La Diputació col·laborarà amb cinc municipis dels Serrans per a conservar i divulgar el riu Túria en un nou projecte supramunicipal\nEl diputado de Medio Ambiente se ha reunido con los alcaldes de Chelva, Calles y Gestalgar, quienes le han presentado una iniciativa ambiental, cultural y turística\nDll, 19/10/2015 - 16:23\nEl diputat de Medi ambient, Josep Bort, s'ha reunit amb els alcaldes de Chelva, Calles i Gestalgar, Roberto Rubio, Angel Valero i Raúl Marrons, i una tècnica de l'Ajuntament de Xelva, els qui han sol·licitat la col·laboració de la Diputació per al projecte de la Carta Verda del riu **Túria.\nEls responsables municipals han tractat amb Bort aquesta iniciativa en la qual participen els municipis de Chulilla, Chelva, Calles, Domeño i Gestalgar i que, tal com apunta el primer edil de Chelva, “es tracta d'una acció ambiental, cultural i turística al voltant del Túria i que està obert al fet que altres municipis de la conca del riu es vagen sumant”.\nQuant a la participació de Chelva, l'alcalde d'aquest municipi dels Serrans ha comentat que “reforçarà la declaració de Reserva de la Biosfera i la declaració de paratge natural municipal el paisatge de Los Chorros de Barchel.\nPer la seua banda, l'alcalde de Calles ha informat que el projecte “servirà perquè els escolars coneguen el riu i també per a divulgar-ho mitjançant el Master Internacional de Pesca”.\nEn aquest sentit, el responsable municipal de Gestalgar, Raúl Pardos, ha esmentat que la carta ambiental del riu Túria “va sorgir fa anys amb l'organització del concurs de pesca que té el nom de la Diputació”. “El passat any pensem que el màster no podria quedar únicament com un torneig esportiu”, ha assegurat, al mateix temps que ha esmentat que l'objectiu d'aquesta iniciativa conjunta és “protegir el medi ambient, cuidar el riu i donar-ho a conèixer”.\nI per a açò, tal com apunta el primer edil de Gestalgar, “hem sol·licitat l'ajuda de la Diputació, perquè exercisca de tutor quant al desenvolupament d'aquesta carta verda i col·labore amb nosaltres”.\nEn aquesta línia, l'alcalde Pardos ha reconegut que “els municipis xicotets no som ningú sense la Diputació, per açò hem plantejat la col·laboració de les brigades forestals per a netejar el llit del riu i també perquè la institució faça d'intermediària amb la Confederació Hidrogràfica, amb la finalitat de vincular-la”.\nEl diputat Josep Bort els ha traslladat als alcaldes la seua voluntat de col·laborar en aquest projecte ja que, al seu judici, “és una bona iniciativa que sobrepassa l'àmbit municipal i que té a veure amb la recuperació i posada en valor d'un recurs com el riu Túria”.\n“La Diputació –ha asseverat- ha de recolzar aquest projecte i a aquests municipis, ara estem en fase de preparació i d'aportació d'idees per a concloure en una acció profitosa per a tots els valencians”, ha finalitzat el responsable de Medi ambient.\nSource URL: https://www.dival.es/sala-prensa/content/la-diputacio-col-laborara-amb-cinc-municipis-dels-serrans-conservar-i-divulgar-el-riu-turia-\n https://www.dival.es/sites/default/files/sala-prensa/images/Bort se reúne con alcaldes foto_Abulaila.jpg


Neutralitat fiscal - negocisLlegir Més\nPrincipal » negocis » Neutralitat fiscal\nQuè és la neutralitat fiscal\nLa neutralitat fiscal es produeix quan els impostos i la despesa governamental són neutres, sense afectar la demanda. La neutralitat fiscal crea una condició en què la demanda no s’estimula ni disminueix per la fiscalitat i la despesa del govern.\nREALITZAR LA neutralitat fiscal\nUn pressupost equilibrat és un exemple de neutralitat fiscal, on les despeses governamentals estan cobertes gairebé exactament per ingressos fiscals, és a dir, on els ingressos fiscals són iguals a la despesa pública.\nUna situació en què la despesa supera els ingressos generats pels impostos s’anomena dèficit fiscal i exigeix al govern que prengui diners en préstec per cobrir la deficiència. Quan els ingressos d’impostos superen la despesa, es produeix un excedent fiscal i es pot invertir l’excés de diners per a ús futur.\nLa neutralitat fiscal es centra en la idea que un impost no ha de distorsionar el comportament econòmic. Per exemple, l’impost sobre la renda pot influir en el nombre d’hores que un treballador està disposat a treballar, possiblement també el seu nivell d’esforç. Aquest és un exemple d’impost que altera o influeix clarament en el comportament de les persones d’un estat que d’una altra manera hauria estat diferent a falta d’un impost. D’altra banda, un impost d’enquesta (un import únic a cada adult i any) no és distorsionador, ja que no afecta l’elecció econòmica. Aquí, l’impost no afecta el comportament d’un mateix. També es coneix com a impost eficient perquè no distorsiona els comportaments econòmics.\nEn general, un bon impost té en compte característiques com:\nRedistribució justa dels ingressos\nInfluència sobre la demanda de béns demèrits\nUna posició fiscal neutra determinarà explícitament la influència sobre la demanda agregada. Si la postura és realment neutral, el govern no intenta impulsar la demanda agregada (política fiscal reflacionària) ni reduir la demanda agregada (política fiscal deflacionària). En realitat, els efectes de la globalització i el lliure comerç han fet impossible, en gran mesura, la neutralitat fiscal. Invariablement, la política fiscal acabarà per disminuir la demanda d’una manera o d’una altra.\nPolítica fiscal La política fiscal utilitza les despeses governamentals i les polítiques fiscals per influir en les condicions macroeconòmiques, incloent la demanda agregada, l'ocupació i la inflació. Més sortides més grans que les entrades crea un dèficit Un dèficit és la quantitat per la qual un recurs no supera el que es requereix. Un dèficit es produeix quan la sortida de diners supera la entrada de fons, un pressupost més equilibrat En la planificació financera o el procés de pressupost, un pressupost equilibrat significa que els ingressos són iguals o superiors a les despeses totals. més Arrossegament fiscal Arrossegar fiscal es refereix a una situació en què la posició fiscal neta d’un govern no compleix els objectius d’estalvi net de l’economia privada. més Scoring Dinàmic La puntuació dinàmica és una mesura de l’impacte que els pressupostos d’impostos proposats tindrien sobre el dèficit pressupostari i l’economia general al llarg del temps. més Comprensió dels factors macroeconòmics Un factor macroeconòmic és el que està relacionat amb l’àmplia economia a nivell regional o nacional, com la productivitat nacional o els tipus d’interès. més Enllaços de socis\n© 2020 Què és la neutralitat fiscal La neutralitat fiscal es produeix quan els impostos i la despesa governamental són neutres, sense afectar la demanda. La neutralitat fiscal crea una condició en què la demanda no s’estimula ni disminueix per la fiscalitat i la despesa del govern. REALITZAR LA neutralitat fiscal Un pressupost equilibrat és un exemple de neutralitat fiscal, on les despeses governamentals estan cobertes gairebé exactament per ingressos fiscals, és a dir, on els ingressos fiscals són iguals a la despesa pública. Una situac Neutralitat fiscal - negocisLlegir Més


