IBIAE ajudarà les empreses de la Foia a buscar persones treballadores qualificades\nAquelles persones que estiguen interessades poden enviar al seu currículum a www.ibiae.com/colocacion\nEl servei de col.locació i orientació és una gran novetat i una eina molt útil perquè l'empresariat de la zona trobe perfils laborals adequats\nL'Associació d'Empresaris d'Ibi i Comarca, juntament amb els ajuntaments d'Ibi i Onil ha posat en marxa durant aquest mes de setembre un servei de col·locació i orientació per a incorporar a professionals amb qualificació de nivell mitjà a les empreses de la Foia de Castalla.\nAquest projecte s'ha iniciat per la falta de treballadors en algunes competències dins de la indústria i un dels objectius es facilitar a aquestes empreses el fet de poder contractar personal qualificat relacionat amb la indústria metall-mecànica-plàstica.\nIBIAE contactarà amb les empreses per a buscar ofertes i completar les necessitats amb les competències personals que es necessiten. Després se seleccionaran als treballadors que compleixen els requisits. A més IBIAE també rebrà els currículums d'aquelles persones que estiguen interessades a través de la web www.ibiae.com/colocacion, i aquells que estiguen seleccionats seran entrevistats per tal de veure les seues competències en aquest sector industrial.\nLes persones que compleixen les condiciones de l'empresa formaran part d'una base de dades, aquelles que no compleixen aquests requisits rebran informació per a poder formar-se per tal de poder augmentar les seues opcions laborals.\nAquest projecte estarà avaluant-se per tal de veure els resultats. El president de IBIAE, Pedro Prieto, ha explicat que: "com a conseqüència de les demandes que s'han generat a la indústria de la Foia de Castalla, hem considerat aquest nou sistema de col·locació de personal, ja que necessitem persones que desitgen involucrar-se. Es necessita molta mà d'obra qualificada per als llocs de treball que estan generant-se".


Una Festa Major de Santa Rosalia cultural i tradicional arrenca aquest divendres a Torredembarra\nEl pregó d’enguany anirà a càrrec dels Nois de la Torre, i tindrà lloc la nit de divendres al Pati del Castell\nÉs ja qüestió d’hores. Santa Rosalia s’apropa i Torredembarra ja prepara els darrers detalls per viure la seva Festa Major. Deu dies d’activitat ininterrompuda entre el 28 d’agost i diumenge 6 de setembre. En el cas d’enguany, el programa està fortament marcat per actes culturals i tradicionals, i amb activitats per a totes les edats.\nLa nit de divendres, els Nois de la Torre llegiran el pregó al Pati del Castell, i després organitzaran un assaig a la plaça de la vila, obert a tothom. L’esdeveniment més destacable del cap de setmana, no obstant, se sentirà a l’aparcament de Mañé i Flaquer, i serà una edició més de les ‘Barrakes’. Enguany, els punts forts són Rapsusklei, divendres, i Bongo Botrako, dissabte 29. L’entrada a totes les actuacions és gratuïta.\nCada dia estarà format per actes ben diversos com Correbars, campionats d’escacs o cercaviles, i serviran de pròleg fins arribar al dia gran, el 4 de setembre. A les vuit del matí sonaran les Matinades pels carrers de la vila, i encetaran un matí de caire religiós marcat per l’anada i la sortida a ofici, les ofrenes florals i una eucaristia solemne. A la tarda, la religió dóna pas a la música i els balls, i també seran protagonistes la carretillada dels Diables torrencs i els focs artificials.\nL’endemà, com cada 5 de setembre, serà el torn de Sant Adrià, copatró de la Torre, i diumenge 6 acaben les festes amb unes altres matinades amb els Grallers de Torredembarra, una diada castellera amb els amfitrions, els Nois de la Torre, acompanyats pels Xiquets de Tarragona i els Nens del Vendrell, el tradicional Joc del Quinto i actuacions musicals, ja a la nit, al Bar La Traviesa. Torredembarra té ganes de Festa Major, i la seva patrona ja està preparada.


Un miler de garrotxins participen a la manifestació convocada per Òmnium i ANC a Brussel·les - Olot TelevisióOlot Televisió\nRedacció - Olot - Publicat a les 13:03h\nMilers de catalans s’han manifestat aquest migdia a Brussel•les, Bèlgica. Hi haurien assistit gairebé cinquanta-mil persones, segons la policia belga, més del que s’havia previst inicialment. Els manifestants han reivindicat la llibertat dels presos polítics i la independència de Catalunya al cor de la Unió Europea, per tal que el continent respongui als clams dels sobiranistes. El recorregut ha anat del Parc del Cinquantenari fins a la Place Jean Rey, passant per davant d’institucions com la Comissió Europea o el Consell Europeu, al mig de la ciutat.\nLa Garrotxa també ha volgut ser present en aquesta manifestació: des de l’Assemblea Nacional Catalana i Òmnium Cultural es té constància que fins a Brussel•les s’han desplaçat al voltant de 1.000 garrotxins. Fins a set autocars han sortit de la comarca fins a la capital belga.\nGairebé 1.300 quilòmetres separen la Garrotxa de Brussel•les, una distància que no ha fet enrere al miler de persones de la nostra comarca que han decidit assistir a la manifestació convocada per l’Assemblea Nacional Catalana i Òmnium Cultural. Les dues entitats sobiranistes calculen aquesta xifra segons les informacions recollides en agències de viatges, particulars i els transports organitzats per les mateixes organitzacions, però no descarten que hi hagi més garrotxins a Brussel•les. Les vies de transport utilitzades han estat diverses: el tren i l’avió han estat els mètodes menys utilitzats, en comparació amb el nombre de cotxes particulars i autocars que s’han desplaçat fins a Bèlgica. En concret, d’Olot han sortit fins a cinc autocars, mentre que un d’aquests vehicles ho ha fet des de Les Preses i un altre des de Les Planes. Besalú i Santa Pau s’han unit amb un grup nombrós a autocars de Banyoles. Tots, però, són a Brussel•les per reclamar la llibertat dels presos polítics, donar suport al govern cessat a l’estranger, i reclamar la república catalana al cor de la Unió Europea.


Castell d'Aro / Municipi\nEl terme de Castell d'Aro inclou també força superfície de boscos del massís de les Gavarres. Els serrats i les valls del sector nord del terme, ocupats per suredes, pinedes i alzinars, semblen voler compensar la densitat de poblament i de carreteres del fons de la vall i de la zona de la costa.\nEl nucli del poble té gran interès, amb el castell (d'època medieval però molt reformat) que va donar nom a la població, i al seu costat l'església de Santa Maria, d'estil gòtic tardà. Una passejada pels voltants d'aquests dos edificis, pels carrers estrets i amb forts pendents que formen el nucli, permet observar diferents cases dels segles XVI al XVIII amb elements arquitectònics d'interès.\nEl terme de Castell d'Aro sembla constituir un petit mosaic de peces ben diferents. La densa i febril Platja d'Aro va unida al nucli de Castell d'Aro amb la seva rodalia, i ambdues es complementen amb el sector muntanyenc i boscós de la part nord del terme. Una quarta peça absolutament diferent i de gran qualitat acaba de completar el mosaic. Es tracta de l'urbanització de S'Agaró, situada a la costa sud del terme.\nEntre les cases de la urbanització de S'Agaró i els penya-segats del mar existeix un camí de ronda que permet anar de la platja de Sant Pol a la de la Conca, amb nombrosos punts que ofereixen magnífiques perspectives sobre el mar. Convé anar-hi moltes vegades per a poder gaudir del seu encant a cada època de l'any.


Habtur demana a la Conselleria de Turisme que suspengui el pagament de l'ecotaxa per part dels propietaris dels habitatges\n4 min. Palma 25/03/2020 20:57\n651x366 Turistes amb les seves maletes per la plaça Major de Palma. Turistes amb les seves maletes per la plaça Major de Palma.\nEl turisme és un dels grans damnificats per la crisi econòmica desencadenada pel coronavirus. El goteig d'Expedients de Regulació Temporal de l'Ocupació (ERTO) d'empreses turístiques no ha aturat. Pedro Sánchez va decretar l'estat d'alarma el 14 de març, però Air Europa ja va anunciar un ERTO dos dies abans. Des de llavors, noms tan importants com el d'Iberia –i la seva filial, Air Nostrum–, o les companyies hoteleres Iberostar, Riu i Melià també n'han aplicat un. Amb les Balears tancades per mar i aire i tots els turistes a casa seva, les conseqüències per al sector de lloguer turístic també s'han fet sentir amb força, i les pèrdues en 15 dies ja s'eleven a 40 milions d'euros, només a les Illes –a l'Estat fins ara s'han perdut 260 milions d'euros, segons les dades de la Federació Espanyola d'Habitatges i Apartaments Turístics (Fevitur)–.\n"Hem perdut en dues setmanes 40 milions d'euros d'ingressos directes, és a dir, de reserves d'allotjament", ha explicat a l'ARA Balears la gerent de l'associació de lloguer vacacional Habtur Balears, Maria Gibert. Segons les dades d'Habtur, en l'actualitat hi ha 20.000 habitatges de lloguer turístic a les Balears, amb un total de 120.000 places.\nGibert també ha destacat que hi ha persones per a les quals "el lloguer turístic és la principal activitat econòmica i que quedaran sense rebre cap ajuda" per fer front a aquesta crisi. De moment, el Govern no ha aprovat cap mesura per a aquest sector. A més, les ajudes estatals i autonòmiques que s'han posat en marxa fins ara van destinades a empreses i no a particulars, segons ha indicat la Conselleria de Model Econòmic, Turisme i Treball. En el cas que sigui una empresa qui gestioni habitatges turístics, pot sol·licitar liquiditat mitjançant les línies de préstec d'ICO (estatals) i Isba (autonòmiques). Segons explica la gerent, el 90% dels 4.000 socis d'Habtur són particulars. "Hi ha associats que ho estan passant molt malament perquè viuen exclusivament d'això".\n"Hem estat en contacte amb el Govern, sobretot perquè hem cedit 100 habitatges per fer front a les contingències d'aquesta situació", ha subratllat Gibert. "Però també hem escrit al conseller Iago Negueruela demanant mesures específiques. Quan les coses es calmin, parlarem amb ell", ha afegit. Les peticions d'Habtur són bàsicament tres: la bonificació dels mòduls de l'ecotaxa, equiparar la taxa de fems a la dels habitatges d'ús residencial i flexibilitzar les condicions per accedir a les línies de crèdit.\nPel que fa a l'impost turístic, Gibert ha aclarit que no en demanen "una suspensió" ni rebre doblers que no corresponen als propietaris dels habitatges. "Nosaltres pagam l'ecotaxa per mòduls, segons el temps que llogam les cases: 3, 6, 9 mesos, etc. Però hem de pagar l'impost, lloguem o no la casa, i ara s'haurà d'abonar sense ingressos", ha dit.\nEn el cas de la taxa de fems, malgrat que és competència dels municipis, Habtur demanarà a Turisme "si pot fer de portaveu", igual que "amb els préstecs de l'Estat". "Hi ha alguns municipis que varen quintuplicar la taxa del fems als habitatges turístics, i ara ni tan sols sabem si hi haurà temporada", ha dit la gerent.\nSobre les preocupacions dels socis, Gibert ha explicat que la majoria demana "informació sobre els països emissors". "Pensen que quan hagi acabat el confinament a Espanya, potser hi ha països, com Alemanya o Anglaterra, que encara estiguin confinats. Aquesta és la gran incògnita", ha destacat. De moment, l'associació confia "una mica" en el mercat espanyol.\nMalgrat que els propietaris encara no s'han plantejat rebaixar els preus, sí que estan fent tot el possible per "preservar les reserves per a la temporada alta". "La gent té por i s'estan cancel·lant reserves molt més enllà de l'estat d'alarma", ha comentat Gibert. "Estan oferint ajornaments per intentar que no s'anul·lin totes", ha continuat.\nGibert també ha assegurat que ja no queden turistes als habitatges de lloguer vacacional. "Quan es va fer l'ordre de tancament la setmana passada, ja hi va quedar molt poca gent, aproximadament un 5%". Els pocs que hi havia varen partir, encara que alguna persona es va estimar més quedar aquí per passar l'estat d'alarma i se'ls va haver de comunicar que no podia ser", ha comentat. Quant al futur, l'associació dona el 2020 per "mig perdut, sinó del tot". "Ho valoram des de la incertesa, perquè no sabem què passarà", ha sentenciat.\nBotiguers, artesans i petits empresaris del turisme creen una plataforma d'autònoms afectats per la Covid-19\nEl CES calcula que les Balears podrien perdre fins un 9,7% del PIB a causa de la crisi del coronavirus\nEl sector turístic balear podria perdre més de 6.000 milions d'euros per la crisi del coronavirus\nEl lloguer turístic aspira a mantenir el 50% de l’ocupació a la temporada alta\nEl lloguer turístic de les Balears registra un 65% d'ocupació el juliol


17a edició Febrer a l'ETSEIB — Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona. ETSEIB — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nL'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona va organitzar de 29 de gener al 2 de febrer de 2018, la 17a edició del "Febrer a l'ETSEIB".\nVisita al Centre Tècnic de Nissan\nEn aquesta edició hi van assistir més de 100 estudiants de Grau i Màster (alguns van participar en més d'una activitat) i 7 empreses i/o institucions van organitzar als matins visites a les seves instal·lacions i seminaris a les tardes a l'aula 28.8 de l'ETSEIB.\nPel que fa a les visites, en aquesta edició els participants han pogut conèixer la nova seu de l'empresa ACCENTURE a l'edifici Rotonda de Barcelona; hem visitat un any més la fàbrica SEAT a Martorell; hem visitat l'empresa SCHNEIDER ELECTRIC a Molins de Rei i l'empresa NISSAN situada a la Zona Franca ens ha convidat a visitar el Centre Tècnic.\nDues visites es van haver d'anul·lar per falta d'inscripcions: Visita a Henkel (dimarts dia 30/01) i Mecalux (divendres dia 2/02).\nL'Aula JG (28.8) de l'ETSEIB va ser l'escenari dels seminaris impartits pel Col·legi Oficial d'Enginyers Industrials de Catalunya; l'empresa Tecnetrons Bonfiglioli i Proctect & Gamble que els ponents van venir de Bèlgica.\nEs van ofertar un total de 260 places; es van inscriure 188 estudiants (els estudiants es podien inscriure en més d'una activitat) i finalment es van produir un total de 111 assistències.


