Leo Messi comença marcant més que mai - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesLeo Messi comença marcant més que mai\nLeo Messi comença marcant més que mai\nÉs la primera vegada que el jugador argentí aconsegueix 5 gols amb el Barça en els tres primers partits oficials de la temporada El ‘10’ blaugrana també va acabar els amistosos de la pretemporada amb els seus millors registres (5 gols)\nMessi celebra un dels seus dos gols davant l'Osasuna / FOTO: MIGUEL RUIZ - FCB\nLeo Messi ha començat la temporada oficial amb més eficàcia que mai. L’argentí ja suma 5 gols en tres partits oficials (dos de Lliga i un de la Supercopa d’Espanya), una xifra que mai havia aconseguit en les arrencades de temporada dels últims anys. Fins ara, en els tres primers partits oficials, el ‘10’ del Barça havia aconseguit 4 gols com a màxim, a les temporades 2011/12 i 2010/11.\nAquest gran encert de cara a porteria en els partits oficials enllaça amb el bon rendiment que el jugador argentí va oferir també en els amistosos de pretemporada. Tot i que es va perdre el debut de l’equip a Hamburg, el vigent campió de la Pilota d’Or va acabar fent 5 gols en la resta de partits, la seva xifra més elevada en aquest tram inicial.\nA la Lliga, Leo Messi manté el rendiment que ja va exhibir la temporada passada. De fet, ha marcat en 15 dels últims 17 partits de Lliga, sumant 31 gols en aquest període. Això permet que el davanter argentí (173 gols en aquesta competició) s’acosti cada cop més a la xifra de César (190 gols), que és el màxim golejador blaugrana de la història en aquesta competició.\nEls dos gols que Messi va fer-li a l’Osasuna (1-2), a més dels dos que va aconseguir contra la Reial Societat, fan que sigui l’únic jugador que ha fet dos dobles de manera consecutiva en els dos primers partits de Lliga. Mai cap jugador ho havia aconseguit des que va començar la competició a la temporada 1928/29.


Operari de manteniment i reformes | Oferta de treball Ref. THtgg-154070\nEs busca persona treballadora per a fer feines de reforma, lampisteria i manteniment de propietats, així com també feines del camp. Imprescindible parlar en català i tenir una bona salud i condició física. S'ofereix bon ambient laboral i llibertat de decisió per a la planificació de feines.\nreforma de cases antigues amb tot el que això representa: paleteria, lampisteria, pintura etc, manteniment general de les propietats, manteniment de jardins i feines del camp així com desbrossar, podar, llaurar, fer llenya, recol·lecta del fruit etc\nÉs imprescindible que el candidat tingui experiència com a paleta i tingui bons coneixements d'instal·lacions elèctriques i d'aigua. És valorarà que el candidat també tingui coneixements de les feines del camp.\nel sou dependrà de l'experiència del candidat (el salari és negociable)\nNecessitem una persona dinàmica, amb molta predisposició per treballar en diferents camps, que tingui una bona condició i salud física per fer treballs de reforma i feines del camp si és necessari. Imprescindible persona honesta, de confiança i que parli el català.


La nostra vida diària és plena de béns que semblen gratuïts, però no ho són. Qui paga tots aquests recursos indispensables per a la vida? La ciutadania, nosaltres, mitjançant els impostos. Tots ens en beneficiem, però el repartiment no sempre és just ni equitatiu. Aquest Global Express es proposa explicar com funciona el sistema fiscal i com aquest repercuteix en la vida de la ciutadania. Per a això, en la present proposta didàctica es troben diverses activitats en les que l'eix teòric és la fiscalitat però que, a més, ajuden a treballar a l'aula les competències clau, la competència global i els elements transversals des metodologies diverses que van, de...\nL’objectiu d’aquesta edició del Global express és reconèixer i identificar la gran diversitat de factors que fan que la sequera desencadeni una fam. Mitjançant l’anàlisi de dues imatges, la primera activitat pretén trencar els estereotips mostrant les diferents realitats que conviuen en un mateix país. Tot seguit, es proposa a l’alumnat buscar les dades principals sobre Etiòpia que permetin conèixer alguns aspectes geogràfics, socials i econòmics del país i contrastar la informació obtinguda i la que ens arriba pels mitjans de comunicació. Mitjançant la lectura de textos i de testimonis, es pretén descobrir que la crisi humanitària que viu el país no és tan sols conseqüència de la sequera. La...\nL’objectiu d’aquest Global express és el de reconèixer i identificar la gran varietat de factors i d’actors que intervenen en qualsevol conflicte armat. D’aquesta manera, es pretén superar i deixar en evidència la simplificació d’alguns mitjans de comunicació social. A partir de l’anàlisi de fotografies, la primera activitat pretén fer aflorar els sentiments generats per les imatges i descobrir que qui més pateix els conflictes armats és la població civil. L’estudi del mapa de l’Iraq actual i dels diferents tractats i pactes mostra que l’Iraq és un país amb fronteres artificials, sorgit de la colonització, amb els problemes interns que comporta el fet que aquestes fronteres no coincideixin amb les...\nL’objectiu d’aquest Global express és conèixer i analitzar críticament alguns dels temes abordats i els resultats obtinguts en la Cimera de la Terra del 2002, celebrada a Johannesburg. En la primera activitat, l’observació d’una fotografia permet introduir el tema de la Cimera de la Terra i investigar coneixements previs sobre el tema (actors, objectius, etc). Tot seguit, s’aborden les principals q?estions treballades en aquesta cimera a partir de la identificacó? de dades concretes, obtingudes de la premsa, i l’anàlisi posterior, i s’aprofundeix el concepte de desenvolupament sostenible. L’activitat següent pretén analitzar, a partir de la lectura d’uns textos, els acords obtinguts en la Cimera de la Terra i posa al descobert...\nAquesta edició del Global express convida a analitzar la relació entre les conseqüències d’una catàstrofe, com el tsunami, i la pobresa, i permet reflexionar sobre els tipus d’ajuda que s’activen per fer front a un desastre. La primera activitat convida l’alumnat a participar en una pluja d’idees per compartir la informació que tenen sobre el desastre, a partir d’algunes preguntes. Tot seguit, i a partir de lectures sobre quatre països imaginaris, s’obre la reflexió sobre la manera com els mitjans influeixen en la nostra imatge i en la nostra percepció de l’altre i dels països del Sud. Per a aquesta activitat, es proposa la divisió de la classe en grups...\nL’objectiu d’aquest Global express és identificar i entendre la gran varietat de factors i d’actors que intervenen en una crisi socioeconòmica com la que va viure l’Argentina l’any 2002. A partir de l’anàlisi d’imatges, es pretén generar l’empatia de l’alumnat envers la població argentina, així com veure els conceptes previs que coneixen sobre el tema. Les activitats següents entren en l’anàlisi del perquè de la crisi, així com en la identificació dels actors principals (el deute extern, el Govern i el “corralito”, l’FMI, etc). Mitjançant fotografies i titulars periodístics, s’analitza l’esclat social generat a l’Argentina, amb les famoses protestes amb cassoles. Per últim, es planteja a l’alumnat debatre sobre quatre...\nAquesta edició del Global express analitza la cobertura mediàtica de la guerra de l’Afganistan, les respostes polítiques entorn dels atemptats a l’11 de Setembre i l’augment de la xenofòbia contra ciutadans i ciutadanes musulmans. A partir de l’anàlisi d’imatges, la primera activitat posa de manifest que la població civil és qui més pateix en una guerra. Tot seguit, es passa a analitzar qui es beneficia de la situació, i es posen en evidència alguns dels interessos que s’amaguen darrere l’anomenada “guerra contra el terrorisme”. Per últim, es presenten quatre temes de debat que pretenen fomentar l’esperit crític de l’alumnat davant els esdeveniments mundials i potenciar, així mateix, actituds crítiques davant...\nAquesta edició del Global express reflexiona sobre la transcendència de la Cimera de Copenhaguen i sobre la responsabilitat que hi tenim. A partir de l’anàlisi d’una imatge i d’uns textos, el material comença donant una visió global del que és una cimera internacional, i se centra en la realitat concreta de la de Copenhaguen. Tot seguit reflexiona, a partir de l’anàlisi de dades estadístiques, sobre els compromisos adquirits a Kyoto i sobre el grau d’incompliment de cadascun dels països en l’actualitat, i passa a analitzar les conseqüències del canvi climàtic per posar en evidència qui són els qui més les pateixen. Aquest treball es fa a partir de l’anàlisi de...\nL’objectiu principal d’aquest Global express és reconèixer els drets socials bàsics com a elements necessaris per lluitar contra la pobresa i la desigualtat, entendre com un sistema fiscal just pot contribuir al fet que no es desmantelli el sistema de drets, i reflexionar sobre el paper de la ciutadania organitzada per contribuir al canvi social. Durant la proposta es faran servir nombrosos conceptes relacionats amb els drets socials: Estat del benestar, democràcia, fiscalitat, moviments socials, economia neoliberal, lleis hipotecàries... Es proposen diferents metodologies en cada activitat (anàlisis de gràfiques, debats, jocs, cerca d’informació a Internet...), per donar resposta a la diversitat d’aprenentatge i motivacions de la nostra aula. A més...


Dardos en Tarragona: 44rd Winmau World Masters 2017amb esportistes catalans\n44rd Winmau World Masters 2017\namb esportistes catalans\nDel 25 al 28 de setembre es celebra el 44rd Winmau World Masters 2017, aquesta edició es celebrarà a Bridlington, comptat de Yorkshire de l'Est, concretament serà als salons del Bridlington Spa, i hi participaran fins a 8 esportistes catalans.\nThursday 28th September - Lakeside World Professional Play-offs*\nAquesta any es celebra molt més aviat que l'edició anterior, ja que la British Darts Organisation, organitzadora i gestora de la competició, va canviar les dates a principi de temporada.\nCom cada any des del 2011, quan Catalunya va ser reconeguda com a membre de ple dret de la World Darts Federation, la Federació Catalana de Dards ha assegurat la participació catalana a la competició més prestigiosa i antiga que encara es celebra, el 44è Winmau World Masters. Una competició que només es superada amb importància pel Lakeside World Professional Championship.\nPer primera vegada a l'expedició catalana hi haurà una jugadora junior, la Carla Arimany del CD Olot, que es va classificar per al Masters Mundial Junior desprès de guanyar l'Open de Gibraltar (ampliar informació aquí).\nAquesta any els catalans classificats a l'event són:\nCarles Arola Catalonia BDO Recognised Events National Champion 2016\nJosé Calzadilla Catalonia National Play-off Catalonian National Play-off\nDaniel Carrasco Catalonia National Play-off Catalonian National Play-off\nOscar Valenzuela Catalonia National Play-off Catalonian National Play-off\nMartin Martí-Santamaria Catalonia BDO Recognised Events FCD Anniversary Open 2017\nNúria Plaza Catalonia National Play-off Catalonian National Play-off\nCarla Arimany (Junior) Catalonia BDO Recognised Events Gibraltar Open Darts 2017 Junior\nLorena Calzada Catalonia FCD\nAltres esportistes que participaran al World Masters i que s'han classificat a travès de competicions organitzades per la FCD:\nSharon Prins- Netherlands - Catalonia Open 2017\nAileen de Graaf - Netherlands - FCD Anniversary Open 2017\nChris Landman - Netherlands - Catalonia Open 2017\nEsportistes classificats en competicions FCD i que han renunciat a la invitació:\nMontse Boronat - Catalonia - National Champion 2016\nUs recordem que quan un esportista guanya l'accèssit a participar al Masters Mundial de Dards, és una invitació personal i intransferible. Per tant es dona el cas, principalment en esportsites TOP mundial, que hagin guanyat més d'un Open classificatori, quedant el segon i successius guanyats com a desertes, a efectes de guanyar plaça al Winmau.\nEls defensors del títol de campions del Masters Mundial són:\nMen’s: Glen Durrant\nWomen’s: Trina Gulliver MBE\nBoys: Justin van Tergouw\nGirls: Veronika Koroleva\nWDDA: Vince D’hondt\nUna de les curiositats del Winmau World Masters, es que ens permet veure que tots els esportistes professionals comencen la seva formació per la base, a la seva federació nacional, on es formen, creixen i agafen nivell. I un cop es veuen amb diversos títols a la butxaca, capacitat i recursos per fer el canvi al circuit professional (PDC) s'hi passen per acabar triomfant. Com podeu comprovar visitant el mur de la fama del Winmau World Masters, competició que han guanyat esportsites com Phil Taylor (1990), Rod Harrington (1991), Mark Dudbridge (2002), Mervyn King (2004), i més recentment Raymond van Barneveld (2001-2005), Michael van Gerwen (2006), Robert Thornton (2007) i Stephen Bunting (2012), per citar-ne alguns. Consular el mur de la fama "Hall of fame": http://www.winmau.com/pages/790/Past_Winners_of_the_Winmau_World_Masters/\nWinmau TV Les partides de la fase final es podran seguir online a http://www.winmau.com/sec/1391/WINMAU_TV/