El meu món: Pregunta existencial\nUn bon dia, la bella ( o potser vella) dama negra es barrejà entre la gent per intentar resoldre un dubte que tenia, una pregunta que la preocupava molt i no li deixava fer a gust la seva feina. Passejant entre la gent va veure un home gran que la mirava de lluny amb cara de pòquer. S'aproximà a l'ancià i li preguntà:\n- Bon home, li importaria acompanyar-me a baix a mar?\n- Ha vingut fins aquí per buscar-me, oi? Si és així, crec que no tinc cap opció.\n- S'equivoca, no estic aquí per vostè ni per ningú en concret però alhora per tothom. Si em vol acompanyar, li agrairia, sinó ja ens tornarem a veure quan sigui el moment.\nL'home sense saber per què va decidir acompanyar-la. Uns carrers més enllà, es va aturar i va mirar al seu voltant com si estigués buscant a una persona en concret. De sobte, la seva mirada es va clavar en un home que la mirava amb pena i respecte. No va dubtar ni un segon i es va apropar per preguntar-li el mateix que li havia preguntat a l'ancià.\n- Bon home, li importaria acompanyar-nos a baix a mar?\n- No m'esperava que fos tant educada la lladregota impecable.\n- Lladregota? - es va sorprendre. Quina afirmació més interessant, em pregunto si hi ha més gent que em veu així- Només faig la meva feina.\n- Escolti-la, creia que venia a per mi però m'ha deixat clar que no és així. No sé que pretén però em sembla que només està de pas.\n- Si no ha vingut a robar-me tot el que tinc, què fa aquí?\n- Només vull parlar amb uns quants perquè em resolgueu uns dubtes que tinc i que no em deixen tranquil·la.\nDites aquestes paraules l'home no veié motiu per no fer-li aquest favor i, de passada, satisfer la curiositat que havia nascut dins seu. Els tres continuaren pels carrers d'aquella ciutat marítima en direcció a les platges. Però abans d'arribar, per tercer cop la dama es parà per buscar el propietari de la mirada que notava al clatell. Es tractava d'una adolescent de mirada plena d'odi que no va poder evitar que se li acostés per preguntar-li si la volia seguir.\n- Jove, voldries acompanyar-nos a baix a mar?\n- Per no tornar? No, gràcies, no m'interessa.\n- Per no tornar? No t'entenc.\n- No és el que et penses, aquest ancià i jo l'acompanyem a baix a mar perquè no pensa fer cap mal i volem saber que és el que vol de nosaltres.\n- No m'ho empasso! A vosaltres potser us ha enganyat però el que és a mi no ho aconseguirà.\n- No et vull fer cap mal; només vull parlar amb tres o quatre persones perquè em solucionin un dubte que em té preocupada i no em deixa estar en pau.\n- I per què hauria de voler ajudar-la?\n- No passa res. Si no em vols ajudar seguiré el meu camí en busca d'algú que estigui disposat a donar-me un cop de mà.\nJa se n'anaven quan de sobte la van sentir cridant en direcció a ells.\n- Merda! No em sé negar, no entenc res i no m'agrada això! Merda!\nAmb aquest petit seguici va continuar el seu camí. Ja s'endevinava el mar en forma d'una gran taca blava que es barrejava amb el cel i que es feia més gran com més s'acostaven. Tot just havien arribat a la platja quan va veure una nena que se'ls mirava amb curiositat. La petita estava asseguda i semblava que estigués esperant a algú. De la mateixa manera intuïtiva, amb que havia decidit acostar-se als altres, es dirigí cap a aquell infant.\n- Hola maca! Què fas aquí sola?\n- Ho sento, però la meva mare no em deixa parlar amb estranys.\n- I bé que fa de dir-t'ho!\n- Sí, hi ha cada subjecte més rar -va dir la jove mirant a la fosca figura- i perillós per aquests mons.\n- Però amb tot això quant anys tens? Bonica - va seguir com si ningú els hagués interromput.\n- Vuit anys! Però el mes que ve en faré nou!\n- I saps si trigarà gaire a tornar la mama?\n- No ha de venir aquí. Estic esperant a unes amigues però he arribat molt d'hora i encara trigaran una estona a arribar.\n- T'importaria si ens quedem, tots nosaltres -va dir assenyalant als altres i a ella mateixa-, a parlar una mica? Tinc un gran dubte i sé que me'l podreu solucionar. I tu també em pots ajudar.\nEls dos homes, la jove i la nena se la van quedar mirant sense saber què dir ni què fer. Tot era massa estrany. Què la podia anguniejar si ningú li podia plantar cara? El primer en parlar va ser l'ancià que va veure que si no deia res ningú ho faria.\n- Cada cop que t'has adreçat a un de nosaltres en heu comentat que teniu un dubte i que la podríem ajudar però encara no heu dit de què es tracta el problema que la manté intranquil·la.\nTots, menys la nena, que els mirava i escoltava amb molta curiositat, van moure el cap en senyal de conformitat. Ella se'ls va mirar i rumià com exposar el que la neguitejava, quina seria la millor forma d'expressar-ho en paraules. Al final va decidir que el millor seria dir-ho de manera directa i clara.\n- Per què em teniu por? Per què temeu a la mort?\nPerquè els ulls no poden sortir de les seves conques que sinó cap d'ells els conservaria a excepció de la petita, que no entenia la pregunta.\n- Per què t'hauríem de témer? No sembles dolenta, és més em caus bé, ets simpàtica.\n- Gràcies bufona.\n- Per què? Preguntes? De debò no ho saps?\n- Quins collons! La mort ens pregunta per què li tenim por?! Ja ho sentit tot, ja em puc morir. No! No! No he dit res! Vale?\n- Per què no hauríem de tenir-vos por?\n- No faig res dolent. És el cercle d'aquest món, és llei de vida. Si quan arriba el moment, no us endugués amb mi, faria molts mil·lenis que el planeta hauria sobrepassat els seus límits de població. Sense mi no existiríeu avui.\n- No ens avises, en qualsevol moment pots venir a per nosaltres i separar-nos de les nostres famílies, els nostres amics, companys, llocs estimats, etc. Ens ho robes i ens condemnes a no sabem què, deixant enrere a tota la gent que estimem, trista i desolada.\n- Aquí estem bé! Tenim molt i ho volem gaudir però en quan arribis tot s'acaba. És més, a vegades no es té ni temps de saber que és la vida!!\n- Però jo ni trio quan haig de vindre ni a qui m'haig d'endur. La meva feina és treure-us d'aquí quan arribi el moment que m'han dit.\n- Qui t'ho diu això?\n- Els motius que tens per venir-nos a buscar no treu importància al que fas.\n- No, no ho enteneu. No es tracta dels motius, es tracta que és una de les necessitats del planeta i, a més a més, també vostra.\n- Sí. Si el temps que estiguéssiu aquí fos infinit, què passaria?\n- Molt senzill -respongué l'home d'edat avançada-, no existiria cap societat de les que coneixem. Valoraríem encara menys el que tenim perquè tard o d'hora ho tornaríem a tenir o ho suplantaríem per alguna altra cosa. Els avariciosos i els violents no tindrien límits; una guerra causaria molta destrucció però no tindria perquè acabar-se mai; podria durar fins a la fi dels bàndols que combaten, però no per falta d'homes sinó perquè no hi hauria res pel que lluitar a no ser que la causa fos emocional. Si hi pensem, el planeta ja li costa prou de sobreviure amb els humans que som i si en tingués més (perquè ja us dic jo que en cap moment deixaria de créixer el nombre) ni hi podríem viure ni aguantaria la nostra presència.\n- No té perquè ser així - respongué l'altre home- podríem aconseguir la societat perfecte.\n- Tal com està el món ja està bé. Nosaltres vivim bé i els que vinguin ja s'arreglaran.\n- Ella ho ha dit! En vosaltres mateixos hi ha la idea de que es finit, que tot s'acabarà. Vostè també ha parlat en termes d'inici i final; les guerres, les societat i demés.\nTots anaven dient la seva sense escoltar-se gaire els uns als altres a excepció de la mort i la nena. Ella els escoltava i veia clar que no sabien quin era el paper que feia i la petita que no els entenia gaire. Uns minuts després que acabés de començar l'intercanvi d'opinions, la petita va veure una amiga seva i els va dir:\n- No sé perquè parleu així de la mort, ara estem vius i tenim moltes coses per fer com anar a jugar amb la Maria que està arribant. Fins després!\nAmb aquestes paraules anà a trobar-se amb la seva amiga deixant-los a tots bocabadats. La primera en parlà fou la mort.\n- És la més petita i la més sàvia de tots; no heu de pensar en el que vindrà sinó en el que fareu avui ja que teniu molt de temps per endavant i, en cas contrari, si penseu en quant us pot quedar per endavant i teniu por d'acabar aviat, no us deslliureu de la vostra fi i no haureu aprofitat el temps que heu estat aquí.\n- Però això no es la resposta que buscàveu.\n- No, però he aprés que cadascú ha de fer el que li toca: a una nena jugar i a mi buidar el món perquè es torni a omplir de gent que el faci canviar sense importar el que pensin de mi. Per què em teniu por? Em sembla entendre perquè aquí esteu bé i perquè no sabeu que us trobareu després de la vida.\n- Què ens trobarem?\n- No ho sé. De fet, ningú ho pot saber tot a no ser que fos perfecte i la perfecció encara no l'he vist.\nDe la mateixa manera que havia arribat al món va encaminar el camí de tornada cap a la seva llar on esperarà el pròxim missatge que li digui a quin lloc a d'anar i com és la persona que descobrirà el que ella mai sabrà: que hi ha després de la mort. Al cap i a la fi, la mort no pot morir.\nEscrit per Omega a les 1:33\nGràcies a tots pels comentaris!!\nA veure Rafa, és cert que desprenc força pessimisme i potser sí que parlo molt d'aquest tema (tot i que no en totes les entrades) però aquest és el meu món i actualment aquest és el seu clima. Per si no ho saps sí que et considero un amic però d'altres que també els considerava (i segueixo creient que ho han estat) m'han deixat enrere... Jo? No sortir de casa? Això mai!\nÉfride, no cal que et digui que la meva llengua és el català però a vegades alguns escrits em surten en castellà i els continuo amb aquesta llengua. El poema no està gens treballat, el vaig escriure molt ràpid pensant en publicar-ho al bloc vaig fer una rellegida per comprovar si em semblava que es podia publicar o no i hi vaig afegir l'últim vers que no rima però vaig notar que el volia posar xd Pots criticar tot el que vulguis si és des del respecte. D'escriure penso seguir fent-ho i no només en el bloc ;)\nAi, Crom el nòrdic! Ja t'havies passat un cop per aquí. No, no el traduiré al català perquè em va sortir en aquesta llengua i suposo que deuria ser per algun motiu encara que no sàpiga quin.\nMamba Negra, no t'has de disculpar per no passar-te gaire pel bloc (jo també fa força que no em passo pels teus, l'altre dia vaig començar el Rincón de Lea i pinta molt bé, i també és per falta de temps) però gràcies pel comentari. Sobre els amics... crec que l'únic que puc fer és deixar córrer el temps i que sigui ell qui parli ;)\nUna abraçada i sort en la vida!!\n19 d’octubre de 2008 a les 2:36\nfua nen!! pero que coño has escrito... parece le quijote...\npues nada... que esta mu bien el texto... aunque no me lo e leio que es mu largo y me voy a quedar ciego noi... asi que te animo a poner al final algo que diga: RESUM... y seras el putu amu... que ja u ets.\nbueno un altre dia mu llegeixo y comento que ara no tinc ganas pro tiu tas lluit amb la entrada.\nyo en el nom mes que pregunta existencial diria entrada infinita.\n19 d’octubre de 2008 a les 14:34\nno ALBERT.... EXACTAMENTE ERES TU MISMO... SOLO QUE YA NO ESTAS LIMITADO POR LOS MIEDOS DE TU MENTE... ERES TOTALMENTE LIBRE... Y HACES LO QUE HARIA SI FUESES UN ANIMAL Y NO TUVIESES CONOCIMIENTO...\n19 d’octubre de 2008 a les 15:27\nUn text genial!M'agradat molt =)\ni es deveres q el q tenim q fer es viure la vida el present..=) i quan sacabe almenys haber disfrutat!:)\ni la veritat jo li tem a la mort pero viure pensant en q et vas a morir no es viure. Estic moltdacord en el q diu la xiqueta de la historia..!! Araa esteem viuss i hem de viure i el q haja darribar ja arribara!:)\nSegueix escrivint!!! :)\nq jo continuaé lleginte.\n21 d’octubre de 2008 a les 18:13