Dolor y gloria - Auditori de Castellar del Vallès\nDolor y gloria narra una sèrie de retrobaments, alguns físics i d’altres de recordats després de dècades, de Salvador Mallo, un director de cinema en decadència. Primers amors, segons amors, la mare, la mortalitat, algun actor amb el qual va treballar, els seixanta, els vuitanta i l’actualitat. I el buit, el buit incommensurable davant la impossibilitat de continuar rodant. També parla del teatre com a element que dinamita/dinamitza el passat i l’arrossega fins al present. Parla de la creació, cinematogràfica i teatral, i de la impossibilitat de separar la creació de la pròpia vida. En la recuperació del seu passat, Salvador troba la necessitat urgent de tornar a escriure.\n2019-05-05 18:45 2019-05-05 20:30 Europe/Andorra Dolor y gloria Dolor y gloria narra una sèrie de retrobaments, alguns físics i d’altres de recordats després de dècades, de Salvador Mallo, un director de cinema en decadència. Sala principal Auditori de Castellar del Vallès\n“Hi ha moments d’una emoció controlada, però no per això menys intensa (...) un mecanisme narratiu perfecte (...) Almodóvar fixa amb enorme delicadesa tot allò que afecta la infantesa de Salvador i la relació amb la seva mare. (...)”.\n“El millor que ha fet Almodóvar els últims any. (...) Pot ser que Dolor y gloria passi també a la història per ser la pel•lícula de Pedro Almodóvar que agrada a aquells a qui no agrada el cinema de Pedro Almodóvar. (...)”.


El milhomes Rufián va de digne: "No som la serventa de ningú" - XCatalunya.cat\nEl milhomes Rufián va de digne: “No som la serventa de ningú”\nRufián adverteix que una repetició electoral seria “tremendament nociva”\nEl portaveu d’ERC al Congrés dels Diputats, Gabriel Rufián, ha rebatut aquest dimarts les crítiques de JxCAT per la deriva de les negociacions d’investidura i ha recordat que “els resultats electorals són els que són” i “ERC no és la serventa de ningú, ni se la domestica ni se la tutela”.\nEn roda de premsa al Congrés dels Diputats també ha respost les afirmacions del president del grup d’Unides Podem al Congrés, Jaume Asens, que ha afirmat que per a ERC la independència “no és una prioritat immediata”. Segons Rufián, Asens “o menteix o no s’assabenta de res”. “No sé ell, però ERC no abarateix els seus objectius i somnis”, ha dit. Rufian ha comparegut a la sala de premsa del Congrés advertint que “hi ha molta gent molt nerviosa” que “parla d’ERC potser massa”.\n1 pensamiento sobre “El milhomes Rufián va de digne: “No som la serventa de ningú””\nRetroenllaç: Rufián perdona la vida a Junts amb unes declaracions vergonyoses mentre treu pit del processisme etern - XCatalunya.cat


Notícies :: Opinió :: 50 fonts, 50 amors!\n50 fonts, 50 amors!\nDijous 5\tMaig 2016 - 16:08\nAixí recita el poema que acompanya la font dels enamorats, ubicada a la sortida d’Aiguafreda en direcció a Vic, i a peu de la riera de Martinet.\nAquesta font ha estat sempre una referència en la meva infància. Al costat de la font d’en Vinyes i d’altres situades a la falda del Montseny, durant les meves estades estiuenques a Aiguafreda, les fonts van forjar part dels meus records.\nFont de vida, origen de frescor, símbol de comunió, les fonts són un punt de trobada social important! I perquè no dir-ho... d’amor!\nD’amor envers la natura que alberga l’aigua que brolla, amor envers les persones amb qui comparteixes aquell instant màgic en que sents la frescor recorrent les teves venes i et retrobes amb la teva essència més pura.\nÉs des d’aquesta mirada cultural, emocional i d’identitat que, des de la Setmana de la Natura, amb la campanya “Recuperem 50 fonts!” animem a entitats, centres excursionistes, associacions de veïns, i qualsevol persona interessada, a retrobar-se al voltant d’una font per fer-hi accions de millora i recuperació.\nAccions que ens permetin tornar a gaudir d’aquest espai, que cal tenir-ho en compte, és un important ecosistema aquàtic d’aigua dolça. Un ecosistema viu... amb una fauna, una flora i un paisatge associat!\nTal i com ens recorden des de la iniciativa 1000punts.cat, en les seves 10 recomanacions per afavorir la biodiversitat a la font, el flux d’aigua continuat crea prou humitat per l‛establiment d’algunes comunitats vegetals com molses o algunes algues. Alhora són un punt de trobada, si la font s’acompanya d’una bassa, d’amfibis com salamandres, gripaus, granotes o tritons, i també altres invertebrats aquàtics com libèl•lules i espiadimonis.\nAixí doncs, durant la Setmana de la Natura et proposem que siguis protagonista de la teva pròpia història d’amor amb la natura, que triïs una font i et sumis a “Recuperem 50 fonts!”.\nLa salut de la natura depèn de tu! Participa a la #setmananatura i viu la Terra!\nMés, sobre...: font , custodia del territori , setmana de la natura


Desmuntant la Islamofòbia – Treballem contra la islamofòbia a través de la mirada de dones activistes\nDesmuntant la Islamofòbia\nTreballem contra la islamofòbia a través de la mirada de dones activistes\n1. Curs Islamofòbia de Gènere\n2. Xarxa D´Activistes\n3. Cicle De Seminaris\n4. Blog Desmuntant La Islamofòbia\n5. Caravana Obrim Fronteres\n6. Grups De Joves Per L’Apoderament\n7. Fòrum Contra Les Violències De Gènere\n8. Relat De Canvi, Mocions D´Incidència I Informe\nManifest Desmuntant la Islamofòbia Amb Ulls De Dones\nGuia Breu de Dones, Resistències i Vulneraciones de Drets Humans a la Frontera Sur\nInforme “Dones lliures de violència i islamofòbia en territoris de pau” 2017\nEXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: ARIELA LACOMETTI (Itàlia)\nCom activista de l’organització Non una di meno puc dir que Ventigmilia és una de les fronteres territorials internes més perilloses i violentes d’Europa, on es bloqueja a les persones i se les obliga a un viatge de retorn cap a Italia com si fossin deportades. Denunciem el maltractament que pateixen les persones migrants en general en aquesta frontera, el crim organitzat que es lucra d’elles i com a moviment feminista posem la mirada sobre les dones. A Ventimiglia, les dones no tenen un espai seguir on estar, un espai que les protegeixi de ser una mercaderia d’intercanvi. Són víctimes del tràfic i de la trata de persones. Aquí no poden tenir accés als anticonceptius ni practicar un avortament voluntari. Denunciem també la criminalització de les persones solidàries amb les migrants, amb persecució i identificació d’activistes. A Ventimiglia es va aprovar una ordenança municipal que prohibia donar de menjar o beure a les persones migrants que ha estat vigent durant un any i mig.\nPublicat perdesmuntantislamofobia 10/07/2020 10/07/2020 Publicat enTestimonisDeixa un comentari a EXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: ARIELA LACOMETTI (Itàlia)\nEXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: RACEKA, Marroc (treballadora temporera de la maduixa a Huelva)\nJo vaig venir a treballar als 18 anys, quan em vaig casar, per poder guardar diners per les meves filles. No vaig acabar els estudis, només la primària, i és per això que no vull que a les meves filles els passi el mateix. Vull que elles puguin acabar els estudis. Des dels 12 anys que treballo al camp al Marroc i el 2003 vaig tenir ganes de venir a Espanya amb pastera. Vaig començar a Sant Bartolomé; no podia treballar perquè em feia mal tot del pes. L’empresària sempre ens deia que ja ens hi acostumaríem, però que no podíem deixar de treballar. Ens robaven, quan ens pagaven sempre ens pagaven menys de les hores que fèiem. Jo volia saber qui ens robava: l’empresari, l’encarregat? El 2018 va passar el mateix i em trucava l’empresari i per dir-me: “filla meva, si us plau, porta’t bé, si no portaré la guàrdia civil a la finca”. Vaig parlar amb l’encarregada perquè volia denunciar al cap i em deien que “él está en el lado fuerte de la cuerda y yo en el lado flojo y que cuando hable, nadie me va a escuchar”. Per això parlo avui aquí.\nPublicat perdesmuntantislamofobia 10/07/2020 10/07/2020 Publicat enTestimonisDeixa un comentari a EXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: RACEKA, Marroc (treballadora temporera de la maduixa a Huelva)\nEXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: HASNA, Marroc (treballadora temporera de la maduixa a Huelva)\nVaig venir aquí per treballar, com a temporera de la maduixa. Tinc dos fills al Marroc, el meu principal objectiu és treballar per poder donar-los un futur millor als meus fills. Independentment que la situació a Huelva no sigui bona, mai vaig imaginar que fos tan dolenta. Jo tenia unes expectatives altes i quan vaig arribar em vaig trobar amb la realitat. Et porten a una finca perduda, amb unes instal·lacions amb falta d’higiene, poc saludables, aïllada del poble. Malgrat tot, ho aguanto. El problema va venir perquè ens van trucar per treballar uns dies i ens van tornar a dir que havíem de marxar. La història es repeteix: ens endeutem, patim per aconseguir aquests diners i ara mateix estem en un limbe, no sabem on anar. Quan l’empresa ens va deixar de trucar perquè ens volien retornar vam decidir marxar, abandonar, ens vam quedar al carrer. Una persona voluntària em va oferir casa seva per passar un temps. Sense la seva ajuda hauria estat tot impossible i vull agrair-li a aquesta persona tot el que va fer.\nPublicat perdesmuntantislamofobia 10/07/2020 10/07/2020 Publicat enTestimonisDeixa un comentari a EXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: HASNA, Marroc (treballadora temporera de la maduixa a Huelva)\nEXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: FÀTIMA, Marroc (treballadora temporera de la maduixa a Huelva)\nEstic divorciada amb dos fills. Estic operada del cor. Quan vam arribar al maig amb l’altra companya vam treballar quinze dies, només quinze dies. Vaig demanar un préstec per poder pagar però encara no he pogut recuperar res i amb aquells quinze dies de feina només vaig poder menjar i enviar alguna cosa a casa. He deixat el meu fill amb la meva mare, que està sola, malalta i és gran, i està fent molts esforços per poder cuidar del meu fill. I en aquesta situació jo em trobo amb un deute. Vull recalcar que teòricament l’empresa t’ha de posar un habitatge: en teníem un on vivíem 18 dones amb un sol lavabo, brut, amb una sola dutxa per a totes i una sola cuina. Les distàncies eren molt grans, justament perquè no ens relacionéssim amb la gent i estiguéssim aïllades. Si no fos per les persones invisibles que ens han ajudat em trobaria ara mateix al carrer, amb un deute i patint pels meus fills. Jo només vull una feina per ajudar a la meva família i tenir seguiment de la meva salut, ja que com és sabut, al Marroc la sanitat no és pública i has de pagar fins i tot pels guants que es posa el metge. Demano aquestes coses: salut, treball i dignitat.\nPublicat perdesmuntantislamofobia 10/07/2020 10/07/2020 Publicat enTestimonisDeixa un comentari a EXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: FÀTIMA, Marroc (treballadora temporera de la maduixa a Huelva)\nEXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: BERDDAI ALDJIA BELABED FARIDA (Algèria)\nDesprés que li deneguessin el visat tres vegades, el meu fill Marouane va decidir intentar creuar el Mediterrani en pastera fins a arribar a Itàlia. Amb el Col·lectiu de Familiars de Harraga Desapareguts d’Algèria ens hem desplaçat a Tunísia, a Lampedusa, als consolats d’Itàlia… per intentar conèixer el destí dels nostres fills. Fins ara, les administracions no ens donen respostes i sentim que els governs europeus no tenen cap voluntat d’ajudar-nos trobar respostes. Són les famílies que tenim les proves i les que hem fet la feina de la policia, de la gendarmerie, de la Interpol. Marouane tenia 26 anys quan va sortir d’Algèria i encara que estic convençuda que és a la presó a Tunísia, no en tenim cap prova. Les famílies continuarem buscant on sigui.Farida és Membre del Col·lectiu de Familiars de Harraga Desapareguts d’Algèria i de la Carovane Migranti.\nPublicat perdesmuntantislamofobia 10/07/2020 10/07/2020 Publicat enTestimonisDeixa un comentari a EXPOSICIÓ RESISTÈNCIES DE DONES A LA FRONTERA SUD: BERDDAI ALDJIA BELABED FARIDA (Algèria)\n1 2 3 … 9 Entrades anteriors\nL’objectiu d’aquest grup de treball és sensibilitzar i construir un discurs independent sobre els conflictes actuals en països de majoria musulmana. Apostem per la defensa i respecte dels drets de les dones musulmanes a una vida lliure de violència i d’islamofòbia.\nactivista arabia saudí atemptats atentado barcelona cambrils cárcel decolonial derechos discriminación diversitat diàleg dona dones dones occidentals exclusió familia Israel feminisme feminismes feminismo gihadisme halal integració interculturalitat intraislàmic isla islam islamofobia machismo Magreb mediació microracismo mujer mujeres musulmanas musulmanes ocupación palestina pensamiento periodismo refugiados refugiats reprimida revolución sanaa sociedad terrorista túnez violencia ànima\nDesmuntant la Islamofòbia , Bloc a WordPress.com.


