu d'uns 100mts\nDurada de la sortida entre 3 i 4 hores\nA les 9 del matí de la plaça de nova de l'Esquirol o a les 10 del matí del parc\nde l'ajuntament de Tavertet.\nRecordeu sortida familiar dels Cabirols, els nens han d'anar acompanyats d'un adult\n-Beguda - calçat adequat\n-Esmorzar - roba adequada\n-Dinar * - ”mascareta”\n*Si es vol es pot fer la sortida i tornar a dinar a casa\nInscripcions: fins el dijous 18 de març. Natalia Vilella 609914673\nNOTA: Recordeu que per participar en aquesta sortida cal ser soci del CEE i estar al dia de la\nllicència, el Centre pot oferir la llicència temporal per la sortida al preu de 5€.\nProperes activitats: Abril, Presentació del llibre. De zero a quatre mil seixanta-un-metres.\n18-abril sortida Cabirols: Cantonigrós - Rupit


Si sou seguidors de ‘Joc de trons‘, segurament que us sonarà el dothraki i el valyrià. Són dues llengües creades específicament per a alguns personatges d’aquesta sèrie televisiva tan famosa. Totes dues tenen les seves regles gramaticals, la seva fonètica, el seu alfabet i el seu vocabulari, que un nombre gens negligible de seguidors de ‘Joc de trons’ s’esforcen a aprendre a partir de no pocs recursos en línia. Rere totes dues llengües, i una altra en què treballa actualment per a un únic gegant de la sèrie, hi ha David J. Peterson, d’ofici inventor d’idiomes.\nPerquè no sols treballa per a ‘Joc de trons’. David J. Peterson, lingüista de formació, parla set llengües (alemany, anglès, àrab, castellà, esperanto, francès i rus), a més de saber la llengua de signes americana, i és familiaritzat amb idiomes de ficció, com ara el famós klingon i el pakuni. L’autor del llibre ‘The Art Of Language Invention‘, que es publica avui, ha estat entrevistat per la ràdio NPR, on explica detalls sobre la seva passió, alguns secrets a l’hora de crear una nova llengua i el perquè del malestar que va sentir la primera vegada que va escoltar un personatge de ‘Joc de trons’ parlar en dothraki.\nPeterson, que el 2007 va cofundar la Language Creation Society, inaugura avui també una sèrie de vídeos a YouTube, ‘The Art of Language Invention‘, amb un episodi cada dimarts sobre àrees específiques o preguntes concretes de la creació de llengües.


LA MAGIA DE LA HISTORIA: Propostes estiuenques (Ràdio, cançons i pel.lis)\nAnit no podia dormir. I quan això me passa soc molt perillós, perque el meu cap comená a pensar en que coses faig, puc fer, faig malament o faig bè, coses que deuria i no deuria dir, coses que valen la pena i altres que no... I millions de coses més que pasen al meu cap.\nPer tornar a dormir-me normalment tinc gravat podcast del meu programa de ràdio favorit: La Rosa de los Vientos, en especial els pasatges de la Història que va crear el gran José Antonio Cebrián, el meu ídol radiofònic, l'home que més me va fer "trasnochar" per poder sentir-lo, un apassionat de la Història i un mestre de la seua difusió a través de les ones. Un home enyorat per tots, doncs va morir sobtadament molt jove amb quaranta i pocs anys.\nEncara que el seu llegat està a la xarxa en forma de podcast (podeu escoltar-los fent click ací i ací podreu vore la seua aplicació en un video, ) i el seu programa encara es pot escoltar els dissabtes i diumenges de 1 a 4 de la matinada en Onda Cero o en qualsevol moment si feu click ací. I per a aquest estiu que no haureu de matinejar, es una gran recomanació escoltar-lo. Aprendreu molt sense esforç.\nI un dels grups amics del programa, i un dels millors grups del panorama musical espanyol, Mago de Oz, te una gran cançò que recorda el programa i tot allò que significa.\nPerò aquesta vegada em vaig posar la ràdio: la repetició de Tiempo de Juego o si és més tard per supossat de la Taula Esportiva. Però com que la Lliga ja s'ha acabat i no fan més que parlar del Mandril i del FC Asquelona, vaig començar a cambiar de dial.\nI a escoltar música, més en concret, cançons d'amor. El locutor les va presentar com dos de les millors cançons d'maor de la història... Què exagerat! Vaig pensar.. Però en sentir-les, una llàgrima rellisca per la meua cara... Tenia raò!\nLa primera fou la banda sonora original d'una gran pel.lícula sobre Robin Hood que isqué fa un bon grapat d'anys, no la recent de Rusell Crowe, sino una més antiga però per a mi molt més romàntica de Kevin Costner. El cantant és Bryan Adams, amb una desgarrada veu que és simplement excepcional. Gaudiu d'ella.\nI l'altra és més recent, però no molt, d'un altre anglés que personalment me cau molt simpàtic, encara que és un "gamberro de marca mayor" com diu ma mare... Ell és Robbie Williams i aquesta és per a mi amb molta diferècnia la seua millor cançò: Angel. Si feu click ací la podreu escoltar en espanyol, però val la pena fer-ho en anglés. És mil vegades millor.\nTambé fou la banda sonora d'una gran película Romeo+Julieta, una versió moderna on ix un molt jove Leonardo di Caprio i una molt sensual Claire Danes. Una peli per a tots aquells que visquen la vida enamorant-se a cada segon... Un video que ens mostra com te pots enamorar en un segon i amb una mirada. Preciós...\nQuè opineu? Esteu d'acord? Quines són les millors cançons d'amor per a vosaltres? Comenteu comenteu...\nPublicado por Txema en 23:01


