Son Pacs\nÉs situada vora la carretera de Sóller, entre Son Cabrer, Son Togores, Son Llorenç, Son Rossinyol, Son Dameto, Son Sametes, el centre penitenciari i la carretera de Valldemossa.\nSobre els orígens de la finca, hi ha documentació procedent de l’Escrivania de la Casa Sagrada del Temple que indica que l’acta de constitució de la possessió s’efectuà el 22 d’abril de 1398, quan n’era propietari Francesc Perera.\nMés endavant, passà a la família Castell, de qui prengué la denominació de Son Castell, que era l’antropotopònim amb què es coneixia la possessió abans d’aparèixer documentada com a Son Pacs.\nEl 30 de maig de 1576, la possessió passà a Nicolau de Pacs, prior reial de l’Escrivania de la Casa Sagrada del Temple, en virtut d’unes reials sentències que signaren al seu favor Jeroni Castell de Morlà i el seu fill Ramon: «[...] Y el dit D. Jordi Castell [i Santjoan] la dita possessió tenia y posseïa en virtut de los títols que se citan en lo acte de venda de la matexa, anul·lada en virt. de ditas reals sentèncias que firmaren D. Geroni Castell de Mol·là y D. Ramon, son fill, a favor de D. Nicolau Paix, prior real en la Escrivania de la Casa Sagrada del Temple, en poder de Melchor Sans, nott., escrivà de la matexa, dia trenta de maix de mil cinc-sents setante-sis, en cuyo acta de venda se cita per títol radical la adquisició de dita possessió que féu don Francisco Parera ab acte continuat en dita cúria via civil vint-y-dos de abril de mil tres-cents norante-vuit» (ARM, Prot. R-218, f. 93-107).\nEl referit Jordi Castell i Santjoan morí el 1515 sense deixar descendència i fundà un fideïcomís a favor de la seva germana Francesca, casada amb Berenguer Serralta (Bover, 1983: 104). Per aquest motiu, més endavant els Serralta pretendran la propietat de Son Pacs.\nSegons dades aportades per Damià Ferrà-Ponç a la Gran Enciclopèdia de Mallorca, aquell mateix 1576 la possessió era de Pere de Pacs, cavaller i procurador reial de Mallorca, i era valorada en 1.600 lliures (GEM, XII, 134).\nEl 1578, pertanyia a Miquel de Pacs, segons es documenta als Estims d’aquell any; la ressenya diu així: «Lo rafal de mossèn Michel Pachs, [valorat en] onse milia liures.» Confrontava amb Son Cabrer, de Pere Cabrer; la Torre de n’Hug, d’Huguet Santjoan; Son Dameto, d’Albertí Dameto; Son Llorenç, de Jordi Nunis de Santjoan, i Son Rossinyol, d’Antoni Rossinyol de Defla i Sala (ARM, D-1251: f. 144r-145r).\nEl 1600, era integrada per dues propietats i tenia dret d’aigua de la síquia de la ciutat. Confrontava amb el camí de Sóller, la Torre de n’Hug, Son Sardina, Son Gual i el camí de Valldemossa i Son Dameto. Tenia cases i era dedicada a conreu de cereals, lleguminoses i hortalisses. Feia una renda anual de 630 lliures (GEM, XII, 134).\nEl 1634, pertanyia al noble Pere de Santacília i Pacs (1592-1669), almirall, absent del regne, procurador reial de Mallorca i capdavanter del bàndol dels Canamunt, qui l’havia heretada per línia materna. Hi havia conreus de lli i feia una renda anual de 616 lliures, 12 cavallons de palla de blat, sis de palla d’ordi, dues somades de cebes i dues de carabasses (íd.). Pere de Santacília fou el personatge central de les banderies entre Canamunts i Canavalls del segle XVII. Era fill de Margalida de Pacs i Burgues (†1611) i de Joan Miquel de Santacília i Togores, pel matrimoni dels quals les famílies Pacs i Santacília entroncaren. Es casà dues vegades. La primera, amb Magdalena Togores i Muntanyans, amb la qual tengué tres fills, Joan Miquel (†1668), Elionor (1644-1677) i Nicolau (†1694). En segones núpcies, es casà amb Elionor Despuig i Santacília (†1680), amb qui no tengué descendència. Morí dia primer de desembre de 1669 i nomenà hereva universal la seva filla Elionor, qui casà amb Gabriel de Berga Sanglada i Valentí (†1717) (Albertí, Rosselló i Vibot, 2002: 51-52).\nFruit del matrimoni entre Gabriel de Berga Sanglada i Valentí i Elionor de Santacília i Togores Muntanyans nasqueren Gabriel (1662-1706), Nicolau (†1740) i Beatriu. El primer es casà (1699) amb Isabel Safortesa i Sureda de Santmartí (1681-1746), amb qui tengué tres fills, Gabriel (1705-1754), Elionor i Beatriu (1704-1774), i morí (1706) d’un tret al pit com a conseqüència de defensar la causa de Felip V contra els partidaris de l’arxiduc Carles d’Àustria (íd.: 54-55).\nEl 1685, n’era propietari el noble Nicolau de Santacília i Togores Muntanyans (†1694), germà d’Elionor, segons els Estims d’aquell any. El document diu textualment: «Lo rafal Son Pax, de don Nicolau Santacília, del hàbit de Alcàntara, [valorat en] setse milia lliuras.» Confrontava amb Son Togores, d’Antoni de Verí; Son Llorenç, del mateix Verí; Son Rossinyol, de Domènec Belloto; Son Sametes, de Gregori de Sales; Son Dameto, de Joan Dameto, i Son Cabrer i els Banys dels Moros, de Joan Cabrer (ARM, D-1253: f. 190v, 192v, 200r). Nicolau de Santacília i Togores Muntanyans, fill de Pere de Santacília i Pacs, fou cavaller de l’orde d’Alcàntara, capità de cuirasses, patge de Felip IV i uixer de Carles II (GEM, XV, 122).\nA la mort de Gabriel de Berga Sanglada i Valentí (1717), les famílies Berga i Serralta iniciaren disputes sobre la successió als béns i heretat de Jordi Castell i Santjoan, que incloïa la possessió de Son Pacs. Els Berga, com a hereus dels Santacília i, al seu torn, dels Pacs. Els Serralta, com a successors del fideïcomís fundat (1515) per Jordi Castell i Santjoan a favor de la seva germana Francesca, casada amb Berenguer Serralta. Cal recordar que els Castell havien lliurat la possessió a Nicolau de Pacs pel compliment d’una sentència.\nEl 3 de setembre de 1734, la Reial Audiència publicà una sentència, confirmada pel Real i Suprem Consell de Castella, segons la qual fou declarada a favor de Dídac Serralta i Castell la successió als béns i heretat de Jordi Castell i Santjoan, i que la possessió de Son Pacs li pertanyia per estar compresa dins l’heretat. En aplicació d’aquesta resolució, Gabriel de Berga i Safortesa (1705-1754), nét de Gabriel de Berga Sanglada i Valentí, la hi hagué de lliurar. Dídac Serralta i Castell era fill d’Antoni Serralta i nét de Miquel Joan Serralta i Castell. Aquest darrer féu donació universal a favor del seu fill Antoni el 16 de maig de 1677 davant el notari Llorenç Busquets (ARM, Prot. R-218, f. 99v-100r). El 1685, Miquel Joan Serralta i Castell era propietari, al terme de Ciutat, de Son Pellisser, Son Llompart, Son Pocapalla i la Torre de n’Hug, situades totes prop de Son Pacs (ARM, D-1253).\nDídac Serralta i Castell morí el 30 de juny de 1739, amb testament que ordenà el 31 de juliol de 1727 davant el notari Miquel Dameto, en què nomenà hereva usufructuària la seva esposa, Elionor Sureda, i hereu propietari, el seu fill Antoni Serralta Castell i Sureda, amb substitucions per al cas de morir sense fills. En aquella època, Son Pacs confrontava amb el camí de Sóller, el torrent d’en Barberà, Son Togores, el camí de Valldemossa, Son Sametes i Son Dameto. Tenia cases, jardí, safareig i hort. Tenia dret d’aigua de la síquia de la ciutat. Era dedicada a magraners, conreus de cereals, lleguminoses, alfals i hortalisses (ARM, Prot. R-218, f. 99v; GEM, XII, 134).\nA pesar de la sentència publicada per la Reial Audiència el 1734, Gabriel de Berga i Safortesa encara mantenia plets civils contra Elionor Sureda, viuda de Dídac Serralta, ja que entenia que la possessió de Son Pacs i dues peces de terra més, dites el Fonollar i na Vinyals, li corresponien. Un document de dia 6 de novembre de 1747, en poder del notari Antoni Joan Serra, en parla: «Ante mí, Antonio Juan Serre, [...] pareció lo señor Dn. Gabriel de Berga y Çaforteza, cavallero de la orden de Calatrava, [...] dava y otorgava todo su poder [...] al Dr. Dn. Bernardo Clar, p.ro, si bien ausente havido como si fuera pnte. residente en la R.l villa de Madrid, corte del Rey Nuestro Señor, para que en su nombre y representando su misma propia persona siga e intervenga en todos y qualesquier negocios y pleitos civiles y criminales principales y de apelación [...] para seguir la causa de suplicación tiene interpuesta del R.l auto dado por la R.l Aud.a de este reino en 19 de abril 1735 en la causa sigue contra la señora Dª. Eleonor Sureda, vª. de Dn. Diego Serralta y Castell, en el nombre que usa, en que se mandó poner en poss.ón del predio llamado Son Pax, olim Son Castell, con todas sus pertenencias, comprehendidas también las dos piezas de tierra, una llamada el Fonollar y la otra ne Viñals [...]» (ARM, Prot. S-742, f. 41v).\nEl 1741, Son Pacs, juntament amb el Secar, era valorada en 30.000 lliures i feia una renda anual de 3.510 lliures (GEM, XII, 134).\nEl 1747, feia una renda anual de 700 lliures, 25 cavallons de palla, un sou d’alfals cada dia, sis dotzenes de magranes agredolces, quatre somades de cebes, quatre dotzenes de carabasses i dos parells de capons (íd.).\nAntoni Serralta Castell i Sureda morí sense descendència el 6 de febrer de 1753 i fou sepultat al convent dels Caputxins extramurs. En virtut de les substitucions disposades per son pare, Son Pacs passà al seu germà, Josep, qui també morí sense descendència el 9 d’abril de 1762, per la qual cosa la possessió correspongué a la seva germana, Elisabet, casada amb Joan Capocelatro, «la qual tenia y posehïa la referida poseció Son Pax en virtud de las substitucions fetas a son favor per Dn. Diego Serralta, son pare, en son últim testament [...]» (ARM, Prot. R-218, f. 99v-100r).\nEl 1784, feia una renda anual de 775 lliures (GEM, XII, 134). El mateix any, apareix documentada al mapa de Mallorca del cardenal Despuig, entre Son Cabrer, Son Togores, Son Llorenç i Son Rossinyol.\nEl 1792, morí Elisabet Serralta Castell i Sureda, amb testament que atorgà el 3 de gener d’aquell any davant el notari Miquel Joan Rosselló i Quintana, en què nomenà hereus propietaris per indivís Antoni Desbrull, Francesc Rossinyol de Sagranada i Maria Valero i Sureda. Tenia la casa pairal al carrer que anava de la plaça del Mercat al convent de les Caputxines, a la parròquia de Sant Jaume, de Ciutat. En aquella època, el bestiar de feina de Son Pacs eren quatre mules (ARM, Prot. R-218, f. 98-99; GEM, XII, 134).\nLa possessió apareix documentada el 1795 al Llibre de càrrech y data del arrendament del predio la Real, per la compra de blat que de la possessió de la Real es féu a Son Pacs: «Die 20 se.bre 1795 [...] Per 4 cor.s blat comprat a Son Pax a raó de 24 s. 6 la Bª [...] 29 l. 8 s.» (ARM, AA-517, f. 13).\nEl 1816, era propietat per indivís de tres persones, que la posseïen com a hereves d’Elisabet Serralta, darrera descendent de la família. Un terç pertanyia a Margalida Caro i Sales, filla de Dionísia de Sales i Boixadors (viuda de Pere Caro Sureda, tercer marquès de la Romana), i a la seva tia, sor Maria Pasquala Caro Sureda (només en usdefruit), religiosa del convent de Santa Caterina de Sena (Ciutat), com a hereves (1814) de la tia d’aquesta darrera, Maria Valero Sureda i Togores. Una altra part era d’Antoni Desbrull Font de Roqueta i Boïl d’Arenós (1745-1827), fill de Francesc Desbrull Sureda i d’Ignàsia Boïl d’Arenós i de Figueroa, el qual la tenia (1811) com a donatari del seu germà Josep (†1835). Finalment, quedava el terç de Francesc Rossinyol de Sagranada Desclapés i Sunyer (†1816), fill de Baltasar Rossinyol de Sagranada i d’Anna Desclapés, el qual l’havia heretat (1798) de Bartomeu Desclapés i Fuster i de Josep Desclapés i Boixadors, pare i fill, respectivament (ARM, Prot. R-218; RP7, 5.045, 9a).\nEl 20 d’abril de 1816, la donaren per via d’establiment a Miquel Ferragut Cloquell, fill de Sebastià Ferragut i de Francesca Cloquell, i a Domingo Fons Llampaies, fill de Baltasar Fons i d’Antònia Maria Llampaies, juntament amb les terres que antigament hi foren agregades, i amb dos canons i les seves tandes d’aigua de la síquia major de la ciutat, una de sis hores, anomenada la Parellada, i l’altra de quatre hores, dita na Ramoneta, en els dies i mode amb què els acostumava a rebre la dita possessió, i amb el seu safareig i totes les altres pertinences, situada al terme de la ciutat, parròquia de Sant Jaume, entre els camins reials de Sóller i de Valldemossa, tenguda en alou i domini directe de la Casa Sagrada del Temple a mercè de lluïsme i presentació a fatiga de 10 dies, i a cens alodial de 19 lliures i 8 sous pagador tots els anys al senyor batliu de Mallorca en tres partides. Son Pacs fou establida amb pacte i condició que, per cens i millores, els compradors havien de pagar cada 20 d’abril 273 lliures, 11 sous i 9 diners. La possessió confrontava, «de una part, ab lo predio Son Tugoras, de D. Miguel Berberí; de altra, ab camí real qui va a la vila de Valldemosa; de altra, ab lo predio [Son] Saumatas, dels hereus de D. Joseph Zaforteza; de altra, ab lo predio Son Dameto, de Dª Maria Gual; de altra, ab camí real qui va a la vila de Sóller, y, de altra, ab lo torrent de Barbarà». Tot això resulta de l’escriptura atorgada el 20 d’abril de 1816 davant el notari de Ciutat Rafel Rosselló i Cladera i del Llibre d’Hipoteques de Ciutat de l’any 1816 (íd.).\nL’any de compra (1816) és recordat al rellotge de sol dibuixat a la façana principal del que actualment (2009) es coneix com a Son Pacs Vell, que diu el següent: «Sol me vos umbra regit. MF rasam MF. 1816.» Deduïm que MF són les inicials de Miquel Ferragut. Segons Magdalena Fe menia, de la Fundació Illes Balears, aquest senyor tenia relació de parentiu amb el famós almirall David G. Ferragut Shine (1801-1870), fill del destacat marí i soldat menorquí de l’exèrcit dels Estats Units d’Amèrica Jordi Ferragut Mesquida (1755-1817). D’aquesta època corresponen les grans obres de reforma de les cases, fetes sobre l’antiga construcció del segle XVII, que li conferiren el seu estat actual: la torre, les façanes, algunes dependències i els jardins, entre altres elements.\nEl 1817, la possessió era dividida en Son Pacs Vell i Son Pacs Nou. Son Pacs Vell pertanyia a Miquel Ferragut Cloquell i a Domingo Fons Llampaies, produïa un rèdit anual de 1.060 lliures i estava adscrita a la parròquia de Sant Jaume (AMP, Relación nominal de los predios [...]). Son Pacs Nou era de Miquel Daviu.\nEl mateix any, les trobam documentades al Cuaderno de la riqueza general del término de la ciudad de Palma. Son Pacs Vell tenia una extensió de 60 quarterades i era valorada en 35.333 lliures; la ressenya diu així: «Dn. Miguel Ferragut. Predio Son Pax Veill, de 60 cuarteradas: 4 de hortaliza y 56 de sembrado, 35.333 libras.» Pel que fa a Son Pacs Nou, tenia una extensió de 34 quarterades i era valorada en 11.333 lliures; la ressenya diu així: «Miguel Daviu. Predio Son Pax, de 34 cuarteradas: 10 de viña, 16 de sembrado y 8 de pastos con almendros, 11.333 libras.» Segons aquest document, Miquel Daviu era alhora conductor de Son Pacs Vell, per l’arrendament de la qual pagava 1.125 lliures anuals (ARM, D-1525: f. 20v, 27r, 70v).\nL’Apeo de 1818 recull dades agrícoles d’ambdues possessions, situades a la parròquia de Sant Jaume, tot i que difereixen una mica de les proporcionades pel Cuaderno. Son Pacs Vell tenia 60 quarterades i era valorada en 40.000 lliures; la ressenya diu així: «D. Miguel Ferragut. Son Paix. Casa y 30 cuarteradas de campo de regío de 2ª calidad, 18.000 libras. 30 cuarteradas de campo de 1ª calidad, 22.000 libras.» Quant a Son Pacs Nou, tenia 28 quarterades i era valorada en 11.000 lliures; la ressenya diu així: «D. Miguel Daviu. Son Paix Nou. Casa y 14 cuarteradas, 3 cortons de campo de 3ª calidad con almendros, 4.800 libras. 3 cuarteradas de campo de 2ª calidad con almendros e higueras, 4.000 libras. 10 cuarteradas de viña de 3ª calidad, 2.000 libras. 1 cortón con frutales, 200 libras.» Aquest document també inventaria una propietat dita el Secar de Son Pacs, propietat de Francesc Rigo, amb cases i 20 quarterades de sementers dedicats a ametlerars i a figuerals, valorada en 8.330 lliures (ARM, D-1530: f. 241v, 245v, 261r).\nEl 1824, morí Miquel Ferragut Cloquell i Son Pacs Vell passà a esser íntegrament de Domingo Fons Llampaies, que finí el 1837. A la mort d’aquest darrer, l’herència fou repartida (1846) verbalment entre els seus fills, Bartomeu i Miquel Fons Ferragut, els quals acordaren dividir-se Son Pacs, tant les cases com els sementers de cultiu, segons consta de l’escriptura atorgada, el 6 de maig de 1854, davant el notari de Ciutat Gaietà Socies (RP7, 5.045, 1a; RP7, 10.378, 1a). La part de Miquel continuà amb la denominació de Son Pacs Vell, mentre que la del seu germà Bartomeu adoptà el nom de Son Pacs o Son Pacs del Fasser,1 en al·lusió a les dues fileres d’esvelts fassers que flanquegen el camí d’entrada, que ocupa el cos de llevant de les antigues cases de possessió de Son Pacs.\nLa possessió és ressenyada a la Relación de todos los predios, huertos y fuentes pertenecientes a esta ciudad y su término, de 1845, quan encara formava una unitat. Se situava a la parròquia de Sant Jaume. El document informa que, el 1818, era de Miquel Ferragut i que, el 1845, era dels germans Fons (AMP, FP-936/2).\nEstà documentat que Son Pacs rebia aigua procedent de la font d’en Baster, a través d’un ramal procedent de la connexió de la síquia d’aquesta font amb la de la font de la Vila. El 1856, tenia una tanda de dia (12 hores): «Trebuch de las ayguas d’en Baster. Tandas de dia [...] Son Pax y Seba [...]» El 1869, Son Pacs Nou tenia quatre hores i mitja d’una tanda diürna dita Son Ripoll i tres quarts d’hora de la tanda nocturna dita «Se Torre 2ª», segons el tandeig format per Lluís Ignasi Gomila Jaquotot i Sanxo i els honors Joan Coll de Son Ripoll i Joan Jaume de Son Espases Nou a instància del Sindicat de Regants d’en Baster. Son Pacs tenia, el mateix any, la setena tanda de nit de la primera setmana, i tenia una fibla (Gomila, 2002: 35; Gorrias, 2006: 72, 74-76).\nSon Pacs del Fasser\nBartomeu Fons Ferragut s’adjudicà una meitat de Son Pacs en la divisió que practicà (1846) amb el seu germà Miquel de l’herència de son pare, Domingo Fons Llampaies (†1837), i de Miquel Ferragut Cloquell (†1824). Es casà amb Ventura Humbert. Morí viudo el 13 d’abril de 1886, amb testament que ordenà el 17 de juliol de 1883 davant el notari de Ciutat Gaietà Socies, en què nomenà hereu universal propietari el seu fill Domingo Fons Humbert, el qual sol·licità aquell mateix any, mitjançant el seu curador ad lites, Andreu Reiners Capó, la inscripció de la finca al registre de la propietat. En aquella època, Domingo Fons Humbert, misser de professió, tenia 23 anys i era fadrí. Son Pacs del Fasser era dedicada a ametlerars, tenia una extensió de 22 quarterades i confrontava, al nord, amb el torrent d’en Barberà; a l’est, amb la carretera de Ciutat a Sóller; al sud, amb Son Pacs Nou, d’Aina Terrers Ferragut, i amb Son Pacs Vell, dels hereus de Miquel Fons Ferragut, mitjançant camí, i, a l’oest, amb Son Pacs Vell, Son Togores i el camí dels Reis. Tenia dret d’aigua de 12 hores setmanals de la síquia de la ciutat, com a part del que li corresponia del total que tenia l’íntegra possessió de Son Pacs. Era valorada en 50.200 pessetes. Tot això consta de l’escriptura atorgada, el 31 de març de 1887, davant el notari de Ciutat Miquel Ignasi Font Muntaner (RP7, 5.045, 1a-2a).\nEl 3 de juny de 1897, Domingo Fons Humbert, misser i procurador, de 33 anys, vengué Son Pacs del Fasser a Maria Oliver Macià, per preu de 65.000 pessetes, segons consta de l’escriptura atorgada davant el notari de Ciutat Miquel Ignasi Font Muntaner. La superfície de la possessió havia quedat reduïda a 21 quarterades després d’haver patit una recent expropiació per eixamplar la carretera de Ciutat a Sóller. A més a més, per mor del nou traçat d’aquesta carretera, una porció de Son Pacs del Fasser de gairebé mitja quarterada havia quedat encaixonada entre la nova carretera (oest) i l’antiga (est), que la separava de Son Rossinyol. Per aquest motiu, el 21 d’abril de 1896, Domingo Fons Humbert vengué aquest tros a Ferran d’Espanya i Trullols, comte d’Espanya, propietari de Son Rossinyol, per preu de 1.200 pessetes. La porció passà a formar part de Son Rossinyol, documentada a les dades registrals com a Son Rossinyol del Xiprer, en al·lusió a les dues fileres d’espessos xiprers que flanquegen el camí d’entrada a les cases (RP7, 6.750, 1a).\nEn sessió extraordinària celebrada el 12 de juny de 1913, l’Ajuntament de Palma, representat pel seu batle i president, Felip Fuster de Puigdorfila i Vilallonga, decidí expropiar tots els drets d’aigua de la font de la Vila, amb la síquia i altres obres annexes, en virtut d’una llei aprovada el 22 de novembre de 1912, que declarava d’utilitat pública tota l’aigua procedent d’aquesta font. La propietària de Son Pacs del Fasser fou indemnitzada amb la quantitat de 33.333 pessetes i 33 cèntims (RP7, 5.045, 1a). Anys abans, el 2 desembre de 1900, l’Ajuntament ja havia inscrit en el registre de la propietat al seu favor la font i la síquia de la Vila (Gomila, 2000: LVI).\nMaria Oliver Macià morí als 66 anys el 12 d’abril de 1923, amb testament que ordenà l’1 d’abril de 1921 davant el notari de Ciutat Pere Alcover Maspons, en què deixà Son Pacs del Fasser i una altra finca a la seva fillastra, Margalida Pou Guasp, i a l’espòs d’aquesta, el marí de guerra Antoni Ferragut Sbert (1874-1966), segons consta de l’escriptura atorgada, el 30 de maig de 1923, davant el mateix notari (RP7, 5.045, 11a).\nEl 6 de juny de 1936, vengueren Son Pacs del Fasser a Onofre Tous Torrens, agricultor de Marratxí, per preu de 52.000 pessetes, segons consta de l’escriptura atorgada davant el notari de Ciutat Manuel Cerdó Pujol. La venda incloïa i comprenia els béns mobles existents a la casa (íd., 14a). Amb ell, hi entrà un nou amo pagès, que hi estigué fins al 1989.\nEl 26 de juliol de 1972, Onofre Tous Torrens vengué sis quarterades de la possessió, amb les cases de possessió incloses, a Nicolau Tous Mir, habitador d’Esporles, per preu de 250.000 pessetes, segons resulta de l’escriptura atorgada davant el notari d’Esporles Josep Rafel Clar Garau. El mateix any, Onofre Tous en segregà gairebé 14 quarterades per a ASIMA, que passaren a formar part del polígon industrial i de serveis de Son Castelló (íd.; RP7, 23.271, 1a).\nEl 10 de novembre de 1989, Nicolau Tous Mir vengué poc més de cinc quarterades de Son Pacs del Fasser, incloses les cases, a la Fundació Illes Balears, constituïda mitjançant escriptura autoritzada el 30 de desembre de 1988 pel notari de Ciutat José Manuel de la Cruz, representada per l’expresident del Govern de les Illes Balears Gabriel Cañellas Fons, per preu de 53.000.000 pessetes, segons consta de l’escriptura de compravenda atorgada davant el mateix notari. Comprenia la casa rústica i urbana, un pou, un aljub i un safareig dividit per una paret central. Era dedicada a ametlerars. Nicolau Tous se’n reservà una quarterada situada a xaloc, de les poc més de sis que tenia el nucli originari abans de la venda a la fundació (íd., 1a-2a).\nEls nous propietaris encetaren després de la compra una important reforma i restauració de les cases perquè albergassin la seu de la Fundació Illes Balears, a més de condicionar els terrenys circumdants, on s’hi fan assaigs de cultius i plantacions experimentals d’arbres autòctons amb tècniques noves. Han recuperat molts dels estris que s’empraven en el conreu abans d’introduir la mecànica a les feines del camp; aquests estris romanen exposats a les porxades i resulten molt il·lustratius a l’hora d’explicar a les persones que visiten Son Pacs com es desenvolupaven les feines del conreu a Mallorca. La fundació hi té una biblioteca especialitzada en temes agraris i de medi ambient.\nEl 2009, encara n’era propietària la Fundació Illes Balears, presidida des de la seva creació (1988) per l’expresident Gabriel Cañellas. N’era posader Roberto Magariños, amb el qual ens entrevistàrem el 20 d’octubre de 2007. De mare i pare pontevedresos, nasqué i visqué fins fa a penes tres anys a l’Argentina. Treballà durant 30 anys a una fàbrica tèxtil, fins que tancà. Vengué a Mallorca per iniciativa del seu fill, que aleshores feia feina a la possessió bunyolina de l’Alqueria d’Avall, propietat de l’esposa de l’expresident Cañellas. L’amo en Biel tot d’una li trobà feina com a cuidador del castell de Sant Elm, propietat de la fundació des de 1995. Més endavant, fou contractat de manera indefinida perquè tengués cura de la conservació de Son Pacs del Fasser.\nRoberto ens mostrà les conseqüències que tengué per a la finca la torbonada que havia arrasat Ciutat el 4 d’octubre de 2007. Ja havien passat més dues setmanes, però encara eren visibles les destrosses. La xifra d’arbres caiguts ens donaren una idea de la magnitud de la tragèdia. Dels 100 magraners que hi havia sembrats, el vent n’arrabassà 30. També caigueren dues palmeres, una del camí i una altra del jardí, i una de les tres figueres. Més sort tengueren els 140 garrovers, dels quals només un patí les inclemències del mal temps. Cap baixa entre els 11 tells, ametlers, mandariners, tarongers, llimoneres, oliveres i noguers. L’espectacular àlber de davant la clastreta quedà intacte; no així una de les dues alzines del jardí, a la qual se li esqueixaren algunes branques. Una espessa filera de xiprers que separava Son Pacs del Fasser de Son Pacs Vell fou abatuda pel vendaval. La força del vent esbucà també un muret de blocs de marès que dividia els jardins d’ambdues propietats. Afortunadament, el temporal del 4 d’octubre, agreujat per les fortes pluges de dia 17, no causà danys ni a les cases ni als fassers que flanquegen el camí i que donen nom a la finca.\nEns contà que s’hi assagen cultius i plantacions experimentals d’arbres autòctons amb tècniques noves. Sembla que durant un temps se’n cuidà l’enginyer agrònom Gabriel Cañellas Rotger, fill del president de la fundació. Segons ens relatà Roberto, les magranes les regalen a una fundació sollerica que elabora productes derivats de la fruita, i les taronges són d’una qualitat excel·lent.\nPer regar els sementers, s’empra l’aigua procedent d’un pou situat vora la partió amb la finca municipal d’antiga pertinença de Son Pacs, ocupada (2009) per l’Empresa Municipal d’Aigua i Clavegueram. Tècnics de la conselleria de Medi Ambient s’encarreguen d’analitzar l’aigua periòdicament, i, segons sembla, el cabal es manté gairebé intacte durant tot l’any. Hi ha un altre pou situat prop del jardí.\nFinalment, i com a anècdota, ens contà que, cap a 2006, una productora hi instal·là maquinària cinematogràfica per filmar una escena nocturna a la carretera de Sóller.\nSon Pacs Vell\nMiquel Fons Ferragut s’adjudicà l’altra meitat de Son Pacs en la divisió que practicà (1846) amb el seu germà Bartomeu de l’herència de son pare, Domingo Fons Llampaies (†1837), i de Miquel Ferragut Cloquell (†1824). Es casà amb Concepció Salvà Saguñolas (†1913), amb qui tengué sis fills: Domingo, Francisca de Paula, Maria Teresa, Concepció (†1900), Maria (†1920) i Francesc de Paula Fons Salvà (†1912). Morí el 23 de setembre de 1876, amb testament que ordenà el 31 de març de 1875 davant el notari de Ciutat Gaietà Socies, en què, entre altres disposicions, nomenà hereva usufructuària la seva esposa i propietari, el seu fill Domingo Fons Salvà, el qual inscrigué Son Pacs Vell al seu favor, segons consta de l’escriptura atorgada, el 21 de març de 1877, davant el notari de Ciutat Gaietà Socies (RP7, 10.378, 1a).\nEn aquella època, Son Pacs Vell tenia una extensió de 20 quarterades i era dedicada a ametlerars. Tenia casa rústica i urbana, aljub i dret de 12 hores d’aigua setmanals de la síquia de la ciutat. Confrontava, al sud, amb Son Pacs Nou; a l’oest, amb Son Togores, i, al nord i a l’est, amb Son Pacs del Fasser. Era valorada en 50.000 pessetes (íd.).\nDomingo Fons Salvà fou fiscal de l’Audiència Territorial. Morí dia primer de març de 1928, a l’edat de 77 anys, amb testament que ordenà el 23 de gener de 1919 davant el notari de Ciutat Miquel Pons Pons, en què nomenà hereu universal propietari el seu fill Miquel Fons Massieu (íd., 6a).\nMiquel Fons Massieu (1875-1954) es casà amb Pilar Castillón Nadal (†1963), amb qui tengué quatre fills: Araceli (†1961), Maria Rosa (†1977), Domingo (†2000) i Pilar Fons Castillón (†1968) (íd.). Nat a Las Palmas de Gran Canaria, fou cap de l’Advocacia de l’Estat de la delegació d’Hisenda de Palma (1913-37) i governador civil de les Illes Balears (1937-40). Durant el seu govern, possibilità la construcció de l’Hospital de Malalties del Tòrax Joan March. De 1940 a 1945, any en què es retirà, fou delegat d’Hisenda i participà en la construcció del nou edifici que ocupa aquesta dependència (GEM, V, 363).\nCom a curiositat, contarem que, el 7 d’octubre de 1937, en plena Guerral Civil, avions «soviético-marxistas», com així els definia La Última Hora, llançaren bombes sobre Son Pacs, «sita en el kilómetro cuatro de la carretera de Palma a Sóller y propiedad del actual Gobernador Civil de la provincia, don Miguel Fons», que feren mal «en la tierra y arbolado y alguno, aunque de escasa importancia, en las habitaciones de la casa» (Massot, 1998: 158).\nMiquel Fons Massieu morí a Ciutat el 17 de desembre de 1954, amb testament que ordenà el 3 d’octubre de 1953 davant el notari de Ciutat Asterio Unzué Undiano, en què nomenà hereva usufructuària la seva esposa i propietaris, els seus quatre fills en parts iguals. Araceli, Pilar i Maria Rosa Fons Castillón moriren fadrines i sense descendència, per la qual cosa Son Pacs Vell se l’adjudicà íntegrament Domingo Fons Castillón, segons consta de dues escriptures, una atorgada el 10 de juny de 1968 davant el notari de Ciutat Jeroni Massanet Sampol i l’altra, el 9 de març de 1977 davant el notari de Ciutat Rafael Gil Mendoza (RP7, 10.378, 11a-12a).\nDomingo Fons Castillón fou militar i visqué durant molts anys a Orihuela (Alacant), on es casà amb Margarita de Piniés y Roca de Togores (†1986). Fruit d’aquest matrimoni nasqueren Margarita i Pilar Fons de Piniés. Domingo morí viudo a Ciutat el 29 de març de 2000, amb testament que ordenà el 20 de juny de 1964 davant el notari d’Orihuela Ricard Rovira Sostres, en què nomenà hereves universals propietàries en parts iguals les seves dues filles, que inscrigueren Son Pacs Vell al seu favor, segons consta de l’escriptura atorgada, el 12 de juny de 2003, davant el notari de Ciutat José Luis de Lapresa Rodríguez-Contreras (RP7, 83.654, 1a).\nEl 2009, encara n’eren propietàries, però qui vivia a les cases era Margarita, ja que Pilar, casada amb Miguel Roca de Togores y Brotons, residia a Múrcia. Tenia una superfície de set quarterades i 300 destres, després de diverses segregacions efectuades entre 1977-80 que sumaven, en total, cinc quarterades i 336 destres. Aquestes vendes es feren quan Domingo Fons Castillón passà a esser propietari únic de la finca.\nAmb la construcció de la nova presó (1999), els foren expropiats més de 45.000 m², dels 307.674 que ocupa (2009) el centre penitenciari; la resta fou presa de Son Pacs Nou (61.371 m²), Son Sametes i Son Dameto, que desaparegueren per complet. Durant la construcció d’aquesta instal·lació, les cases de Son Pacs Nou, que eren de tipologia semblant a les de Son Pacs Vell, foren enderrocades.\nPel que fa a l’explotació agrícola, és dedicada (2009) a hort i a tarongerars; abans, emperò, era dedicada a ametlerars i a conreu de cereals i alfals, es llogava pastura per a ovelles i hi havia vaqueria. Els darrers amos que tengué la possessió, que funcionà com a tal fins al 1980, foren l’amo en Pau i l’amo en Toni.\nCompta amb un molí de vent aiguader, actualment (2009) en desús perquè l’aigua s’extreu d’un pou subterrani amb bomba. Aquesta aigua, a través d’un aqüeducte, és transportada a dos safareigs. N’hi ha un tercer, però pertany a Son Pacs del Fasser. D’aquests safareigs neix una síquia, que duu l’aigua a través de les terres i, antigament, arribava fins a la caseta del peó caminer, per proveir-la d’aigua. Aquesta casa, per cert, fou construïda cap a 1895 amb motiu de les obres d’eixamplament de la carretera de Sóller i estigué habitada fins a la dècada de 1960.\nAprofitant que la Fundació Illes Balears reformava profundament, a principis de la dècada de 1990, la part de cases que li pertanyen (Son Pacs del Fasser), Margarita Fons féu reformar el seu bocí de teulada i la torre, que pertany a Son Pacs Vell. L’estiu de 2008, es feren novament obres de condicionament a Son Pacs Vell, aquesta vegada concentrades sobretot en les façanes, que necessitaven una reparació del referit.\nSon Pacs Nou\nQuan Miquel Ferragut Cloquell i Domingo Fons Llampaies adquiriren Son Pacs als hereus d’Elisabet Serralta Castell i Sureda, n’establiren una porció d’unes 18 quarterades a Miquel Daviu, que era alhora conductor de Son Pacs Vell. Aquesta finca passà a denominar-se Son Pacs Nou, on foren bastides unes cases de tipologia semblant a les de Son Pacs.\nMés endavant, passà a Antoni Ignasi Terrers, de qui passà a la seva filla Aina Terrers Ferragut, que la inscrigué al registre de la propietat el 5 d’octubre de 1882. En aquella època, tenia una superfície de 18 quarterades i 358 destres i confrontava, al nord, amb Son Pacs; al sud, amb Son Dameto i Son Sametes; a l’est, amb la carretera de Sóller, i, a l’oest, amb la carretera de Valldemossa (RP7, 4.149).\nDia primer de juny de 1889, en féu donació als seus fills, Pere, Antoni i Salvador Llompart Terrers, els quals acordaren que per repartiment d’herència la finca fos adjudicada a Salvador, segons consta de l’escriptura atorgada davant el notari de Ciutat Miquel Ignasi Font Muntaner (íd.).\nQuan Son Pacs es dividí en tres porcions (Son Pacs Vell, Son Pacs del Fasser i Son Pacs Nou), l’aigua fou repartida proporcionalment. Per aquest motiu, el safareig es dividí en tres. Son Pacs Nou tenia dret de percebre 13 hores d’aigua setmanals: 11 de la tanda i dues del safareig comú. L’íntegra possessió de Son Pacs tenia dret a nou hores i 53 minuts del tandeig general ordinari, que consistia en una participació en les tandes dites la Parellada (o Amunt) i na Ramoneta, segons el Sindicat de Regs de l’Horta de Palma. Com hem dit abans, emperò, el 12 de juny de 1913, l’Ajuntament de Palma expropià tots els drets d’aigua de la font de la Vila (íd.).\nEl 26 de juny de 1897, Salvador Llompart Terrers la vengué a Francesc de Paula Sampol Cerdà, subdirector de Telègrafs, per preu de 40.000 pessetes, segons consta de l’escriptura atorgada davant el notari de Ciutat Miquel Ignasi Font Muntaner (íd.).\nEn aquella època, Son Pacs Nou era dedicada a ametlerars. Tenia casa rústica, pou, molí i safareig. La seva superfície havia quedat reduïda a 18 quarterades i 228 destres després de l’expropiació motivada pel nou traçat de la carretera de Ciutat a Sóller. Confrontava, al nord, amb les altres dues divisions de l’antiga possessió de Son Pacs; a l’est, amb la carretera de Sóller; al sud, amb Son Dameto, i, a l’oest, amb Son Sametes i el camí de la Barca o carretera de Valldemossa (íd.).\nEl 25 de setembre de 1902, Francesc de Paula Sampol Cerdà la vengué a Joan Pisà Maiol, habitador de Sóller, per preu de 40.000 pessetes, segons consta de l’escriptura atorgada davant el notari de Ciutat Josep Alcover (íd.).\nJoan Pisà Maiol morí a Sóller el 7 de gener de 1915, amb testament que ordenà el dia de la seva mort davant el notari de Sóller Jaume Domenge Mir, en què nomenà hereus universals propietaris els seus fills, Antoni, Joan, Isabel, Margalida, Francisca, Antònia i Maria Pisà Ensenyat. Son Pacs Nou se l’adjudicà Joan Pisà Ensenyat, segons consta de l’escriptura atorgada, el 30 de maig de 1923, davant el notari de Sóller Manuel José Derqui Derqui (íd.).\nEl 22 de juny de 1950, se’n registrà la segregació de 2.219 m² per a Josep d’Espanya Descatlar, propietari de Son Rossinyol. El 17 d’agost de 1962, l’Estat n’expropià 66.182 m² per al ram de Marina (íd.).\nJoan Pisà Ensenyat morí a Sóller el 22 de setembre de 1968, amb testament que havia ordenat 19 dies abans davant el notari de Sóller Manuel López Leis, en què nomenà hereus universals propietaris en pa rts iguals els seus tres fills, Joan, Margalida i Aina Pisà Castanyer, segons consta de l’escriptura atorgada, el 8 de novembre de 1968, davant el mateix notari (íd.).\nEl 7 de juny de 1975, la vengueren a l’entitat Frontones Españoles SA, per preu de 31.727.000 pessetes, segons resulta de l’escriptura atorgada davant el notari de Ciutat Florencio de Villanueva Echeverría (RP7, 35.332).\nEl 21 de març de 1996, l’Estat expropià el que quedava de Son Pacs Nou (61.371 m²) amb motiu de la construcció del nou centre penitenciari. Es fixà com a preu just la quantitat de 54.857.208 pessetes (íd.). Les cases foren enderrocades.\n1 Trobam una aposició arbòria semblant al rafal veïnat de Son Rossinyol, que també apareix documentat amb el nom de Son Rossinyol del Xiprer, en al·lusió a les dues fileres de xiprers que flanquegen el camí d’entrada. Crida l’atenció que en ambdós casos s’empri la forma singular.\nLes cases consten de dues propietats aplegades a un nucli construït, originari del segle XVII i amb posteriors reformes efectuades a principis del segle XIX. El nucli construït es desenvolupa en U (amb la façana principal al sud) al voltant d’uns patis interns, tancats al nord per unes construccions agrícoles.\nL’edifici de Son Pacs Vell constitueix la major part del que eren les antigues cases de Son Pacs. Bàsicament, consta de dues ales, de planta en forma d’L (de la U que defineix el conjunt antic), si bé la clastra, com hem dit, es tanca pel costat nord amb algunes construccions. Pel portal forà, d’arc escarser, s’accedeix a aquesta clastra, empedrada i de petites dimensions, amb les façanes disposades tal com les exteriors; destaca una estreta torre aferrada a la construcció, que sobresurt per damunt de la resta de l’edifici, amb coberta de dos aiguavessos. Tant la torre com altres recintes i les façanes són resultats d’engrandiments i reformes que tengueren lloc al llarg del segle XIX, sobre l’antiga construcció del segle XVII. Els estatges dels senyors, de volumetria molt regular, ocupen la part de migjorn i consten de planta baixa, planta noble i porxo davall coberta inclinada. Els portals són allindanats i també les finestres balconeres. Les façanes estan referides i pintades de blanc marcades amb color ocre les faixes dels cantons, les línies de forjat i les voreres dels buits, que són rectangulars allargats i col·locats verticalment. Les parets mestres són de pedra i argamassa amb cantoneres i obertures de carreu. Estan eixalbades en la part senyorial i la dels pagesos. Les construccions agrícoles i ramaderes, de construcció més recent, són de pedra de marès. Els buits del porxo són ovalats al tros de la façana que correspon a Son Pacs Vell i rectangulars a la banda de Son Pacs del Fasser. Davant la façana de migjorn (que correspon majorment a Son Pacs Vell), s’hi desenvolupa el jardí d’aquesta propietat, tancat per una alta tàpia amb molta vegetació i balustrada amb mobiliari de jardí; ressalten els plàtans i fassers que ocupen els marges del camí d’accés. Aquesta façana té un rellotge de sol just damunt d’un balcó central, amb la data de 1816, any en què la possessió fou comprada per Miquel Ferragut Cloquell i Domingo Fons Llampaies. El cos de ponent, on són els estatges dels pagesos, comprèn planta baixa i pis. Al costat nord apareixen construccions d’ús agropecuari.\nPel que fa a l’edifici de Son Pacs del Fasser, ocupa el cos de llevant de les antigues cases de possessió. És, per tant, de planta rectangular amb dues zones diferenciades, una al costat de l’altra. El bloc principal té planta baixa, pis noble i porxo (que ja formava part de les antigues cases del segle XVII, reformades a principis del segle XIX); el porxo mostra tres finestrons apaïsats. A aquest bloc, se n’hi afegeix un altre més rústic amb planta baixa i porxo, on residien els pagesos i els posaders, i una clastreta empedrada que distribueix diverses estances agrícoles, com ara els estables, amb menjadores, i el forn de pa, situat a la dreta; actualment, acull una interessant col·lecció d’eines i elements agrícoles, com per exemple un carro de trabuc i una trencadora d’alfals, entre altres estris. Encara més a la dreta, s’hi troben l’antiga bovera o vaqueria.\nLa façana principal de Son Pacs del Fasser mira cap a llevant, malgrat que abans no complís aquesta funci ó, quan el conjunt no estava dividit. Està arrebossada, referida de blanc, i els sòcols i els marges de les obertures, de color ocre. A la part senyorial, hi ha tres eixos i nivells de finestres, amb el portal d’ingrés central allindanat, i en destaquen les finestres balconeres de la planta noble. El mateix esquema d’obertures es repeteix a la façana de migjorn, és a dir, a la façana principal de Son Pacs Vell. Als estatges dels pagesos, les finestres són petites i distribuïdes de forma irregular; destaca l’arc carpanell del pati. Les parets mestres són de pedres en verd amb cantonades i obertures de carreu, totes arrebossades a la part senyorial i en part les dels pagesos, mentre que la majoria de construccions agropecuàries més recents tenen les parets de carreu de marès. La teulada és a doble o simple vessant, de teula àrab, amb alguns recintes coberts de terrat. Vora la façana est, s’hi desenvolupa un petit jardí amb dues grans alzines, que correspon a Son Pacs del Fasser, a continuació del qual i fins a la carretera de Sóller transcorre un camí flanquejat per garballons i alts fassers, que donen nom a la finca. Cap a 1990, la Fundació Illes Balears féu restaurar tot l’edifici corresponent a Son Pacs del Fasser, tant l’interior com les façanes. Els estatges senyorials de la planta baixa, que conserven el menjador amb l’antic mobiliari complet, s’habilitaren com a secretaria; a la planta noble es feren sales de reunions i la sala de conferències.\nSegons la Revisió del Pla general d’ordenació urbana de 1985, de 1994, tot el conjunt gaudeix d’un grau de protecció A2, és a dir, d’una protecció integral parcial.