Novetats literaries al Maresme - Ràdio Marina - Sempre al teu costat\nNovetats literaries al Maresme\nPineda de Mar / Malgrat\nCap de setmana d’estrenes literàries a diversos municipis del maresme. Aquest dissabte Pineda de Mar ha celebrat la presentació del llibre “Les llegendes secretes de Sara Llorens. Llegendes Alacantines”, escrit pel filòleg Joan Borja i Sanz, a través de la Universitat d’Alacant.\nL’obra ha tingut una gran acollida, ja que s’ha hagut de realitzar una segona tirada de 500 exemplars, perquè la primera es va esgotar ràpidament. L’autor Joan Borja, ha explicat que creu que aquest èxit prové d’un enamorament, del que va patir ell envers la figura de Sara Llorens.\nSara Llorens (1881-1954) va ser una mestra, escriptora i folklorista catalana, nascuda a Argentina, on la seva família havia emigrat, però molt relacionada amb Pineda de Mar, que era d’on provenien. És una de les figures més importants dins del folklore català.\nA València només hi ha dos llegendaris recopilats, i un d’ells és aquest de Sara Llorens. Borja ha destacat que els lectors trobaran dues parts: d’una banda un estudi de com Llorens va poder realitzar un estudi folflòric sobre Alacant si estava malalta de tuberculosi, i d’altra banda l’edició crítica del manuscrit original.\nL’acte de presentació es va realitzar dissabte al migdia a la Sala d’Actes de Can Comas i es va tancar amb un petit refrigeri.\nEscoltar Joan Borja:\nEs presenta a Malgrat un llibre sobre vocabulari mèdic\n‘Ensenya’m la llengua’ és un recull del vocabulari i llenguatge popular al voltant de la salut, els remeis i les malalties. L’obra va veure la llum ara fa tres mesos, amb tant d’èxit que ja van per la segona edició.\nL’autor, Toni Beltran, metge d’atenció primària a Sant Feliu de Guíxols, ha explicat que aquesta obra és un recull de terminologia relacionada amb el món de la salut, i del cos humà, fent un homenatge a una generació d’avis que fan servir uns termes que cada cop més estan en desús.\nLa idea va sorgir després que Beltran observés que el tipus de vocabulari mèdic que feien servir els avis i les àvies a les seves consultes. L’autor assegura estar treballant per una nova obra que incorporarà un llenguatge més juvenil i infantil, que estarà adreçat a l’àmbit educatiu.\nA la presentació realitzada a Malgrat de Mar, també hi va assistir Àlex Llobera, metge d’atenció primària de Blanes.\nEscoltar Toni Beltran:


La Croix de Castries, René de (1908 - 1986) - Autors - Buscollibre.com\nComte René de Castries diu "Castries Duke" (títol de cortesia) 1, nascut 6 agost 1908 al Château de La Bastida d'En Gras (Gard) i va morir el 17 de juliol de 1986, és un historiador i l'acadèmic francès .\nRené de Castries va passar la seva infància al Gard, el castell de Gaujac i Nimes. Allí va començar els seus estudis, van continuar al Collège Saint-Jean a Friburg ia l'escola Sainte-Geneviève de Versailles abans de seguir el curs de l'École Lliure de les Ciències Politiques on es va graduar el 1932 a la secció les finances públiques. A continuació, la intenció de la diplomàcia, però renuncia a aquesta vocació després del seu matrimoni el 1934 amb Monique de Cassagne, d'una família de Béziers. Té tres fills: Jean-François, Nicole, comtessa de Brion i Claude, baronessa de Grandmaison la filla Anne es va casar amb la seva cosina, Henri de Castries.\nEn 1935, va comprar el castell de Castries, a prop de Montpeller a la família Harcourt, en què va ser aprovada pel nou matrimoni de la vídua de l'últim duc de Castries (de la secció superior) 1 (veure Casa Castries). Es va comprometre a restaurar l'edifici i el cultiu de les vinyes que l'envolten. Ell va ser mobilitzat al setembre de 1939 i enviat al Líban. En referència a Castries en 1940, va ser nomenat alcalde del poble a 1941. Va començar a classificar els arxius de la família i va escriure diverses novel·les que un, senyoreta Metàmias, va obtenir el manuscrit sobre Balzac preu.\nA l'agost de 1944, es va mantenir en el seu lloc com a alcalde de Castries, que va mantenir fins a 1950, sense deixar d'escriure novel·les o portar un diari. El 1951, es va traslladar a París i va començar la història, la publicació en 1956 una biografia del mariscal de Castries que va guanyar el premi de l'Acadèmia Francesa. Per tant, publica regularment un volum de la història d'un any, amb una predilecció pel període 1750-1850. Obté el Premi d'Història Mirabeau o el fracàs de destinació en 1961 i el Prix des Ambassadeurs en 1968 per a la totalitat de la seva obra històrica.\nVa ser triat membre de l'Acadèmia Francesa en 1972 i el mantenidor de l'Acadèmia dels Jocs Florals en 1977.\nEl 1985, el "Duc de Castries" dóna l'Institut de França el seu castell de Castries. El seu últim llibre, publicat pòstumament, està dedicada a Madame de Tencin.\nEstà enterrat en el cementiri de Saint-Lazare amb Edmond de Castries La Croix de Castries (1787-1866), on la seva esposa, Monique de Cassagne (1912 a 2009) també està enterrat en 2009.


Voleibol: el CV Soller cadet femení, campiones de Mallorca | Sports de ca Nostra\nVoleibol: el CV Soller cadet femení, campiones de Mallorca\nEscrito por lorenzo el 16/05/18 • En la Categoría Polideportivo\nEl CV Soller cadet femení, campiones de Mallorca, no va donar opció al Construccions M.Morell. CV Sóller a n’aquest campionat és un equip que en els 20 partits oficials jugats, no coneix la derrota.\nEra el favorit, a la lliga només havia perdut 2 sets en 18 partits, demostrant un nivell impressionant, i arribava a n’aquest campionat com a l’equip a batre, però ningú li ha pogut fer front. Com a primer classificat, jugava directament la semifinal a la jornada del matí de dissabte, a la que va guanyar 3-0 al Ca’s Sagristà Artà que el dia abans havia eliminat al Grupo Jiménez AD La Salle PI. El seu rival per a la final, havia de sortir del partit entre el Bou Café Ciutat Cide i el Blanc de gris CV Manacor, el guanyador d’aquesta semifinal va ser el Bou Café Ciutat Cide, que per tant jugaria la semifinal a la jornada de la tarda enfront del CV Sóller.\nA la final, el CV Sóller no va donar opció al CV Cide, i va complir els pronòstics guanyant, no només això, si no que ha guanyat aquest campionat sense cedir cap set ni a la semifinal ni a la final, demostrant que té un autèntic equipàs, i que aquesta temporada ha estat superior a la resta.


Catapecchia Scandicci Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 26 allotjaments a Scandicci.\nAl visitar Cerbaia, vosté es sentirà com a casa a Catapecchia, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Catapecchia és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, renta vaixelles per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Catapecchia és una elecció inteligents per a viatgers a Cerbaia, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Catalans i balears paguen el doble d'IBI que els bascos i els gallecs\nA Catalunya es recapta un 20% del total estatal\nEls catalans paguen entre 251 i 261 euros de mitjana per persona per l'Impost de Béns Immobles. Els bascos en paguen 138\n1 min. Barcelona 05/12/2010 18:35\nEls ciutadans de Catalunya i les Illes Balears són els que paguen l'Impost de Béns Immobles (IBI) més car, entre 251 i 261 euros de mitjana per persona, una xifra que pot arribar a ser el doble del que paguen els qui viuen al País Basc, Navarra o Galícia.\nSegons l'Informe 'Panorama de la Fiscalitat Local 2010' que elabora el Consell General de Col·legis d'Economistes Assessors Fiscals (REAF), els gallecs paguen uns 124 euros de mitjana i els bascos i navarresos uns 138 euros per persona. Com Catalunya i Balears, també Madrid, amb 216 euros, i la Comunitat Valenciana, amb 227 euros, també estan per sobre la mitjana espanyola.\nL'IBI és clau per al sistema fiscal local, ja que representa un 33% dels ingressos fiscals dels municipis. Una cinquena part de la recaptació per aquest impost a tot l'Estat prové de Catalunya, mentre que Madrid concentra un 15% i la Comunitat Valenciana un 12,7%. Les Balears recapten el 3,1% del total.\nL'excúpula del Banc de València, condemnada a fins a quatre anys de presó\nJxCat afirma que no necessitava el TC per saber que la immersió és un model de "cohesió social"\nBatet concentra los ataques de un debate con tregua independentista\nEls comuns lamenten la indefinició dels socialistes a l'hora d'explicar amb qui pactaran


L'alcalde assegura que el topònim projectaria «encara més» a Tarragona\nActualitzada 13/09/2017 a les 13:01\nL'alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros, ha fet una crida per votar massivament el topònim Tarraco, finalista per donar nom al nou SUV de la marca Seat. El batlle assegura estar «molt orgullós» per la classificació de Tarraco, del que ha dit que és un nom «molt bonic i amb història». D'aconseguir el repte, Ballesteros ha assegurat que es projectaria «encara més» la ciutat de Tarragona. «És una juguesca que ens hem de prendre seriosament», ha acabat dient l'alcalde.\nTarraco és l'únic indret català que continua amb opcions de ser el nom del nou SUV que Seat traurà al mercat a finals del 2018. Competeix amb Alboran, Aranda i Ávila, segons va fer públic aquest dimarts el president de la companyia automobilística, Luca de Meo, des de la Fira de l'Automòbil de Frankfurt. D'aquesta manera, queden fora de la cursa Abrera i Aran, que fins ara havien estat entre els nou noms més votats durant la votació popular, on han participat 133.000 persones amb més de 10.000 propostes. Ara la votació entre els quatre seleccionats es mantindrà oberta fins el 25 de setembre, i Seat preveu anunciar el nom del nou SUV abans del 15 d'octubre.\nTarraco, entre els quatre topònims finalistes per donar nom al nou Seat\n1. Perd els 12 punts del carnet després de ser ...\n2. Lloguen un iot i s'acaba enfonsant després de ...\n3. Rússia, primer equip a passar a vuitens ...\n4. Crema l'aparador d'una botiga de roba del Parc...\n5. Zoo, Roba Estesa i Brams, protagonistes de la...\n6. Investiguen 67 persones del Camp pels talls de...\n7. L'atleta olímpic Jesús García Bragado, nou al...\n8. La Marea Pensionista es concentra davant la...\n9. La Festa Major de Sant Pere omple Cambrils de...