L’opressió ‘al revés’ | CSO La Gordissíma\n« Carta per a un debat d’agressions sexistes\nAgressió és quan em sento agredit/da »\nL’opressió ‘al revés’\nNovè article del dossier “Tijeras para todas” publicat a La Haine. Em va sobtar molt l’argument que defenia que un grup d’autodefensa només per a dones és sexista.\nVull parlar sobre el tema de l’opressió ‘al revés’, en la que creuen alguns anarquistes, malgrat que no existeixi.\nUn dia estava parlant amb uns anarquistes de Barcelona sobre grups de dones no mixtes. El cas concret sorgia d’una petició que un grup anarcofeminista de dones els havia fet: una proposta per a desenvolupar els seus entrenament en el centre social ocupat que ells gestionaven. Em vaig quedar molt sorprès en sentir l’argument que deia que un grup d’autodefensa només per a dones és sexista.\nUn dels plantejaments consistia en que l’aplicació d’aquest criteri no mixte constitueix una discriminació cap els homes, per tant sexisme, un altre era que com a anarquistes volem rebutjar el gènere i totes les categories involuntàries i que les formes d’organització exclusiva del tipus forçarien el gènere a part de l’argument que les feministes odien els homes i l’únic que volen és poder ( he d’assenyalar que aquests últims arguments no es generaren tots allà, i que no vaig entendre tot el que es deia, els cito perquè aquesta crítica va dirigida a arguments i no a persones).\nQuina sorpresa per a mi sentir això, ja que al meu país vaig acostumar-me a sentir aquests arguments per part de personatges de dretes (i això que el meu país no es caracteritza per ser cap paradís de llibertat ni de radicalisme precisament), però aquí m’arriben per boca d’un company.\nSobre l’argument de la discriminació contra els homes diré que és un anàlisi dèbil, semblant a oposar-se al capitalisme només perquè les classes populars pateixin discriminació. Les coses són molt pitjors que això. La preocupació per la discriminació és pròpia del racionalisme, entre d’altres coses perquè certes discriminacions disminueixen l’eficiència de l’economia. Funcionaris del govern, que mai admeten l’opressió en què es basa el seu sistema, parlen sobre la discriminació i de com corregir-la, sense mencionar les causes estructurals i la història d’aquella discriminació. El problema és més d’arrel que el què ens diu aquella paraula.\nÉs clar que el patriarcat és una estructura i una cultura molt forta i insidiosa. És una jerarquia. No existeix el sexisme ‘al revés’. És possible que existeixin feministes que odiïn els homes (tot i que jo mai n’hagi conegut cap), però aquests serien sentiments generats per individualitats, que no poden invertir cap jerarquia poderosa, que no poden sotmetre els homes a la violència quotidiana dirigida contra les dones durant milers d’anys de patriarcat i que no són sexisme. La reacció així d’immediata dels homes contra el feminisme, crec que prové d’una por a ser censurat, de perdre certs privilegis i algunes comoditats. Però com a homes nosaltres també tenim molt a guanyar en la lluita contra el patriarcat.\nSobre el segon argument, estic d’acord amb la necessitat d’abolir el gènere binari. Però com fer-ho? No és una lluita fàcil ni breu. Arrosseguem una herència de desigualtat i de dolor que creen tots els sistemes d’opressió, inclús el patriarcat. Estem tot.s condicionad.s, des del nostre naixement. Un resultat d’això és que sovint, els homes no aprenem a expressar bé els nostres sentiments, i la nostra sexualitat es veu damnificada, ens han ensenyat a fer mal i a objectualitzar. Trobaríem molts beneficis participant en grups només per a homes per a discutir la nostra socialització autoperjudicant.\nUn altre resultat del patriarcat, entre milers d’altres, és que les dones no se sentin motivades per aprendre autodefensa o a fer servir la violència física, tot i que pateixin tanta violència i amenaces per part de la nostra societat. I sovint en els grups d’autodefensa mixtes existeix el sentiment invisible de que allò forma part del territori dels homes, per tant veiem que sense cap mena d’exclusió ni menció de gènere explícita es pot excloure les dones. Si diem que el gènere és una categoria opressiva i per això no parlem de gènere, ni dirigim accions contra els seus resultats, que “ja no veiem”, estarem protegint el patriarcat.\nNecessitem abordar l’abolició del patriarcat com un fi en si mateix, com un sistema d’opressió incompatible amb la llibertat. No desapareixerà amb l’abolició de l’estat o del capitalisme. De fet, el patriarcat té molts més anys que aquests altres sistemes.\nNo és un argument nou ni precisament liberal (algunes persones titllen el feminisme de “liberal”). A la Guerra Civil, els homes de la CNT van dir que el sexisme desapareixieria després de la revolució (Marx va argumentar la mateixa mentida en relació a l’Estat). Feliçment, dones com Lucia Sánchez Saornil no els escoltaren i van iniciar el grup “Mujeres Libres”. Aquest grup va publicar un diari, va muntar escoles i va ensenyar les dones a fer servir les armes, per combatre el sexisme del moviment i el feixisme. I és tot un èxit, que dins una societat tan patriarcal, milers de dones guanyessin prou confiança amb elles mateixes per lluitar contra els homes, convertir-se en guerrilleres, matar els feixistes. La revolució era tan forta, que unes anarquistes s’enfrontaren al sexisme existent dins el moviment i crearen espais segurs i còmodes.\nNo dic que totes les dones necessitin els seus propis espais (tampoc que sigui una necessitat o que representi una característica de totes les dones o de tots els homes), i tampoc dic que les dones que vulguin tenir el seu grup propi d’autodefensa el vulguin perquè no siguin capaces de barallar-se amb els homes (per una suposada debilitat o desavantatge física). Les dones tenen una història de lluita forta i violenta. Però si unes dones expressen que necessiten el seu propi grup per a autodefensa o qualsevol altre cosa, hauríem de respectar-ho, deixant-nos guiar per sentiments de solidaritat i confiant en que la persona que pateix una opressió sap millor que ningú què necessita per a combatre-la\nThis entry was posted on 13 Desembre 2010 at 5:29 am and is filed under Gènere, Uncategorized.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.


Vanessa Verbo, amb 21 punts, va ser escollida MVP de la final\nEl Barça CBS s'ha proclamat campió de la X Lliga Nacional Catalana Femenina 2 després de superar per 83-60 el Segle XXI. La millor jugadora del partit ha estat Vanessa Verbo, del Barça CBS, amb 17 de valoració fruit dels seus 21 punts. Marta Montoliu (16 punts i 2 rebots), Gala Mestres (11 punts i 7 rebots) i Monica Lazaro (7 recuperacions, 6 punts i 2 assitències) també van tenir un paper destacat en el matx.\nEl partit va ser dominat de principi a final per les blaugranes, que al descans ja guanyaven per 9 punts (38-29), i al final del tercer quart la diferència era de 16 punts (57-41). En l'últim període, les de Tito Sobrín van augmentar la diferència i el triomf final va acabar sent de 23 punts, 83-60.


Cau de Llunes: Demà, manifestació de l'1 de maig! Juntes perdem la por!\nDemà, manifestació de l'1 de maig! Juntes perdem la por!\nEls col•lectius Co.Bas, IAC, CGT, Coordinadora Obrera Sindical, Amigos del Che, Grup de Sanitat, Assemblea d'Educació i Psicologia de la URV, Partit Comunista dels Pobles de Catalunya, PAH, SEPC, Cau de Llunes, Arran, Endavant OSAN i CUP convoquem, un any més, a la manifestació anticapitalista del 1r de maig, que sortirà a les 18:30 des de la Plaça Imperial Tarraco de Tarragona.\nEnguany, la manifestació vol emfatitzar la necessitat que les classes populars s'organitzin i participin en les lluites contra el sistema capitalista, ja sigui al lloc de treball o bé als centres d'estudis, als barris, en assemblees feministes, en assemblees d'aturats i aturades, etc.\nUs esperem a totes demà a la tarda!\nPublicat per Cau de Llunes a 10:49