Inici > Tràmits > Tràmits urbanístics > Certificat d'antiguitat i legalitat\nPER CADA CERTIFICAT D'ANTIGUITAT I LEGALITAT\nDOCUMETS RELATIUS A SERVEIS TÈCNICS\n- Obtenir la còpia de documents que formen part d'un expedient administratiu.\n- Obtenir el document que certifica que una determinada persona o empresa externa contractada ha prestat o presta serveis a l'Ajuntament en unes determinades dates, segons consta en l'expedient de personal o de contractació.\n-Obtenir el certificat que acredita l'existència de l'acte obtingut per silenci administratiu, és a dir, que s'ha produït perquè l'Administració competent no ha resolt de manera expressa un procediment iniciat a sol·licitud de la persona interessada dins el termini legal màxim (ha d'haver vençut el termini màxim per a dictar i notificar la resolució expressa a la persona interessada).\nPer cada expedient de declaració de ruïna d’edificis 185,00€\nPer cada certificació que s'expedeixi de serveis urbanístics a instància de part\na) certificat de número i nom de carrer 43.50 €\nb) certificat de qualificació urbanística (a sol·licitar amb model específic Serveis Tècnics) 91.80 €\nc) certificat d’antiguitat i legalitat 81.30 €\nd) altres certificats 81.30 €\nPer cada plànol certificat d'alineacions de carrers i rasants 81.30 €\nPer fotocòpies realitzades de documents d'expedients d'obres o activitats:\na) d'expedient de menys de 5 anys d'antiguitat\nimport fix de gestió 2.00 €\nper cada fotocòpia DIN-A4 0.14 €\nper cada fotocòpia DIN-A3 0.15 €\nb) d'expedient de més de 5 anys d'antiguitat\nimport fix de gestió 9.90 €\nPer cada còpia del Pla General d'Ordenació\na) en suport paper 111.20 €\nb) en suport informàtic 60.00 €\nPer cada còpia individual de plànol superior a DIN-A3 (€/M2) 13,80 € / m2\nPer cada plànol amb suport informàtic que impliqui manipulació per part de SSTT 60,00 €\nPer tramitació de figures de gestió urbanística (reparcel·lació, urbanització) (excloses les publicacions) 545,00 €\nPer tramitació de figures de planejament urbanístic, per H o fracció (excloses les publicacions) 581,00 €\nPer normalització de finques, parcel·lacions i segregacions (model específic Serveis Tècnics) 101,00 €\nPer cada informe desfavorable de visita a activitats sol·licitat pel promotor, per obtenir la llicència mediambiental 71,40 €\nPer cada publicació de figures de planejament o de gestió urbanística:\na) al BOP 80.00 €\nb) al DOGC 210.00 €\nc) al diari de més difusió 336.00 €\nPer cada informe o certificat de disponibilitat i adequació d’habitatge per reagrupament familiar 77,00 €\nPer qualsevol altre informe emès pels serveis tècnics 65,30 €\nEstudi de concreció de volums 313,50 €\nPer cada informe previ d'obra major 52,00 €\nPer informe emès pels SSTT que no impliqui visita ni anàlisi d'expedients 22,00 €\nPer visites de denúncies, 2ª inspecció amb el mateix resultat 69,50 €\nPer cada còpia de CD de projectes i/o plànols (sense manipulació) 4,00 €\nA pagar a l'OAV de l'Ajuntament amb targeta.\nA pagar per seu electrònica\nA pagar per ingrés bancari ES98 0081 5357 3200 0102 0707 indicant en el concepte: OF-6 Nom de la persona que ha de fer l’ingrés.\nQualsevol persona com a part interessada en l'expedient i/o tràmit o bé un/a representant degudament autoritzat/da o acreditat/da.\nEn termes generals es podrà demanar durant tot l'any. Per supòsits concrets s'haurà d'estar a la normativa específica reguladora.\nEn termes generals no n'hi ha. Per supòsits concrets s'haurà d'estar a la normativa específica reguladora.\n1. En tots els casos, s'haurà de tenir la condició d'interessat en l'expedient o bé actuar mitjançant representació degudament acreditada.\n2. Dades identificatives de la resolució/acte/expedient sobre el que es presenta la sol·licitud i concreció de la petició que es realitza.\nPresenteu la sol·licitud i la documentació requerida.\n1. En el cas de sol·licitud de còpia de documents, per la naturalesa del tràmit no es contempla un termini preestablert.\n2. En el cas de sol·licitud de certificat de silenci administratiu, el termini legal és de quinze dies, a contemplar des de la data de registre de la sol·licitud.\n3. En el cas de sol·licitud del certificat acreditatiu d'actes, resolucions o acords dels òrgans de govern i del certificat de serveis prestats a l'ajuntament, el termini legal és de tres mesos, a contemplar des de la data de registre de la sol·licitud.\nOficina d'Atenicó de la Vila\nRbla. Francesc Macia, 59\nO a través de la seu electrònica\nEn termes generals, el silenci administratiu relatiu al dret de petició té efectes desestimatoris.\nAutoliquidació-OF6_Per cada certificat d'antiguitat o legalitat.pdf\nAutoliquidació-OF6_PER INFORME EMES SSTT.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada expedient de declaració de ruïna d'edificis.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada certificació que s'expedeixi de serveis utbanístics amb certificat de número i nom del carrer.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada certificació que s'expedeixi de serveis utbanístics amb certificat de qualificació urbanística.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada certificació que s'expedeixi de serveis utbanístics amb altres certificats.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada plànol certificat d'alineacions de carrers i rasants.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per tramitació de figures de gestió urbanística (reparcellació,urbanització)(excloses les publicacions).pdf\nAutoliquidació-OF6-Per tramitació de figures de planejament urbanístic, per H o Fracció (excloses les publicacions).pdf\nAutoliquidació-OF6-Per normalització de finques, parcel·lacions i segregacions (model específic Serveis Tècnics).pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada informe desfavorable de visita a activitat sol·licitada pel promotor, però obtenir la llicencia mediambiental.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada publicació de figures de planejament o de gestió urbanística al BOP.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada publicació de figures de planejament o de gestió urbanística al Diari de més difusió.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada publicació de figures de planejament o de gestió urbanística al DOGC.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada informe o certificat de disponibilitat i adequació d’habitatge per reagrupament familiar.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per qualsevol altre document no tarifat.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per informe emès pels SSTT que no impliqui visita ni anàlisi d’expedients.pdf\nAutoliquidació-OF6-Estudi de concreció de volums.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada còpia de cd de projectes io plànols sense manipulació.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada informe previ d’obra major.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per cada plànol amb suport informàtic que impliqui manipulació per part de SSTT.pdf\nAutoliquidació-OF6-Per visites de denúncies 2ºinspecció amb el mateix resultat.pdf