Activitats | Estratègies d’oralitat, narració i ús de recursos discursius\nNova convocatòria: Concurs Fonix 2010\nNova oportunitat per a guanyar cursos a Gran Bretanya: Concurs Fonix 2010\nS’ha convocat novament aquesta activitat d’impuls a les terceres llengües, organitzada per a premiar l’esforç i el domini de la llengua anglesa entre l’alumnat de Catalunya.\nPodeu accedir a tota la informació s’obre el concurs i les seves etapes eliminatòries, abans d’apuntar el vostre alumnat. Animeu-vos!\nPodeu veure un breu resum visual de la convocatòria anterior, en aquest video.\nThis entry was posted in Concurs Fonix, Convocatòries, General on 6 novembre 2009 by Servei de Llengües Estrangeres.\nTeatre a l’estiu: veniu al Poliorama!\nAprofiteu l’estiu per a gaudir del teatre educatiu de StageCoach i conèixer altres experiències!\nEncara esteu a temps d’obtenir entrades per assistir de forma gratuïta a la sessió de Teatre en Anglès que tindrà lloc al Teatre Poliorama el proper dia 31 de Juliol 2009. Més informació\nEstà previst dedicar un temps als docents que vulguin fer consultes per a intercanviar informació sobre la programació de les classes, el material o la representació. Per a demanar l’entrada escriviu a StageCoach: Feu Click\nThis entry was posted in Activitats, General, Teatre escolar and tagged Activitats, Add new tag, General, Teatre escolar on 15 juliol 2009 by Servei de Llengües Estrangeres.\nMarató – Ràdio 2009\nDel dilluns dia 23 al divendres dia 27 de març es realitzarà la segona emissió de ràdio col.laborativa dels centres educatius de Catalunya. Durant cinc dies s’emetran 12 hores diàries de ràdio per Internet. Els programes podran ser en directe o en diferit.\nEls temes a tractar seran, preferentment aquells que tractin sobre els temes de l’any: Mª Angels Anglada, Narcís Monturiol, Darwin, Astronomia i Joan Amades, a més d’altres temes treballats als centres. Per a més informació [+]\nThis entry was posted in Activitats on 10 març 2009 by Servei de Llengües Estrangeres.


Segona nit d'enfrontaments a Belfast per l'escola catòlica de Holly Cross\nLa violència ha tornat una nit més als carrers de Belfast, a Irlanda del Nord. Els manifestants, catòlics i protestants, han tornat a llançar bombes incendiàries i pots amb àcid contra la policia. Ahir, l'escola catòlica que hi ha en el barri protestant, i que és el motiu dels enfrontametns, va estar tancada. Avui confien poder-la tornar a obrir.\nSegona nit d'enfrontaments als carrers del nord de Belfast. Joves incontrolats, tant catòlics com protestants, han llançat tot tipus d'objectes incendiaris i explosius contra la policia, que intentava evitar un enfrontament entre els membres de les dues comunitats. Tot i que l'escola catòlica Holly Cross va estar tancada durant tot el dia d'ahir, en les últimes hores, la tensió entre catòlics i protestants no ha parat d'augmentar. Els incidents van començar dimecres a la tarda quan els pares de les nenes residents al barri catòlic d'Ardoyne les anaven a buscar al barri veí de Glenbryn, de majoria protestant, on hi ha l'escola. Tot i el clima de violència, els pares i els dirigents de l'escola Holly Cross esperen poder reprendre avui les classes, sempre que les forces de seguretat els donin permís. Són molts els pares que volen tornar a la normalitat. Però de moment, aquest matí encara cremaven molts cotxes als carrers del nord de Belfast i la violència s'ha estès a altres zones de la ciutat. Com a mínim dues escoles, una de catòlica i una de protestant, han viscut, aquestes últimes hores, moments de tensió quan grups de manifestants han destrossat mobiliari urbà dels voltants.