Wikiloc | Itinéraire Torronada a la Torre del Mir, sortint d'Espinavell\nRandonnée (Itinéraires Randonnée en Espagne → Catalogne → Espinavell )\nTorronada a la Torre del Mir, sortint d'Espinavell\n6 251 216 4150\nTemps en mouvement 3 hours 41 minutes\nEspinavell - Coll de Siern - Estació Thermal La Preste - Coll Pregon - Espinavell. (Randonnée)\nEspinavell-Fabert-Basses de Puigsec-Coll Pregon (Randonnée)\nESPINAVELL:Oratori Sant Joan-Coll Pregon-Puig de L'Artiga del Rei-Cim de Portabella-Collada de Siern o Sizern-El Ritort (Randonnée)\nalbhertot Tous droits réservés\nVu 352 fois, téléchargé 22 fois\nprès de Espinavell, Catalunya (España)\nAvui, dia 9 de gener de 2020, les Colles del Bufets d’Olot anem a celebrar la torronada a la Torre del Mir, a la comarca del Vallespir del Nord de Catalunya; com es tradició des de fa anys, el primer dijous després de la diada de Reis, se celebra la fi de les festes nadalenques amb una caminada fins aquesta antiga torre de guaita, de situació estratégica sobre la Vall del Tec, on després d’esmorzar, es cruspeixen els torrons, maridats amb cava, ratafia, cafès.......\nA Espinavell, comencem la caminada a la plaça dels Estudis, pujant pel carrer d’Enllà tot seguint les marques del GR-151, que passant pel Pla d’en Bertran, en 40 minuts ens acosta a Fabert.\nA la placeta de Fabert trobem el pal indicador que assenyala la direcció cap la Collada de Prats seguint una pista que passa pel costat de can Freixe, a la sortida de Fabert, i puja suaument tot passant pel Clot de les Closeta, arribant en 30 minuts més de camí a les Dous de Fabert, surgències d’aigua on comença el torrent del mateix nom i la captació d’aigües de Fabert.\nAquí s’acaba la pista i continuem pel camí amb senyals del GR i d’itinerànnia, on fent una pujada continuada per la cloterada del torrent, en uns 30 minuts més arribem a la Collada de Prats, on hi ha la muga fronterera n. 516 mig amagada entre els pins amuntegats d’una tala recient.\nAquí continuem per la pista que planejant i després amb baixadeta, ens acosta fins a la Torre del Mir on trobem als companys sèniors que han fet el recorregut des del Coll d’Ares, i han arribat abans; des de la balconada de la torre gaudim del mirador privilegiat i aquí esmorzem i fem xerinola amb els torrons, cava....foto testimonial del grup i comencem la tornada...\nEnfilem pels suaus i allomats relleus que ens condueixen a les basses de Puigsec, afloraments d’aigua al començament de la carena que només s’eixuguen en èpoques de perllongada sequera, i que fan d’abeurador pel bestiar potamoll que pastura pels voltants; avui hi hem vist cavalls bretons..\nContinuem camí pel caire de la carena, gaudint tothora a la nostra dreta de les vistes mig nevades del Costabona i del massís del Canigó, fins al Coll Pregon, on tombem direcció Sud per fer la baixada que ens portarà de nou al poble d’Espinavell.\nPlaça dels Estudis d'Espinavell. Aquesta població, abans de la dictadura franquista tenia al voltant de 400 veïns, i disposava d’escola pública en la que es formaven quasi 90 noies i nois. Avui els nombre de veïns està al voltant dels 30.\nBarraca de pastors\nCabana de pastors feta amb paret de pedra seca.\nCollada al Serrat de la Perdiu\nPlaceta de Fabert, que està situat a 1.387 m. d’alçada, entre el Serrat de les Moreres i el Torrent de Fabert.\nPunt on s'ajunten els torrents de la Closeta (esquerra) i el de la Modoló(dreta)\nDous de Fabert\nSurgències d'aigua al clot de les Dous, que fan de naixement del Torrent i també proveïment d'aigües del nucli de Fabert.\nMuga fronterera a la collada. Coordenades geogràfiques UTM. Fus 31: X=453469 Y=4692905 Alt.=1.594 m.\nLa Torre del Mir data del segle XIII i fou construïda en aquest lloc estratègic per Jaume II de Mallorca, per vigilar l’antiga frontera entre el regne d’Aragó i França, desprès de les llacunes de defensa constatades en els combats de 1285. Està situada a 1520 metres sobre un turó, cosa que li dóna una visió privilegiada sobre tota la vall del Tec. Restaurada al segle XIV sota Pere IV d'Aragó, serà abandonada com la majoria de les torres a senyals, quan el Tractat dels Pirineus el 1659 faci retrocedir el traçat de la frontera. Fou nomenada Torre del Mir al segle XVI, pel nom de la masia situada a sota. S’hi va fer una encertada restauració l’any 2009 i va ser declarada Monument històric de França.\nBasses de Puig Sec o de Fabert\nEl Coll de les Basses de Fabert, o Coll de les Basses de Puig Sec, és un coll de muntanya dels Pirineus situat a 1.620 m. altitud, que uneix les comarques del Ripollès i el Vallespir, entre els termes municipal de Molló i comunal de Prats de Molló i la Presta.\nAl cim del Puig s'hi troba una pleta o closa fixa, per concentrar el bestiar pel seu tractament i marcatge...\nColl de la Clapa és un coll de muntanya situat a 1.586 m, amb un indicador del camí de la Transhumància.\nColl Pregon és un pas natural que comunica les valls pirinenques del Ter i del Tec. Per coll Pregon, la nit del 13 al 14 de febrer del 1939, hi passaren els 246 soldats de la 60ª divisió del XVlll cos de l’exercit republicà, que era comendat pel Avel•li Artís-Gener, conegut com “Tisner”. També trobem la muga de frontera 515, Coordenades geogràfiques UTM. Fus 31: X=451279 Y=4693576 Alt.=1.537 m.\nTorrent del Coll del Roure\nCasal d'en Quelet\nRunes del Casal d'en Quelet , sota el serrat de sant Joan, que era una antiga construcció per guardar els estris del camp i del bestiar.\nPrimera casa que es troba a l'arribar a Espinavell baixant de Coll Pregon, on visitem les col·leccions de sifons i crucifixos del nostre company Joan Casadellà.\nEsglésia de la Mare de Deu de les Neus. És un edifici de la fi del segle XVII, amb un notable campanar acabat en unes obertures poc usuals.\nTRINI ORRIOLS 10 janv. 2020\nVa ser una gran matinal, caminant en un dia esplèndit, una ruta molt bonica amb vistes del Pirineu nevat i les boires a les valls, amb molt bona companyia acompanya de torrons i cava.. que mes podem demanar ?, només que l'any que ve hi poguem tornar. 👍👍👍\nje n'ai cette itinéraire avec albhertot\ndemande albhertot à vous ajouter comme copain d’itinéraire sur cette itinéraire


Actes previstos per al dia : 01-12-2018\nFins Ds.01/DesembreBillar a tres bandes\nFins Ds.01/DesembreTaller familiar de galetes de Nadal\nA càrrec de Gisa Mohr, Glòria Olivella i Gal·la Pericot.\nFins Ds.01/DesembreTaller: Preparem etiquetes per a les nostres llibretes o regals\n3 tiquets de compra amb un minim de 3 €\nPreparareu etiquetes per a llibres o llibretes, i també per als regals de les properes festes. Recordeu que per participar-hi heu has de portar 3 tiquets de compra d'un mínin de 3 euros.\nFins Ds.01/DesembreInauguració VI LluciFest\nQui ho organitza : Blancdeguix i Ajuntament del Masnou\nVI Festival d'Art Contemporani LluciFest.\nFins Ds.01/DesembreVI LluciFest\nDansa contemporània + flamenc by MARIBEL's. Tallers oberts: Rakú, Estampació Textil i Taller de Brodat. Espectacle de Circ amb LaPoet, sopar popular i Karaoke artístic.\nFins Ds.01/DesembreConcert: 'Cant de la sibil·la'\nQui ho organitza : Associació UNESCO el Masnou i Capitanes del Masnou\nConcert del Cant de la sibil·la amb veus masculines.\nFins Ds.01/DesembreEl cant de la sibil·la\nQui ho organitza : Capitanes del Masnou i Associació amics de la UNESCO El Masnou\nRepresentació del drama litúrgic que, mitjançant la interpretació musical, recrea uns versos sobre els senyals dels judici final i de l�adveniment de Crist. Seguint la tradició de representar-se a l�nterior de les esglésies, el Cant de la Sibil�la tindrà lloc a l�església de Sant Pere.\nFins Ds.01/DesembreConcert de versions de Bruce Springsteen\nConcert de Bruce Springsteen.


Crònica Montserratí | Castellers d'Esparreguera\nMILLOR ACTUACIÓ DE LA TEMPORADA I NOVÈ CASTELL DE SET A IGUALADA\nMagnífica actuació de la colla bordeus en aquesta nova trobada del Montserratí, enguany a la plaça Pius XII d’Igualada. Atípica trobada marcada per l’absència dels Tirallongues de Manresa per primer cop des que existeix, en el seu lloc seria convidada la colla dels Nens del Vendrell.\nSisena actuació de la temporada per nosaltres i cal destacar que ja portem nou castells de set d’un total de disset enguany i tres pilars de cinc dels disset que hem fet en total en aquestes actuacions.\nDesprés dels tradicionals pilars de quatre d’entrada ens preparàvem per tirar un nou quatre de set, (el cinquè). Molt ben treballat tant al tronc, com a la pinya i el pom de dalt tot i acabar bastant obert de les buides, però l’acabaríem descarregant sense patir.\nA segona ronda tornàvem amb el tres de set, (el quart) i podem dir que continuem tenint-lo molt segur. Fantàstic el treball de tota la pinya un cop més, realment clau per donar la màxima seguretat a aquest magnífic tronc i a la nostra valenta canalla.\nEn tercera ronda recuperaríem el dos de sis, un castell que no fèiem desde El Clot. Amb alguna petita dificultat amb un dels dosos però molt ben treballat i descarregat.\nPer finalitzar aquesta trobada tornaríem a recuperar el desitjat pilar de cinc, construcció que no podíem descarregar desde l’actuació del Clot. Destacar en aquest pilar el debut de la Mireia com enxaneta en aquest tipus d’estructura.\nGràcies a les moltíssimes proves realitzades per aquesta enxaneta al pilar de cinc i a la seguretat transmesa per un ja experimentat tronc, es podria descarregar, tot i tremolar durant tota l’execució.\nMoixigangues d’Igualada: p4, 5d7, 4d8, 7d7 i v5.\nNens del Vendrell: p4, 3d7, 4d7, 2d6 i p5.\nMillor actuació de la temporada tot i no haver pogut portar el nostre quatre de set amb agulla, degut a la manca d’efectius a la pinya. El tronc ja el tenim a punt, ara només ens falta un major compromís de la pinya per poder-lo portar a plaça ben aviat.\nCal felicitar a la nostra canalla per la seva valentia, especialment a la Berta, tot i la caiguda de fa quinze dies han demostrat que tenen una enorme capacitat de reacció, gràcies també al treball de l’equip de canalla.\nUn cop més en gaudit d’unes magnífiques gralles que fan més espectaculars els nostres castells.\nPer finalitzar, agrair a tota la colla la seva participació a la formació de pinyes de dissabte, realment ha servit per fer un bon pas endavant i a Igualada ja s’han pogut veure resultats molt positius.\nCal seguir amb aquesta línia de treball per poder seguir recollint els nostres fruits en properes actuacions, amb la nostra Festa Major cada cop més a prop.\nTreball i màxim compromís per assolir el desitjat 4d7a!!\nRetroenllaç: Montserrati | Castellers d'Esparreguera


12 de maig, Dia Internacional de la Infermeria | SI9SAP\n← El s-ION es7à d’aniverari\nNota sobre els indicadors de pediatria EQA1103 i EQA1104 →\nA molts llocs del món s’estableix el dia 12 de maig com el dia internacional de l’infermeria, en especial pel Consell Internacional d’Infermecia (ICN), que dedica cada any aquesta data a reivindicar la tasca i professió del col·lectiu.\nCom a part integral de l’Atenció Primària, és important agrair i destacar la tasca dels més de 4.000 professionals d’infermeria de l’ICS, tant aquest dia com la resta de dies de l’any.\nVolem aprofitar també aquesta data per agraïr-vos la bona rebuda i tots els que us heu posat en contacte per col·laborar amb els indicadors d’infermeria que us vam demanar fa poc. Moltes gràcies a totes aquelles que us heu posat en contacte amb nosaltres i hi heu mostrat interès. Si encara no ho heu fet i us interessa, podeu seguir posant-vos en contacte amb nosaltres.\nSegurament ja ho sabeu, però per què el 12 de maig es va establir com un dia per el reconeixement de la feina d’infermeria? És la data de naixement de Florence Nightingale (Florència, 1820 – Londres, 1910). Per aquells que no la conegueu, molta gent la considera una de les pioneres de la infermeria moderna.\nVa dedicar la seva vida a la millora i professionalització de la feina del col·lectiu d’infermeria, en especial en zones de conflicte de guerra i en atenció domiciliaria. La Creu Roja otorga una medalla amb el seu nom a infermeres destacades de lluita en zones de guerra. També va impulsar projectes per constituir escoles professionals d’infermeria i per millorar la formació professional i de tracte amb pacients.\nA més, per una altra part que ens toca de prop, era una gran estadística que va dedicar molts esforços al càlcul i presentació de dades per fer propostes de millora de la pràctica clínica, protocols i infraestructures.


Programa: Cursos d'Anglès nivell B1 presencials i per videoconferència - EIM\nL'objectiu és portar l'estudiant d'un nivell intermedi baix a un nivell intermedi. La gramàtica se centra en expressar-se correctament amb estructures comunes que es poden utilitzar en contextos de passat, present i futur, a més de la introducció d'alguns verbs modals. Durant el curs s'inclouen expressions habituals i s'amplia el vocabulari familiar sobre temes quotidians generals. S'utilitzen aproximadament 2000 elements lèxics. Quan escolti i llegeixi, l'estudiant podrà entendre les paraules clau i el més essencial amb alguns detalls si el context és clar. Entendrà en general els parlants nadius quan facin servir un llenguatge bàsic amb bona dicció. L'estudiant podrà començar produir missatges curts i expressions senzilles amb una pronunciació i entonació comprensibles.