FCF | L’FCF i l’INEFC presenten les conclusions d’#ORGULLOSA, Futbol per a la igualtat\nL’FCF i l’INEFC presenten les conclusions d’#ORGULLOSA, Futbol per a la igualtat\nFutbol Femení | 23/11/2020\nL’acte es podrà seguir en directe per l’FCF TV, avui dilluns a les 12.30 hores, i comptarà amb la presència de la Consellera de la Presidència, Meritxell Budó, entre d’altres.\nLa Federació Catalana de Futbol i l’Institut Nacional d’Educació Física de Catalunya (INEFC) han impulsat de forma conjunta el programa d’activitats ‘#ORGULLOSA. Futbol per a la igualtat’, que pretén fomentar la igualtat entre nois i noies en l’esport. Per aquest motiu, aquest dilluns 23 de novembre, a les 12.30 hores, la Sala d’Actes de la seu central de l’FCF, a Barcelona, acollirà la presentació de les conclusions d’aquest projecte.\nL’acte serà emès en streaming a través de l’FCF TV, i comptarà amb la participació de la Consellera de la Presidència de la Generalitat de Catalunya, Meritxell Budó; el president de l’FCF, Joan Soteras; i el director de l’INEFC, Eduard Inglés. A la vegada, hi seran presents el Secretari General de l’Esport i de l’Activitat Física, Gerard Figueras; i la Secretària General d’Educació, Núria Cuenca.\nLa presentació, amb aforament restringit i que es farà seguint un protocol estricte de prevenció de la Covid-19, també comptarà amb l’assistència de la coordinadora del programa, Susanna Soler; l’ambaixadora d’#ORGULLOSA i actual entrenadora de la Real Sociedad femenina, Natàlia Arroyo; i la també ambaixadora i seleccionadora espanyola absoluta femenina de futbol sala, Clàudia Pons.\nEl projecte vol contribuir a la construcció d’un model educatiu basat en la cooperació, el respecte i la capacitat crítica, amb el futbol i el futbol sala femení com a eix conductor i centre d’interès. Ambdues institucions l’han implementat a instituts catalans per contribuir als canvis de models i relacions tradicionals de gènere en l’esport i a través de l’esport.\nA finals de l’any 2019, es va realitzar una prova pilot a sis instituts de Catalunya. I ara, una vegada obtinguts els resultats i les conclusions, es presenta en societat el projecte definitiu.