Tur sol·licita al director de l'Arxiu del Regne una ampliació dels horaris\nLa consellera de Cultura, Participació i Esports, Fanny Tur, ha sol·licitat per escrit al director de l'Arxiu del Regne de Mallorca, Ricard Urgell, una proposta d'horaris d'acord amb el personal amb el qual explica actualment aquest equipament.\nSegons ha informat la Conselleria , aquesta iniciativa pretén ampliar la franja horària d'obertura de l'Arxiu, i fer-ho més accessible a la investigació, que és una de les peticions d'aquest col·lectiu. Una vegada rebuda la proposta i aprovada per la Conselleria serà tramitada a Funció Pública per continuar amb el procediment administratiu pertinent.\nDurant els pròxims mesos, hi haurà una ampliació de personal amb quatre noves places. En aquest moment, des de la Conselleria de Cultura, Participació i Esports es tornarà a sol·licitar a la direcció una nova proposta d'horaris, tenint en compte l'augment de la plantilla.


Ens empara el Corb | Catorze.cat\nMíriam Cano | 22/01/2017 a les 15:57h\nNo és l’esperança, sinó el dol, aquella cosa amb ales. Una cosa d’ales negres, en forma de Corb, que arriba a la vida d’una família, un escriptor i els seus fills, que acaben de perdre la dona, la mare. Arriba per instal·lar-se a la seva quotidianitat, per protegir-los "fins que no el necessitin més". Nevermore, que diria l’ocell de Poe.\nObro el llibre i m’hi trobo l’Emily Dickinson i en Ted Hughes, dialogant de manera asincrònica, passats pel sedàs d’un tercer, Max Porter. Entro a la conversa i dono la raó a tots tres: la línia que separa l’amor del dolor és finíssima. Tan fina que difícilment poden existir l’un sense l’altre: els contraris es fan evidents de manera recíproca. Serà aquest dol, aquest amor, l’única manera de superar una pèrdua tan abismal? No puc evitar pensar en Julian Barnes i el seu Levels of Life, "cada història d’amor és, potencialment una història de dol", deia. La pèrdua fa el mateix mal que el seu equivalent en amor. Com més vàrem estimar, més patim la manca de l’ésser estimat. Ho deia també CS Lewis al seu Un dol observat: "La seva absència és com el cel, s’escampa arreu".\nEl Corb de Porter estén també les seves ales sobre aquesta família, de qui coneixem la història a tres veus: la del pare, la dels nens i la del propi Corb, en un collage d’estils que combinen d’una manera tan orgànica que sembla fàcil la poesia i la narració. És així com confegeixen un entramat d’imatges que passen de les llistes al conte de fades, del diàleg a gairebé l’aforisme. I com la família protagonista, quedem atrapats sota l’influx d’aquest Corb metafísic i mític.\nMax Porter parla, essencialment, d’un desgavell. De com sobreposar-se a nivell pràctic i emocional davant la pèrdua, però -i aquest és el seu gran mèrit- El dol és aquella cosa amb ales, no deixa un pòsit de tristesa, sinó d’esperança, com en el poema de Dickinson de què manlleva el títol. Parla de la vida com a quelcom bell, amb tots els seus negres i blancs, amb tot el dolor i l’alegria, amb tot el que té d’inexplicable i d’inabastable.\nS’acaba el dol?, es demana el pare. No, s’acaba la desesperació i, el dol evoluciona i canvia. Les cendres voleien a la platja i ell recita el Lovesong de Hughes. I el Corb s’allunya. I jo em dic el poema per dins, inevitablement, perquè Porter m’ha fet travessar la frontera que hi ha entre la seva ficció i el meu món. "He loved her and she loved him". I ja formo part d’aquell moment íntim, en algun lloc de la costa britànica. I penso que, com avui a Barcelona, hi deu fer fred i vent.\n© Max Porter\n© d'aquesta edició: :Rata_, 2016\n© traducció a càrrec de Víctor Obiols\n(Premi Dylan Thomas 2016)\nL'amor i el dol\nCinta, 22/01/2017 a les 21:36\nFelicitats! "Com més vàrem estimar, més patim la manca de l’ésser estimat". Totalment d'acord! L'amor i el dolor que porta l'absència de la persona ESTIMADA, ESTIMADÍSSIMA...\nAnònim, 23/01/2017 a les 14:00\nLa foto no és un corb, és una cornella... però l'article està bé.