7 idees per celebrar a Barcelona que ja podem sortir a menjar i beure de nit\nFoto: Carla Tramullas Psycho\nHa arribat el moment que tots estàvem esperant!\nA menys que hagis tret el cap per Madrid, les teves copes i sopars nocturns hauran sigut en la intimitat (nocturns? Si no es podia ni anar a berenar a un quart de sis!). S'olora la llibertat (i nosaltres no te la fem empassar amb la dicotomia del comunisme! Llibertat i punt). El teu braç té palpitacions d'ansietat per acollir la vacuna redemptora, les restriccions es comencen a afluixar. I podrem sortir fins a les onze. O sigui que...\n1. Puja a dalt de tot, agafa una copa i respira fondo. Quant temps fa, que no prens un bon còctel en una bona terrassa, de nit? Doncs et proposem que comencis la descompressió pujant al màxim nivell. L'hotel Barceló Raval acaba d'obrir, i la seva terrassa és espaterrant: una vista panoràmica de 360 º des d'on es domina tota Barcelona. Si hi afegeixes un bon còctel, el sentiment de satisfacció és tant rodó com la panoràmica.\nFoto: Barceló RavalBarceló Raval\n2. Surt a sopar al centre! Quant temps fa, que no sopes al centre de la ciutat? I quan dic centre vull dir rovell de l'ou. La Rambla Catalunya té un reclam magnífic: acaba d'obrir el Belbo Candela, el primer restaurant d'un grup de restauració d'esperit mediterrani, Belbo Collection, que ens portarà unes quantes alegries. Primer, perquè tenen planejat obrir al centre de Barcelona propostes de cuina molt curosa i esperit solvent en espais emblemàtics. La seva primera obertura ho confirma: Belbo Candela és un restaurant de 170 places ben amples, ni més ni menys que al número 2 de Rambla de Catalunya. Ocupa el que va ser el Trobador, i essencialment és com ser en un bon restaurant de platja però al rovell de l'ou. Tenen brasa de carbó, arrossos impecables, tapes de bon nivell i un repertori de cuina mediterrània que es pren tan seriosament el marisc de proximitat com el verd de l'amanida. I et pots cruspir des d'unes bones sardines a la brasa, gambes fresques de Sant Carles o un arròs melós amb costella i bolets a 14 euros per cap (que era el que costava un Paellador a la Rambla!). Un espai de luxe a preus de classe mitjana, i bona cuina i bon producte en una zona catastròfica.\nFoto: Carlos RondonBelbo Candela\n3. Surt a ballar al centre! D'acord, l'oci nocturn encara no ha tornat, però ja us podem avançar que el dia 19 de maig obrirà el Salvaje, un sumptuós restaurant-club de 2.000 m2 a Enric Granados, 86. La cuina serà sushi creatiu d'alta volada, combinat amb brasa i una cocteleria espaterrant. Si fem cas al que hem vist al Salvaje Madrid, no s'hi podrà ballar –encara– però l'espectacle festiu serà d'allò més treballat i glamurós i hi haurà moviment de malucs i sarau fins a l'hora del tancament (que és a tres quarts d'onze). Aquest serà un lloc per veure, mirar i deixar-se veure. I sobretot menjar molt bé.\nFoto: Salvaje BarcelonaSalvaje Barcelona\n4. Torna al rock and roll bar! D'acord, no podrem estar fins a les tres del matí remenant el cul i absorbint alcohol com abans, però és una gran notícia que sen's permeti fer una copa –o dues– matineres. Els amics del Psycho Barcelona, el bar de rock per excel·lència de la ciutat, s'ho han treballat molt en sessió vermut, però a nosaltres el que ens agrada és ser-hi a les fosques, amb un bon gintònic a la mà i escoltant Mötorhead o Radio Birdman.\nFoto: Carla TramullasPsycho\n5. Fes-te una Michelin sense presses. El gran 'handicap' de gaudir de l'alta restauració al migdia és el temps requerit per a què el menú degustació no es converteix en menú 'disgustació. Així doncs, el nostre consell és que reserveu a algun dels grans restaurants de Barcelona –el Cinc Sentits o el Disfrutar, per exemple– ben aviadet, estil vuit del vespre, i llisqueu en un viatge de més de dues hores de plaer, imaginació i sensualitat.\n6. Recorda el que era un còctel com Déu mana. D'acord, podies anar a Boada's a prendre un trago meravellós en franja de migdia, però un bon copasso requereix nocturnitat i certes ganes lúdiques d'entrompar-se, acollit per l'ombra de la nit. Doncs els amics del Grup La Confiteria ja tenen tota la seva divisió coctelera funcionant. Sobretot el Dr. Stravinsky, un acollidor i màgic cau alquímic on destil·len el seu propi alcohol i en fan meravelles. Llocs com aquest són motiu d'orgull per a Barcelona: al número 25 dels millors bars del món. Oju si passeu per Mirallers amb una copa de més, que és on Mossèn Cinto hi feia els seus exorcismes.\n© Maria DiasDr. Stravinsky\n7. Fes un billar! Amb un copasso a la mà, esclar. Quant de temps fa, que no jugues al billar? D'acord, no en tens ni puta idea, així parlant en plata. Però és taaaaaaan divertit, refregar el guix a la punta del pal i estudiar la situació, whisky en mà, com si fossis el pallús de Tom Cruise a 'El color dels diners'. I trencar tota la façana 'cool' ballant com una folklòrica, quan aconsegueixes un trist repicar de boles. El Billares Ars és magnífic, i a partir del dilluns 10 obrirà de dl. a ds. de 14 a 23 h. I per si no n'hi hagués prou, podràs fer tot això sota el teló del magnífic mural que Keith Haring hi va pintar l'any 1989, rere la barra.\nFoto: Ricard MartínMural de Keith Haring al Billares Ars


Permanent | Museo Taurino de Valencia\nL’exposició permanent mostra la història de la tauromàquia valenciana, la trajectòria de la Plaça de Bous de València, l’evolució de l’espectacle del toreig i el paper dels seus protagonistes principals: el bou i el torero.\nDes de la seua fundació, el Museu ha dut a terme una labor de divulgació de la tauromàquia valenciana i espanyola que comprén vora un segle. Esta amplitud cronològica ens permet presentar totes les etapes del toreig valencià i els seus protagonistes principals: els destres del segle xix, la figura de Granero en l’edat d’or de la tauromàquia espanyola, els anys de postguerra; els anys cinquanta i seixanta, dècades d’apogeu de la festa taurina; els altres toreros (artistes del toreig còmic); els subalterns i la rellevància dels últims destres valencians en la tauromàquia recent.\nEl Museu pretén acostar al públic l’interessant valor patrimonial i taurí de la Plaça de Bous de València, tradicional espai de trobada i celebració social, i coliseu taurí dels valencians, on s’han escrit importants pàgines de la tauromàquia espanyola des de la seua inauguració l’any 1859.\nPer això, la nostra exposició mostra els elements clau de l’evolució d’un espectacle subjecte a unes regles centenàries, des de la seua litúrgia i desenrotllament, fins a la labor dels dos protagonistes essencials: el matador i el bou.\nDes de la seua fundació, fa prop d’un segle, el Museu ha dut a terme una labor de divulgació de la tauromàquia. Presenta totes les etapes del toreig valencià i els seus principals protagonistes: els destres del segle xix, la figura de Granero en l’Edat d’Or de la tauromàquia espanyola, els anys de postguerra; els anys 50 i 60, dècades d’apogeu de la festa taurina; els altres toreros (artistes del toreig còmic); els subalterns, i la rellevància dels últims destres valencians en la tauromàquia recent.\nEl torero és, juntament amb el bou, l’autèntic protagonista de l’espectacle, encapçalant la seua quadrilla, constituïda per dos picadors i tres banderillers que l’auxilien en la lídia dels banyuts.\nLa seua tasca és conduir repetidament les envestides del bou de manera que resulte estèticament vistosa, prendre-li la mida en la sort de capot, dirigir-lo a la pica, col·locar-li les banderilles, temperar-lo en la sort de la muleta i, finalment, causar-li la mort per mitjà d’una espasa anomenada estoc de mort.\nLitúrgia de la Lídia\nAbans de començar l’espectacle, els bous són traslladats als corrals de la plaça, on es duu a terme un reconeixement veterinari per a verificar la seua aptitud per a la lídia. En acabant, es fa el sorteig dels exemplars que correspondrà torejar a cada un dels espases.\nL’espectacle s’inicia amb el passeig de les quadrilles (el paseíllo), una desfilada de presentació encapçalada pels toreros, acompanyats per les seues quadrilles i la resta d’auxiliars. Al toc del clarí, el bou ix a l’arena i el torero, amb el capot, el capeja; així estudia les seues envestides per a fixar-lo i, després, lluir-se fent les primeres passades.\nEl Museu pretén acostar al públic l’interessant valor patrimonial i taurí de la Plaça de Bous. L’edifici és un dels més emblemàtics del paisatge urbà de València, ciutat espanyola que alberga una plaça de primera categoria on el bou i el torero es troben en el toreig per primera vegada.\nDiferents indrets de la ciutat van fer de plaça de bous fins a la construcció de l’edifici, l’any 1850, tal com està hui.


Manifestacions artístiques populars\nEls reatulons pintats com exvots\nEn tractar els exvots Fina Parés diu: “[..] la pràctica de lliurar un present a un personatge sagrat després d’haver rebut un ajut extraordinari és comuna a totes les èpoques, cultures i religions [...] l’exposició d’aquests presents al costat del protector, de la seva imatge, representa un testimoni evident dels seus poders miraculosos [...] “és un costum que es manté, encara que no pas amb la intensitat de segles enrere ni amb les mateixes formes”.\nLa definició de “vot”, segons el Diccionari català-valencià-balear, és: “Prometença que es fa a Déu o a algun sant; obligació que es contreu voluntàriament envers Déu”. I, en la mateixa obra on s’esmenta aquesta connotació agraïda, es defineix ex-vot: “Do ofert a una imatge religiosa en compliment d’un vot o en recordança d’un benefici rebut, i que consisteix en un objecte que es penja a la paret o al sostre del temple o capella on es venera la dita imatge”. També s’anomenen dir “presentalles”: “Ofrena feta a una imatge religiosa en ompliment d’un vot o en acció de gràcies”.\nAquest sentiment de gratitud és destacat per tots els estudiosos dels exvots, especialment Joan Amades, que diferenciava aquesta actitud d’altres de semblants: “L’exvot nostre, tal com avui el coneixem, té les característiques pròpies de l’ofrena cristiana, que cal fer precisament un cop obtinguda la gràcia perseguida”. Aquest gest s’oposa al model pagà que proporciona el sacrifici quan persegueix un bé.\nEls retaulons o exvots pintats són modestes obres d’art de gran valor etnogràfic. Es tracta de peces de fusta rectangulars sobre les quals es pintava una escena determinada que les convertia en exvots; també podien ser d’altres materials i el pintat sobre superfícies com paper o plaques de metall. Ocasionalment se’ls anomena “miracles” pel fet que agraeixen un fet prodigiós, el mostren i, generalment, ha estat considerat fruit de la intervenció divina.\nLa composició de l’escena representada en els retaulons sol ser semblant en la gran majoria i s’han mantingut en els segles. A grans trets, està dividit en dues escenes: la celestial i la humana.\nPer una banda, hi ha l’escena celestial on apareixen la Mare de Déu, sants i santes, a qui s’agraeix el “miracle”. Pot ser una figura en solitari –la titular de l’ermita o santuari- o acompanyada d’altres que, per proximitat territorial o per tenir-hi un altar, hi són venerats. Es troben a la panda superior de l’espai, envoltats de núvols o altre efecte “celestials”; ocasionalment, l’artista pot haver utilitzat una estampa impresa incorporada a la fusta. Per altra banda, hi ha l’escena humana, que ocupa la major part del retauló, que presenta la situació que ha provocat el miracle o el miracle en si. Una gran part, contenen la representació d’una habitació on, al llit, reposa la persona malalta i, a prop, la persona que prega per la seva salut; d’altres exposen la més variada casuística que pugui haver afectat l’infeliç subjecte: accidents laborals, de circulació, caigudes així com naufragis; accions de combat, guerra o enfrontaments; vinculats a les dificultats del part o dels primers mesos de vida d’un infant; quan animals del ramat, bèsties de càrrega i transport o domèstics pateixen algun contratemps; i alguns d’altres que porten implícit el gest d’agraïment en les figures pintades.\nUn tercer apartat del retauló, almenys de la gran majoria, és el text que l’acompanya. Per una banda, la fórmula habitual “ex voto” o, excepcionalment, d’altres de menys freqüents; per altra banda, el nom de la persona auxiliada i, menys habitual, un text amb l’explicació del fet.\nMalgrat que els retaulons siguin atribuïts a pintors modestos o poc traçuts, especialitzats en aquestes produccions i dels quals es coneixen alguns noms, no han passat desapercebuts per als estudiosos de l’etnografia. Les representacions d’escenes quotidianes i els elements que hi apareixen, són un retrat de la vida d’altres moments històrics.\nLa casa natalícia acull la major col·lecció de retulons dedicats a sant Miquel dels Sants. S'hi poden veure quin era el motiu per agrair la intercessió del sant o amb quines altres figures celestials de l’associava. Són un magnífic, tot i que senzill, exemple de la devoció que s’ha mostrat a sant Miquel des de fa segles ai xí com documents etnogràfics de primer ordre.\nAmades, Joan. Els ex-vots. Barcelona : Orbis, 1952\nParés, Fina. Els ex-vots pintats. Barcelona : Els Llibres de la Frontera, \nUna forma molt senzilla de dur sant Miquel sempre ben proper, tot i que de major valor que les estampes, és penjar-se una medalla. Des dels metalls més preciosos, als més senzills, les dues cares solen dur informació interessant.\nDe medalles n’hi ha de commemoratives, com la que es va fer amb motiu de la canonització, el 8 de juny de 1862 amb el bust del papa Pius IX a l’anvers, amb la data, i la imatge del sant al revers, el seu nom seguit, en llatí, “...pregueu per nosaltres. També se’n va fer pel III centenari amb la imatge del Jesucrist i el sant a l’anvers i el record de la intercessió de sant Miquel en casos de càncer, tuberculosi i febres.\nD’altres són testimonials, com la que vincula sant Miquel dels Sants amb sant Segimon de Borgonya, pel seu santuari al Montseny on la tradició situa la presència episòdica però no documentada del vigatà. O d’altres que recullen, en una cara, la imatge del sant i, en l’altra, les seves especialitats intercessores.