June « 2016 « ens-eramprunyà\nArxiu per June, 2016\nEls assistents a la reunió, quan entren a l’aula, troben repartits a les cadires un paper amb el seu nom i un fragment d’una imatge. Griselda Encinas i Lourdes Subirà demanen als assistents que busquin els altres fragments que completen la imatge per constituir els grups. Un cop formats els grups, expliquen que s’ha de relacionar la imatge que tenen amb un perfil problemàtic. Els grups agafen el sobre amb aquest perfil i reben una missió: obtenir el títol d’estrategues. A més, també reben un premi per haver superat la primera fase: caramels i adhesiu.\nA continuació, cada grup rep un sobre que conté una descripció de com és la persona problemàtica, de quina actitud manifesta a classe i de què comporta això. Es demana que proposin una estratègia per resoldre aquest conflicte. El temps està limitat. Un cop proposada l’estratègia, es passa el problema a un altre grup (tècnica passaproblema) i així successivament. Tots els grups proposen estratègies per a totes les situacions.\nFinalment, cada grup rep el sobre corresponent al seu perfil i llegeix les estratègies proposades per la resta de grups i en fa una valoració.\nEs comença la segona part de la reunió amb el joc de les ovelles i el llop. Un cop finalitzat Núria Comas planteja als assistents per què creuen que s’ha fet aquesta activitat. Maria Miret comenta que segurament és per trencar el gel i evidenciar la importància del treball en equip. Núria Comas pregunta si creuen que és una activitat adequada per fer a classe. El no és majoritari. Algun assistent manifesta que és una activitat que està fora de lloc i que no és adequada.\nA continuació, s’explica que aquesta activitat és una excusa per buscar maneres de trobar solucions als possibles conflictes que tinguem a classe. Es reparteixen nou propostes d’activitats a cada grup. Cada membre del grup en llegeix tres i n’escull una. Seguidament, l’exposa als seus companys de grup i, finalment, entre els tres trien la proposta final que creuen que és la més adient per aplicar al seu perfil d’alumne problemàtic. Es comenta amb tots els assistents a la reunió quina és l’estratègia triada.\nUn cop arribats a aquest punt s’obre un debat sobre si cal seguir treballant aquest tema i si creuen que els ha estat útil.\nEs parla de temes concrets. Neus Andreu expressa les dificultats que té amb una alumna. Alguns assistents li fan propostes.\nestratègies, ovelles i llop, perfil alumnat