Una de cada vuit morts d’europeus entre 15 i 64 anys és atribuïble a l’alcohol « Bloc del Clínic\nAquestes són algunes de les dades que es detallen en el primer informe sobre polítiques d’alcohol del projecte europeu ALICE RAP (Addictions and Lifestyles in Contemporary Europe – Reframing Addictions Project) que porta per títol Alcohol, l’addicció ignorada. L’informe, que es va fer públic en la segona reunió internacional del projecte celebrada a Newcastle (Regne Unit), defensa un abordatge de la problemàtica basat en l’evidència, al mateix temps que fa aportacions científiques al debat sobre l’alcohol necessàries per contrarestar els arguments econòmics del sector i pal·liar l’impacte negatiu de l’alcohol en la societat actual.\nEl projecte europeu ALICE RAP (Addictions and Lifestyles in Contemporary Europe – Reframing Addictions Project) aglutina més de 150 científics que fan recerca innovadora i transdisciplinària en diferents aspectes relacionats amb les addiccions. La xarxa de científics que participen en el projecte inclou alguns dels investigadors més importants d’Europa en àmbits com ara la biomedicina, la neurobiologia, la psiquiatria, l’economia i la sociologia.\nalcohol, ALICE RAP, Antoni Gual, Joan Colom


La Xarxa de Municipis sostenibles estudiarà un model més operatiu per potenciar el paper dels municipis\nLa Junta Directiva de la Xarxa de Municipis Valencians cap a la sostenibilitat ha aprovat els comptes de 2017 i la incorporació de Benissoda i Alcàntera de Xúquer com a nous membres de l’associació\nDurant la reunió, la junta també ha acceptat la incorporació dels municipis de Benissoda i Alcàntera de Xúquer, a les comarques de la Vall d’Albaida i Ribera Alta, respectivament, com a nous socis de l’associació. Amb aquestes incorporacions, el col·lectiu de municipis valencians per la sostenibilitat ja compta amb un total de 224 entitats locals inscrites de les 266 amb que compta la província de València.\nAixí mateix, l’òrgan directiu de la Xarxa també ha donat el seu vist i plau als comptes del passat exercici 2017 i ha aprovat el pressupost de l’any 2018 per a la seua ratificació a l’assemblea general.\nLa Xarxa de Municipis Valencians cap a la Sostenibilitat\nLa Xarxa de Municipis Valencians cap a la Sostenibilitat és una associació constituïda l’any 2001 amb l´objectiu d´impulsar el compliment dels compromisos d’Aalborg i els posteriors compromisos cap a la sostenibilitat en les comarques valencianes. Actualment, aquest col·lectiu està format per la Diputació de València, 224 municipis de les comarques de València, i tot un seguit d’organitzacions i empreses del sector.\nL’associació constitueix una plataforma de cooperació i intercanvi on els seus integrants troben un espai adequat per expressar les seues inquietuds, necessitats i experiències, i també un marc per promoure i dur a terme projectes d’interès comú. Els objectius fonamentals de la Xarxa són constituir-se en la impulsora de la sostenibilitat a l’escala local valenciana, i també convertir-se en un entorn de referència de millors pràctiques de sostenibilitat local.


Neguit de pantorrilla: Gernika al Reina Sofia\nTipus d'obra: Oli sobre tela. (3,50 x 7,77 m.).\nEstil: Època post-cubista. Surrealisme, Expressionisme\nHem anat al Reina Sofia només per veure el Gernika. Jo no hi havia estat mai en aquest museu i no em va agradar gens. Abans era un hospital i encara ho sembla: passadissos llargs i amples, buits completament. sense cap pintura ni moble... No diuen que hi ha tantes obres d'art tancades als soterranis dels museus per falta d'espai? Doncs alguna podria donar vida a aquelles parets que et recorden, sense cap mena de dubte, un hospital del segle passat. Només l'ascensor de vidre, exterior, té una gràcia especial. Veus les teulades del barri d'Atocha i és agradable.\nEl Gernika, com sempre, impressionant. Entres a la sala on està exposat i és com si entressis en una església... la gent en silenci, quieta, mirant... sembla que estiguin pregant; ni tan sols deixen que la gent segui a terra per contemplar-lo una estona, ja que no hi ha ni un mal banc ni cadira. Dintre teu sents com la necessitat d'interioritzar tots i cada un dels dibuixos que representen el conjunt de la pintura. I ho fas quasi religiosament, en silenci, amb cura...\nPicasso va voler plasmar amb el seu dibuix, la seva pintura, tot l'horror de la guerra civil espanyola: i ho va aconseguir. Com més gran em faig més m’impressiona aquest quadre. Picasso ens mostra les víctimes innocents de la guerra, de qualsevol guerra, el dolor en les figures dels no combatents. Les figures semblen empeses per un fort vent que les porta de la dreta a l'esquerra del mural. Una dona, atrapada entre les flames, aixeca enlaire els braços amb forta angoixa; altres figures femenines corren com empeses per la bogeria cap al centre del dibuix; un cavall, traspassat amb una llança, deixa anar el seu darrer crit de mort; una bombeta i la mà d'una dona que porta un llum volen simbolitzar la llum de la raó i, al mateix temps, l'absurd del progrés d'aquest segle; un toro, impassible però amb una mirada força inquietant, ens mostra l'ambivalència d'una figura que de ser tractada com a agressor passa a posseir també les connotacions de víctima. I finalment la dona, a terra amb un nen mort en braços -el futur-, ensenyant les dents en un inútil i impotent crit... Sembla que Picasso hagués convocat tots els seus fantasmes per passar revista, una última revista, al infern actualitzat, a la panoràmica final de l'horror actualitzat; tots els éssers que criden, en la pintura, són el reflex de les pors profundes dels homes i dones d'aquell segle.\nÉs una lliçó de història i del que no hem de permetre que torni a passar mai més.\nCorre per Internet un video amb el Gernika en tres dimensions. El trobo molt bo i t’ajuda a entendre millor el significat d'aquest estudi. Us el deixo aquí perquè el pugueu veure.\nPublicat per Maripepa a les 19:08