L’Entesa per Sabadell vol que l’Ajuntament lideri el procés per impulsar el Museu Tèxtil - Entesa per Sabadell\nDes de l’Entesa per Sabadell volem denunciar la poca claredat de l’Equip de govern en relació el Museu Tèxtil i l’intent de desviar la seva responsabilitat perquè el museu sigui una realitat.\nD’ençà que es va conèixer la intenció del govern d’ubicar uns teatres al que ha de ser la seu central del MITL, el Vapor Pissit, han mantingut una posició ambigua respecte del Museu Tèxtil. Per exemple, en el ple de febrer van votar en contra de la moció d’Entesa per Sabadell, que únicament plantejava que el Vapor Pissit fos la seu central del MITL i que es preservés el patrimoni que acull. La negativa a acceptar aquests acords ens fa desconfiar de les seves intencions.\nL’equip de govern no només s’ha desentès completament del projecte del Museu Tèxtil durant més de 10 anys, sinó que, a més, l’alcalde Manuel Bustos pretén traspassar la responsabilitat d’aquest nou equipament a les entitats, quan la definició, la creació i el sosteniment del Museu recau en l’Ajuntament. La responsabilitat de fer realitat el Museu Tèxtil és única i exclusivament municipal.\nPer altra banda també és responsable de facilitar la participació i el debat per tal que tothom pugui col·laborar en el procés de disseny i en les activitats posteriors. No és acceptable que els equips tècnics dels museus municipals estiguin al marge del procés que s’està fent actualment.\nVolem recordar que l’any 1994 l’Ajuntament va aprovar el Pla de Museus, que definia les competències i línies de treball dels museus municipals, contemplant tres museus: el Museu d’Art i el Museu d’Història, que ja existien, i el Museu de la Indústria Tèxtil Llanera, que estava previst crear.\nPosteriorment, en el si de l’Organisme Autònom de Museus (OAM) es van realitzar diferents treballs, consultes i reunions per elaborar el projecte museístic del Museu de la Indústria Tèxtil Llanera, que va ser aprovat pel Consell de l’OAM l’any 1997. L’any 1998 el ple municipal va ratificar el projecte museístic i va aprovar la creació del nou museu.\nPer tant, en tot moment s’estava treballant per tenir un nou museu municipal a la ciutat i per aquest motiu es van destinar molts recursos a fer els treballs previs, a comprar els edificis necessaris i a recopilar documentació, material i maquinària.\nValorem molt positivament la participació de les entitats en el procés d’actualització del projecte del MITL, però en cap cas l’Equip de govern no pot pretendre que supleixin la seva responsabilitat en la definició i el finançament.\nDes de l’Entesa per Sabadell també reclamem la participació dels grups municipals en el seguiment dels treballs que es facin per elaborar el nou projecte i considerem que el marc de participació més adequat per fer aquest seguiment és el Consell de l’Organisme Autònom de Museus i Arxiu (OAMA), que està format per representants del consistori, dels museus municipals i de diferents entitats de la ciutat, com ara el Gremi de Fabricants, la Fundació Bosch i Cardellach, la Fundació la Mirada, l’Acadèmia de Belles Arts, etc., articulant també la participació de la Comissió de Teòrics Tèxtils.\nD’altra banda, l’Entesa s’ha adreçat a l’alcalde per demanar garanties de què en el procés de rehabilitació del Vapor Pissit i els treballs que s’hagin de fer en els propers mesos es preservaran els elements patrimonials d’aquest espai, així com el conjunt de l’Assortiment Serracant.\nLes CAV refermen en assemblea la seva voluntat de consolidació al Vallès com una alternativa realSecretariat


El emperador | laurajuanola\n← Les set caixes\ngener 29, 2015 · 4:07 pm\nEl emperador no és el millor llibre de Ryszard Kapuscinski. És més, de vegades es fa avorrit i repetitiu però tot això, Kapuscinki és Kapuscinski i té unes quantes joies i quatre anècdotes tan suculentes que fan perdonar les planes més repetitives. L’emperador és Haile Selassie i el llibre explica la seva forma de manar, governar i, finalment caure.\nKapuscinski va arribar a la capital d’Etiòpia l’any 1963 i pocs dies després se celebrava una trobada de presidents de l’Àfrica independent que presidia Haile Selassie. Els periodistes van assistir a un dinar amb els presidents i els VIPS de l’època. Explica Kapuscinscki que els comensals van ser rebuts per centenars de membres de la guàrdia imperial vestida de gala en formació i que l’entrada de Salassie al dinar va anar acompanyada del so de trompetes.\nUn cop dins el palau, hi havia un cambrer per cada 4 comensals en el que va ser un àpat pantagruèlic amb tot tipus de luxes: flors per tot arreu, focs artificials, coberteria de plata, que més d’un es va endur, i quantitats ingents de carn i fruites. Un cop acabat el primer plat, Kapuscinski veu com les sobres són portades a fora on hi ha una munió de gent famèlica que s’aplega davant del palau i que es baralla per aconseguir un tros de pa. Aquest és el país que va trobar Kapuscinski i que deu anys més tard van trobar uns reporters de la BBC que van denunciar que el país es moria de gana. Com encaren el problema que la gent es mori de gana? pregunten els periodistes. Resposta del Ministre d’Informació: “no tenim cap coneixement d’aquest problema”.\nEl llibre explica també com despatxava Haile Salassie amb els seus ministres. Ho feia de ministre en ministre. Mai hi havia reunions d’equip i cap ministre sabia de què havia parlat Salassie amb altres ministres. Les intrigues, les traïcions, els rumors i les especulacions estaven a l’ordre del dia. Salassie anava passejant pels jardins de palau i amagats entre els arbres hi havia els ministres. Apareixia un ministre de darrere un arbre, com si fos un follet, despatxava tot passejant amb l’emperador i després es retirava i mentre ho feia, com per art de màgia, apareixia un altre ministre que repetia l’operació. Sense prendre cap nota i sense cap acta es governava el país. Si us interessa saber com cau, ara fa 40 anys, i quants cops d’estat va tenir Haile Selassie, l’home que deia ser descendent del rei Salomó i la reina de Saba, llegiu el llibre.\nPodeu llegir més sobre Kapuscinski aquí.\nTagged as Africa, emperador, Etiòpia, Haile Selassie, Kapuscinscki\nOne response to “El emperador”\nRetroenllaç: Addis Addis | laurajuanola