GAUDIR D'UNA BONA PAELLA EN LA GARROFERA EN PLENES RESTRICCIONS - Comer en Valencia, guia gastronómica valenciana\nGAUDIR D’UNA BONA PAELLA EN LA GARROFERA EN PLENES RESTRICCIONS\nby Antonio Serrano 8 February, 2021 8 February, 2021 086\nLa Garrofera és un lloc de trobada amb la naturalesa i amb el bon menjar. Sobretot amb la nostra tradició gastronòmica, ja que el seu plat més demandat és la paella valenciana cuinada amb llenya de taronger, la qual porten preparant més de 60 anys. Els ingredients de sempre, a base de ferraura, tavella, carn de pollastre i conill amanida amb romer de l’entorn és una delícia per al paladar que molt pocs es resisteixen a gaudir.\nMario i José són els gerents d’aquest emblemàtic lloc, de visita obligada per als amants dels bons arrossos, que es troba enclavat als peus de la Serra Calderona, amb unes vistes magnífiques que conviden a la gaubança i a la relaxació. També té multitud d’opcions per a senderistes a la seua al voltant i és una de les estacions preferides de motoristes i ciclistes. Sens dubte una escapada a aquest entorn és una magnífica opció per a gaudir-la amb la família o els amics. En el local ens trobem amb un tracte pròxim i familiar que et fa sentir com en la teua pròpia casa. Els seus preus també marquen la diferència respecte a altres llocs, una ració de paella valenciana costa 8.50, la paella de costelles, la de verdures amb bacallà o la de secret ibèric amb bolets del lloc només 8 euros. La seua oferta d’esmorzars també és notable i els seus preus estan d’acord amb la resta de la seua carta.\nEn aquests moments gaudir de tots aquestes virtuts està una mica més que difícil, ja que les restriccions impedeixen que es puguen degustar els seus arrossos dins del local. Però Mario i José no volen que els seus clients deixen de gaudir-los, amb el que ofereixen un servei especial per a portar-li’l a casa els dissabtes i diumenges al migdia. És necessari demanar-los amb la suficient antelació ja que és primordial proveir-se del producte necessari per a sufragar la demanda però val la pena fer-lo ja que molt pocs cuinen hui amb llenya de taronger..\nCom influeixen les restriccions en el vostre servei José?\n-Perquè com per a tota l’hostaleria, són moments molt estranys, sempre som els primers a l’hora dels tancaments per la crisi sanitària malgrat prendre totes les mesures necessària però en fi, tot siga pel bé de la salut col·lectiva. Des que es van instaurar aquestes normes, estem fent paelles per a portar.\n-No ens podem queixar ja que elaborem dotzenes de paelles els caps de setmana, però clar tingues en compte que la gent està acostumada a gaudir-la dins del local i després passejar per l’entorn. El fet que estiguem tancats condiciona molt la demanda, generalment les comandes que rebem són de veïns de Serra i altres poblacions pròximes, amb el que estem molt lluny de preparar el nombre de paelles que preparàvem abans de la crisi, amb la suma de clients de poblacions més llunyanes i de la Capital.\nQuin és el secret perquè un local tinga tanta repercussió simplement amb el vostre plat estrela, que és la paella valenciana?\n-Jo crec que és la manera de preparar-la, pollastre de corral, verdura de temporada valenciana, arròs d’origen de la nostra terra i una elaboració amb més de seixanta anys d’antiguitat. El meu germà Mario i jo som la tercera generació però es continua preparant com el primer dia que es va obrir el local. Els paellers amb llenya imprimeixen caràcter a la paella i a més tots els clients que ho desitgen poden passar a veure com les fem, això sí, pot ser que els moleste una mica el fum, però l’experiència val la pena. Una altra raó de pes és que quedem quarts en el Concurs Internacional de Paelles de Sueca, davant més de 40 cuiners de talla mundial en la cocció de l’arròs, cosa que significa que ens van premiar per fer la quarta millor paella del món. Això crec que sumat a l’anterior ha sigut determinant.\nMoltes gràcies per les teues paraules, José, espere que molt prompte puguem asseure’ns en una de les teues taules i gaudir d’un autèntica paella valenciana.\nLa Garrofera es troba al Carrer Ombria, 3, 46118 Serra, València