Biedermeier - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1Origen del terme «Biedermeier»\n2La situació política\n6Una nova cultura burgesa\nCommuta la subsecció Una nova cultura burgesa\n6.2Arquitectura i mobiliari\nEl terme Biedermeier designa les obres en els camps de la literatura, música, arts plàstiques i disseny a Alemanya i Àustria, en el període comprès entre l'any 1815 (Congrés de Viena), final de les Guerres Napoleòniques, i 1848, l'any de les Revolucions Europees, i que contrasta amb l'era romàntica que el va precedir. En política, està lligat a la restauració alemanya i al desenvolupament dels Estats alemanys després de la derrota de Napoleó i del Congrés de Viena.\nCom Biedermeier es qualifica una part de la cultura i de l'art burgesos apareguts en l'època, i també la literatura d'aquest període, tots dos sovint menyspreats per «convencionals» i «conservadors». La restricció de les llibertats i, sobretot, una certa desconfiança pel que feia a l'acció política van provocar un replegament dels artistes envers l'esfera privada, la família i la llar. El refugi en l'harmonia i la vida privada, seran en conseqüència els temes típics del Biedermeier. Ja el poeta Jean Paul parlava de «felicitat total en la limitació», i el secretari de Goethe, Johann Peter Eckermann, creia reconèixer «una realitat pura a la llum de les coses senzilles».\nEn literatura, s'oposa el Biedermeier conservador a la "Jove Alemanya" (Vormärz), corrent de tendència revolucionària que es va desenvolupar a partir de l'any 1830.\nOrigen del terme «Biedermeier»[modifica]\nEl terme «Biedermeier» no va ser utilitzat fins a l'any 1900. Prové del pseudònim Gottlieb Biedermeier, que el jurista i escriptor Ludwig Eichrodt i el doctor Adolf Kußmaul van utilitzar a partir de 1855 per a publicar diversos poemes a les Fliegende Blätter muniqueses, parodiant en part les poesies del mestre d'escola rural Samuel Friedrich Sauter. El nom el van prendre de dos poemes: Biedermanns Abendgemütlichkeit (La felicitat vespertina de Biedermann) i Bummelmaiers Klage (El plany de Bummelmaier), publicats l'any 1848 per Joseph Victor von Scheffel a la mateixa revista. Fins a 1869 hom va escriure «Biedermaier», i a partir d'aleshores es va començar a usar l'«ei». El fictici senyor Biedermeier era un mestre d'escola rural suau, poeta, i d'esperit simple, al qual segons Eichrodt «el seu petit habitatge, el seu minso jardí, el seu insignificant poblet i el pobre destí de mestre d'escola menyspreat li proporcionaven la felicitat terrenal». En les "seues" obres es caricaturitzava la probitat, la gasiveria i les posicions apolítiques de gran part de la petita burgesia.\nSi bé és cert que el poeta revolucionari Ludwig Pfau havia escrit l'any 1847 un poema titulat Herr Biedermeier, en què denunciava la mediocritat i la duplicitat moral, començant amb els versos:\n«Schau, dort spaziert Herr Biedermeier\nsein Wahlspruch: Weder kalt noch warm.»\n«Per allà es passeja el senyor Biedermeier\ni la seua muller, amb l'infant al braç ;\nllur pas és acurat com sobre ous,\nel seu lema : ni fred, ni calor.»\nEichrodt no n'hauria tingut coneixença fins molt després de la publicació dels seus propis poemes Biedermeier, tot i que no es pot verificar completament aquest fet.\nA partir de 1900, el terme Biedermeier esdevingué pràcticament neutre, sinònim de la nova cultura burgesa centrada en u mateix i en la vida privada que va marcar el període de pau abans dels grans conflictes bèl·lics. Així mateix, va acabar designant, en sentit ampli, l'art, la literatura i la moda d'aquesta època.\nMetternich a l'època del Congrés de Viena\nDesprés de la caiguda de Napoleó a la batalla de Waterloo i del seu desterrament, les resolucions negociades al Congrés de Viena es van posar en pràctica. Un nou ordre s'establia a Europa, segons les idees directrius de la Restauració. Amb aquest objectiu, el monarca conservador Francesc I d'Àustria, el tsar Alexandre I de Rússia i el rei Frederic Guillem III de Prússia van tancar un pacte. De fet, van ser empesos per l'espectre de la Revolució Francesa, de la qual volien evitar-ne a qualsevol cost la repetició.\nEl príncep Metternich, renà de naixement però al servei de l'emperador d'Àustria, va tenir un paper polític de primera magnitud. Va fer adoptar els anomenats «decrets de Karlsbad» de 1819, que restringien àmpliament les activitats polítiques. Va ser introduïda un censura estricta de totes les publicacions, incloses les obres musicals. Escriptors com Heinrich Heine i Georg Büchner van haver d'emigrar, igual que Karl Marx, llavors redactor en cap de la Rheinische Zeitung a Colònia.\nSense els decrets de Karlsbad, l'època Biedermeier seria impensable. Per tant, fora d'Alemanya i d'Àustria, no existeix un terme homòleg a Biedermeier, perquè el desenvolupament de la societat va prendre altres vies.\nCarl Spitzweg «L'Amic dels cactus» - paròdia d'una vida acomplida\nL'home de l'època Biedermeier vist pels caricaturistes està despolititzat, és un petit burgés amb aspiracions ingènues i respectuoses amb les autoritats, a més de ser un maniàtic de l'harmonia. Aquestes, i altres característiques de la mateixa mena han quedat lligades a la literatura Biedermeier fins als nostres dies, com a Der Traum eines Lebens (El somni d'una vida) de Franz Grillparzer, que avui dia difícilment pot ser llegit sense ironia :\n«Eines nur ist Glück hienieden,\nWas er nimmt, es ist so viel!»\n«Una sola felicitat en la terra,\nUna: la tranquil·la pau interior\nI el cor innocent !\nI la grandesa es perillosa,\nI la glòria un joc va,\nEl que dona, espectres fútils,\nEl que pren, tan desmesurat !»\nCal constatar que alguns autors de l'època Biedermeier estaven motivats per una opinió conservadora o fins i tot reaccionària, i que deploraven la pèrdua de la vida simple i harmoniosa, en un món cada vegada més marcat per la industrialització i la urbanització associada. Per això, la literatura Biedermeier, com potser ja havia passat amb el Romanticisme, crea un món fictici que se separa dels esdeveniments contemporanis, reflectint així una societat alienada i buida de sentit, que s'evadeix vers un retorn a una vida i una creació primàries. Els autors del Biedermeier, contràriament als romàntics que van ser majoritàriament membres de la noblesa, pertanyien a la burgesia, sovint d'extracció més aviat modesta.\nLa Natura no era per als poetes Biedermeier un món on projectar els mals universals o interiors, sinó el símbol del Bé i de la Creació. L'aparició dels viatges d'exploració va servir per a legitimar cadascun dels elements d'aquesta Natura, els quals per descomptat van ser col·leccionats, catalogats i exposats a les cases. I com aquesta revalorització conduïa precisament a la qualitat de creador del Déu cristià, la religió no la va combatre, ben al contrari, va encoratjar la curiositat empírica. La crítica al lliurament a les passions engendrà un elitisme que s'oposava a la lleugeresa i la disbauxa.\nStifter ho va anomenar la «dolça llei» :\n« [...] Tal és la natura exterior, tal és també la interior, la del gènere humà. Una vida sencera de probitat, de simplicitat, de submissió de l'ego, de judici moderat, d'activitat limitada al seu entorn, d'admiració de la bellesa, seguida d'una mort tranquil·la i serena, això és gran per a mi; els forts moviments de l'ànima, els esglaiadors rampells que en sorgeixen, el desig de venjança, l'esperit inflamat que aspira a l'acció i cau, canvia, destrueix, i en l'agitació llança tan sovint la pròpia vida, això no és més gran per a mi, ben al contrari és dolent, perquè al remat no són més que productes de forces aïllades i unilaterals, com les tempestes, el volcans i els terratrèmols. Nosaltres volem intentar percebre la dolça llei per la qual s'ha de guiar el gènere humà. [...] És [...] la llei de la probitat, la llei dels hàbits, la llei que vol que tothom visca respectat, honorat i segur al costat de l'altri, que puga seguir la seua via humana superior, guanyar l'amor i l'admiració dels seus semblants, que hom tinga cura d'ell com d'un tresor, atès que cada nome és un tresor per als altres. Aquesta llei val pertot arreu, allà on els homes visquen en comunitat. » (Avant-proposta a Bunte Steine, 1853) »\nAdolph von Menzel amb barret de castor, 1837, aquarel·la d'Eduard Magnus\nGeneralment es considera l'obra d'Adalbert Stifter com fonamental d'aquest període. La seua primera novel·la, L'Estiu de Sant Martí (Der Nachsommer, que ell mateix va qualificar de «relat»), no publicada fins a l'any 1857, va ser considerada immediatament com la quinta essència de l'època Biedermeier. Stifter va influir també en Peter Rosegger i Ludwig Ganghofer, en Paul Heyse, Gustav Freytag i Ernst Wildenbruch, així com en el corrent alemany del Realisme que el va succeir, amb Theodor Storm i Theodor Fontane, i a través d'aquests en Thomas Mann i Hermann Hesse.\nL'obra de Stifter, que va provocar no poques controvèrsies, presenta igualment elements que ultrapassen ja la temàtica del Biedermeier. Així per exemple, hom roba a la novel·la Brigitta, a més d'un fatalisme a l'estil de Sòfocles, una emancipació legal de la dona.\nAltres escriptors adscrits més o menys a l'estil Biedermeier sónt Annette von Droste-Hülshoff, Franz Grillparzer, Wilhelm Hauff, Karl Leberecht Immermann, Nikolaus Lenau, Wilhelm Müller ("Müller el Grec"), Johann Nepomuk Nestroy, Ferdinand Raimund, Friedrich Rückert, Leopold Schefer i Eduard Mörike. La pura literatura del Biedermeier es troba, però, a les publicacions trivials, com ara els almanacs literaris. Cal no oblidar, per altra banda, que tant Stifter com Raimund se suïcidaren. És evident que en llur obra la mentalitat del Biedermeier no era més que una façana, que no tenia res a veure amb llur realitat interior.\nEn la pintura del Biedermeier dominen les escenes de gènere i els paisatges, però també els retrats. Els motius religiosos i històrics estan completament absents. L'estil és realista, i els quadres sovint s'acosten gairebé una reproducció fotogràfica. La inspiració ve de la pintura neerlandesa del segle xvii. El resultat obtingut és un pseudo-realisme que idealitza i «millora» un poc la realitat. La tècnica de l'aquarel·la va atènyer un elevat nivell. La litografia es va utilitzar cada vegada més per a il·lustrar els llibres. Cal esmentar entre els pintors Biedermeier a Moritz von Schwind, Friedrich Gauermann, Eduard Gärtner, Adolph von Menzel (obra de joventut), Ludwig Richter, Carl Spitzweg, Joseph Kriehuber i Ferdinand Georg Waldmüller. Richter va destacar sobretor com a il·lustrador, havent treballat en gairebé 150 llibres. En la pintura sobre cristall i porcellana, l'època està lligada als Hausmaler Samuel Mohn i Anton Kothgasser. L'objecte típic d'aquesta època és el got de record per als clients de balneari.\nLa música també va estar marcada pel gust burgès durant l'època Biedermeier. La música de saló va adquirir una gran importància. Un piano adornava gairebé cada sala d'estar. Se cercaven les peces de música de cambra. A totes les ciutats es van crear societats musicals i corals. Les editorials musicals van difondre les obres lleugeres i alegres dels compositors, perquè el gust dels clients en determinava la venda. Tot i això, mai no es componia exclusivament per als salons, no s'hi interpretaven més que arrajanments. La música de piano tenia com a referent a Robert Schumann, que no obstant no era un compositor Biedermeier. Durant un temps Franz Schubert també va ser classificat injustament en aquesta categoria. Més aviat cal esmentar a Ludwig Berger, Christian Heinrich Rinck o Leopold Schefer. Els lieder de Wilhelm Müller també eren molt populars.\nL'època Biedermeier és també la del vals, del qual era el seu centre natural la ciutat de Viena. Va nàixer a partir dels Ländler, unes danses folklòriques. Les masses afluïen als balls, on les alegries exuberants estaven permeses. Els compositors i directors d'orquestra eren sovint considerats com a celebritats, sobretot Johann Strauss pare i Joseph Lanner.\nAl ballet triomfava Fanny Elssler i a l'òpera Henriette Sontag i Jenny Lind.\nUna nova cultura burgesa[modifica]\nLa burgesia va conrear la vida privada i familiar fins a un punt no igualat fins ara. Els senyals exteriors de prosperitat van passar a un segon pla, per darrere de la felicitat domèstica entre quatre murs, esdevenint la llar un lloc de retir. Virtuts burgeses com el zel, la probitat, la fidelitat, el sentit del deure, la modèstia, van ser elevades al rang de principis universals. La sala d'estar del Biedermeier és l'ancestre de la nostra actual sala d'estar, i l'expressió del confort domèstic va ser probablement introduïda en aquesta època. Les relacions socials van ser conreades en ambients restringits, en els cercles, a les taules dels habituals, a través de la música de saló, però també als cafès vienesos.\nL'estructura familiar burgesa era patriarcal, l'home era el cap de la família, i la dona veia la seua esfera d'activitat limitada a la llar. El burgès benestant s'envoltava de criats; una cuinera, un cotxer, una governanta, per als nounats una nodrissa, i de vegades un preceptor. Els entreteniments femenins predominants eren els treballs manuals i el piano, que tota filla de burgès havia d'aprendre. Es va dedicar una atenció considerablement més important que abans a l'educació dels infants i les seues habitacions. Va aparèixer la moda infantil, que no era simplement còpia de la moda dels adults. La indústria dels joguets va conèixer un primer apogeu. Friedrich Fröbel va crear l'any 1840 a Bad Blankenburg el primer jardí d'infants.\nA les cases de l'època Biedermeier és on la festa de Nadal va prendre la forma que coneixem avui dia, amb l'arbre de Nadal, els càntics i la distribució de regals.\nEl teatre va conèixer també un apogeu al temps del Biedermeier, però en lloc de la moralització s'hi cercava la distracció, i va haver-hi un gir vers els ideals de la Il·lustració. Els teatres nacionals esdevingueren de nou teatres de Cort, com a Berlín, on la programació venia determinada pel rei de Prússia. Els centres teatrals de l'època eren Viena i Berlín. Entre 1815 i 1830, va haver-hi 300 estrenes de comèdies al Berliner Schauspielhaus, però només 56 tragèdies. Les paròdies eren també molt apreciades pel públic, de les que no es van lliurar ni tan sols Goethe o Shakespeare.\nLes peces de teatre i les òperes van patir la censura. A Àustria, els censors fins i tot estaven presents entre el públic a les representacions. Els autors tractaven la censura de diferents maneres: molts d'ells sotmetent-s'hi, com Raimund; Grillparzer, que també era funcionari, va escriure de vegades sense publicar, mentre que Nestroy va patir diverses denúncies, i fins i tot va purgar una pena de presó.\nFaçana Biedermeier a Baden, prop de Viena\nEl tret principal de l'arquitectura Biedermeier és un estil elegant però més aviat sobri, el que la converteix en una variant del Classicisme. Aquest estil impregna els edificis monumentals de l'època i la seua empremta és visible als barris burgesos. L'arquitecte més conegut de l'època va ser el berlinès Karl Friedrich Schinkel, però la seua obra se separa de l'estil Biedermeier. L'arquitecte Biedermeier més significatiu és segurament Joseph Kornhäusel, amb obres sobretot a Viena i a Baden, la residència estival dels emperadors austríacs, que va ser completament reconstruïda l'any 1812 després d'un incendi. Com Kornhäusel era molt conegut, va rebre també comandes dels nobles.\nEls mobles Biedermeier no tenen un estil uniforme, però es distingeixen per una elegància discreta. No es dissenyaven amb vocació d'impressionar, sinó per a contrinuir a una sensació de confort, i sobretot havien de ser funcionals. Els primers mobles d'aquesta mena van ser creats a Viena, inspirant-se en el mobiliari anglès. En el procés de fabricació es donava un gran valor al treball artesanal. Les peces més típiques són les petites, com ara les còmodes, les escrivanies o les taules de costura. El fabricant de mobles Joseph Danhauser senior va marcar el nou art de l'hàbitat a Viena. També van gaudir d'èxit els mobles de fusta corbada (Bugholzmöbel) de Michael Thonet, originari de Boppard i instal·lat a Viena l'any 1842 per intervenció de la Cort Austríaca. Va dissenyar el mobiliari del Palau Lichtenstein de Viena.\nDesprés de l'estil Imperi (1795-1820), la moda del Biedermeier va ser més moderada, però també més incòmoda. A partir de 1835 es va marcar el cossatge, i els vestits amb estructura de balenes i les cotilles van esdevenir accessoris indumentaris indispensables en les classes superiors. A partir de 1820 les mànegues dels vestits van esdevenir tan voluminoses que fins i tot resultaven molestes per a tocar el piano. Hom les va qualificar de «mànegues en cuixa». Les formes s'obtenien gràcies a lús de cri de balena. Els teixits estampats eren molt apreciats: quadres, ratlles o flors. Per al vespre s'estilava portar seda lluent. El capell típic de l'època era la capota, un barret en forma de gorra. El calcer era pla, sense taló. El xal de caixmir i l'ombrel·la eren accessoris essencials. Els pentinats del Biedermeier van ser sobretot generosos, amb profusió de nusos i cintes. Més tard, després de 1835 els cabells van ser pentinats en monyo amb tirabussons caient als dos costats del cap.\nLa moda masculina del Biedermeier era gairebé tot menys confortable. El model d'elegància entre 1800 i 1830 era el dandy, el prototip del qual va ser l'anglès George Bryan Brummell. La indumentària masculina era molt ajustada, i molts homes van adoptar la faixa de tela. Les camises disposaven d'un coll separat, anomenat «paràsit», que lligava el coll. A més, el pantaló llarg va ser portat només a partir de 1815, així com l'armilla ratllada o de flors, la levita o el frac. El capell era alt. Els accessoris indispensables eren la corbata artísticament nugada, el bastó, els guants i el rellotge de butxaca, i de vegades el monocle. A partir de 1820, les patilles, la barbeta i el mostatxo van deixar de ser considerats signes revolucionaris, al contrari, la barba sencera va començar a ser un símbol liberal. Les patilles llargues eren molt comunes.\n↑ pintors alemanys de porcellana que vivien del seu art sense treballar en exclusiva per a una fàbrica concreta\n(francès) Robert Waissenberger (dir.), Vienne 1815-1848 : L'Époque du Biedermeier : histoire, société, danse, arts décoratifs, architecture, peinture, sculpture, mode, littérature, musique, Seuil, Paris, 1985, ISBN 2-02-009091-0\n(francès) William M. Johnston, Vienne Impériale 1815-1914 Fernand Nathan, 1982, ISBN 978-2-09-284576-9\n(alemany) Joachim Bark: Biedermeier und Vormärz/Bürgerlicher Realismus. Geschichte der deutschen Literatur, Bd.3, Klett Verlag, 2001, ISBN 3-12-347441-0\n(alemany) Marianne Bernhard: Das Biedermeier: Kultur zwischen Wiener Kongreß und Märzrevolution, Düsseldorf, Econ Verlag, 1983\n(alemany) Helmut Bock: Aufbruch in die Bürgerwelt: Lebensbilder aus Vormärz und Biedermeier, Münster, 1994\n(alemany) Klaus D. Füller: Erfolgreiche Kinderbuchautoren des Biedermeier. Christoph von Schmid, Leopold Chimani, Gustav Nieritz, Christian Gottlob Barth. Francfort, 2005, ISBN 3-631-54516-9\n(alemany) Johann Kräftner: Biedermeier im Haus Liechtenstein Wien, Vienne, Verlag Prestel, 2005, ISBN 3-7913-3496-4\n(alemany) Renate Krüger: Biedermeier: eine Lebenshaltung zwischen 1815 und 1848, Vienne, 1979\n(alemany) Konstanze Mittendorfer: Biedermeier oder das Glück im Haus: Bauen und Wohnen in Wien und Berlin 1800-1850, Vienne, 1991\n(alemany) Hans Ottomeyer: Biedermeiers Glück und Ende ... die gestörte Idylle 1815-1848, Munich, Verlag Hugendubel, 1987\n(alemany) Gerhard Schildt: Aufbruch aus der Behaglichkeit: Deutschland im Biedermeier 1815-1847, Braunschweig 1989\n(alemany) Angus Wilkie: Biedermeier: Eleganz und Anmut einer neuen Wohnkultur am Anfang des 19. Jahrhunderts, Cologne, Verlag DuMont, 1987\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Biedermeier\n(alemany) Plana sobre l'època Biedermeier\n(alemany) Els poemes originals de "Gottlieb Biedermeier" Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine. [enllaç trencat]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Biedermeier&oldid=30297268»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 juny 2022 a les 11:21.