Senyors de l’ABC: Franco ja és mort La República\nSenyors de l’ABC: Franco ja és mort\nEspanya està jugant amb foc i de manera molt perillosa. Diversos països en comencen a estar ja fins als nassos de la impunitat en que un ministre o els mitjans […]\nÈric Bertran 14/04/2015\nEspanya està jugant amb foc i de manera molt perillosa. Diversos països en comencen a estar ja fins als nassos de la impunitat en que un ministre o els mitjans de comunicació afins al Govern barregen islamisme radical amb la religió musulmana. Si segons el ministre de l’interior no ens podem apropar a la comunitat [musulmana] perque hi ha gihadistes, avui la portada del ABC acusa a professors de religió musulmana avalats pel Ministeri d’Afers Religiosos de la Casa Reial del Marroc de ser islàmics així com si això fos perillós o dolent.\nPotser des de la Fundació Nous Catalans haurem d’elaborar un dossier amb les portades, comentaris i talls de veu d’alguns ministres i enviar-ho als diversos consulats de països musulmans que hi ha Barcelona. Mal els hi pesi la capital catalana és la tercera del món amb més consulats. Em consta que alguns ja ho han vist i es fiquen les mans pel cap. S’ha de ser molt curt de mires i tenir molt mala fe per publicar portades com les que avui publica l’ABC.\nPotser el que no entenen és que nosaltres treballem per un país laic, i en un país laic les institucions respecten totes les religions. I el Parlament de Catalunya rep a tots aquells qui el visiten siguin de la religió que siguin.\nSenyors de l’ABC, sí, vam rebre al Parlament una delegació de 50 professors de religió musulmana que van venir a Catalunya a reforçar les pregàries durant el Ramadà de l’any 2012. I sí, quan van arribar vam fer-lis una visita per un Parlament, el nostre, que encara que no us agadi té més història que el vostre. I sí, els vam explicar que ens el vau tancar durant molts anys, i també que l’actual, Artur Mas, és el 129è President de la Generalitat. Ho vam explicar perquè és veritat, i ells van quedar encantats de descobrir que estaven al Parlament d’una nació mil.lenaria i van quedar molt contents de veure que els catalans els vam rebre amb tots els honors portin jilaba o túnica.\nI sí, també els vam explicar, ja al 2012, que volíem votar. Alguns dirigents catalans musulmans ho van fer. I saben una altra cosa? Que els hi vam explicar que votarem. Encara que vostès no vulguin, els vam explicar que votariem sí o sí i que aquest país seria independent si així ho volia una majoria de ciutadans. I saben que? Què són musulmans i porten jilaba, però ho van entendre perfecte. I és que el món no es separa entre els qui porten o no jilaba, ni tant sols entre confessions religioses… El món es separa entre demòcrates i no-demòcrates. Diguin vostès a quin apartat estant però, per si els va passar per alt a la seva redacció, deixim que els recordi una notícia en un titular: Franco ja és mort.


País Valencià, poble a poble.: Tavernes de la Valldigna (La Safor)\nEl 27 de juny de 1949 hi va néixer a Rafael Chirbes Magraner, escriptor i crític literari en castellà, que ha contat com a ningú la crisi econòmica i la corrupció política i al qual l’ajuntament ha homenatjat dedicant-li una cèntrica plaça. Guanyador en dues ocasions del Premi de la Crítica de narrativa castellana, els anys 2007 i 2013 per El Crematorio i En la orilla, respectivament, també fou guardonat, entre d’altres premis, amb el Nacional de Literatura. De caràcter inquiet, va viure a Madrid, on va fer la carrera d’Història Modera, Marroc, on fou professor d’espanyol, París, Barcelona, A Corunya, Extremadura i València, on va tornar en l’any 2000 i on va escriure la major part de la seua obra i on va fer crítica, no sols literària sinò també gastronómica. A banda de les dues obres ja citades, de la seua ploma també poden esmentar Mimoun, La larga marcha, Los viejos amigos y París Austerlitz o La buena letra entre les novel·les i diversos assajos. Crematorio va ser portada a la pantalla en 2011, en una sèrie televisiva de 8 capítols. Chirbes va traspassar el 15 d’agost de 2015 al seu poble natal.


Bloc del Museu d'Art de Cerdanyola: 01/02/11\nLES MUSES DEL MAC\nEl diumenge 27 de febrer va tenir lloc aquesta nova activitat del programa DESCOBRIM EL MAC. Amb el subtítol Les protagonistes femenines del Museu d'Art de Cerdanyola, i a partir de diverses obres de la col·lecció permanent, es va fer una visita comentada que es va centrar en diferents dones identificades a les peces del museu, al mateix temps que es va tractar el paper de la dona en el món de l'art i en el context de la societat de principis del segle XX.\nAmb aquesta visita, es van donar a conèixer les vides que s'amaguen darrera de les representacions: dones idealitzades o al·legories que reflecteixen una època, però també dones reals com ara models, personalitats de l'època, i també dones artistes.\nL'activitat va finalitzar a la sala de l'arc, on els participants va poder contemplar in situ alguns documents del fons que no estan en exposició i que fan referència a algunes de les dones al·ludides durant la visita.\nL'activitat es va fer amb la col·laboració del GESC (Grup d'Estudis Socials de Cerdanyola)\nPublicat per Museu d'Art de Cerdanyola a 10:58 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: activitats, dones, modernisme, noucentisme, Simbolisme\nII Jornades Ismael Smith al MAC\nCoincidint amb l'exposició temporal de dibuixos i aquarel·les d'Ismael Smith de la Fundació Mapfre, s'han programat unes jornades amb conferències i activitats al voltant de la seva figura. Les jornades han estat organitzades amb la col·laboració de l'Associació d'Amics de la UAB.\nLa primera sessió va tenir lloc el passat dijous 27 de gener sota el títol Smith, les artes aplicades i les indústries Serra. Les intervencions van abordar la faceta de dissenyador d'Ismael Smith que va treballar en el camp del disseny gràfic, cartellisme, mobiliari i interiorisme, joies o figurins de moda que arribaven a Barcelona des de París, i van anar a càrrec del professor del Departament d'Art de la UAB i president de l'Associació Catalana de Crítics d'Art, Joan M. Minguet, i del director del MAC Txema Romero.\nEl programa continuarà el proper 24 de febrer amb la xerrada Ismael Smith i l'escultura del 1900 a càrrec de Josep Casamartina i Teresa Camps, i acabarà amb L'amistat entre Ismael Smith i Enric Granados a càrrec del musicòleg Francesc Cortès i la professora cristina Borbonet el 17 de març.\nTotes les sessions són gratuítes i tenen lloc a la sala d'actes del MAC a les 19,30 h.\nPublicat per Museu d'Art de Cerdanyola a 10:44 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: ACCA, activitats, Arts aplicades, Cartellisme, Disseny Gràfic, Enric Granados, Escultura, modernisme, Música, noucentisme, Smith, UAB