L'SGAE no podrà seguir lucrant-se indiscriminadament\nHa hagut de ser una autoritat superior qui posés l'estat espanyol al seu lloc. Aquest divendres el Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) ha declarat il·legal el cànon que s'aplica a l'estat espanyol als aparells i materials de reproducció digital i que té per objectiu principal recaptar fons per la Societat General d'Autors i Editors (SGAE).\nEl tribunal ha dictaminat que l'aplicació del cànon per còpia privada als suports de reproducció adquirits per empreses i professionals per a finalitats que no siguin la còpia privada no s'ajusta a la legislació europea.\n21/10/2010 23:59 Comunicació\nConclou, doncs, que el cànon es pot aplicar a persones físiques, però no pas jurídiques, és a dir, empreses i administracions. La sentència ha resolt la denúncia presentada per la SGAE contra l'empresa catalana Padawan per impagament del cànon argumentant que l'aplicació d'aquest cànon per a la còpia privada no s'ajusta a la legislació comunitària perquè s'aplica de manera indiscriminada.\nD'aquesta manera la justícia europea ha clavat un clar revés a la política del govern espanyol en matèria de drets d'autor i propietat intel·lectual. El cànon digital, promogut per les societats d'autors, s'aplicava de manera indiscriminada tant a persones físiques com a empreses i professionals amb la intenció primera d'evitar la reproducció il·legal. A la pràctica però, el cànon acabava esdevenint la via que tenia una petita minoria dels membres de l'SGAE per tal de lucrar-se -era una de les principals fonts d'ingressos de l'òrgan- totalment oposada a les polítiques públiques de foment de la cultura que hauria de promoure tot estat. De fet, en un futur proper caldrà veure què passa amb la censura contra les pàgines webs de descàrregues o Llei Sinde. Segons la ministra espanyola de cultura, Ángeles González-Sinde, la Llei d'Economia Sostenible s'ha d'aprovar aquest trimestre i està previst que entri en vigor al març o abril que ve.\nEn aquest sentit, la legislació europea encara no concep mesures de taxació indiscriminades, de manera que ha decidit fer un toc d'atenció a l'estat espanyol declarant il·legal la mesura. Cal ressaltar que la Comissió Europea té oberts més de 400 expedients contra l'estat espanyol per violació de la normativa de competència.\nAssemblea per Mallorca proposa la presentació de mocions en contra del cànon digital\nEl 63% del lectorat creu que la lluita catalana a Internet es dissol en l'estatal\nEl govern espanyol fa un nou pas per enterrar la cultura lliure


catalunyabtt: El baix Gaià\nLa ruta ens porta a visitar el darrer tram del riu Gaià. Es passa per les seves poblacions riberenques, Altafulla, La Riera de Gaià, Ardenya i El Catllar. Serpentejant entre camps de cultiu d'horta, garrofers i oliveres.\nArribarem fins la pressa del Pantà de Gaià la qual ha provocat la mort del tram de riu per on hem passat al no deixar-hi circular l'aigua.\nSortida de l’ermita de Sant Antoni de Pàdua d’Altafulla (41° 8'52.78"N 1°22'20.93"E) en direcció nord destí La Riera de Gaià. Baixem pel lateral (costat de mar) de l’autopista en direcció al riu Gaià, creuem l’autopista per sota el pont direcció La Riera. Quan hi arribem, just agafar el trencall que porta al poble, trenquem a l’esquerra pel camí a Ardenya que voreja el riu Gaià.\nSuperat Ardenya i seguint el propi llit del riu arribem a El Catllar. Agafem direcció Sant Ramon (marge dret del riu) i passem per sota la línia de l’AVE per anar a buscar el Pantà de Gaià just al peu de la pressa.\nTornem a El Catllar baixant pel marge esquerre del riu. Refem el camí fins Ardenya i La Riera de Gaià on ens aturem a veure el Plataner (àrbre monumental) i omplir els bidons amb aigua de la font.\nSortim de La Riera i tornem cap a Altafulla passant pel ‘costat de montanya’ de l’autopista. I pugem a l’ermita de Sant Antoni, d’on hem sortit, vorejant el turó per l’est.


Signen un protocol per impulsar un Hub d'Innovació Aeronàutica - Canal Terrassa\nSignen un protocol per impulsar un Hub d’Innovació Aeronàutica\nL’Ajuntament de Sabadell, Aena, el Consorci de la Zona Franca de Barcelona (CZFB) i la UPC han signat un protocol per impulsar un Hub d’Innovació Aeronàutica a Sabadell. L’acord preveu potenciar la col·laboració de les quatre entitats, que analitzaran conjuntament la implantació d’aquest nou pol de referència pel que fa al coneixement i a l’activitat econòmica en el sector aeronàutic\nLa signatura s’ha fet aquest divendres, el 2 de juliol, per par de l’alcaldessa de Sabadell, Marta Farrés; el president d’Aena, Maurici Lucena; Xavier Roca, director de l’Escola Superior d’Enginyeries Industrial, Aeroespacial i Audiovisual de Terrassa (ESEIAAT) de la Universitat Politècnica de Catalunya · BarcelonaTech (UPC), en nom del rector Daniel Crespo, i el president del CZFB, Pere Navarro.\nEl projecte també potenciarà la creació d’empreses vinculades a aquest sector. Serà, per tant, un avenç pel que fa a la generació d’activitat econòmica i a la creació de llocs de treball. Ambdues activitats, la innovació i la creació d’empreses, tenen una estreta relació amb la formació especialitzada que serà el tercer apartat de treball d’aquest Hub. Aquests tres àmbits complementaris en què es basa el projecte (innovació, formació i emprenedoria) fan que el futur Hub beneficiï tant el teixit empresarial i l’ocupació com l’estudiantat universitari i el personal docent i l’investigador. Tanmateix, la voluntat dels promotors és que empreses d’altres sectors puguin participar en el projecte com a futures proveïdores del sector aeronàutic.\nEn aquest marc, s’aprofitaria una infraestructura de referència com és l’aeroport de Sabadell i s’analitzarien les possibilitats d’aportar-hi valor afegit, potenciant l’activitat econòmica. S’estudiarà l’adequació d’un espai dins d’aquest equipament que pugui acollir les empreses, start-up i col·laboradors, i que faciliti les interaccions entre altres els diferents agents. Així, s’ubicarien tallers de fabricació avançada, laboratoris, espais d’incubació per a noves iniciatives empresarials, formació, sales multiserveis i de coworking. Es treballarà també per tal que el Hub sigui un projecte que pugui aconseguir finançament europeu per al seu desenvolupament.\nLa indústria aeronàutica és un dels sectors més punters pel que fa a l’ús de noves tecnologies i inversió en R+D+I. Segons dades de l’Associació Espanyola d’Empreses Tecnològiques de Defensa, Aeronàutica, Seguretat i Espai (TEDAE), el sector aeronàutic va facturar 8.947 milions d’euros l’any 2017. La inversió en R+D+I és del 10,5% i genera un total de 108.000 llocs de treball directes i indirectes. Així mateix, la seva capacitat exportadora representa el 2,6% de les exportacions de l’Estat.\nTags: Aenaaeroport de SabadellAjuntament de SabadellConsorci de la Zona FrancaHub d'Innovació AeronàuticaUPC


Fiama sorprén a tots en revelar el seu secret: 'Va ser un estiu molt mogut'\nFiama sorprén a tots en revelar el seu secret: Va ser un estiu molt mogut\nSofía Cristo i Fiama es fan el seu primer bes: "Nosaltres faríem moltes més coses"\ndilluns, 11 d’octubre 2021 - 11:44h\nFiama Rodríguez en 'Secret Story' | Telecinco/Mediaset\nFiama es va convertir el dijous en quarta expulsada de ‘Secret Story’ i el seu secret ja no entra en joc dins de la ‘La casa de los secretos’. Anit en el plató van descobrir quin era aqueix detall íntim de la seua vida que ningú o molt poques persones sabien i pel qual es jugava 50.000 euros.\nEl secret de Fiama a ‘La casa de los secretos’\nMolt s'ha especulat sobre quin podria ser el secret amb el qual Fiama participava en el reality de Telecinco. Durant l'emissió de ‘La noche de los secretos’, la ex participant ha confessat això que tant inquietava als espectadors.\n“Soc fetitxista. Robe la roba interior dels meus amants”, són les paraules que han sorprés a tots. Jordi González li demana explicacions i estes són les seues paraules: “Va ser una època, un any que vaig tindre, quan tenia 18 anyets, vaig tindre un estiu molt mogut i m'abellia col·leccionar els calçotets de les persones amb les quals estava. Els tinc guardats. Tindré deu o dotze”, revela.\nA més, afig que encara els conserva a casa de la seua mare i que quan els xics es posaven a buscar la seua roba interior “jo em feia la boja i em posava a buscar-los, però els amagava”. Este secret ha revolucionat a diversos dels col·laboradors, que volen saber si estos calçotets “passen per la llavadora o no”: “Sí, estan llavats i doblats”.\nEl secret de Fiama fa que Steisy revele el seu negoci ocult\nEl fet que Fiama revelara què li agradava col·leccionar la roba interior dels seus amants, ha provocat que Steisy s'arrancara a continuar amb les confessions: revela que ven bragues usades i per les quals demana una important quantitat de diners. Un negoci que ha deixat en xoc a Jordi González.\nDes que van coincidir en la gala 1 de ‘La casa de los secretos’, van saltar espurnes entre Fiama i Sofía Cristo. No els va quedar més remei que revelar davant els espectadors que hi havia hagut cert badoquege entre totes dos en el passat. Ara fan un pas més i es besen en directe.\nDurant la primera part del programa en el plató les dos ex concursants han estat badoquege i xiuxiuejant, en aqueix moment Jordi González s'ha acostat a elles per a saber de què parlen entre murmuris mentre s'emet el programa en directe i elles conten que els encantaria estar dins de la casa.\nJordi els pregunta pel bes que es van donar Lucca i Cristina i Sofía confessa que elles ho farien molt millor.\nPerquè si tant presumeixen de poder fer-ho millor, han de demostrar-ho, han sigut les paraules que ha vingut a dir Jordi González. Tal dit tal fet. Sofía Cristo i Fiama s'han fet una besada, el seu primer bes!, sota l'atenta mirada dels espectadors.\n"La demolidora resposta de Rocío Carrasco a la suposada demanda de Gloria Camila" "A l'audiència de 'Sálvame' deixa de veure el programa per la presentadora que toca"\nsecret Secret Story