La pandèmia del COVID-19 ens esta demostrant la gran importància de la digitalització per al creixement econòmic, la productivitat y la competitiva. La implementació de noves mesures de seguretat, el teletreball i el tancament temporal dels punts de venda físic o llocs de treball han estat només uns dels reptes als quals han hagut de fer front les companyies durant l’estat d’alarma. Tot això, de manera precipitada i a contrarellotge. Posant a prova la capacitat\nLa pandèmia del COVID-19 ha posat a prova la capacitat de reacció davant una inesperada crisi en una empresa. La implementació de noves mesures de seguretat, el teletreball i el tancament temporal dels punts de venda físic o llocs de treball han estat només uns dels reptes als quals han hagut de fer front les companyies durant l’estat d’alarma. Tot això, de manera precipitada i a contrarellotge. En aquest context, només els qui havien dedicat\nPosted by Jordi Blanco Lopez on 27 març, 2020\nEls supermercats són un dels establiments on s’han de realitzar més registres, controls i verificacions. No sols per a poder implementar el seu pla APPCC i garantir la seguretat alimentària sinó també per a poder dur a terme una òptima gestió dels estocs, control de minvaments i devolucions, revisió mèdica de caducitats, etiquetatge i canvi de preus … o obtenir informació sobre el comportament dels consumidors i actuar en conseqüència, entre moltes altres coses. És\nPosted by Carles Fernandez Gotzens on 27 febrer, 2020\nCap empresa està exempta de riscos en l’exercici de la seva activitat. No obstant això, en el cas de les companyies del sector alimentari, qualsevol error o negligència pot tenir conseqüències molt greus. Sobretot, en la salut dels consumidors, però també a nivell penal per part dels seus responsables. Per aquest motiu, per a aquestes companyies, sigui fonamental comptar amb un model de corporate compliance. A continuació detallem què és el compliance corporatiu i per què convé digitalitzar tot\nPosted by Carles Fernandez Gotzens on 28 gener, 2020\nSi gestiones un restaurant, segurament t’alarmi la quantitat de paper necessari per a la implementació diària del sistema d’Anàlisi de Perills i Punts de Control Crític (APPCC). Sobretot, per la verificació de les mesures preventives i correctives, així com l’elaboració de documents i registres.A més, hauràs comprovat més d’una vegada les dificultats de la gestió en paper a l’hora de voler unificar protocols, accedir a dades rellevants o comparar mètriques dels diferents establiments. La veritat\nPosted by Jordi Blanco Lopez on 11 gener, 2020\nTenim el plaer d’anunciar-vos l’actualització del nostre portal web. Mai ha estat tan fàcil connectar totes les dades relacionades amb la seguretat alimentària, sincronitzar-los i millorar l’eficiència del teu negoci. Entra en el nostre nou portal i descobreix tots els avantatges del nostre programari appcc. Equip de SelfAudit.\nCol·laborem al mercat de solucions empresarials per fer front a la crisi de la COVID-19 d’Actua 29 abril, 2020\nLa digitalització, clau per a la supervivència de les empreses en temps de crisis 20 abril, 2020\nLa digitalització dels supermercats, la clau de l’èxit 27 març, 2020\nCom prevenir riscos gràcies al pla de corporate compliance | Selfaudit 27 febrer, 2020\nAvantatges de digitalitzar el pla APPCC en restaurants | Selfaudit 28 gener, 2020