Amb idees a la llengua | Relats en català: de desembre 2012\nRelat de fins després\nEl bloc estarà tancat fins després de festes!\nPublicat per Yves Gerbeau a 11:51\nEtiquetes de comentaris: elnumero7, llucià ferrer, penya, sang culé, SCCC, stonberg, tele\nRelat de fòbies\nUns periodistes entretenien a la gent, a través d'un canal de ràdio, parlant de la fi del món. Era el tema del dia. Ningú s'ho creia, però tothom en parlava. El dia següent era massa important com per acabar-ho tot un divendres abans de la Grossa. Tot just quan hom començava vacances. Era impossible que allò succeís. Clar que, els qui van predir tal maledicció no contemplaven ni loteries ni jornades festives, eren altres temps, tot era diferent.\nEll caminava pel centre, portava ulleres de sol. Ja feia dies que no podia dormir, tenia els ulls vermells i la llum li molestava molt. Dos ullals li havien crescut considerablement. El cor li bategava depresa. Sentia por de tothom. I portava una vida ben estranya. Ell tampoc creia en la fi del món; però mirant una església petita d'un carrer estret va veure un raig de llum caient del cel. Aquest va rebotar en una vitrina i el va enlluernar de mala manera.\nVa plorar durant uns llargs minuts, amb els ulls absolutament tancats. Després, seguint el camí diví, la por va apoderar-se d'ell. I si de veritat s'acabés el món? Què hauria de fer? Quin seria el millor final per a la seva vida?\nVa pujar a l'autobús molt decidit. Ho tenia clar. Abans de morir volia provar la carn del pecat. El policia que habitava dins seu havia desaparegut. Ni superjo ni control suprem. Per descomptat no tenia ni un gram de consciència, ni de religiosa ni ètica. Era instint pur. Un sol pensament a la ment, veure-la, besar-la, menjar-se-la.\nEn entrar al seu pis, va saludar-la amb cordialitat. Per fora semblava un home normal; per dins era un monstre sanguinari. Per sorpresa d'ella, ell li va agafar la mà. Se la va endur al dormitori. "Tranquil·la, morirem tots" li va deixar anar.\nA partir d'aleshores, sexe i sang es van barrejar. Els ulls de tots dos eren vermells del color de la passió. El llit era un altar amb sacrifici celestial. El clímax va arribar acompanyat d'un crit fort i estrepitós. Ella era morta. Ell era viu. La llum, aleshores va entrar amb força per la finestra...\nTenia tant pànic a la llum que es va tancar a un armari. Allà es va relaxar i ja no en va poder sortir mai més.\nRelat de badies\nDescansant a la Badia dels Boscos Frondosos, el Romeu fa córrer la imaginació. Li agrada pensar en un clima càlid, tot i que té els peus gelats per culpa del front polar que ha arribat a la zona. Li encanta pensar en unes noies parlant-li a cau d'orella, tot i que no hi ha cap persona al seu voltant en un radi de cinc quilòmetres. Es torna boig pensant en una cervesa ben freda, al costat d'unes xips, tot i que només pot beure aigua del pou i menjar la carn que caça. Desitjaria tenir un llibre brut, arrugat, tacat per unes gotes de cafè, ple d'aventures estranyes i alienes que se les faria pròpies, tot i que a la cova on viu no hi té ni llibres ni ordinadors.\nDescansant a la Badia dels Boscos Frondosos, el Romeu es qüestiona com és que ho pot imaginar. Es pregunta si ho pot fer perquè ja ho va viure temps enrere o si, d'altra banda, ell no ho ha viscut mai...\nRelat de pujar\nPijama que puja penjat d'un botó. Núvol que fuig d'una cançó. El soroll de l'estampida urbanita mira de reüll l'home del racó. No hi ha paradís sota la cafita del bell barracó. Se sent un timbal que crida al final de l'estació. Els joves que arriben baixen del tren carrincló. Noies que salten i ballen, fa dies que esperen el seu vagó. A fora la gent passeja sense ganes, caminen escoltant el gran tro. Plou durant una estona i les velles s'amaguen al bar, un cafè, un vichy i un cigaló. Avui algú acabarà ferit, no se sap si per art de màgia o per una cansada entonació.\nRelat de mentides\n"Tota la vida dient mentides comporta certes malalties". El doctor és molt explícit, i no li tremola la veu quan mira fixament el pacient. "No creuràs que ens empassem tot el que ens expliques, no? La teva dona ens truca després de cada sessió, ens relata la seva visió particular. Un fet que ens ajuda a entendre millor el teu món, creat a base de fal·làcies i escenes irreals. Però, saps una cosa? Estem, i parlo en plural perquè tot l'equip estem d'acord, encantats amb tot el que ens expliques. Per això anem variant i, tot sovint, et trobes un psiquiatre diferent. Tenim disputes internes per veure qui et tracte. A tots ens agradaria tenir-te de pacient. I el més increïble és que l'interès que tenim en tu no és mèdic. Ens importa ben bé poc quina patologia tinguis, ni tan sols estem interessats en curar-te. El que de veritat ens mou és sentir-te. Les teves històries ens encanten. Tens una imaginació sensacional! La teva visió del món és única, no ens estranya gens que siguis escriptor".\nRelat de mofa\nDe fosca nit canta la cançó. D'alegre moment parla l'orador. Tot plegat crea un ambient trist i ple d'un patetisme solemne. Són vespres d'estrelles il·luminades i gent plorant de joia. L'home verd no troba qui l'acompanyi. Anirà sol, vagant de carrer en carrer. Fins trobar-se, gràcies al sant miracle, una dona amb una gran capa vermella, porta una caputxa negra i aguanta, amb una mà, una safata. Aquí descansen dos ulls. No són els seus, no són els de ningú. Haurien de ser pel cec que ronda pel barri. Però aquest no veu res i, naturalment s'ha perdut tal esdeveniment santíssim.\nA l'altre costat del carrer, un mut veu l'escena i busca, desesperat, una santa que li ofereixi una boca nova, però no pot parlar i la iaia del quart segona no l'entén quan ell parla amb signes.\nSón escenes quotidianes, bodegons metropolitans, que en forma de costumisme satíric apareixen cada any sense que Déu Totpoderós pugui evitar la mofa.\nRelat de telefonistes\nLa telefonista fuma com una desesperada. Ho fa mentre truca a totes les persones que té apuntades al paper. Un tècnic ha creat una base de dades a partir d'un extret il·legal que van robar-li a la competència. Ho van fer per ordre directa del Director Executiu, que segueix fil per randa la filosofia de l'empresa, creada i publicada en un llarg informe per la Junta de Directors ara fa un any. Ella és el punt final d'un procediment de dubtosa ètica. És la galta que rep els cops dels irats oients.\nQuan ja porta vuitanta tres trucades -totes elles amb resultat negatiu de compra-, despenja un home amb una veu que ella troba molt interessant. Pensa en deixar anar el discurs ràpid i penós que li han escrit per convèncer als possibles clients, però canvia d'acció i es presenta, amb una veu suau i dolça. Li explica qui és, on està, per qui treballa i com va vestida.\nL'home s'interessa per tot el que sent. Sobretot quan ella li descriu, amb tot detall, com és la roba interior que porta.\nLa conversa dura una hora, els dos s'han posat calents. Ella ha anat al lavabo de l'empresa i segueix parlant amb ell. Està nua, es toca. Ell és sol a casa, també està completament despullat. Naturalment, també s'està tocant. L'onanisme els uneix molt més del que la promoció telefònica els hauria separat.\nRelat de conills\nImagineu-vos, estimats lectors, un bosc ple de pins i d'arbustos verds. El soroll del riu baixant alegrement. El cant d'uns ocells que sobrevolen les copes dels arbres. Els rajos solars passant a través de les fulles. El vent, fred, però no glaçat, colant-se entre els troncs. Les ombres passejant amagades, pel record dels que ja no hi són. És un verd paratge, un univers cromàtic joiós i sensitiu. On uns conills juguen i es reprodueixen. Corren per fora del cau. Tornen a entrar-hi. A dins, s'uneixen en un sol cos, es mouen ràpidament. Després tornen a sortir. Corren altre cop. Alternen la intimitat i l'estat públic, no els fa vergonya res. Són dos animals procreant.\nImagineu-vos ara, estimats lectors, una ciutat bruta i grisa. El soroll dels claxons eixint entre el so dels cotxes brunzint sense parar. Una dona crida, quan li arrenquen el bolso de la mà. Un home parla en to alt per telèfon, com si el seu oient no l'escoltés. Dues veïnes es creuen i no se saluden; ni es miren. El venedor ambulant observa si apareix la policia. És un paradís gris i emboirat. On una parella madura juga i s'estima. No els veu ningú, fa estona que són al llit. Poca llum entra a l'habitació de casa seva. Ell ha encès unes espelmes, ella ha posat música. Fa estona que juguen i riuen, només duen roba interior. Les mans acaricien els cossos amb suavitat. Els llavis exploren la pell en tots els seus racons. Queden nus i s'ajunten en un sol cos. Es mouen ràpid, però també lent. L'ambient és tan càlid que els vidres s'entelen i l'habitació enfosqueix encara més. Són dos animals estimant-se.\nRelat de programa\nQuan la televisió s'apaga, l'home cec aplaudeix amb força. És el crit del mut que vol saber de coses que no sap el pensador. Sense canons ni bales, lluiten els pacifistes pel carrer desert. I se sent a la dona com crida. És un esglai trist, terrorífic, amagat entre carrers obscurs. Els voltants són errants i la proximitat és llunyania. Només hi són ells dos i... desgraciadament, el crit acaba.\nSense gemec ni por, comença la solitud. Agenollada, es treu l'anell del dit. S'arrauleix i inicia un plor. El racó és casa seva, no vol sortir d'aquell trist paratge desolador. Segueix sola, però ell és allí. La força de les seves mans brutes continua abusant d'ella mentre, morta de fred, el seu plor converteix els seus peus en un toll brut i fastigós.\nNua, dessolada, plorarà tota la nit. Una fina capa de llagrimall li cobrirà l'òrgan visual i, per unes hores, no hi veurà. Però per la resta de vida, ja res sentirà.\nEs pot sentir com plora, gota a gota. Però no es pot veure on és, morta a morta.\nRelat de pipes\nSense presses, s'asseu al seu balancí. Fa anys va fabricar una peça de fusta que li serveix de bloqueig pel balanceig, avui la fa servir. La cadira no es mou. Encén una pipa amb molta cura. Aspira i omple els pulmons d'un gust antic i càlid. L'únic soroll de l'habitació és el tabac cremant davant del seu nas. A la memòria, anys i anys de records alterats i modificats al seu gust. No recorda cap passatge tenebrós. No ha viscut ni por ni malaltia. Tot ha estat subtilment arreglat dins la seva ment. Tranquil·litat i calma. Serenor i paciència. Respira profundament assaborint cada un dels instants que ell mateix ha creat. No li importa si són certs o falsos. Per ell, la vida ha sigut així.\nAparta un llibre que té a la taula. Ell n'és l'autor. Es titula: "Anàlisi freudiana i estigmes maquiavèl·lics del Perro andaluz". A sota hi ha un ganivet, l'agafa, l'apropa a la cara i, sense produir cap crit, dissecciona l'ull. Aquest cau suaument sobre la seva mà esquerra. El neteja. El posa dins d'un got d'aigua per treure-li la sang. Tanca les parpelles i les cus meticulosament.\nAltre cop reprèn la seva activitat preferida, xucla la pipa i recorda el que ell ha creat en el seu imaginari.\nEs passeja entre bambalines. Podria fer-ho amb un tambor a una mà i un plataret a l'altra; però no, la seva discreció és, sempre, màxima. Fins i tot quan ha de dur la contrària, introdueix un moment de dubte, de pausa, per aplanar la resposta negativa. El seu pas discret, però, troba, tot sovint, algun fet nerviós que li provoca una ensopegada. Un cop involuntari, una disculpa, el seu rostre vermell, sobretot les orelles i el nas.\nSap que l'observen, això l'incomode, però és la seva feina. A més, no hem d'oblidar que, ni que sigui en el fons del nostre interior, tots els humans desitgem ser admirats. Per què, sinó, portaria una faldilla curta negra, molt curta; sobre uns legins també negres? Tota ella és una ombra, en la que destaca el seu cabell recollit, desordenat, que no és altre cosa que un reflex d'ella mateixa. Parla i gesticula amb una serenor caòtica que, si bé podria desesperar algú amb pressa, endolceix qui l'escolta amb espera.\nRelat de festes\nPomes, peres, plàtans. Conductors suïcides que porten casc. Veles sense vent. Pobres amb diners. Vides que contemplen un horitzó ple de no-res. Tot embolicat per Nadal. Ara ve el gall, la sopa, tot junt i preparat perquè ho puguem pagar amb targeta o amb efectiu. No calen les gràcies, les cues ja ho són prou. Sous indecents, per jovent i per vells. Horaris infernals, de treballadors temporals. Cau la neu i alguns riuen. Plou i tots es tapen. Uns venen paraigües. La farola els aguanta l'ànima. D'altres compren il·lusions, sota la llum de la ficció. No cauen sinó moren, són àngels que alguns veuen.\nArbre, arbust, arrel. Aviadors temeraris amb pla de vol. Ulleres sense ull. Rics amb pobresa. Morts que no veuen res en una vertical plena de llum. Crist salta a l'escenari i els seus fidels seguidors aplaudeixen amb deliri. És l'hora de resar. Cal agenollar-se, implorar i suplicar. Beure la sang de crist. Menjar el cos sagrat. Convertir-se en una ovella obedient. No hi ha temps per l'infortuni, ni el desig, ni la maledicció. Només sants i santes, tots vestits amb el mateix patró. El cel ens espera, sigui ara o demà. No cal córrer, tan sols hem d'esperar.\nRelat de farts\nNi putes plenes de bótox, ni galants sense cor, ni homes invisibles que no saben ni parlar, ni cavalls de Troia, ni bicis sense rodes, ni històries camuflades, ni tan sols pol·ligoners barats que es disfressen d'intel·lectuals per impressionar els que no saben llegir.\nEls núvols han tornat a la ciutat. Plou sobre terres mullats plens de propaganda electoral. Cares amigables, somrients, que s'amaguen ara entre tolls d'aigua pudent. Ha tornat tot al seu lloc. La carronya propagandística serveix al rodamón per tapar-se del fred nocturn. Les cartolines d'anuncis solapats es converteixen en taps pel clavagueram. L'aigua s'estanca i es podreix. La societat viu bruta i, sense sol ni llum, els habitants surten al carrer observant les mentides del passat. Ni felicitat ni futur. ni esperança ni desig. Després del mateix de sempre, esdevé el de sempre, més del mateix.\nQuè ha de fer ara la ciutadania? Seguir escoltant? Continuar empassant? Estem farts -crida l'orador celestial amb veu irritada per acabar el seu discurs- de seguir sent la meuca de calces baixades. Estem farts de menjar de les vostres sobres. Estem farts, però seguim donant-vos confiança. Qui sap si ens mereixem tot el que ens passa...\nEtiquetes de comentaris: anunci, bòtox, calces, ciutadans, cor, eleccions, polítics, prostitutes, putes, roba interior, rodamón\nRelat de tallar\nQuan el doctor comença a tallar amb el ganivet, en Joan pensa en la forquilla.\n-On és la forquilla? I el got? Podem seguir amb aquest procés sense tenir la taula parada? Cal començar ara? Quan encara no hi som tots? Ni tan sols els familiars més directes... On és la seva dona? No hauria de veure-ho ella? I la música? Se suposa que és un moment solemne, no? Ni música, ni espelmes, ni un ambient càlid que creï una sensació més agradable... Ens estem deshumanitzant, doctor. No pot ser que faci aquestes coses tot sol, amb el rostre tapat i amb aquest posat de fàstic. Trobo que estem perdent els valors... I parlo de valors, eh, doctor, no pas de tradicions. Perquè si analitzéssim el que està fent partint de les tradicions... els cristians veurien impossible tallar el menjar sense haver resat! I els hindús... bé... els hindús ja ni li explico... Tot plegat em sembla una falta de respecte. Per ell, per mi, per vostè, pel món en general! Perquè vostè no ho sap, però un acte com aquest té transcendències globals. Un simple ganivet... tallant per on talla... obrint el que obre... Vostè, doctor, troba normal fer una autòpsia a un restaurant?


Aires de Champions a la Ciutat Esportiva - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesAires de Champions a la Ciutat Esportiva\nAires de Champions a la Ciutat Esportiva\nUn vídeo de sis minuts repassa l’entrenament i les rodes de premsa prèvies al partit de la Lliga de Campions contra el City\nPiqué i Messi, durant l'entrenament / FOTO: MIGUEL RUIZ-FCB\nA la Ciutat Esportiva ja es respira ambient de Champions. Un dia abans de rebre la visita del Manchester City al Camp Nou el primer equip del FC Barcelona ha dut a terme a la Ciutat Esportiva el penúltim entrenament abans del partit. S’han exercitat els 23 disponibles, els mateixos que quedaran concentrats aquest dimarts a la nit de cara a la tornada dels vuitens de final.\nUn cop acabat l’entrenament, Javier Mascherano primer i Gerardo Martino després s’han dirigit fins a la sala de premsa de la Ciutat Esportiva per atendre els mitjans de comunicació en la clàssica roda de premsa prèvia als compromisos de la Lliga de Campions.\n“No ens doneu per morts encara”, ha declarat el defensa blaugrana en ser preguntat per la situació de l’equip, que ve de perdre per 1-0 a Valladolid. El tècnic, per la seva banda, ha apuntat que el millor és oblidar el 0-2 de Manchester: “Hem de pensar aquest partit com si fos una segona part i anant 0-0. No podem tenir al cap l’especulació”.\nContra el City, amb els 23 disponibles


Anàlisi dels resultats de la CUP al Baix Llobregat | Periodista Itinerant\nResumint, el Baix Llobregat és una de les comarques més complicades per la CUP, que pot créixer en el futur sobretot gràcies a la radicalitat democràtica que aplica a la seva praxis política i a la seva defensa d’un model econòmic totalment diferent en un moment de gravíssima crisi. A Molins, el seu gran bastió comarcal, és on millor se n’ha sortit el 25-N, mentre que a Martorell, on ja va anar als comicis locals de 2007 i 2011, les xifres també són raonablement bones. Posats a fer-ne una lectura positiva, es pot dir que allà on ha baixat percentualment, com a Sant Joan Despí i Sant Boi, la CUP ha guanyat vots, que caldrà veure si consolida. En canvi, als pobles petits de la comarca en general obté resultats força bons, situant-se al voltant del 4% dels vots (o superant-lo), situació que no es dóna a les ciutats més grans, on no arriba al 3%. Malgrat això, cal destacar els més de 900 vots sumats a Cornellà, la població més gran del Baix, que equivalen al 2,3% dels sufragis. Tot plegat em porta a pensar que el 2015, veure’m força més de 5 llistes de la CUP a les eleccions municipals, sobretot després de la bona experiència dels nombrosos grups de suport que s’han creat de cara al 25-N, molts dels quals, de ben segur, tindran continuïtat.\nL'entrada va ser publicada el Països Catalans, política i etiquetada 25--N, Baix Llobregat, Catalunya, CUP, eleccions al Parlament, esquerra independentista, independència, Parlament, Política, Sant Vicenç per marcfontribas. Guarda l'enllaç permanent.