Quatre batlles socialistes de Terres de l'Ebre anuncien l'assistència a la Via Catalana - VilaWeb\nDivendres 06.09.2013 14:07\nQuatre batlles socialistes de Terres de l'Ebre anuncien l'assistència a la Via Catalana\nEls batlles de Deltebre, Flix, Ginestar i Corbera d'Ebre expressen el suport a la independència\nEls batlles socialistes de Deltebre (Baix Ebre), Flix, Ginestar (Ribera d'Ebre) i Corbera d'Ebre (Terra Alta) han anunciat que participaran a la Via Catalana tot reivindicant el seu compromís polític amb la independència. El batlle de Flix i membre de la direcció nacional del PSC, Marc Mur, ha subratllat que el seu posicionament no s'ha de veure 'en cap cas com una anomalia' i ha apel·lat per justificar-ho, a més dels setanta-dos ajuntaments socialistes integrats a l'Associació de Municipis per la Independència (AMI), als principis fundacionals del partit, que defensaven el dret de l'autodeterminació. Mur, com ja va explicar en aquesta entrevista amb VilaWeb, confia que més dirigents del PSC faran públic que participaran a la cadena humana.\nTots ells es defineixen obertament com a independentistes i consideren que si el seu anunci contribueix a fer participar 'una persona més' en la cadena de la Diada ja haurà valgut la pena.\n'Sabem on anem l'Onze de Setembre, els objectius, hi donem suport i volem contribuir en la suma d'esforços', sosté Mur, que exerceix com a secretari executiu de l'executiva nacional del PSC i que ha actuat com a portaveu. 'Els nostres ajuntaments són membres de l'AMI, no estem en associacions de municipis pel dret a decidir'.\n'Això deixa molt clar que som administracions locals que volem sumar esforços per aconseguir un estat propi', ha raonat, tot precisant aquesta constatació no deixa lloc a 'equívocs ni interpretacions diverses', com el suport oficial del partit al 'federalisme', amb el qual no se senten en cap cas identificats després de la coincidència de governs socialistes a l'estat i a Catalunya.\n'Jo no seré l'únic membre de la direcció que assistirà a la Via. Hi ha més gent de la direcció que pensa com nosaltres'\nMarc Mur, batlle de Flix\nEntrevista amb el batlle de Flix, Marc Mur 28.08.2013


Amb tacte - El Iris.cat - Digital d'informació i cultura\n29 maig, 2020 29 maig, 2020 - by Bep Al·lès - Deixa un comentari\nLa meva vida sempre ha estat molt lligada a la música. La primera parella que vaig tenir ho era, ho és encara, músic… Així que durant anys he estat envoltada de persones per a les que el sentit de l’oïda era essencial. Quan de vegades parlàvem sobre si ells haguessin d’escollir entre la vista o l’oïda, no dubtaven ni un segon. Es quedaven amb unes orelles sanes i ben obertes. Jo, en canvi, sempre havia pensat que la vista era el més important del sentits. Fins ara.\nSovint faig la broma de com amb un nas tan petit com el meu puc donar tanta importància al olfacte. Amb els ulls tancats puc reconèixer a algú, si abans ja l’havia olorat alguna vegada. El mateix em passa amb els menjars. És tancar els ulls i saber què o qui tinc al davant. Em puc arribar a enamorar pel perfum, inclús. Si sento la olor a llenya i resina immediatament viatjo fins als boscos de Soria. La pluja cau i el meu nas sent que tot s’omple d’una flaire nova. Els dies que el vent bufa amb ganes obro les finestres per a que sigui ell qui faci d’ambientador a casa, tot arrossegant la mar fins a nosaltres.\nM’agrada assaborir un bon plat, compartir una copa de vi i sortir de la mar amb tot de sal al cos i fer-me una llepadeta a mi mateixa! Un curri especiat, saber si una carn està condimentada amb tem o romaní, i triar una ginebra i no cap altra per al gintònic perfecte. Quin gust gaudir, també, d’aquest sentit.\nPerò i el tacte? El tacte està considerat el sentit més primari, el més bàsic i el primer en comunicar. Als nadons acabats de néixer de seguida se’ls hi apropa, pell amb pell, amb la mare. Quan cauen, un petó a la ferida és mil vegades millor que qualsevol cremeta. Si han de pujar o baixar esglaons, una mà els fa sentir invencibles. I qualsevol pretext és bo per a despullar-se i sentir el seu cos en llibertat.\nAmb els anys construïm murs al voltant nostre. Un camp de força impedeix que qualsevol pugui sentir el tacte de la nostra pell. I a l’inrevés. Segur que coneixeu persones a les que una mínima mostra d’afecte que suposi contacte els hi fa regirar. En quin moment i què fa que tot canviï? Que aquell nadó que trobava consol en el pell a pell, ara és un adult que fuig d’aquest contacte.\nDurant totes aquestes setmanes i pensant en la suposada ‘nova normalitat’, em nego. Em nego a sentir la meva pell adormida.\nNo tinc cap intenció de deixar de veure com se’m posa la pell de gallina al sentir les mans de qui estimo acariciant-me. Vull abraçades, ben fortes i d’estiu, que el contacte és més proper. Vull anar agafada de la mà de la meva filla i nebots, del braç dels meus pares i amics. Que els petons omplin el meu dia a dia i siguin de tots els gustos, durades i intensitat. Els petons més bonics, aquells que se’ns escapen i semblen plens d’una vida que no respon a controls o explicacions. Van per lliure!\nTenir a prop a algú i que hi hagi contacte constant. Just la mà a la falda o un dit que, juganer, acaricia la pell dels que estimem.\nAmb tacte, la vida és més real. Una abraçada ens pot reiniciar i fer que un dia gris s’ompli de color. I els petons, els petons ens recorden que som estimats i estimem.\nOrgànics Per Mary Moro\nArticle anterior Joana Gomila, alcaldessa de Ciutadella: “El Pla de mesures és consensuat, i també obert, perquè n’haurem de prendre més”\nSegüent article Cap passa enrere per Cincogema


L'Escala comença les obres al segon tram del front marítim - Empordà\nL'Escala comença les obres al segon tram del front marítim\nLes màquines han començat els enderrocs aquest dilluns\nEMPORDA.INFO 01.12.2015 | 08:00\nLes màquines durant els enderrocs. ALE\nLes màquines han començat a treballar aquest dilluns, tal i com estava previst, al segon tram de les obres de millora del front marítim del nucli antic. La setmana passada ja s'havien desmuntat les estructures de les terrasses d'aquest tram, que va des del corriol de l'Usach fins al carrer Santa Màxima.\nMentre van avançant les obres, l'empresa constructora va habilitant passos provisionals per tal d'intentar que les afectacions per als veïns i els locals de la zona siguin els mínims possibles.\nAl primer tram, des de la Punta fins al corriol de l'Usach, ja s'ha col·locat la base de formigó sobre el qual s'ha de fer el nou paviment en un espai de sis metres d'amplada davant la façana dels edificis.\nAquest dilluns s'ha començat a desmuntar el giratori de la Platja, sobre el qual hi havia l'antiga "màquina de treure", que havia servit per treure les barques de l'aigua quan la Platja s'utilitzava com a port. L'engranatge de la màquina, que era a la part alta del giratori, quedarà dipositat al Museu de l'Anxova i de la Sal. També es conservarà el norai i la placa que també formaven part d'aquest giratori.


La novetat que t’ofereix la biblioteca aquest mes de novembre és d’història! Ens porta a l’edat mitjana. A l’època dels castells, dels cavallers…\nUn castell protegeix el senyor i la seva família, alguns soldats i els serfs.\nQuines construccions té un castell?\nLa capella, la ferreria, el llenç, la casa del senyor, les latrines, la presó, la cuina i el pou.\nCom et fas cavaller?\nCom que la cavalleria és un art de la guerra, s’ha d’aprendre de molt joventet i lluny de la família. Primer, mosso de cuina, després, patge, per seguir d’escuder o donzell i finalment, cavaller.\nQuines parts formen l’armadura del cavaller?\nEl casc, l’espatllera, el guardabraç, el protector de l’avantbraç, el guantellet, la cuixera, la genollera, el calcer i les escarpes…\nL’espasa, la daga, la destral i la maça.\nSaps que també hi havia artistes?\nSí, sí, va ser una època en què l’art i l’artesania es van desenvolupar d’una manera sorprenent.\nLa construcció de grans catedrals va afavorir l’aparició de nombrosos artesans: paletes, fusters, tallistes, escultors i vidriers… l’ofici es passava de pares a fills.\nL’escriptura de llibres copiats a mà i embellits amb dibuixos i ornaments magnífics. El dibuix és tan important o més que el mateix text.\nI no seguim, deixem secrets sense descobrir!!\nSi vols saber més sobre l’obra de l’il·lustrador d’aquest llibre, pots clicar: Fabien Óckto Lambert. Els dibuixos són senzills i a la vegada molt expressius!\ndilluns 11 de novembre de 2019 | Categoria: BIBLIOPETITS,NO T'HO PERDIS!\t| Enllaç permanent


Quatre mossos agredits durant la detenció de dos lladres a Barcelona\nQuatre mossos, agredits durant la detenció d'uns lladres de cotxes a Barcelona\nUn ciutadà va avisar al 112 que dues persones estaven trencant vides d'uns cotxes | Els Mossos van haver de creuar el vehicle per detenir els lladres\nper Redacció / Guillem RS dimarts, 17 de juliol 2018 - 13:45h | Actualitzat a 17/07/2018 14:01h\nEls Mossos d'Esquadra han detingut a dues persones, dos homes de nacionalitat croata i de 36 i 42 anys per haver realitzat, almenys, tres robatoris en cotxes al districte de Sant Martí, a Barcelona. Durant la detenció quatre agents de paisà han resultat ferits i han hagut de ser atesos de lesions i contusions a un centre hospitalari. La policia catalana imputa els delictes de robatori amb força, conducció temerària i resistència, desobediència i atemptat contra els agents de l'autoritat.\nEnxampats trencant vidres de cotxes\nDurant la matinada d'aquest dimarts, 17 de juliol, un ciutadà ha alertat la policia que dues persones estaven robant a l'interior de vehicles estacionats a l'avinguda Litoral, al districte de Sant Martí. Dues patrulles de paisà s'han desplaçat fins al lloc dels fets i han localitzat les dues persones que estaven trencant els vidres dels vehicles, motiu pel qual s'han identificat com a policies.\nEn adonar-se de la presència policial, els dos homes han pujat al seu vehicle i han fugit del lloc a gran velocitat posant en risc la circulació de vehicles i de vianants. En una ocasió, dues persones que estaven creuant el carrer han hagut d'apartar-se per no ser atropellats pel vehicle que anava a gran velocitat i que a més ha circulat durant 50 metres per un carrer de vianants.\nHan volgut xocar contra el cotxe dels Mossos\nEls agents han fet un seguiment del vehicle que s'estava escapant, els hi han demanat que s'aturessin però no ho han fet. Fins i tot els dos homes han provocat una col·lisió lateral contra el vehicle policial per tal d'apartar-lo del carrer i poder fugir per evitar ser detinguts.\nAl cap d'uns minuts en una persecució que s'ha fet per diversos carrers d'aquest districte barceloní, els agents dels Mossos han pogut col·locar el seu vehicle davant del vehicle escapolit al carrer Joan Miró aconseguint que aquest s'aturés sense que es produís cap xoc violent entre els dos vehicles. Un cop aturat, les dues persones s'han intentat escapar, sense aconseguir-ho, ja que han estat enxampats pels agents a pocs metres d'on havien abandonat el seu vehicle.\nQuatre agents ferits i atesos en un centre hospitalari\nDurant la detenció s'han mostrat molt agressius i violents i han provocat lesions i contusions als mossos que els estaven retenint. Durant el trasllat dels detinguts cap a la comissaria, un dels detinguts s'ha mostrat molt agitat i s'ha intentat autolesionar diverses vegades. Els quatre agents dels Mossos que han participat en la detenció han hagut de ser atesos de lesions i contusions en un centre hospitalari. Els detinguts, que tenen una vintena d'antecedents per aquest tipus de delictes, passaran a disposició judicial en les properes hores.\nEl nou cap dels Mossos vol recuperar la confiança dels qui han dubtat del cos\nDetinguts dos lladres que els Mossos volen relacionar amb l'assalt a Castelldefels\nBarcelona Mossos d'Esquadra Agressió Robatori


La Plataforma de Mallorca per a la Defensa del Sistema Públic de Pensions ha demanat aquest dimarts que les residències de gent gran de les Balears siguin al 100% de titularitat pública.\nAixí ho han sol·licitat en una nota de premsa, en la qual han explicat que, després de més de dos mesos de confinament a causa de la crisi del coronavirus, ha quedat al descobert «realitats de l'antiga normalitat que eren qualsevol cosa, menys normals» .\nEn aquest sentit, han qualificat la incidència de la pandèmia a les residències de gent gran, sobretot en la mortalitat, de «dramàtica». Segons la Plataforma, aquesta situació ha revelat el fosc negoci al voltant dels centres de gent gran. «Empresaris sense escrúpols han vist un filó de benefici a costa de l'abandonament de les persones», ha afegit.\nPer aquest motiu, des de la Plataforma de Mallorca per a la Defensa del Sistema Públic de Pensions han considerat «imprescindible» la reclamació que les residències siguin de titularitat pública ja que, segons han assegurat, la incidència de la pandèmia en els centres de titularitat pública ha estat «relativament lleugera ja que els serveis sociosanitaris estaven més ben dotats».\nI segur que ho conseguirá, aixó es la vergonya d'aquest païs, democracia de cartó-pedra.\nPer La darrera, fa 11 mesos\nLa darrera de Florentino Perez, és que vol que les administeaciôns l'indemnitzin a ell, per la mort dels residents de les residències administrades per les seves empreses.