Turbina Pelton, funcionament, parts i característiques\nTurbina Pelton, parts, característiques i funcionament\nUna turbina Pelton es una turbina hidráulica de impulso utilizada en centrales hidroeléctricas con gran altura vertical.\nVa ser inventada per Lester Allan Pelton en la dècada de 1870 i millorada significativament per altres inventors més enllà de finals de la dècada de 1800.\nLa turbina Pelton és un desenvolupament addicional de la roda d'aigua tradicional. L'objectiu d'aquesta turbina és la transformació de l'energia hidràulica en l'impuls d'un o més raigs d'aigua a una velocitat molt alta a energia mecànica.\nUna turbina Pelton té una eficiència del 92% d' aprofitament de l'energia hidràulica.\nCom funciona una turbina Pelton?\nLa turbina Pelton generalment s'instal·la en una central hidràulica i es connecta a un tub de pressió des d'una presa de gran alçada.\nL'aigua entra en una o més filtres provocant una acceleració violenta en el flux d'aigua. En aquest moment, el raig d'aigua colpeja diverses pales en forma de bol provocant la rotació de la turbina i de l'eix.\nL'eix de la turbina està connectat a un generador que produeix energia elèctrica.\nEn els tipus anteriors de turbines, l'aigua encara tenia una velocitat alta quan abandonava la roda, per la qual cosa gran part de l'energia cinètica de l'aigua no s'utilitzava per complet.\nPelton va dissenyar les pales perquè el raig d'aigua giri gairebé 180 ° després de deixar les pales. L'aigua surt de la roda de la turbina a molt baixa velocitat.\nElements de la turbina Pelton\nEls components principals de la turbina Pelton consisteixen en:\nUna canonada anomenada galeria de pressió per transportar l'aigua a la turbina des de grans altures.\nDisposició de regulació de flux i filtre per accelerar la velocitat del flux d'entrada.\nRotor i pales són els encarregats de convertir la força de l'aigua en energia mecànica.\nLa carcassa és on s'allotja el rotor. Està plena d'aire amb pressió atmosfèrica.\nEl raig de frenada s'utilitza per aturar la roda en marxa quan no està funcionant. Aquesta situació sorgeix quan l'entrada del filtre es tanca amb l'ajuda d'una llança i després s'atura el doll d'aigua en les galledes.\nLa roda del rotor es pot muntar en un eix vertical o un eix horitzontal i està equipat amb un o més coixinets. Normalment, els eixos horitzontals es fan servir per a turbines hidràuliques amb un o dos dolls d'aigua, mentre que un selecciona l'eix vertical si hi ha més dolls d'aigua.\nEl broquet o els filtres a la turbina Pelton es munten de manera que el raig d'aigua copegi les pales més externes en l'impulsor en angles rectes.\nLes pales estan muntades en forma de bols de manera que el raig d'aigua toc cada pala durant un instant. A causa de que l'aigua té una certa velocitat després que hagi sortit dels recipients, desapareix ràpidament de l'impulsor. D'aquesta manera, els recipients estan buits d'aigua quan arriben al següent raig d'aigua.\nLes pales són dobles a la forma en què en el mitjà de cada pala hi ha un element que talla el raig d'aigua. Cadascuna de les dues meitats del recipient desvia la meitat del raig d'aigua. L'aigua, a l'haver de seguir el contorn dels recipients, l'aigua fa una "volta en U". Cada meitat del raig d'aigua escindit passa virtualment una corba de 180 ° abans d'abandonar la vora exterior del recipient.\nAquesta divisió equilibra les forces de càrrega lateral a la roda i l'eix. El fet que l'aigua faci una "volta en U" és un requisit previ per a la millor utilització possible de l'impuls del raig d'aigua.\nUna petita part de l'energia cinètica original en el flux d'aigua roman en l'aigua després que la roda hagi girat al següent bol. Això és necessari perquè l'aigua surti ràpidament de l'impulsor i evitar la col·lisió entre l'aigua i la part posterior dels bols.\nPer a què s'utilitza la turbina Pelton?\nLa turbina Pelton és el tipus de turbina preferit per a l'ús de cascades amb importants salts hidràulics amb petites quantitats d'aigua.\nSovint, les turbines utilitzades en petites centrals elèctriques, plantes d'energia de minihidràulica i centrals hidroelèctriques són turbines Pelton.\nData de publicació: 5 de desembre de 2018\nÚltima revisió: 11 de juny de 2021