Cazarabet conversa con... Salomó Marquès Sureda, autor de “1939: l’exili del magisteri de Catalunya”, y Joan Portell Rifà, de l’Associació de Mestres Rosa Sensat\nSalomó Marquès Sureda ens narra , amb una descripció fruit d´un esmerat i minuciós estudi e investigació com va esdevindre l’exili dels exilis---perquè tots els exilis amaguen altres exilis --de les Mestres i Mestres de Catalunya i del Magisteri en conjunt.\nHo edita la associació Rosa Sensat des de la col·lecció Referents.\nMolts anys de silenci han fet que desconeguem aspectes importants de la nostra història recent. A Catalunya, durant la República, el treball dels mestres va ser una peça clau per transformar el país, amb una escola que tenia per objectiu aprendre a pensar i no pas emmagatzemar, passar de súbdits a ciutadans. Aquesta experiència positiva i renovadora va acabar malament, amb la victòria militar dels feixistes, i molts mestres varen haver de marxar a l’exili. En aquest llibre es presenta una panoràmica general del que va passar amb aquests homes i dones, demòcrates, republicans i excel·lents professionals. S’explica qui eren, què feien, l’estada als camps de concentració, la sortida cap a altres països, especialment a Amèrica, com varen treballar allà impulsant un ensenyament renovador i actiu… I també es parla del retorn d’alguns d’ells i de les dificultats per continuar exercint sota el règim franquista. Una història massa desconeguda que vol retre homenatge a aquests mestres que lluitaren i sofriren per una escola nova i per una societat més justa.\nEn aquest llibre en Salomó Marquès, segons ens explica la pròpia editorial Rosa Sensat:” s’endinsa en un passat obscur i en treu clarors de resistència. Al llarg dels anys, ha fet una feina impagable de divulgació entre estudiants universitaris i població en general de les rutes d’exili i de la petja que els Mestres catalans exiliats i silenciats van deixar als països que els van acollir.\nL´ autor, Salomó Marqués Sureda:\nÉs catedràtic d’història de l’educació de la Universitat de Girona i ha estat president de la Societat d’història de l’educació dels Països de Llengua Catalana. A la dècada dels vuitanta del segle XX va començar a investigar sobre el magisteri de Catalunya durant la República i la dictadura franquista, de manera especial sobre l’exili del 1939. L’any 1995 publicà L’exili dels Mestres 1939-1975 i ha continuat escrivint sobre el tema: La repressió del professorat a Catalunya sota el franquisme 1939-1943; El Mestres de la República; Mare de Déu , quina escola!; Els Mestres contra Franco….i sobretot monografies i estudis sobre Mestres exiliats.\nQui va ésser Rosa Sensat?\nQuè és avui Rosa Sensat? L’associació:\nCazarabet conversa amb Joan Portell Rifà, de l’Associació de Mestres Rosa Sensat:\n-Amics ens podeu explicar una mica qui va ser Rosa Sensat?\n-Rosa Sensat va (1873-1961) ser una mestra pública, que va dirigir l’Escola de Bosc, de Montjuïc (secció femenina), la primera escola catalana a l’aire lliure, des de la seva inauguració l’any 1914. Durant la República va passar a dirigir el Grup Escolar Milà i Fontanals, de Barcelona. Va estudiar magisteri i després es va llicenciar a la Escuela Central de Magisterio de Madrid, on va entrar en contacte amb La Institución Libre de Enseñanza. Va visitar escoles de França, Bèlgica, Suïssa i Alemanya. Acabada la guerra civil, la comissió depuradora del franquisme la va obligar a jubilar-se anticipadament. De la seva producció escrita en destaquen: Les ciències en la vida de la llar (1923); Cómo se enseña la economía doméstica (1927); i Vers l’Escola Nova (1934). Fou capdavantera de la renovació pedagògica i un referent pedagògic durant la Segona República.\n-Quina empremta va deixar-hi en la pedagogia? I què va significar dins el món educatiu?\n-Com s’ha dit, Rosa Sensat fou una de les grans figures de la renovació pedagògica a Catalunya el primer terç del segle XX. La seva realització pedagògica fonamental queda recollida en el llibre “Vers l’Escola Nova”: el coneixement dels infants i el respecte per la seva personalitat; l’aprenent, centre de tot el sistema educatiu; la vida en plena natura, factor d’una educació integral; la cura de la salut i de l’educació física; posar en contacte els infants amb la naturalesa i el treball; preocupació per la formació moral; l’escola com una segona llar; una escola pública de qualitat. Cal destacar el seu vitalisme, l’ interès per la higiene, el seu europeisme i la seva modernitat, fins i tot el seu feminisme.\n-Què és l’Associació de Mestres Rosa Sensat avui?\n-Va néixer com a Escola de Mestres Rosa Sensat l’any 1965 i el seu objectiu fundacional era la formació permanent dels mestres en actiu. Aquest segueix essent encara avui el seu principal objectiu. Però ara cal afegir-hi l’opció d’una escola pública, de qualitat, inclusiva i correctora de les desigualtats socials, per a tothom. Les seves activitats principals són: les Escoles d’Estiu, els Grups de treball, les Jornades, els cursos, una biblioteca especialitzada en educació i en literatura infantil i juvenil, les revistes (Infància i Perspectiva Escolar) i les publicacions.\n-Des que es va fundar l’associació com ha anat evolucionant?\n-Ha passat a ser una associació de mestres i de gent interessada en l’educació. Forma part de la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica de Catalunya. I es regeix per una Junta Rectora escollida pels seus associats. Els seus objectius i les seves funcions segueixen essent totalment vàlids a dia d’avui, 45 anys després de la seva creació.\n-Vivim en una societat on és necessari més que mai treballar l’educació de les emocions o tenint-les en compte?\n-Una educació respectuosa amb les persones ha d’incloure, per descomptat l’educació emocional, que és una de les dimensions que formen part d’una educació integral de veritat. Ara, la nostra concepció d’educació emocional és lluny d’algunes vulgaritzacions que se n’han fet: nosaltres pensem que ha de ser present tot el temps escolar i en totes les matèries.\n-Ens podeu explicar el concepte de l’educació que hauria d’imperar---no m’agrada massa aquest verb,però...--- avui en la societat actual, ---amb les seves necessitats, amb les seves obsessions i frustracions---…quelcom així com més humanitzar i menys memoritzar…?\n-Els mestres de la República, que són encara el nostre referent, deien que “els ensenyaven a pensar, no pas a magatzemar”. Avui, amb tots els canvis que hem viscut, queda més clar que mai que la funció de l’educació escolar no ha de ser la transmissió d’informació, sinó l’adquisició d’un nucli comú i bàsic de coneixement, d’unes competències per poder anar per a la vida, i tot això plantejat com un acompanyament informat i adult al creixement de les persones. Amb un fonament ètic fort i amb un èmfasi especial en la correcció de les desigualtats i els condicionaments familiars amb què els infants arriben a l’escola.\n-Més val saber-hi traure conclusions, entendre allò que és lleig, saber debatre, traure conclusions….\n-El diàleg, l’argument, l’escolta activa, el debat... són a la base de la formació de persones amb pensament crític.\n-Com ha de ser l’educació en un món tan tremendament capitalista...tenint en compte que el capitalisme va més enllà de “comprar i vendre”….que està --com diria?-- en el dia a dia… gairebé en les relacions socials?\n-Fonamentalment ha de ser humanista i integral. Ha de fer possible que totes les persones puguin trobar sentit a la seva vida i siguin capaces de participar-hi activament.\n-I clar, tot té que mirar d´enfocar-se des de la pedra angular de tota societat que deuria de ser l’educació, oi?\n-Efectivament, l’educació és una de les constants de tota societat. En aquest sentit hi ha uns valors que són permanents i que no s’han de deixar dissoldre per les modes més cridaneres.\nCazarabet conversa amb Salomó Marqués Sureda:\n-Què és per a vostè dedicar-se a l'ofici d'ensenyar?\n-He treballat sempre a la universitat (UAB i UdG), al departament de Pedagogia, Àrea d'Història de l'Educació. Ara jubilat. L'ofici d'ensenyar per mi és ajudar a desvetllar la consciència crítica dels nois i noies amb els que comparteixo l'aula.\n-De què parles en aquest llibre i per què tens la necessitat de contar-lo? Què ens aporta de nou la teva investigació sobre l'exili del magisteri català?\n-A principis de la dècada dels vuitanta vaig descobrir que hi havia un buit (entre d'altres) en la nostra història de l'educació recent: el de l'exili dels mestres degut a la victòria militar dels rebels a la República. Sobre aquest tema no hi havia documentació en els arxius. El silenci sobre aquest col·lectiu era profund i total. Durant els estudis universitaris ningú n'havia parlat. I vaig començar a investigar sobre el tema a finals de la dècada dels setanta a partir d'entrevistes a mestres exiliats (els que quedaven) , a familiars d'aquests mestres i a antics alumnes.... Sempre amb la sensació de que havia començat tard, quan força d'ells i d'elles ja havien mort. I he continuat investigant fins ara.\nLa recerca la vaig limitar als mestres, homes i dones, que treballaven a Catalunya que és un país de frontera, fet que va facilitar el seu exili. En altres territoris varen ser afusellats directament per falangistes o després de judicis sense cap garanties.\nAquesta recerca va respondre, i encara ara respon, a la voluntat d'anar omplint els silencis provocats per la dictadura que va estar explicant la seva història, la dels vencedors, durant massa anys i encara n'estem pagant les conseqüències. Faig meves les paraules de Josep Fontana que l'agost del 2016 deia en una entrevista: La gent ha oblidat que un dels esforços més importants que va fer la República va ser l'intent de modificar la societat espanyola a través de l'educació i la cultura. Va fundar escoles, va nomenar mestres, va portar biblioteques a tots els ajuntaments. Va fer un esforç admirable. Els altres el van decapitar: van tancar escoles, van matar mestres, van cremar llibres. Recuperar tota aquesta memòria seria molt important.\nAl llarg de tots aquests anys d'investigació he estat molt atent que no es fes realitat la frase del poeta Juan Gelman "Se van los dictadores i llegan los organizadores del olvido" Ho va dir en un congrés sobre la Memòria històrica a Salamanca fa uns anys.\nLa principal aportació de la meva recerca ha estat donar a conèixer un col·lectiu silenciat d'homes i dones, molts dels quals eren els capdavanters de la renovació pedagògica a casa nostra durant la República i ja abans. Amb les dades conegudes fins ara, aquest exili representa una mica més del 12% (una quarta part de dones) del col·lectiu que treballava a Catalunya. El meu convenciment és que els exiliats són molts més. Lamentablement no els coneixem per haver començar aquesta recerca massa tard.\n-Tot exili és una mena de repressió, no? Quin futur van trobar-hi o van anar trobant els Mestres i les Mestres catalanes i catalans?\n-Una repressió que intenten superar el més aviat possible. Força exiliats intentaran vèncer aquesta repressió tornant a casa. D'altres marxant dels camps i sortint de França quan varen entrar els alemanys. De fet el retorn dels mestres exiliats segueix les mateixes pautes que la resta de republicans. Alguns tornen aviat, quan tenen garanties que no els passarà res; garanties que en força casos no es varen fer realitat i varen ser empresonats. Una bona colla dels que retornaren no varen poder reingressar al magisteri, alguns obriren una acadèmia o acabaren treballant en escoles privades, fins i tot en algunes de congregacions religioses. I, evidentment, tot això en el marc sociopolític d'una dura dictadura. L'expressió d'un militar "la guerra ha terminado pero la batalla continua" desgraciadament va ser real. El nombre d'afusellats la dècada dels quarta n'és una mostra.\nLlevat dels mestres que varen anar a la URSS acompanyant colònies d'infants; i llevat d'alguns que es varen quedar a França treballant d'ajudants de la càtedra d'espanyol que hi havia en els instituts, els mestres que varen poder dedicar-se a l'ensenyament va ser en països d'Amèrica, especialment a Mèxic que va ser el país que els va obrir les portes sense cap condició.\nA Mèxic, on hi havia el govern de la República a l'exili, amb els cabals de la República a la capital federal es crearen quatre Colegios. Aquests centres afavoriren que una bona part dels mestres exiliats poguessin continuar exercint la seva professió amb la mateixa dignitat i professionalitat que ho havien fet a Catalunya. Fora de la capital la Fundació Cervantes creada pel govern republicà a l'exili va ajudar econòmicament als mestres, homes i dones, que vivien en poblacions relativament importants: Tampico, Torreón, Veracruz, Córdoba, etc. per crear un col·legi. Després de 80 anys d'exili encara n'hi ha un que funciona dirigit per José Antònio Vigatà (és el net del mestre Vigatà, de Lleida).\nEn d'altres països americans: Xile, Veneçuela, Cuba... també hi hagué mestres, homes i dones, que crearen escoles o que treballaren en l'ensenyament en escoles privades. La diferència més important en referència a les de Mèxic és que en aquests altres països no tingueren el suport econòmics dels que treballaren a Mèxic.\n-Però el magisteri que es va quedar ací també va patir la repressió, la repressió a les aules...no? Ja hi havia hagut la depuració, però part de la repressió anava de la mà de la por per l'escarment... que ens pot dir ?\n-I tant que varen patir la repressió; i molt dura! ja que els vencedors consideraven els mestres els responsables directes de tots els mals de la República. L'escola que va instaurar el franquisme va ser a les antípodes de l'escola republicana. Els franquistes no volien ciutadans, volien una societat atemorida, es tractava de retornar a fer súbdits. Va ser l'escola del NO. Del no a tot el model republicà: no al català, no a la coeducació, no al laïcisme, no als models renovadors europeus, no...\nA cada capital de província bon punt arribaven els franquistes començaren a funcionar les Comisiones Depuradoras. A aquestes comissions s'havien de presentar tots els mestres, homes i dones, i la Comisión decidia si se'ls expulsava del magisteri, si se'ls condemnava i amb quin tipus de castics o si podien continuar ensenyant. En el cas de Catalunya més d'una quarta part varen ser castigats. Si a aquests hi afegeixes el 12% d'exiliats, ja pots imaginar-te quin col·lectiu queda! Silenci, por, venjances.... en una clima de postguerra amb vencedors i vençuts. El buit deixat pels exiliats i expulsats... va ser substituït per persones escollides amb criteris polítics no pas pedagògics!\n-I a elles, a les mestres con els va anar-hi?\n-Doncs igual que els homes! En aquests col·legis dels països americans hi treballaven mestres i mestresses. Per altra part, cal recordar que en alguns casos de matrimonis de mestres només va marxar l'home a l'exili i la dona es va quedar aquí amb les criatures, amb tot el que aquesta situació comporta de dolor, de persecució, de càstig, etc.\n-Parla'ns una miqueta més de la diàspora del magisteri català. D'algunes característiques ben diferenciades o molt diferenciades respecte d'altres diàspores dins del col·lectiu de mestres.\n-Un del fets destacables de la diàspora del magisteri català és la quantitat de mestres que varen marxar. El fet que Catalunya és una territori de frontera va afavorir l'exili dels mestres que treballaven a Catalunya i, també, dels mestres que havien anat arribant acompanyant colònies d'infants. En altres territoris de l'Estat els mestres varen ser assassinats. La xifra de l'exili del magisteri català és la més alta de l'Estat.\nUna altra tret destacable, en un determinat sector dels exiliats a Mèxic, és el de voler continuar ensenyant el català als escolars perquè "com que aviat tornarem" (convençuts que amb la victòria dels Aliats farien fora en Franco), cal que no perdin l'escolarització i la llengua amb que aprenien a Catalunya durant la República. Una proposta -la d'ensenyar català- que va provocar més d'un tensió. Un desig -el de tornar la democràcia a Espanya- va tardar anys i panys!\n-Quants silencis desfàs en aquests llibres? Són els silencis una de les pitjors conseqüències de la repressió de les repressions?\n-Intento donar a conèixer la peripècia d'aquest col·lectiu d'homes i dones que creien en el paper transformador de l'escola per anar bastint una societat més justa, més democràtica, més participativa, etc. Treballaven per consolidar una escola activa el centre de la qual era l’Infant. Una escola que els ensenyava a pensar i que volia que els escolars passessin de ser súbdits a ser ciutadans d'un país democràtic. Un escola que va ser silenciada i violentada pels governants franquistes, amb programes parcials, amb mitges veritats, amb una mirada centrada en ells mateixos ben allunyada dels models europeus.\nA diferents països americans he sigut testimoni directe de l'estima dels deixebles als seus mestres; l'agraïment pel que els varen ensenyar. Eren homes i dones que tenien molt clar que la primera condició per ser mestre/a és estimar els nois i les noies. I després una bona preparació compartida amb altres companys d'escola. I una actitud de ser al costat de cada alumne ajudant-lo a desvetllar-se, a pensar, a observar, a experimentar... Actitud que ara, després de 80 anys de l'exili, continua essent indispensable. Aquest és un dels reptes actuals a l'hora de formar els futurs mestres.\n-Com va afectar tot plegat a la llengua catalana ? I a la cultura catalana en conjunt? Es nota encara avui... o s'ha d'anar refent...\n-L'exili dels mestres és una conseqüència de la victòria dels militars sollevats contra la República. Coneixent l'exili i el treball que varen fer aquests mestres a Mèxic, a Veneçuela, a Xile, etc. faig servir una frase que em sembla resumeix molt bé la postguerra i els primers anys de l'exili. Dic que l'exili va comportar "Riquesa per uns, pobresa per altres". Riquesa per uns, és a dir, els països que varen acollir mestres exiliats es varen enriquir culturalment ja que hi continuaren ensenyant seguint les pautes renovadores que havien practicat durant a República. Mentrestant a la Catalunya franquista (i a la resta de l'estat) l'ensenyament va fer una notable reculada. L'escola del nacionalcatolicisme estava ben allunyada de les propostes republicanes. No calia mirar els models europeus perquè aquí ja tenim els propis models.\nPel que fa al català quan a finals del franquisme es varen obrir una mica les portes de l'ensenyament, quan el català va començar a entrar a l'escola alguns del mestres exiliats que havien tornar i tenien el títol de mestre de català de la República varen ensenyar la nostra llengua als col·legues més joves i varen fer classes de català (voluntàries) a l'alumnat.


Que ningú no es lucre amb la pandèmia!\nPerquè tothom mereixem protecció enfront de la COVID-19 i tenim dret a una cura.\nLa COVID-19 es propaga ràpidament. Les solucions han d’arribar més ràpid. Ningú estarà segur fins que tothom tinga accés a tractaments i vacunes segures i efectives.\nPer tot això, Intersindical Valenciana ha signat aquesta Iniciativa Ciutadana Europea. Intentarem assegurar-nos que la Comissió Europea fa tot el possible perquè les vacunes i tractaments siguen considerats un bé públic global, accessible a totes i tots de manera gratuïta.\nAquesta iniciativa proposada per ciutadans i ciutadanes de la Unió Europea sol·licita a la Comissió Europea la declaració com a “béns públics i llicències obligatòries els tractaments i vacunes que es desenvolupen enfront de la COVID-19”. Perquè tothom tenim Dret a la Cura.\nNo Profit on Pandemic. Les nostres peticions?\nSalut per a totes i tots\nEls i les contribuents paguem amb els nostres impostos enormes sumes per a la recerca i desenvolupament de vacunes i tractaments. El que la gent paga ha de ser per a la gent. No podem permetre que les companyies farmacèutiques privatitzen tecnologies mèdiques crucials que han sigut desenvolupades amb recursos públics.\nQue ningú no es lucre amb la pandèmia\nLes grans companyies farmacèutiques (Big Pharma) no haurien de lucrar-se amb aquesta pandèmia, a costa de la salut de la gent. Una amenaça col·lectiva requereix solidaritat, no lucre privat. El finançament públic hauria de donar-se només amb la garantia que el producte final tindrà disponibilitat i un preu assequible. No s’hauria de permetre que el Big Pharma saquege els nostres sistemes de seguretat social.\nVist el Tractat de Funcionament de la Unió Europea i, en particular, els articles 114, 118 i 168, demanem a la Comissió Europea que propose la legislació que siga necessària per a:\n- Vetlar perquè els drets de propietat intel·lectual, incloses les patents, no dificulten l’accessibilitat o la disponibilitat de qualsevol futura vacuna o tractament per a la COVID-19.\n- Vetlar perquè la legislació de la UE sobre les dades i l’exclusivitat comercial no limite l’eficàcia immediata de les llicències obligatòries expedides pels Estats membres.\n- Introduir l’obligació jurídica dels beneficiaris de fons de la UE de compartir coneixements en matèria de tecnologia sanitària, la propietat intel·lectual o les dades d’un consorci de tecnologia o patents en relació amb la COVID-19.\n- Introduir obligacions jurídiques per als beneficiaris dels fons de la UE en matèria de transparència de les contribucions públiques i els costos de producció, així com clàusules d’accessibilitat i assequibilitat combinades amb llicències no exclusives.\nDes d’Intersindical Valenciana difonem i donem suport a aquesta proposta de la Iniciativa Ciutadana Europea, #Right2Cure, que és una manera de proposar una acció legislativa concreta a la Comissió Europea. Hem d’aconseguir un milió de signatures.\nInici del període de recollida de signatures: 30/11/2020.\nFi del període de recollida: 30/11/2021\nConeix i dóna suport a la campanya #Right2Cure:\nAdreça web de la iniciativa en el registre de la Comissió Europea: https://europa.eu/citizens-initiative/initiatives/details/2020/000005\nPàgina web de la iniciativa: https://noprofitonpandemic.eu/es/\nFormulari de signatura online: https://eci.ec.europa.eu/015/public/#/screen/home\nFacebook oficial del Comité a l’Estat espanyol: https://www.facebook.com/right2cureES\nTwitter oficial del Comité a l’Estat espanyol: https://twitter.com/right2cureES\nEn definitiva, Intersindical dóna suport a la Iniciativa Ciutadana Europea #Right2Cure perquè sempre defensarem el dret a la salut pública, universal i gratuïta, per damunt dels beneficis del lobby farmacèutic.