Fruit de la voluntat de la Junta de Govern del CEESC d’actualitzar la lectura de la realitat de la professió a Catalunya.\nL’any 2016 ha fet 25 anys de la creació de la Diplomatura d’Educació Social i també els 20 anys de la creació del CEESC. Per això s'ha cregut un bon moment per parar i reflexionar sobre com ha evolucionat la nostra professió en aquests anys i veure on es troba actualment.\nPer aquesta raó es va elaborar l'’Informe de l’Estat de l’Educació Social a Catalunya, l’#InformeES, fruit de la voluntat de la Junta de Govern del CEESC d’actualitzar la lectura de la realitat de la professió a Catalunya.\nPer fer l’informe es va demanar col·laboració a les universitats que ofereixen els estudis d’educació social, a diferents entitats i també als professionals de l’educació social que, a través d’un qüestionari, ens van donar a conèixer la seva situació professional.\nAl maig del 2018 començarà la recollida de dades per elaborar l'’Informe de l’Estat de l’Educació Social a Catalunya 2017.


"Mai renunciarem a desobeir", el clam de Cuixart al festival d'Òmnium\nEl festival Cultura contra la Repressió reuneix milers de persones a Santa Perpètua de Mogoda, el municipi del president d'Òmnium\nRedacció 16/06/2019 - 21.33 Actualitzat 16/06/2019 - 22.00\nEl president d'Òmnium, Jordi Cuixart, ha insistit en la necessitat de tornar a desobeir lleis injustes que siguin imposades. Ho ha dit a través d'una carta llegida en el festival Cultura contra la Repressió, on han participat 25.000 persones. Un acte reinvidicatiu, organitzat per Òmnium, per denunciar que l'Estat espanyol vulnera drets fonamentals.\nEl missatge que Jordi Cuixart va traslladar als magistrats del Tribunal Suprem l'últim dia del judici, "Ho tornarem a fer", ha ressonat avui al festival cultural que Òmnium ha organitzat a Santa Perpètua de Mogoda, ciutat natal de Cuixart, on s'ha llegit una carta del pres polític.\n"Volem acollir, ens volem vives, i volem que la cultura ho inundi tot. Per això mai no renunciarem a desobeir tantes lleis injustes com ens siguin imposades"\n"Soc aquí amb tots vosaltres, convençut que ho tornarem a fer; que tot això només té sentit si ho fem junts, sense deixar-nos a ningú pel camí, que seguirem sent, des de la diversitat, un sol poble", afirma el president d'Òmnium a la carta, que ha llegit la cantautora Mireia Vives, acompanyada per la companya de Cuixart, Txell Bonet, i el vicepresident de l'entitat, Marcel Mauri. Cuixart també demana, "des de Santa Perpètua, on tot comença", que "mai ens prenguin el somriure ni les ganes boges de viure".\nEl missatge se l'han fet seu la quarantena d'artistes que han participat de manera gratuïta a Cultura Contra la Repressió, que ha comptat, entre molts d'altres, amb grups com Oques Grasses, l'Elèctrica Dharma, Ovidi 4 o Maria del Mar Bonet, durant 9 hores de música i actuacions.\nEntre els artistes solidaris hi ha hagut una sorpresa que no apareixia al cartell del festival. Txarango també ha volgut participar a Cultura contra la Repressió.\nEl grup, que s'ha retirat temporalment dels escenaris per preparar un nou disc, han assenyalat que per a ells "era molt important participar en una jornada com la d'avui per fer reverberar fort la veu de l'estimat Jordi Cuixart".\nEl grup manresà Gossos també ha reaparegut, després que a finals de l'any passat s'acomiadessin per un temps indeterminat.\nEl compositor Borja Penalba ha interpretat la cançó "Laura" per homenatjar la guitarrista Laura Almerich, companya musical durant molts anys de Lluís Llach i que va morir divendres passat.


PSOE, PP i VOX al servei de sa majestat: bloquegen un cop més la investigació sobre la monarquia\nDesprés de l'últim escàndol de corrupció de l'emèrit que va pagar més de 678 mil euros a hisenda per evitar la via penal, divendres es van presentar al Congrés dues sol·licituds per investigar a l'emèrit i a la Casa Reial. Però aquest dimarts ja han estat rebutjades. Fa falta alguna cosa més que una sol·licitud "sense viabilitat política" que s'atura davant el veto del bloc monàrquic.\nA ningú tenia cap dubte, el Congrés no permetria que s’investigui a la monarquia, ni tan sols a rei emèrit que col·lecciona desenes d’escàndols de corrupció ja evidents.I així, amb les dues noves sol·licituds per a crear una investigació, la taula de Congrés ha rebutjat per quarta vegada aquest any una investigació dels comptes de l’emèrit.\nEls representants de PP, de VOX i, per descomptat, el PSOE, sempre al servei de sa majestat, es van assegurar que no s’obri cap comissió. ¿El veredicte? La inviolabilitat de l’emèrit és permanent. A més, la petició d’Unidas Podemos ni tan sols ha estat tinguda en compte amb l’excusa que una iniciativa d’aquest tipus "li correspon a la Mesa, a dos grups parlamentaris o la cinquena part dels membres de la Cambra". Ha tornat a quedar clar amb aquest nou veto que a la monarquia, des del Congrés, no se la toca.\nLes sol·licituds dutes a terme el passat divendres 11 per obrir una investigació van arribar després de l’últim gran escàndol de la corona, l’acord amb hisenda pel qual l’emèrit, des del seu retir daurat a Abu Dhabi, ordena el pagament de més de 678 mil euros a Hisenda per evitar la investigació que implicava a diversos membres de la família reial.\nEn aquesta ocasió, es tractava de fins a 250 mil euros anuals (el màxim per no constituir delicte fiscal) que venien del magnat mexicà, Allen Sanginés-Krause, conegut per evitar obligacions fiscals a grans fortunes, amb la inestimable ajuda de coronel de l’Exèrcit de l’aire i ajudant de camp Nicolau Murga, que administrava el compte bancari al qual arribaven els fons. Per alguna cosa el rei és el comandament suprem de les Forces Armades i el capità general de l’Exèrcit de l’Aire.\nCom explicàvem en un article anterior, Aquest últim cas de corrupció conegut fins avui té dos agreujants. El primer, que les operacions dataven de dates posteriors a la seva abdicació, entre 2016 i 2018, i per tant en teoria ja havia perdut la figura medieval de la inviolabilitat. En teoria, diem, perquè sembla que la inviolabilitat del monarca no acaba mai.\nEl segon que, d’investigar, anava a qüestionar el relat sostingut per tota la casta política -inclosa la que avui ocupa la Moncloa- que els excessos de rei emèrit són una excepció i la resta de la Família Reial, especialment l’exemplar Felip VI, no tindrien res a veure amb això. De moment ja se sap que tant la reina Sofia, com les infantes Elena i Cristina i fins als nets Frolián i Victòria Eugènia, s’han utilitzat les targetes Black de patriarca per finançar-les seves viatges, festes, luxes i aficions aristocràtiques. Sembla difícil, un cop més, que al rei Felip VI "no li consti", com solen dir.\nEn aquest context la CUP, ERC, Bildu, JxCat, Més País, Compromís i BNG van impulsar una sol·licitud perquè s’investigui "la trama vinculada a les presumptes il·legalitats i irregularitats comeses per membres de la Casa Reial i les influències polítiques, diplomàtiques i comercials amb Aràbia Saudita". I van sol·licitar la compareixença de la ministra d’Hisenda María Jesús Montero per explicar les circumstàncies en què s’ha produït "la regularització fiscal parcial porteu a terme per Joan Carles de Borbó".\n👑 @EHBildu impulsa una nueva iniciativa para investigar las irregularidades de Juan Carlos de Borbón en el Congreso e instar la comparecencia de la ministra de Hacienda.\n🏛 Solicitud presentada con @Esquerra_ERC, @JuntsXCat, @CUPnacional, @BNGcongreso, @MasPais_Es y @Compromis. pic.twitter.com/npcs5bMXI8\n— EH Bildu Congreso - Senado (@EHBilduCongreso) December 11, 2020\nPer la seva banda, Unidas Podemos, desmarcada d’aquesta sol·licitud, presentar la seva amb un caràcter clarament acotat, sol·licitant la creació d’una "Comissió d’investigació sobre l’ús de targetes de crèdit opaques per part de Rei emèrit, amb posterioritat a la seva abdicació, amb càrrec a fons procedents de l’estranger".\nLa major part de l’escrit presentat, com Echenique -el mateix que deia a l’abril que "ara no toca" investigar a la corona- explica en el seu tuit, és una justificació de què els fets són posteriors a l’abdicació i, per tant, Joan Carles de Borbó ja no seria inviolable.\nA més de restringir la sol·licitud als fets posteriors a la pèrdua d’inviolabilitat, assumint així de nou els privilegis medievals de la monarquia i respectant els marcs establerts, únicament sol·liciten la investigació de l’emèrit i Sofia de Grècia, sense un esment al paper de la resta de la família reial tant en el gaudi com en la gestió d’aquestes corrupteles.\nTant és així que, si en l’escrit recorden la investigació en curs sobre les comissions per la construcció de l’AVE a la Meca, són a continuació a separar totalment aquests casos de Felip VI: "Davant d’aquells esdeveniments, el mateix rei Felip VI va decidir retirar al Rei emèrit l’assignació que tenia fixada en els Pressupostos de la Casa de Rei. Així mateix, el Rei Felip VI també va declarar que renunciava a l’herència de Joan Carles I que personalment li pogués correspondre".\nCuriosos republicans aquests de Podem i Esquerra Unida que s’entesten constantment a separar el monarca actual de les corrupteles del seu pare, deixar el seu republicanisme per twitter i declaracions abstractes i limitar-se a sol·licituds que saben que el partit amb el qual cogovernant no consentirà. Per si quedaven dubtes, es va aclarir, quan Carmen Calvo va dir que la proposta d’investigació no té "molta viabilitat política".\nUna d’aquestes declaracions per intentar cobrir la "quota republicana" va ser la roda de premsa d’Isa Serra a l’Assemblea de Madrid el passat dilluns. Una intervenció en què critica les corrupteles de l’emèrit, fins i tot parlant de la "vergonya internacional" que suposen els seus escàndols. Això sí, ni una menció a Felip VI. ¿I el cap de la monarquia per a quan? Bé, segons Serra, en un exercici d’ambigüitat bastant evident: "la república evidentment té nom de futur".\nEfectivament, som molts els que lluitem perquè el futur sigui republicà -per una república de la classe treballadora, en el nostre cas-, per això mateix pensem que cal una alternativa valenta, rupturista, que no deixi la fi de la monarquia per a un futur incert com Isa Serra i Unidas Podemos, sinó que el conjugui en present, i de passos reals perquè, per fi, puguem decidir sobre les nostres vides, sobre el nostre futur, que exigeixi processos constituents lliures i sobirans. Aquesta força, per descomptat, no serà Unidas Podemos, que forma part d’un govern monàrquic, imperialista, al servei de l’IBEX35. Quina sort ha tingut la monarquia de tenir a aquests conciliadors durant aquests anys que els seus escàndols surten a la llum.\nSi volem acabar amb aquesta institució reaccionària, corrupta, imposada pel franquisme i que defensa els interessos de les grans fortunes i els grans empresaris hem d’acabar també amb el règim monàrquic per a rics que s’assegura de no permetre que res canviï, el règim en el qual UP està totalment integrat, tan integrat que forma part del seu govern.\nFent referència a la definició que donés Marx de govern burgès, no es tracta d’administrar "els negocis comuns de tota la classe burgesa", sinó d’acabar amb aquesta junta dels capitalistes, començant per tombar d’una vegada per totes l’herència de la dictadura, sense aturar-nos davant vetos dels sectors més reaccionaris de règim, per conquerir el dret a decidir, decidir també sobre les mesures urgents i el programa social perquè aquesta crisi social i sanitària sense precedents la paguin els capitalistes. I per això fa falta una altra esquerra.