Viatjant el 2015. Un any de redescobriments – Bona Vida Travel\nPublicat perBonaVida 26 Desembre 2015 Publicat enPENSAMENTSEtiquetes:resum\nDoncs au! Ja hi tornem a ser. Se’ns acaba el 2015, i és temps de mirar enrere i recordar com de viatgers han sigut aquests més de 3 milions i mig de segons que formen els 365 dies de l’any.\nUn 2015 que començava fort, en forma d’escapades i petites rutes, d’aquelles que tant ens motiven i són tan necessàries pels que no podem deixar de conèixer món.\nDe ruta allà on sigui…\nFaci fred o calor…\nEn canvi, els darrers mesos, la cosa ha canviat. Futurs plans viatgers i moltíssima ocupació a la feina, han fet que no poguéssim moure’ns tot el que ens agradaria. Però no passava res, més endavant vindria la nostra recompensa. O no…\nI és que el 2016 havia de ser un any especial, iniciant una aventura molt esperada per nosaltres, que ens portaria una bona temporada fora de casa. Però és ben curiós com en un segon, un simple correu electrònic pot enviar a fer punyetes tot un projecte llargament preparat. I per sort (i remarquem bé aquesta paraula sent conscients del que significa), només es tracta de temes laborals…\nPerò bé! No ens rendim, i tard o d’hora arribaran a bon port els nostres projectes.\nPer això ens agrada tornar la vista enrere i rememorar moments únics i llocs increïbles que hem pogut visitar durant el 2015.\nAdmirant paisatges sorprenents\nAllà on sigui…\nAl GENER fem la primera escapada europea de l’any, Roma, seguint un guió clàssic dels nostres viatges: bitllets moooolt barats, anar fora de temporada i la combinació d’un bon lloc on dormir amb la recerca de l’autèntica gastronomia romana.\nVoltar pels carrers, admirar els monuments i llocs més clàssics de la ciutat, i tornar a visitar (10 anys després) els Museus Vaticans. Continuem enamorats de l’increïble visió de la Capella Sixtina! (veure post)\nDavant del Colosseo. Roma\nFEBRER és temps de neu, i Andorra ens espera per uns dies. L’esquí és l’eix d’aquesta sortida. I també ens apropem a llocs ben emblanquinats com Setcases (Ripollès). (veure post)\nEsquiant a Grand Valira\nI com ens encanta la neu i la muntanya, al MARÇ marxem uns dies de ruta pel Pirineu francès, aprofitant la darrera neu de la temporada. Res d’esquiar. Simplement excursions a peu, visitar petits poblets en cotxe, i menjar molt i molt bé.\nPrenem com a epicentre el poblet d’Arcizans-Avant, on ens instal·lem a un hotelet d’aquells que tant ens agrada a nosaltres. La zona es troba situada al Parc Nacional des Pyrénées, que s’estén més de 100 quilòmetres per la frontera amb Espanya, de la Vall d’Aspe a la Vall d’Aure, i de fet, es tracta de la part francesa del Parc d’Ordesa. Una de les excursions que més ganes tenim de fer, és un recorregut pel Cirque de Gavarnie, un lloc llegendari, amb els seus 17 pics de més de 3.000 metres d’alçada. (veure post)\nCirque du Gavarnie. Pirineus francesos\nA finals de MARÇ encara aprofitem per visitar la nostra estimada Sevilla, per viure de nou unes festes que a nosaltres ens tenen el cor robat. No som gens religiosos, però reconeixem que ens encanta admirar una de les celebracions religioses que ofereixen un espectacle tan visual i impactant com les Processons de Setmana Santa. (veure post)\nCapvespre davant el Pont de Triana. Sevilla\nUna de les diverses formes de viatjar que tenim és l’intercanvi de casa, i aquesta activitat és la que ens dóna l’oportunitat de viatjar fins a Lanzarote a l’ABRIL. Espectaculars paisatges volcànics, platges d’aigües transparents, molt de sol, aire pur… Una meravella! No som gaire de turisme de platja, però Lanzarote ens sorpren molt gratament, ja que hem descobert que ofereix moltes més coses a més de sol, mar i platges.\nPer començar, els seus paisatges volcànics són espectaculars i l’emplaçament de petits poblets emblanquinats repartits per la seva geografia, han fet que cada dia de ruta superés a l’anterior. (veure post)\nPaisatges volcànics a Lanzarote\nDisfrutant de la platja Papagayos\nNo volem descuidar la cuina, part important dels nostres viatges, així que al MAIG, i en bona companyia, ens escapem fins a Madrid, per gaudir d’uns dies dedicats gairebé exclusivament a la gastronomia, i especialment els Mercats.\nAquests espais s’han convertit en lloc de trobada per prendre alguna cosa (més que fer la compra del mes) i s’han començat a posar molt de moda a qualsevol ciutat europea. I Madrid és una bona mostra. (veure post)\nI també fem una sortida molt especial, convidats per la revista Descobrir Catalunya, participem en un article sobre turisme al Berguedà. Senderisme, kaiac, parapent, via ferrada… Durant uns dies no parem quiets ni un instant!\nSentint-nos ocell per uns moments…\nVia Ferrada “Roques de l’Empalomar”\nDe nou sorgeix l’oportunitat de fer un intercanvi de casa, i ens morim de ganes per tornar a un dels llocs més espectaculars que hem trepitjat mai: Islàndia! Després d’una primera ruta fa uns anys, en època de fred, ara triem el mes de JUNY per descobrir un país diferent.\nPoder viure l’anomenat sol de mitjanit (dies sense nit), celebrar la festa del seu Dia Nacional, i anar a fotografiar els populars frailets (puffins), eren els objectius que ens havíem proposat. De nou certifiquem que aquest país ens té el cor robat! (veure post)\nDe ruta per Islàndia en campervan\nJULIOL és el mes triat per fer una ruta en cotxe per la regió francesa de Roine-Alps. Intercanviem casa amb una estupenda família franco-australiana, i durant 9 dies voltem per uns paisatges espectaculars. (Post en preparació).\nEns instal·lem al petit poblet de Copponex, fronterer amb Suïssa, i això ens permet tornar a Ginebra i el fantàstic llac Léman. De camí, visitem els camps florits d’espígol a La Provença, on al·lucinem! I el millor de tot, descobrir una part dels Alps, que ens sembla brutal. Res millor per fer-nos una idea de l’espectacularitat d’aquesta zona, que pujar al Pic du Midi, i contemplar els Alps als nostres peus…\nMirador del Pic du Midi\nCamps de lavanda florits a la Provença\nA l’AGOST tornem a planificar una escapada gastronòmica. Aquesta vegada a Camprodon i els seus voltants, per tastar alguns dels que diuen, són els millors restaurants del Ripollès. (veure post)\nVoltant pel Ripollès\nMenjar i fer excursions… Bon plan!\nSETEMBRE és època de festes a Menorca, i més concretament de la ciutat de Maó. Així que fins allà ens desplaçem. I ho fem coneixent per primera vegada els Jaleos. Aquesta tradició centenària té com a protagonistes els cavalls i el centre del poble queda ocupat per aquests animals i genets (anomenats caixers), que s’encarreguen de voltar pels carrers principals ben engalanats.\nLloguem una moto i ens dediquem a voltar pels encantadors poblets de l’illa, i conèixer les seves espectaculars platges. Però quin paradís tenim tan a prop!! (veure post)\nEls darrers mesos de l’any, com hem dit al principi, fem bondat, i no marxem gaire, intentant estaviar per l’aventura que preparem per l’any seguent (i que finalment no podrem realitzar… 😦 ).\nTot i així, no ens podem estar d’una tradició que ens encanta i intentem fer cada any: la visita a algun Mercat Nadalenc europeu. I aquest any, al NOVEMBRE, el lloc triat és Viena. La ciutat imperial, amb els seus palaus i jardins reials, els seus edificis majestuosos, ens acull uns dies i voltem per un munt de Mercats de Nadal. A cada cantonada es respira ambient nadalenc! (veure post)\nS’acaba un any on hem intentat fer el que més ens agrada: viatjar i ser feliços. I esperem continuar així el proper 2016. Feliç any i molts viatges a tothom!!!\n8 respostes a “Viatjant el 2015. Un any de redescobriments”\nAnna (Diari viaje Kiana) ha dit:\n26 Desembre 2015 a les 16:10\nDeu ni do! Un any variadet, ple d’escapades. Espero que el 2016 sigui com a mínim igual tot i que s’hagin truncat els vostres plans. Per cert, m’ha fet gràcia veure la foto de Tregurà i la gosseta de la Fonda Rigà. Les vistes des d’aquest lloc són fantàstiques.\n26 Desembre 2015 a les 18:59\nI tant, Anna. No ens podem queixar en absolut, tot i que els plans pel 2016 hauran de variar una mica.\nLa gossa es va col·locar ben posadeta per sortir maca a la foto. Jejeje. Es nota que eés una presumida. Com bé dius, les vistes són fantàstiques.\nUs desitgem un feliç 2016!!\n26 Desembre 2015 a les 20:18\nUn bon any aquest 2015 de viatges i experiències. El proper, encara que comença escapçat, pot ésser ben bé igual o millor que aquest que ja s’acaba, ja que les ganes i les emocions segur que es troben més plenes que mai. Us desitjo un 2016 ple de feina i viatges. Salutacions.\n28 Desembre 2015 a les 23:23\nA la vida hem de ser agraits, i no ens podem queixar, però quan s’espatllen uns plans llargament esperats, ens deixen una mica tocats…\nPerò com bé dius, hem de mirar el 2016 amb alegria. De fet, no trigarem gaire a escapar-nos i veure món.\nEt desitgem un feliç any nou!!!!\nArnau Duran Ferrero ha dit:\n27 Desembre 2015 a les 11:04\nFelicitats per aquest 2015 viatger, i sort pel 2016! Que hi ha més dies que llonganisses! Felicitats també pel blog, keep going!\n28 Desembre 2015 a les 23:25\nMoltíssimes gràcies pel teu comentari, Arnau.\nEns encanta saber que el blog et sembla interessant. Et desitgem també un bon 2016 i si pot ser, ple de viatges!!!!\n30 Desembre 2015 a les 13:41\nQuina tela!!! Bon any nou, parella!!! Petons.\n30 Desembre 2015 a les 20:01\nAi, moltíssimes gràcies Marina!!!\nMolt bon any per a tu i tots els teus.\nSobretot ple de viatges i bons plats!! 🙂\nRespon a Arnau Duran Ferrero Cancel·la la resposta