Can Mario, museu d'escultura, obre les exposicions temporals d'estiu - Bonart\nbonart palafrugell - 11/06/13\nLa Fundació Vila Casas anuncia que el dissabte, dia 15 de juny a dos quarts de vuit del vespre, Can Mario de Palafrugell, Museu d'escultura contemporània, obrirà les seves portes a les noves exposicions temporals d'estiu.\nD'una banda, les Sales 1 i 2 acolliran l'exposició Intramurs de l'escultor valencià i resident al Penedès Enric Asensi. La mostra, que es podrà visitar fins al 15 de setembre, contempla set escultures de grans dimensions que cerquen la verticalitat per endinsar-se en un procés de despullament figuratiu i projectar així, un treball de gran força expressiva. Resident a Alemanya des de mitjans dels anys setanta, el primer contacte d'Enric Asensi amb l'escultura fou de temàtica figurativa influenciat per artistes de les primeres avantguardes com Juli González o Constantin Brancusi. Ben aviat, però, es va veure immers en un procés de despullament evolucionant cap a una abstracció geomètrica i una concepció monumental de l'escultura, per a posicionar-se finalment davant l'essència més primigènia i projectar un treball de gran força expressiva.\nParal·lelament, la sala 3 de Can Mario acull l'exposició homenatge Elmar Thome. Escultor una mostra que neix fruït de la donació d'obres que féu l'any 2012, la fotògrafa Anna Oswaldo Cruz Lehner, vídua de l'artista. Amb el desig de retre-li homenatge i donar a conèixer el seu treball, la Fundació Vila Casas presenta la producció d'un escultor que experimentà amb rigor i metodologia les possibilitats infinites del llenguatge contemporani. Les obres escultòriques d'Elmar Thome (Baviera, 1964-Palafrugell, 2005) es caracteritzen per la combinació de materials de naturalesa industrial, com ara el ferro rovellat amb d'altres provinents de la natura. Elements orgànics i artificials que conjuminats aconsegueixen crear una tensió que traspua la pròpia matèria per copsar el fet creatiu. En paraules del crític brasiler Luiz Camillo Osório -recollides per Patricio Vélez en el pròleg del tríptic de la present exposició- "és fascinant veure com les escultures d'Elomar Thome, tot i fer l'efrecte de la fragmentació del cos per la tècnica, revelen uan creença en la regeneració promoguda per la factura artística i pel vigor de la forma escultòrica" .\nPer la seva banda, la Sala Empordà presenta l'exposició d'Eduard Bigas La màquina de viure.Un conjunt de deu teles elaborades durant la seva estada a Berlin que projecten el tarannà d'experimentació i recerca pròpia del pintor. A través de l'espontaneïtat, tant gestual com conceptual a l'hora de plasmar els seus pensaments, el treball d'Eduard Bigas (Palafrugell, 1959) es materialitza en composicions de factura delicada que, conduïdes pel lirisme de formes oníriques, resten suspeses en la vacuïtat de l'espai. La potència tonal i les formes estranyes d'una banda, i la suspensió de la temporalitat per l'altra, contrasten amb la senzillesa, l'equilibri i la bellesa. Un contrast evocador d'un seguit de narracions ambigües dins d'un món determinat per la incertesa, la confusió i la crisis, que l'artista evoca des d'una mirada irònica i sarcàstica mai mancada d'esperança.\nCan Mario Eduard Bigas Enric Asensi Elmar Thome\nEL TORROELLENC LLUÍS TUDELA EXPOSA A L'ESTUDIO Ñ DE VALDIVIA (XILE)\nBiblioteca / L'Hospitalet de Llobregat\n"4 ESTACIONS 4" DE FERRAN SORIANO


Inauguració exposició Liquidació @ Centre Cultural Octubre, Valencia [de 12 a 25 de julio]\nLa crisis es produeix quan allò vell no acaba de morir i quan allò nou no acaba de néixer.” Bertolt Brecht Vivim un moment especial, en la frontera entre el món que hem conegut i un futur incert. No es tracta de fer un relat catastrofista sinó de refle...\nInauguració exposició Liquidació\nLa página del evento Centre Cultural Octubre\nLa crisis es produeix quan allò vell no acaba de morir i quan allò nou no acaba de néixer.” Bertolt Brecht Vivim un moment especial, en la frontera entre el món que hem conegut i un futur incert. No es tracta de fer un relat catastrofista sinó de reflexionar sobre la realitat: la “liquidació” d’un paradigma i els moviments que anuncien un nou model emergent que s’està definint. Viure en la frontera entre dos mons provoca emocions i reflexions sobre el moment en què ens trobem i el futur que volem o que tindrem. Si l’art vol interpel·lar als sentits i a les emocions, ací té un material de primera categoria, que afecta a l’artista com a intel·lectual. Actuar com a observador o com actor d’aquest moment de canvi pot ser apassionant. Però com recorda Francisco Calvo Serraller a propòsit de Max Jacob,”…una visió artística ha de traspassar el món de les idees, arribar a l’inexpressable…” Aquesta exposició és una mostra multidisciplinària, amb cinc maneres diferents de treballar amb la realitat que ens envolta. Liquidació aborda aquest moment canviant des de l’observació de l´arquitectura i el paisatge, el procés d’ocupació i desocupació que du a la creació de residus territorials.


Chalet Recreatiepark Wiringherlant 6 Hippolytushoef Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nChalet Recreatiepark Wiringherlant 6-, Stroe, Hippolytushoef, Països Baixos, 1777NG - Veure al mapaNotable7,3Basada en3comentarisChalet Recreatiepark Wiringherlant 6Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 33 fotos\nAl visitar Hippolytushoef, vosté es sentirà com a casa a Chalet Recreatiepark Wiringherlant 6, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Chalet Recreatiepark Wiringherlant 6 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Hippolytushoef. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara banyera hidromassatge, calefacció, aparell de televisió, nevera, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Hippolytushoef, el Chalet Recreatiepark Wiringherlant 6 és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


L’autoconsum en el sector industrial centrarà la 16a jornada tècnica de Rubí Brilla\nLes jornades tècniques són una de les eines del Rubí Brilla per consolidar i ampliar l’espai d’intercanvi de bones pràctiques i casos d’èxit d’eficiència energètica entre les empreses. La 16a jornada tècnica, que tindrà lloc el 19 de juny, se centrarà en l’autoconsum energètic en el sector industrial.\nL’aprovació del Reial Decret 244/2019 del 5 d’abril permet avançar en el desenvolupament de l’autoconsum energètic. Aquest nou context normatiu promou l’autoconsum com a eina de millora de la competitivitat empresarial, inclou per primer cop a Espanya el concepte d’autoconsum compartit, simplifica els processos administratius i tècnics per les instal·lacions d’autoconsum i, com a conseqüència de l’eliminació de l’impost al sol, obre la porta a la gestió dels excedents energètics. El sector industrial és el major consumidor d’energia de Rubí, per davant dels sectors domèstic, comercial i públic; per això és un sector indispensable per avançar en l’eficiència, l’estalvi energètic i l’ús de renovables del municipi.\nLa jornada del dia 19 s’ha dividit en dues taules rodones: una dedicada a l’autoconsum elèctric a la indústria i una altra que girarà al voltant de l’autoconsum tèrmic en el sector industrial. Joan Brossa, màrqueting director- Electric Vehicle and Renewable Energy Division de Circutor; Alfred Puig, soci director de Sud renovables i Ricard Pedrola, responsable de solucions energètiques d’Estabanell Energia seran els protagonistes de la taula sobre autoconsum elèctric i Marc Cortina, mànager del Clúster de Biomassa de Catalunya; Joan Vila, CEO de LC Paper i Isidre Alférez, director comercial d’Imartec parlaran de l’autoconsum tèrmic. Després de les exposicions inicials de cada taula, s’obrirà un torn de preguntes.\nLes persones interessades a assistir a la jornada cal que facin una inscripció prèvia gratuïta a través del web municipal, on també es pot consultar el programa complet.\nLes jornades tècniques permeten l’intercanvi de bones pràctiques i casos d’èxit. / Localpres-Ajuntament de Rubí


Tallers de ioga a YogaOne Surya, Barcelona\nSivananda Ioga amb Sabine Rösch a YogaOne Surya\nIntroducció al Sivananda Ioga amb Sabine Rösch.\nMasterClass Gratuïta Jivamukti Ioga\nDiumenge 29 de maig de 19h a 20:15h.\nEns enfocarem a la pràctica dels 5 pilars de Jivamukti ioga per experimentar el benefici d’aquest mètode a nivell físic i espiritual.\nClasse gratuïta per a tothom. Vine amb qui vulguis!\nTaller de Hatha Tantra ioga\nDiumenge 29 de maig de 10:00h a 17:00h\nEn aquest taller aprofundirem en diversos aspectes bàsics del Tantra en la cerca de la immortalitat, com són el ritual, el mantra, el Hatha Yoga, el sexe, l’alquímia i la mort.\nAmb Joan Almirall i Cristian Mascheroni\nBany Sonor. Una experiència sensorial de benestar i sanació.\nDissabte 4 de juny de 11:30h a 13:30h\nSubmergeix-te en un estat de relaxació i harmonització a través dels sons harmònics i vibracions dels bols tibetans i el gong.\nVine a viure aquesta meravellosa experiència de la ma de Montserrat Castello.\nMasterclass de ioga amb paret, amb Gustavo Ponce\nDivendres 17 de juny de 14:30h a 17:30h.\nMasterclass de 3 hores de Sattva Chikitsa Ioga per aprendre a utilitzar la paret a la pràctica de ioga per a millorar l’alineació i crear seqüències utilitzant aquest suport tan accessible i que tan bons resultats aporta a la nostra pràctica.\nGP Balance, el ioga hormonal per a homes i dones\nDel 18/06/2022 al 19/06/2022\nMètode terapèutic desenvolupat per GUSTAVO PONCE per a despertar i reequilibrar les hormones de dones i homes.\nDues masterclass (una dissabte i una altra diumenge) on s’introduiran les diferents tècniques i metodologia.\nEs pot assistir a només un dels dos tallers, encara que et recomanem assistir als dos tallers i aprofitar al màxim la visita de Gustavo Ponce i la introducció a aquesta metodologia tan meravellosa.\nMeditació, Ioga Nidra i Japa Mala 108\nDiumenge 19 de juny de 16h a 18h.\nUn viatge interior a la recerca de la nostra veritable essència.\nAprofundirem sobre aquestes tres tècniques ancestrals, Japa Mala 108, Ioga Nidra i Meditació, i a través d’elles trobarem un estat ideal per desenvolupar una meditació conscient al lloc més sagrat del nostre cor.\nCurs de mantres i musicoteràpia\nDiumenge 3 de juliol de 16h a 20h.\nCurs de mantres i musicoteràpia amb Gabri Briones Perea.\nEnfocat a persones amb o sense experiència musical, en aquest taller descobrirem per nosaltres mateixos el poder del so i la música com a llenguatge i medicina universal. Estudiarem i practicarem diferents mètodes i tècniques que podrem integrar en els nostres treballs de meditació, Ioga, relaxació, sanació..\nFinalitzarem la sessió amb un concert al qual esperem que us sumeu i el gaudim junts.\nDespertant l’Ànima amb Jordi Canela OM RAM\nTaller destinat a facilitar el despertar a la Consciència de l’Ànima a través d’una Activació Energètica, on es posarà atenció en conèixer la Naturalesa del Ser i facilitar la seva manifestació.\nConferències, relaxacions guiades, meditacions breus, ús del so, alineacions, moviments energètics i moviments físics de desbloqueig molt suaus.\nEl teu centre de ioga a Barcelona\nclasses de ioga i meditació per a tots\nVine quan vulguis, oferim quotes adaptades a la teva disponibilitat.\nClasses a totes hores de diferents estils i per a tots els nivells, de dilluns a diumenge, amb accés il·limitat.\nI ara també HOT IOGA!\n*consulta les promocions actuals i les quotes segons franges horàries.\nAPUNTA’T-HI ARA!Tots els dies a totes hores per només 39,90€ al mes\nDEMANA MÉS INFORMACIÓProva una classe gratuïta i descobreix els beneficis del ioga\nHORARISMés de 60 classes setmanals amb professors de renom\nCOMPARTEIX SURYA ALS TEUS AMICS\nGaudeix d'un 5% de descompte a qualsevol botiga de VERITAS per ser soci de yogaone surya\nCopyright 2022 YogaOne Surya · Tots els drets reservats · Política de cookies