Dinàmic Enginy, productora de projectes web i audiovisuals - L'òpera al cinema. Taller per a descobrir l'òpera a través del cinema\nL'òpera al cinema. Taller per a descobrir l'òpera a través del cinema\nActivitat per a descobrir l'òpera a través del cinema.\nCurs de quatre sessions concebut per la periodista i divulgadora Rosa Maria Carbonell on es citen i mostren fragments de pel·lícules diverses on hi apareixen temes operístics, els fragments s’analitzen tant del punt de vista cinematogràfic i com des del punt de vista musical.\nTaller pensat tant per als que no coneixen el món de l’òpera (amb la intenció de que se’ls desperti la curiositat) com per als que ja se l’estimen. La selecció films i òperes és àmplia, variada i molt atractiva. Dins d'aquest taller es mostraran fragments de les òperes més representatives i es projectaran escenes de films molt coneguts.\nEl curs sencer consta de 4 sessions on a través dels temes més coneguts d'òperes on es mostrarà la seva versió cinematogràfica. S'analitzaran els temes a nivell d'història de la música i el tractament cinematogràfic. Contextualitzant-los. Compta amb un especialista en òpera i amb un especialista en cinema. El format del curs pot modificar-se segons les necessitats del centre.\nAudiovisuals, Música Cinema, Música


INDUSTRIAS QUÍMICAS CUADRADO obté el segell de norma de qualitat empresarial de CEDEC - Notas de prensa\nINDUSTRIAS QUÍMICAS CUADRADO obté el segell de norma de qualitat empresarial de CEDEC\nINDUSTRIAS QUÍMICAS CUADRADO elabora i subministra productes químics destinats tant a usos industrials, professionals com domèstics des de fa més de 35 anys. Situada a Valverde de la Virgen (Lleó), entre els seus productes més sol·licitats es troben alcohols, aiguarràs pur, olis de llinosa i, tot tipus de dissolvents i productes per al tractament de l'aigua de les piscines\nPublished in León the 18.07.2019 10:09:21 in Cataluña\nL'empresa posa a disposició dels seus clients una extensa gamma de productes elaborats i envasats en diferents formats, amb capacitats que s'adapten a tot tipus de necessitats. Tots els seus productes compleixen amb les màximes garanties de qualitat, controls legals i requisits de seguretat.\nEn els darrers anys, INDUSTRIAS QUÍMICAS CUADRADO ha millorat les seves instal·lacions, amb diversos magatzems per a matèries primeres, envasos i embalatges, espai per al producte acabat i zona de paqueteria i emmagatzematge dels productes dels seus clients. A més, gràcies a una política de millora constant en processos de R+D, ha millorat els seus sistemes de producció, amb l'ampliació de la seva actual oferta i el desenvolupament de productes químics compatibles en funció de les noves exigències del mercat.\nEls diferents departaments de l'empresa, gestionats gràcies a un equip humà compromès, amb una àmplia experiència en el sector i a una extensa xarxa comercial, faciliten la base necessària per gestionar amb professionalitat les sol·licituds dels seus clients en tot el territori nacional.\nEn l'actualitat, INDUSTRIAS QUÍMICAS CUADRADO, SA afronta el seu futur amb màximes garanties d'èxit. L'empresa ha obtingut recentment el certificat de “COMPLIMENT DE LA NORMA CEDEC DE QUALITAT EMPRESARIAL” en les àrees de Control de Gestió, Organització Funcional i Control de Costos atorgat després de la intervenció i nova avaluació de la consultora d'organització estratègica per a empreses familiars CEDEC.\nAmb aquest segell de qualitat recentment atorgat, CEDEC acredita l'estricte compliment de les normes i estàndards de qualitat, distingeix l'empresa INDUSTRIAS QUÍMICAS CUADRADO, SA i garanteix la seva solidesa empresarial en els àmbits esmentats.\nINDUSTRIAS QUÍMICAS CUADRADO, SA col·labora des de setembre de 2017 amb la consultoria d’organització estratègica empresarial CEDEC capdavantera en gestió, direcció i organització d’empreses familiars des del 1965.\nLa millora en el seu Control de Gestió, de la seva organització funcional i en el seu control de costos, van ser les àrees d’actuació en las quals INDUSTRIAS QUÍMICAS CUADRADO, S.A i CEDEC han col·laborat per assolir les màximes quotes de Excel·lència Empresarial, qualitat en el servei i el progres i desenvolupament del seu mercat.\nCEDEC és la consultoria d’organització estratègica líder a Europa en gestió, direcció i organització d’empreses familiars des de l’any 1965. La seva finalitat és posar a l'abast de les empreses els sistemes d'organització que els resultin més eficients, a fi d'optimitzar-ne els resultats empresarials per assolir i treballar junts cap a la consecució de l'Excel·lència Empresarial.\nURL associada: www.iqcuadrado.es\nVicepresidente División Management Estratégica\n902 111 275\nPall-Ex prosigue su expansión con un nuevo hub en Barcelona\nTECNICISER obté el segell de la norma de qualitat empresarial CEDEC


La reserva online, una oportunitat per activar el turisme rural – Comunicatur\nHome/Allotjament/Rural/La reserva online, una oportunitat per activar el turisme rural\nLa implantació de la reserva online de cases rurals dinamitzaria al sector. L’agilització del procés de compra suposarà una oportunitat per incentivar la demanda d’allotjaments rurals. La majoria dels clients del turisme rural són partidaris de fer la contractació per aquesta via.\nNomés el 15% dels turistes rurals són estrangers i incrementar aquesta quota de clients és la principal línia de creixement per al sector. Mitjançant la reserva per internet es pot captar amb major èxit a aquest tipus de viatger. A més es trenca la barrera idiomàtica al no haver de tractar via telèfon o correu electrònic amb el propietari i la simplificació de les transaccions.\nSegons l’estudi realitzat per Toprural, el 52% dels viatgers d’aquest tipus de turisme prefereix la reserva online. Per això aquest portal especialitzat creu que és una oportunitat perfecta per reactivar el mercat del turisme rural en l’actual context de crisi dotar als propietaris d’una eina de reserva online.\nToprural ha anunciat que ho posa en marxa en el seu portal ja que els viatgers demanden cada dia més les eines tecnològiques per gestionar reserves de forma fàcil i els allotjaments no poden quedar-se enrere. Els propietaris que participen del portal Toprural podran triar entre mantenir el sistema de promoció i contacte actual, o complementar-lo amb la reserva online, ja que l’activació és gratuïta.\n350 milions, el perjudici econòmic provocat pels controladors


Troben un cadàver al maleter d'un cotxe a Roses - Regió7\nTroben un cadàver al maleter d'un cotxe a Roses\n13·04·21 | 09:05\nEl cadàver d'un home va aparèixer al maleter del seu cotxe la nit d'aquest dilluns a Roses (Alt Empordà). El cos el va trobar el germà de la víctima cap a les 22.45 hores al carrer Bernat Metge i va alertar la policia. Feia uns quatre dies que no sabia res del seu germà. El cos presenta signes de violència i els Mossos han obert una investigació per esclarir els fets. La Divisió d'Investigació Criminal (DIC) dels Mossos a Girona s'ha fet càrrec del cas.


Un instant de la sessió del consell de comú d'aquesta tarda\nUn instant de la sessió del consell de comú d'aquesta tarda.\nActualitzada 21/04/2021 a les 19:08\nEl consell de comú d’Escaldes-Engordany ha aprovat per unanimitat la compra d’una parcel·la d’uns 140 metres quadrats a la part alta de la parròquia per l’import de mig milió d’euros. La parcel·la, ubicada en l’espai on hi havia l’antic Hotel Pla, s’utilitza com a plaça pública des del 2010, quan l’establiment hoteler, construït a mitjan segle XIX, va enderrocar-se. Tot i això, fins ara la propietat ha estat d’un particular.\nSegons que ha explicat la cònsol major d’Escaldes-Engordany, Rosa Gili, l’equip de govern va decidir que calia negociar l’adquisió la parcel·la després que, al desembre de l’any passat, la propietat, que fins aleshores els havia llogat l’espai, els comuniqués que no els renovaria el contracte d’arrendament. “Les propietàries ens van traslladar l’interès de vendre la parcel·la i vam arribar a un acord per comprar-la a un preu assequible per al comú”, ha apuntat ahir Gili.\nLa cònsol major ha explicat que, amb aquesta adquisició, el comú d’Escaldes-Engordany ampliarà el seu patrimoni en una zona de la parròquia en què “no hi ha gaires parcel·les per construir” i la corporació comunal no disposa de gaires propietats. “La compra ens permet de garantir que l’espai continuarà sent d’ús públic i que no s’hi construiran edificis privats”, ha afirmat Gili. La cònsol major també ha confirmat que l’equip de govern no hi farà modificacions.\nMolt bona compra. Felicitats al Comú per la bona gestió. Ojala la resta de parròquies prenguin nota...


Prebenjamin Sollerense: Fiesta y final de temporada - Pre-benjamín - FutbolBalear.es\nPrebenjamin Sollerense: Fiesta y final de temporada\nsábado, 12 de junio de 2010 | Leída 442 veces | 4\nEl Sollerense subcampió de lliga.\nL’equip prebenjami de la U.E. Sollerense, es jugava ahir a Andratx el subcampionat de lliga al darrer partit de lliga que l’enfrontava al Port d’Andratx. Domés valia la victòria contra els andritxols, ja que la igualtat al grup no donava treva. El partit es presentava, a priori, fácil per els sollerics devant un equip que havia conseguit molt poc punts en el campionat, però els partits es juguen i es guanyen al camp i s’ha de respectar a tothom.\nEl Sollerense alinea a Pere a la porteria, en defensa Raül, Joan i Sergi. A la mitja, Sami, Carlos i Tomás i a la devantera Miki.\nEn el transcurs del partit entraren, Padilla a la defensa, Dani a la mitja i Marc i Alex a la devantera.\nEl partit va ser molt fàcil per el Sollerense i en cap moment va veura perillar el resultat imposant-se per un clar 0 a 8. Els autors dels gols van ser, en Miki i en Sami, ambdos es dues ocasions i marcaren un gols cada un, Marc, Carlos, Tomás i Dani.\nL’àrbitre del partit va ser el vetera Fernando Colom, un mestre de l’arbitratge, que sempre te temps per rectificar i ensenyar als nins, i que una vegada més va estar perfecte en la seva labor.\nEl partit va ser dominat amb tota claretat per l’equip solleric, que va tenir tancat als andritxols en camp propi, practicament durant tot el partit i va realitzar jugades de molt mèrit i infinitat d’ocasions, a més de veura com de manera justa se li anulaven dos gols.\nAl final del partit el jugadors del Sollerense van rebre un trofeu conmemoratiu d’aquest segon lloc aconseguit al campionat de lliga, en el seu primer any jugant. En aquell moment l’esclat d’alegria dels nins va ser enorme i el camp es va omple de crits, somriures i cantics que van contagiar al públic assitent. S’ha de dir que inclós la gent d’Andratx, molt esportiva, va aplaudir i animar als Sollerics en la seva particular festa.\nDesprés tots a les dutxes, a seguir botant devall l’aigüa.\nLa festa i cloenda de temporada va continuar a la nit al Restaurant es Turó de Fornalutx, on pares, mares, familiars, nins i cos tècnic van sopar i van seguir la festa.\nEn el transcors del sopar, es van fer entrega de trofeus conmemoratius a tots els jugadors de l’equip, que no hi cabien de goig i posteriorment se van entregar uns trofeus al jugador que tots es nins havien votat com el millor company de l’equip, el máxim golejador, a l’autor del gol 100 a la lliga, al jugador que millor a entrenat i al jugador més regular durant tot el campionat.\nAquest equip, en el primer any que hi havia prebenjamins a Sóller i tenguent en conte que es nins era es primer any que jugaven a fútbol ha maravillat a tothom, no domés per els resultats aconseguits, que han fet que s’arribasin a marcar 107 gols, sino també per el bon joc realitzat durant tota la temporada, sempre a l’atac i ben col.locats. Sa progressió ha sorprés a tots, inclós al cos tècnic format per Juanjo, Domingo, Andreu i Yayu, que ha vist com les espectatives es superaven dia a dia.\nUna temporada plena de felicitat que es recordara durant molt de temps i tota la vida per uns nins que formaven part d’un equip per primera vegada a les seves vides i que han estat un exemple d’educació, bon comportamnet i companyerisme tota la temporada.\nA les fotos podem veura moments del partit, la celebració quan van rebre el trofeu després des partit. A tots els jugadors quan rebien el trofeu recordatori en el transcors dels sopar i als jugadors que van rebre una distinció un poc més especial, com el porter Pere, triat per es nins com el millor company. Miki, autor del gol 100 a la lliga. Sergi, el millor als entrenaments. Tomás Bravo, máxim golejador de l’equip amb 37 gols i per últim el jugador més regular de l’equip, al qual domés li ha faltat jugar de porter enguany i que en totes les demarcacions a jugat bé, el petit Dani Vidal.\nPer acabar, agraïr a tots els pares, la paciència i el recolzament que han donat a l’equip tot l’any. Na Juli per organitzar totes ses festes. En Domingo per ser el millor delegat que es pot tenir. A n’Andreu i en Yayu per l’ajuda tot l’any a l’hora d’entrenar als nins. A na Cris per ser la fotografa de l’equip i per els bons videos de motivació que feia abans dels partits, a en Mitus per venir a veuren’s tots els partits tant a Sóller com a fora casa… i a tots.\nAgraïr a tots els equips i aficions, que han competit amb noltros, sense cap excepció, per el bon tracte que ens han dispensat sempre quan hem jugat contra ells.