El camp de beisbol de Wrigley Field a Chicago\nEsports de batre\nMitjan segle XVIII o anterior a Anglaterra (forma arcaica)\n19 de juny de 1846 a Hoboken (Nova Jersey) (primer partit amb regles)\nImatge d'un estadi de beisbol als Estats Units.\nEl beisbol (de l'anglès baseball) és un esport l'objectiu del qual és aconseguir carreres picant una pilota per mitjà d'un bat i tocant una sèrie de quatre bases disposades als cantons d'un quadrat d'aproximadament 27,5 metres, anomenat "diamant". Els jugadors d'un equip (l'equip atacant), s'alternen per batre contra el llançador de l'altre equip (l'equip defensor), que intenta evitar que aconsegueixin carreres eliminant-los de diverses maneres. Un jugador de l'equip atacant es pot aturar a qualsevol de les bases i avançar més tard gràcies a la batuda d'un company d'equip o d'altres maneres. Els equips intercanvien la posició atacant-defensora cada vegada que l'equip defensor aconsegueix tres eliminacions. Un torn al bat per cada equip és una entrada; els partits professionals es componen de nou entrades. L'equip amb més corregudes al final del partit és el guanyador.\nHavent evolucionat a partir de jocs de bat i pilota més antics, a mitjans del segle XVIII ja es jugava una forma primitiva de beisbol a Anglaterra. Aquest joc, així com el joc relacionat dels rounders, foren duts als Estats Units per immigrants britànics i irlandesos, on es desenvolupà la versió actual del beisbol. Cap a finals del segle XIX, el beisbol era àmpliament considerat l'esport nacional dels Estats Units. El beisbol, a nivell professional, aficionat i per a nens i joves, És popular a Amèrica del Nord, parts d'Amèrica Central i del Sud, el Carib i parts d'Àsia oriental. A vegades hom s'hi refereix com a hardball ("bola dura"), en contrast amb el joc derivat anomenat softball ("bola tova").\nAls Estats Units, els equips professionals de la Major League Baseball (MLB) estan dividits entre la Lliga Nacional (NL) i la Lliga Americana (AL). Cadascuna d'elles té tres divisions: Est, Oest i Central. Cada temporada, el campió de la Major League és determinat per unes finals que culminen en la World Series. Cada lliga contribueix quatre equips a les finals: els tres guanyadors de la temporada regular, més un equip wild card. El beisbol és el principal esport d'equip al Japó i Cuba, on el nivell més alt també està dividit en dues lligues: al Japó, la Lliga Central i la Lliga Pacífica, i a Cuba, les Lligues de l'Oest i de l'Est. A les lligues Nacional i Central, el llançador ha de batre, seguint les regles tradicionals. En canvi, a les lligues Americana, Pacífica i les dues de Cuba, hi ha un desè jugador, el batedor designat, que bat en lloc del llançador. Tots els equips d'alt nivell tenen un sistema de pedrera amb un o més equips de les lligues menors. Aquests equips permeten als jugadors joves desenvolupar-se, guanyant experiència al terreny de joc contra rivals d'habilitat similar.\n2.2 Desenvolupament als Estats Units\n2.3 El beisbol a Catalunya\n3 Estratègia i tàctiques\n3.1 Tàctiques ofensives i defensives\n7.1 En línia


El Liceu expressa el seu condol per la mort del seu expresident Joaquim Molins\nEl Teatre destaca la contribució de Molins a la sostenibilitat de la institució i li dedicarà les funcions d’Il trovatore i el proper Liceu a la Fresca que es retransmetrà en directe per tot l’Estat.\nNomenen el mestre Josep Pons director honorífic de l’Orquesta Ciudad de Granada\nLa distinció reconeix els mèrits del mestre que va conduir a la gairebé embrionària formació orquestral granadina al primer nivell de la música.\nEl Liceu estrena una nova producció de 'Il trovatore' inspirada en Goya\nEl director d’escena Joan Anton Rechi s’ha basat en la cèlebre sèrie de gravats Los desastres de la guerra per ambientar l’argument en una batalla i convertir l’escenari en un gran quadre del pintor aragonès.\nEl baríton Carlos Álvarez cantará el rol de Renato a 'Un ballo in maschera'\nÁlvarez assumirà les dues funcions que havia de cantar Dmitri Hvorostovsky i que provisionalment cobria Giovanni Meoni.\nPiero Pretti debuta al Liceu en el rol de Manrico\nEl tenor italià Piero Pretti debutarà al Liceu en el rol de Manrico a Il trovatore en substitució del tenor sudcoreà Yonghoon Lee, que ha hagut de cancel·lar les seves funcions per la malaltia d’un familiar.\nÈxit del nou projecte de Liceu a les presons\nMés de 300 persones han omplert avui l’auditori del centre penitenciari de Quatre Camins en el segon recital en viu del projecte.\nOnda Cero dóna el seu suport al Liceu\nL’acord s’emmarca dins el programa de patrocini i mecenatge de la Institució.\nEl 'Don Giovanni' més high-tech, al Liceu\nAquesta producció de Kasper Holten i amb direcció musical de Josep Pons ha estat la primera d’Europa en utilitzar el “Tracking Intel·ligent” i la projecció en moviment.\nDmitri Hvorostovsky deixa de cantar òpera escenificada\nAquesta decisió, que el mateix cantant ha pres a contracor degut al seu estat de salut, provoca la cancel·lació dels compromisos adquirits amb el Teatre a les òperes Un ballo in maschera i Demon.\nEl Liceu engega el nou projecte de presons amb recitals en viu\nLa iniciativa, impulsada conjuntament amb la Generalitat de Catalunya, s’integra dins el Projecte Social del Teatre i compta amb la col·laboració de l’Obra Social ”la Caixa”.