L’Ajuntament aplica noves mesures de mobilitat al passeig per regular el trànsit de persones i vehicles — Mobilitat\nL’Ajuntament aplica noves mesures de mobilitat al passeig per regular el trànsit de persones i vehicles\nL’Ajuntament aplica noves mesures de mobilitat al passeig per regular el trànsit de persones i vehicles Després del primer dia de sortides esportives i passejades, l’Ajuntament implementa a partir d’avui canvis de mobilitat al passeig Marítim per tal de regular el trànsit de persones i vehicles https://www.sitges.cat/serveis/mobilitat/actualitat/noticies/l2019ajuntament-aplica-noves-mesures-de-mobilitat-al-passeig-per-regular-el-transit-de-persones-i-vehicles https://www.sitges.cat/serveis/mobilitat/actualitat/noticies/l2019ajuntament-aplica-noves-mesures-de-mobilitat-al-passeig-per-regular-el-transit-de-persones-i-vehicles/@@download/image/Mesures mobilitat passeig (3).jpeg\nDesprés del primer dia de sortides esportives i passejades, l’Ajuntament implementa a partir d’avui canvis de mobilitat al passeig Marítim per tal de regular el trànsit de persones i vehicles\nA partir d’aquest diumenge, l’Ajuntament de Sitges aplicarà noves mesures de mobilitat al passeig Marítim de Sitges (a l’alçada de l’avinguda Sofia fins al Terramar) per tal de millorar el trànsit de persones i vehicles al passeig i evitar concentracions. La Policia Local i la regidoria de Mobilitat han prioritzat una gran zona de vianants, seguint el criteri de l’ordre de sanitat publicada al BOE, en la que els municipis han de donar prioritat als vianants, en cas de decidir modificar aspectes de mobilitat.\nEs crearan dos carrils per separar corredors i gent que passeja en dos sentits de circulació. També es prohibirà l’estacionament a partir de dilluns a tot el passeig Marítim (calçada al costat mar), i queda anul·lada la zona de càrrega i descàrrega de davant del PIC NIC i davant del Club de Mar.\nPel que fa a la circulació de vehicles, a partir de demà dilluns es començarà a treballar per aplicar en els propers dies un únic carril de circulació al passeig en sentit Terramar. L’objectiu és habilitar un carril de la calçada -des de l’avinguda Sofia fins a la cruïlla amb carrer de les Anquines- per a bicicletes, generant d’aquesta manera un espai segur. A tota la línia divisòria de carril es disposaran cons, tanques i new jersey, reforçant les cruïlles i els seus voltants per garantir la seguretat dels usuaris d’aquest carril bici habilitat. Amb aquesta mesura es guanya un espai per a les bicicletes de més de 6.000 metres quadrats.\nAquestes mesures se sumen a la primera actuació de mobilitat que ja es va adoptar ahir dissabte, el tall circulació al Passeig de la Ribera entre Bassa Rodona i Fragata. Això va permetre que els vianants i ciclistes ocupessin tota la calçada i “funcionés molt bé, però és un tram insuficient”, segons la Policia Local.\nPrimer dia d’activitats esportives i passejades\nS’ha detectat una gran afluència de gent en les franges per fer esport de primera hora i última hora del dia. La Policia Local destaca que durant el primer dia d’activitat de pràctica esportiva (no professional) a l’aire lliure i passejades per franges, s’han respectat en general les franges horàries de sortides per edats. D’altra banda, s’insisteix que les passejades amb infants han de ser només acompanyades per un adult. La Policia ha observat a molts grups de gent (de 3 a 5 persones), realitzant la xarrada en cercle, alguns mantenint una distància de seguretat però “molts altres no”.\nDurant el dia d’ahir la Policia ha registrat dues trucades per festes en comunitats de veïns, fet que ha provocat l’aixecament de diverses actes.\nL’Ajuntament recorda que es pot sortir al carrer a fer esport a peu, amb bicicleta, patins o córrer, entre d’altres, sense límit de distància sempre dins el mateix municipi, però insisteix en que les instal·lacions esportives estan tancades com a mesura preventiva i de seguretat.\nL’Ajuntament reitera que les platges es mantenen tancades fins demà dilluns, 4 de maig, quan es reobriran únicament per a passejades i per a activitat esportiva individual a la sorra. Actualment, el bany i la pràctica esportiva dins del mar encara no estan permeses a Sitges com a mesura preventiva i de seguretat sanitària, però en funció de com evolucioni la situació, s’aplicaran noves mesures.\nProtecció Civil recorda que no es pot sortir de casa si hi ha símptomes de coronavirus (COVID19) o s’està en aïllament. També demana prendre’s la temperatura abans de sortir i si es té 37ºC o més, no s’hauria de sortir del domicili.\nTotes les persones a partir de 14 anys (inclosos) en horari de 6 a 10 del matí i de 20 a 23h.\nLes persones majors de 70 anys i dependents de 10 a 12 i de 19 a 20h.\nEls infants, acompanyats d’un adult, de 12 a 19h (màxim 1 hora).\nPassejos com a màxim a 1km de distància del domicili i en les franges determinades en funció de l’edat.\nEs pot utilitzar l’espai de les platges de Sitges a partir de dilluns 4 de maig per als passejos però es mantenen actualment tancades actualment per al bany i l’activitat esportiva.\nEntorns oberts: espais naturals sempre dins del mateix municipi i espais urbans. La recomanació és fer esport a vies amples de més de 5 metres.\nEstà prohibit utilitzar el vehicle o el transport públic per desplaçar-se per fer esport individual o passejar.\nCal portar mascareta sempre que sigui possible.\nCal rentar-se les mans en sortir i entrar a casa\nCal respectar la distància de seguretat entre persones (la Generalitat recomana deixar un mínim de 2 metres en activitat esportiva de baixa intensitat i un mínim de 10 metres en activitat esportiva d’alta intensitat).\nComençar de forma moderada i gradual. Cal tenir en compte l’estat físic inicial.\nNo realitzar activitats que comportin risc d’accident o de lesions.\nPer a més informació, consulteu el web gencat.cat


Horaci | Aracne fila i fila\nTag Archives: Horaci\nHoraci va ser fill d’un esclau alliberat,aquest fet el marcarà profundament alhora de reivindicar el seu prestigi com a poeta després de destacar a partir de la misèria en la que va néixer. Va tenir l’oportunitat de seguir estudis a Roma, i posteriorment a Atenes, on es va traslladar per a estudiar filosofia; aquests estudis li proporcionaran la profunditat filosòfica a les seves odes. Va començar a treballar com escriba, càrrec que li deixava temps lliure per a dedicar-se a escriure versos. En aquells dies va conèixer Virgili, qui el va introduir en el cercle de Mecenàs.\nHoraci fou molt respectat en els alts cercles romans, tant literaris com polítics, i es va mantenir sempre sota la protecció de Mecenàs, juntament amb qui està enterrat. Era conscient de la rapidesa amb què passa el temps i era partidari d’aprofitar tots els moments de la vida. De la seva Oda I, 11 s’extreu el tòpic del carpe diem . Aquesta oda va dirigida a Leucònoe i ens transmet un missatge directe i contundent: aprofita el moment. Aquest tòpic ha deixat una herència latent fins als nostres dies, el tòpic s’ha transformat en una filosofia de vida, molt relacionada amb els hedonistes. Els seguidors d’Epicur eren conscients que el plaer es troba en l’instant present i volien viure en un plaer continu.\nM’he adonat que aquest tòpic horacià s’ha deformat amb el pas del temps i la gent ha interpretat el missatge de carpe diem com una manera de viure sense límits i gaudir del plaer sense pensar. M’agradaria pensar que el missatge d’Horaci pretén que gaudim del nostre present sense pensar en desitjos a llarg termini o perdre’ns en somnis que encara no han arribat, crec que el seu missatge realment ens esperona a gaudir dels motius que ens fan feliços en el present sense implicar viure esbojarradament només per ser servents del plaer.\nSi teniu un minut us deixo adjunt un poema que he escrit inspirant-me en el tòpic d’Horaci carpe diem de l’Oda I, 11.\nL’instant és el major dels tresors,\nsempre canviant, sempre inesperat.\nEns inspira i deixa la seva estela,\nsi volguessis, podries respirar profundament,\nsentir així els bategs del món al compàs dels teus.\nCom la llum infinita, és present en tots,\nel company del nou nadó i del vell ancià.\nPortarà a les teves mans l’essència de l’univers,\nen el temps que dura un vers.\nAvui pot ser el dia,\nen què la llum del migdia,\nil·lumini davant teu els teus somnis.\nPodria ser avui, sense presses,\nquan trobessis un somriure inesperat,\nun petit cop de vent, alegre i sorprenent.\nPerquè no avui, quan tot es gira en contra,\ntu trobis un instant per abraçar la soledat\ni adonar-te que tens gent maca al costat.\nPensa que avui és possible\ndeixar anar una llàgrima,\ninundant així el desert de l’oblit.\nPodria ser el dia de formar un llaç,\npensar que l’única arma és una abraçada,\nque despertis amb el sol que ens coneix a tots.\navui, és la millor oportunitat,\nThis entry was posted in General, Llatí 2n and tagged Carpe diem, Horaci, Literatura Llatina, Poesia on 22 abril 2011 by danicosta22.\nNunc est bibendum, d’Horaci\nNunc est bibendum on Prezi\nLa Lida ens va demanar que triéssim una oda o un èpode d’Horaci i vaig triar aquesta, sense saber ben bé el que significava. Després d’adonar-me de perquè està tan content el poeta romà, vaig pensar que més que una oda alegre era una mica macabre. Però, endinsant-me en la història, vaig descobrir, per altra banda, que el seu odi era compartit per altres contemporanis seus.\nGràcies a la Rebeca, he descobert Prezi, diguem que una actualització fantàstica del Power Point, però on-line. Per a aquesta presentació he fet recerca sobre la pervivència de la frase amb algunes imatges i també he afegit l’oda en castellà, il·lustrada amb imatges. He trobat un vídeo en holandès i llatí que ens la torna a explicar.\nDesprés, gràcies a l’ajut de la Lida també he trobat una ruta de vins homònima al Maresme.\nQuè en sabeu sobre aquest tòpic d’Horaci? Què creieu de l’oda? Sabríeu trobar més pervivències del tòpic horacià?\nLlatí i grec,\nThis entry was posted in General, Llatí 1r, Llatí 2n and tagged Horaci, Lectures, Literatura, Llatinismes, Pervivència, Poesia, Selectivitat, Textos llatins, Tòpic on 14 abril 2011 by cledesma06.\nExegi monumentum aere perennius… on Prezi\nTal i com podeu veure en aquesta presentació, Horaci fou un gran poeta romà. Els seus poemes han arribat fins a nosaltres sense perdre res de la seva essència, i un clar exemple és Exigi monumentum aere perennius, però… de què tracta realment aquest poema que m’ha tocat exposar a classe aquesta setmana? Què volia expressar Horaci amb aquesta obra? Reflecteix aquest poema el caràcter d’Horaci?\nEn aquest altre article del nostre blog de referents clàssics en la música actual, a L’Empremta d’Orfeu, també tractem un dels vídeos relacionats amb Horaci, la cançó Non je ne regrette rien de la gran Edith Piaf, i on podeu veure una explicació més detallada sobre la relació entre aquests dos grans artistes.\nCom podeu comprovar, en la presentació he utilitzat unes precioses fotografies fetes per un gran amic meu, Adrià A. Thorson, unes verdaderes delícies per a la vista!\nSi en voleu més d’Horaci, III, 30, gaudiu amb l’audició en llatí d’aquest muntatge audiovisual:\nThis entry was posted in General, Llatí 1r, Llatí 2n, Llatí 4t and tagged Horaci, Literatura, Pervivència, Textos llatins on 9 abril 2011 by rsanchez37.