El vicepresident, senyor Josep-Lluís Carod-Rovira; el secretari de Política Lingüística i president del CPNL, senyor Bernat Joan; el senyor Andreu Bosch, en representació de l'Associació Catalana de Municipis i Comarques al CPNL; el senyor Carles Martí, en representació de la Federació Catalana de Municipis i Comarques al CPNL i vicepresident del CPNL; la directora de Planificació i Foment de la SPL i vicepresidenta del CPNL, senyora Paquita Sanvicén; el que fou primer president del CPNL, senyor Miquel Reniu, i la gerent del CPNL, senyora Pilar López, han format part de la taula presidida pel vicepresident del govern de la Generalitat de Catalunya.\nPel que fa al CNL del Vallès Oriental, hi han assistit Pietat Sanjuán i Trujillo, regidora de l’Ajuntament de Granollers i presidenta del Consell de Centre i, Daniel Novo i Sánchez, regidor de l’Ajuntament de Mollet del Vallès i membre del Consell de Centre.\nEn la cloenda, el vicepresident ha aplaudit la tasca del CPNL i els projectes “molt potents” que de forma “discreta i continuada” impulsen els centres de normalització i que han servit perquè “avui tinguem una llengua de més qualitat, uns parlants amb més coneixement i més confiança per expressar-se en català”.


Curs SCRATCH - Escola El Polvorí\nCompetències digitals: SCRATCH\nEl pensament computacional, entès com a metodologia d’anàlisi i resolució de problemes, esdevé una de les habilitats fonamentals per als nostres alumnes, immersos en una societat canviant on la tecnologia hi juga un paper fonamental.\nLa competència digital ha d’estar, doncs, assegurada i ha de permetre la transformació dels nostres alumnes de consumidors de productes digitals a creadors.\nMés enllà de la creació de programes, el pensament computacional com a metodologia pot aplicar-se a qualsevol àmbit on un problema necessiti ser analitzat i resolt. De la mateixa forma, la creació de programes informàtics com a activitat d’aprenentatge a qualsevol àmbit.\nTenint en compte aquestes premisses, es desenvolupa el projecte Scratch Challenge dirigit als alumnes de primària.\nEl curs d'Scratch que s'imparteix a l'escola té com a objectius bàsics:\nIntroduir la programació als nivells de primària (Cicle Superior).\nTeniu accés al curs a través del navegador que trobareu a la part esquerra superior.\nHi ha cinc mòduls diferents i cadasqun té 12 sessions.


Trànsit ha fet una valoració positiva de l'increment dels controls amb vehicles camuflats dels Mossos\nRedacció 23/04/2019 - 07.36 Actualitzat 23/04/2019 - 14.32\nRetencions aquest matí en diferents punts de la xarxa viària catalana\nSis persones han mort a les carreteres catalanes durant les vacances de Setmana Santa. L'any passat hi va haver cinc víctimes mortals. Trànsit ha alertat de les conductes imprudents al volant i ha valorat positivament la feina dels vehicles camuflats dels Mossos d'Esquadra.\nDels accidents amb víctimes, almenys dos han estat causats per imprudències. Es tracta de l'atropellament d'una dona aquest diumenge a l'AP-7 després d'haver baixat del seu turisme i de l'accident el divendres 19 en una pista forestal a Avinyó, al Bages, on el cotxe que conduïa un jove sense carnet va bolcar i va causar la mort d'una menor.\nEl director del Servei Català de Trànsit, Juli Gendrau, ha explicat que les patrulles de cotxes camuflats han permès des de principis d'any incrementar un 60% el nombre de multes per infraccions, sobretot als accessos a l'àrea metropolitana. Gendrau ha fet una crida a la "responsabilitat i a la consciència de cadascú" a la carretera perquè "ara que ve el bon temps" no hi hagi accidents per conductes imprudents, com alguns d'aquesta Setmana Santa.\nL'operació tornada dels prop de 600.000 vehicles que van sortir de vacances s'ha fet de manera esglaonada. Aquest dilluns al matí hi ha hagut cues importants a l'AP-7 i a l'AP-2 a Roda de Berà i Esparreguera a causa de dos accidents. També hi ha hagut retencions a la C-16, al Berguedà.\nTopada entre quatre cotxes aquest matí a la B-23\nI també hi ha hagut llargues cues a primera hora d'aquest matí a l'autopista B-23 al terme municipal de Sant Feliu de Llobregat arran d'un accident.\nQuatre vehicles han xocat poc abans de les sis del matí quan circulaven en direcció a Martorell. Un dels conductors ha baixat del vehicle i ha estat atropellat. Ha patit ferides greus. Hi ha retencions, però tots els carrils ja estan oberts.\n🔴 Retencions també a la B-23 des de l'Av. Diagonal fins a Sant Joan Despí ➡ Martorell, a causa d'un #accident anterior\nℹ Ara tota els carrils oberts pic.twitter.com/nzTj6Hr8Rz\n Trànsit (@transit) 23 d'abril de 2019


Santa Maria de Vallbona - El Temps de les Arts\nCimbori de l’església major de Santa Maria de Vallbona. Font: Monestir de Santa Maria de Vallbona.\n07 febr. 2020 02 des. 2019 per Damià Amorós Albareda\nEls monestirs cistercencs de Poblet, Santes Creus i Vallbona, tots dedicats a Santa Maria, a les comarques de la Conca de Barberà, l’Alt Camp i l’Urgell a les demarcacions de Tarragona i Lleida, formen des de fa més de vint anys la Ruta del Cister, també coneguda com a ruta dels monestirs reials de Catalunya.\nEl monestir de Santa Maria de Vallbona, l’únic dels tres monestirs habitat per una comunitat de femenina, també és l’únic que ha conservat l’activitat gairebé ininterrompuda des del moment de la seva fundació. Poblet resta sense comunitat entre el 1835 fins al 1940 i Santes Creus segueix sense comunitat, tot i que s’utilitza la seva església com a parroquial.\nVista exterior del Monestir de Santa Maria de Vallbona. Font: Wikicommons.\nEl conjunt del cenobi de Vallbona, representa un dels espais patrimonials més destacats del panorama nacional. Amb un especial interès dins de l’arquitectura medieval. Com als altres monestirs de la Ruta de Cister, trobem el pas del romànic al gòtic. Fet que el converteix amb un veritable manual d’arquitectura que va des del segle XII al XV, en el seu cos principal però que s’expandeix fins als nostres dies amb l’evolució de les arts aplicades a les finalitats religioses i necessitats de la comunitat.\nCom en la resta de monestirs, el claustre és l’epicentre. On des del qual tot s’expandeix amb una sèrie d’eixos dedicats a les diferents etapes de la vida monàstica i religiosa de la comunitat. A Vallbona el claustre mostra perfectament les diferents etapes constructives, des del segle XII al XVI. Amb elements que ens presenten elements romànics, gòtics i renaixentistes.\nClaustre del monestir de Santa Maria de Vallbona, Font: Wikicommons.\nDes del claustre accedim a diferents espais, potser un dels més destacats, per la seva singularitat en el cas vallboní, és la sala capitular. L’espai de reunió de la comunitat, on cada vespre realitzen la lectura d’un dels capítols de la Regla de Sant Benet, text que dona nom a l’espai. A diferència de les altres sales capitulars, prototípiques dels monestirs cistercenc, la de Vallbona s’obre amb una planta trapezoïdal, on destaca la gran porta d’accés. Presideix l’espai una talla de la Mare de Déu de Misericòrdia, atribuïda a Pere Joan realitzada sobre terracota i amb policromia. Com és habitual, una de les altres funcions de la sala capitular d’un monestir cistercenc, acollí la sepultura d’algunes de les abadesses de la comunitat.\nLa presència geogràfica, dels tres monestirs, no és deixat a l’atzar. Tampoc la seva pertinència espiritual, vinculada a l’Orde del Cister –la que més s’expandí per la Catalunya Nova-, resta en un afer menor. Tots els motius del fet que Vallbona existeixi estaven presents abans de la seva fundació. Aixecar un monestir, en aquelles terres i en aquells moments, fou un fet premeditat.\nPartint des de la mateixa sala capitular, accedint per una porta lateral, podem accedir a l’església major del monestir. El temple, de planta de creu llatina i una sola nau habitual en les edificacions destinades a les comunitats femenines, mostra com en altres dependències del conjunt la contínua convivència d’elements romànics i gòtics. Propi dels monestirs cistercencs aixecats en aquell moment.\nTomba de la reina Violant d’Hongria a l’església major de Santa Maria de Vallbona. Font: Wikicommons.\nDespullada de grans conjunts artístics, com segurament trobaríem a l’església abans de la desamortització de Mendizábal o Guerra Civil, com serien el retaule major o d’altres elements. Trobem encara restes del passat esplendorós, fora d’elements arquitectònics, com és el cas de la senzilla sepultura de la reina Violant d’Hongria -en hongarès Árpád-házi Jolánta– Esztergom, Hongria, ca. 1216 – Osca, Aragó, 1251) o de la seva filla Sança d’Aragó (Barcelona, ca. 1241-1247 – Jerusalem, abans de 1291) una davant l’altra a la capella major de l’església.\nTrobem d’altres sepulcres, amb més o menys detall artístic, a més d’elements escultòrics a les portes d’accés, des del claustre i l’exterior del monestir. Com també d’altres sepultures a una de les façanes exteriors.\nTalla del Mare de Déu de la Misericòrdia, atribuïda a Pere Joan.\nPresideix l’església una bella talla de la Mare de Déu, que juntament amb la de Misericòrdia i la Mare de Déu del Claustre formen la tripleta d’escultura medieval vinculada a la Mare de Déu a Vallbona.\nSense deixar l’església, i destacant els diferents conjunts artístics del temple, no podem deixar de mencionar un interessant conjunt del Sant Enterrament, situat al final de la nau central. Conjunt que s’ha de relacionar amb un altre Sant Enterrament, avui en dia només conservat fragmentàriament, realitzat en alabastre per Damià Forment, un dels millors escultors del renaixement a casa nostra.\nRetornant al claustre, s’articulen les estances que actualment utilitza la comunitat: cuina, menjador, taller de ceràmica, arxiu –un dels fons monacals més importants de Catalunya-, dormitoris o l’hostatgeria.\nEn els últims anys, la comunitat i les administracions -especialment la Generalitat de Catalunya amb l’Agencia Catalana del Patrimoni Cultural-, han realitzat una forma inversió de millora a Vallbona. Centrada sobretot en l’atenció al visitant i l’obertura d’un nou espai museístic.\nDetall d’un dels audiovisual de l’espai museístic de Vallbona. Font: Monestir de Vallbona.\nAquest nou equipament, que s’inclou a la visita del monestir, s’ha centrat en la vida en comunitat de les monges de Vallbona. Dividit en tres àmbits: la vida i història de la comunitat, l’escriptori –on vol explicar-se la importància d’aquest conjunt pel monestir- i la farmàcia. Espais en què s’han utilitzat una combinació de noves tecnologies i elements patrimonials reals per a crear un espai proper i planer pel visitant.\nMostra de l’aposta de les administracions, societat i comunitats, en el cas de Vallbona i Poblet, per a la millora en la conservació i difusió del seu ric patrimoni.\nLes catedrals del vi Escaladei, un indret de somni Luxe i oci a la Vil·la romana dels Munts Una setmana de museus i jutjats\nEtiquetes Vallbona de les Monges Navegació per les entrades


Ofimatic - Suport al prescriptor - Ofimatic - Suport al prescriptor - Disseny i Tecnologia\nInici / Suport al prescriptor / Disseny i Tecnologia\nEspai de treball interconnectat\n• Optimització del metre quadrat\n• Millora de la col•laboració\n• Atreure, desenvolupar i retenir el talent\n• Construir la marca de la Companyia\n• Ajudar a millorar el benestar en el treball\nLa innovació arriba a l'oficina. La nova generació del treball espera que la tecnologia estigui disponible durant el dia, cada dia. Les empreses innovadores fan servir el media:scape de Steelcase, una combinació de mobiliari i tecnologia que permet presentar i intercanviar informació amb facilitat en les reunions de treball.\nEstà dissenyada per a les aules i allà on es necessiti un espai de treball personal per escriure ajustable, seients que s'adapten perfectament a les diferents postures dels usuaris i espai d'emmagatzematge. Les seves rodes giratòries li proporcionen un elevat grau de mobilitat, fomentant així la participació i la comunicació a classe.\nEs tracta d'una butaca de treball i alhora de reunió i d'espera, la multifunció, ergonomia i disseny són els seus principals arguments; sincro, giratori i versatilitat els seus avantatges: una butaca totalment nova a l'oficina del futur.