Entrevista amb Thomas Nash | Per la Pau / Peace in Progress | Número 2 - Març 2010\nEntrevista amb Thomas Nash\nThomas Nash, coordinador de la Cluster Munition Coalition (CMC) ens parla en aquesta entrevista dels punts forts i febles del tractat que prohibeix les bombes de dispersió, tot esmentant possibles camins per continuar lluitant pel desarmament. Es tracta d'una entrevista realitzada a partir d'una selecció de les preguntes i respostes de la tertúlia que va tenir lloc el passat 23 de novembre a Barcelona, a on va arribar convidat per la Fundació per la Pau.\nEl tractat ja s'ha signat, però quan entrarà en vigor? És un bon tractat?\nEs preveu que els darrers 6 estats que manquen per obtenir els 30 necessaris el ratificaran abans que acabi el 2009. Per tant, preveiem que el tractat entrarà en vigor l'1 de juny o l'1 de juliol de 2010. Com tots els tractats, és un compromís entre posicions diverses, però nosaltres creiem que és un bon tractat. Un dels punts forts és l'article 5, el que fa referència a l'assistència a les víctimes. És un cas insòlit en els tractats internacionals, perquè és més robust que l'esborrany amb el que es va arribar a les darreres negociacions, a la Conferència de Dublin del maig de 2008. Normalment, les negociacions aigualeixen els esborranys dels tractats. En aquest cas va ser a l'inrevés i el resultat és un article sobre provisions d'assistència a les víctimes molt potent i que podria tenir implicacions per al futur. Per exemple, pel fet d'ampliar la definició de víctimes incloent-hi també a les famílies i a les comunitats afectades. A més, hi és l'obligació de recollir dades i de mesurar l'impacte de les bombes de dispersió, a la que cal afegir la de no discriminar a les víctimes que pateixen ferides similars degut a d'altres tipus d'armament. La conjunció d'aquestes dues obligacions implica que els estats adquireixen el deure de recollir dades de totes les víctimes de la violència armada. Això pot tenir moltes implicacions de cara a la seguretat humana en el futur.\nQuin és el paper dels Estats Units i dels altres estats que no han signat el tractat?\nEn aquests tipus de tractats, sovint ens trobem amb la disjuntiva d'haver d'escollir entre un bon tractat i que hi falti algú o un tractat dèbil que estigui signat per tots els països. En el cas de les bombes de dispersió, crec que tenim un bon tractat. Els Estats Units no el podien signar, perquè més de la meitat del seu armament actualment són bombes de dispersió. Clarament van fer una mala inversió als anys 70. Però això no vol dir que no se sentin obligats per l'esperit del tractat. Aquí el cas de les mines és molt significatiu. Així, els Estats Units no han signat el tractat d'Ottawa, però des de la seva entrada en vigor no consta que n'hagin continuat produint ni tampoc exportant. A més, és un dels països que cada any dediquen un pressupost més gran a temes de desminatge i educació del risc que suposen les mines en els territoris afectats. A Cartagena d'Índies (Colòmbia, novembre de 2009), per primera vegada els Estats Units participaran a una conferència del procés de revisió del tractat antimines. Això és un fet molt important per diversos motius. Entre ells, perquè al participar-hi també es comprometen a pagar el 22% dels costs de tota la conferència, tal i com passa a les reunions en el marc de les Nacions Unides, on els estats contribueixen en funció de la seva riquesa. I, per tant, els estats rics hi participen amb un percentatge més gran que els estats pobres. També és positiu el fet que els Estats Units hagin aprovat una prohibició nacional d'exportar les bombes de dispersió que tenen una taxa d'error major d'un 1%, que, segons els nostres càlculs, són la gran majoria. En qualsevol cas, per nosaltres és més important aconseguir que els estats més afectats per aquest problema en formin part de la convenció, ja que el tractat conté importants provisions d'assistència a les víctimes i, per tant, això significaria una diferència molt important en la situació d'aquests països.\nSegons el tractat, és possible que una empresa espanyola fabriqui bombes de dispersió en un altre país que no hagi signat el tractat?\nEl tractat prohibeix explícitament que empreses de països que han signat el tractat produeixin bombes de dispersió a països que no han signat el tractat. Tot i això, sabem que si volen fer-ho, poden trobar la manera de que això acabi passant. I és aquí on és important l'activitat de control de la societat civil per evitar que passi. Els arguments estan de la nostra part, perquè si això passés, clarament seria una violació de l'esperit del tractat.\nSegons el tractat, és possible que les bases americanes a Espanya mantinguin arsenals de bombes de dispersió?\nLa resposta a aquesta pregunta és molt semblant a la de la pregunta anterior. Tot depèn de com s'interpreti el tractat i, en aquest cas, l'article 21, el que fa referència a la interoperabilitat; és a dir, la participació d'un estat que ha signat el tractat en operacions conjuntes amb altres estats que no l'han signat i que fan servir aquest tipus d'armament. Si fem una interpretació molt restrictiva d'aquest article, el tractat ho permetria. Pel contrari, nosaltres fem una interpretació àmplia i coherent. Creiem que permetre això aniria en contra de l'esperit del tractat. I, de fet, al Regne Unit ara mateix estan demanant que les bases nord-americanes presents al país no tinguin bombes de dispersió, tot i fent aquesta interpretació àmplia i coherent que esmentava.\nQuè podem fer davant el tema del finançament de les empreses que produeixen bombes de dispersió?\nEn aquest punt, voldria esmentar dos casos de bones pràctiques, com són els de Bèlgica i Irlanda, països que han prohibit per llei les inversions financeres en empreses que fabriquen bombes de dispersió. Tot i això, la qüestió fonamental és una qüestió pragmàtica. Nosaltres creiem que no hi ha un mercat per aquestes armes en el futur. No és un bon pla comercialment parlant, perquè el tractat estigmatitza aquest tipus d'armament. A més, hi ha una campanya que acabem de llançar que pretén precisament això: estigmatitzar aquest tipus d'inversions: Stop Explosive Investments. A l'estat espanyol també hi ha bancs que inverteixen en empreses que produeixen bombes de dispersió i això ho hem denunciat. Si voleu saber si amb els vostres estalvis esteu finançant la producció de bombes de dispersió entreu al lloc web http://www.stopexplosiveinvestments.org/\nDonat que les convencions internacionals només contenen obligacions per als estats, com es pot pressionar als actors no estatals per tal que assumeixin l'esperit del tractat?\nExisteix la Crida de Ginebra, una organització que treballa per tal que els actors armats no estatals es comprometin a no fer servir mines antipersones i sabem que hi estan treballant. Tot i això, el problema fonamental en aquest cas és diferent del de les mines, perquè actualment la gran majoria de les bombes de dispersió no estan en mans dels actors no estatals, sinó que estan emmagatzemades als arsenals dels països. Si aconseguim que aquests estats destrueixin les seves provisions de bombes de dispersió i que l'ús d'aquestes bombes sigui estigmatitzat creiem que així també previndrem en l'exportació i el seu posterior ús a gran escala per part dels actors armats no estatals. Així que en el cas de les bombes de dispersió el problema (bàsicament preventiu), és diferent del de les mines i per tant, creiem que la solució també ha de ser diferent, tot i que col·laborarem amb la Crida de Ginebra per obtenir compromisos dels actors armats no estatals per tal que no facin servir aquest tipus d'armament.\nQuina és la relació de la CMC amb altres xarxes i en concret, amb la xarxa internacional contra les mines antipersones, la ICBL?\nAquest és un punt important que té a veure amb els elements d'estratègia dels moviments socials que treballen aquest temes. Nosaltres creiem que hi ha d'haver un equilibri entre les especificitats de cada campanya i les sinèrgies que en podem produir si col·laborem i treballem junts. Pel que fa al cas de les mines i a les evidents interrelacions entre els dos temes, és molt probable que en el futur hi continuï havent dues campanyes, que seguiran mantenint la seva pròpia identitat, però probablement amb més mecanismes de coordinació i de cooperació. Probablement amb un òrgan compartit de direcció. De tota manera, això és encara una proposta que ha de ser acceptada per les bases de les dues xarxes, la d'ONG que treballen temes de bombes de dispersió i la d'ONG que treballen temes de mines, perquè no sempre una mateixa ONG està en ambdues xarxes.\nHem prohibit les mines, hem prohibit les bombes de dispersió... quina serà la següent?\nCom sabeu, el juliol de 2012 hi haurà una conferència cabdal on s'haurà de signar un tractat que reguli el comerç d'armaments. Aquest és, doncs, un tema fonamental del treball pel desarmament en els propers anys, però no pretén prohibir res, sinó establir una regulació global del comerç d'armes. Pel que fa al tema de les prohibicions d'armes concretes, creiem que hem d'avançar pel camí de les armes explosives com a categoria específica i coherent dintre dels diferents tipus d'armament. Quan nosaltres vam crear la CMC, havíem de presentar el problema de les bombes de dispersió com si fossin una arma molt especial. I en el fons ho són. Però també és veritat que els mateixos problemes (efectes indiscriminats i desproporcionats al dany que pretenen causar) es troben en totes les armes explosives. El que diferencia a les bombes de dispersió de les altres armes explosives és l'escala d'aquests efectes, però les causes que fonamenten la seva prohibició són les mateixes. Per tant, ens trobem davant un camp d'actuació amb unes potencialitats enormes. En aquest sentit, creiem que el primer que s'ha de fer en el tema de les armes explosives és a nivell de discurs, per tal d'identificar-les com una categoria concreta d'armament. Un exemple: les forces de policia dels països no fan servir aquest tipus d'armament, perquè consideren precisament que tenen efectes indiscriminats i desproporcionats. Aquesta és, doncs, una frontera, que no s'hauria de travessar. I és per aquí per on hem de continuar-hi treballant.\nEntrevista realitzada per Javier Alcalde.


Sant Gaudenci al TimeOut!!!!! ~ SANT GAUDENCI Rumba Catalana\n10 de juny 2010 by Sant GaudenciNo comments\nLa revista d'oci més famosa del món ha parlat de Sant Gaudenci a l'edició de Barcelona... No visc(a) Barcelona, visc(a) Horta!!!! Visca Sant Gaudenci!!!!\nFes click a la imatge per veure-la més gran!\nMostra més notícies sobre Horta, Sant Gaudenci, Sant Gaudenci Premsa


Paterna implanta i engega l'Administració Electrònica\nL’Ajuntament de Paterna, a través de l’Àrea de Modernització i Tecnologies de la Informació i la Comunicació (TIC) que dirigeix la regidora Eva Pérez ha començat la implantació i posada en marxa de la Plataforma d’Administració Electrònica en el consistori paterner.\nTal com ha explicat Pérez, “l’objectiu és convertir a l’Ajuntament de Paterna en una administració sense paper basada en un funcionament íntegrament electrònic que millorarà la seua eficàcia i eficiència, aconseguirà estalviar costos, millorar l’atenció i servei al ciutadà i afavorirà la immediatesa i transparència en la gestió interna del Govern”.\nLa regidora també ha indicat que “aquest procés de conversió es desenvoluparà durant tot un any a través de 7 fases de treball fins a consolidar al consistori com una veritable seu electrònica” i ha assenyalat que “donada la importància que comporta aquest canvi en el funcionament del consistori i en la dinàmica de treball, tot el personal de l’Ajuntament rebrà formació específica sobre la nova plataforma i la tramitació d’expedients i signatura digital”.\n“El propòsit és que abans que finalitze 2017 tots els expedients de l’Ajuntament siguen totalment electrònic”, ha anunciat Eva Pérez.\nLa nova Plataforma d’Administració Electrònica, implantada per acomplir a la Llei 39/2015 de Procediment Administratiu Comú, s’ha presentat hui oficialment a la corporació municipal i als prop de 370 treballadors de l’Ajuntament i permetrà crear un gestor d’expedients únic per a tot el consistori amb digitalització certificada i signatura digital interna.\nEn aquest sentit, la regidora ha recordat que “la tramitació electrònica ja no és una excepció, sinó una norma” i, referent a això, ha afirmat que “la conversió de l’Ajuntament de Paterna en una autèntica E-Admin ha sigut sempre un dels objectius de l’actual equip de govern, una aposta per la modernització i les noves tecnologies ha sigut constant i prioritària de cara a fer de Paterna una ciutat intel·ligent”.


FC BARCELONA, 3 - VILA-REAL, 0: Neymar il·lumina el Barça davant del Vila-real al Camp Nou | Esports | EL PAÍS Catalunya\nLLIGA BBVA | FC BARCELONA, 3 - VILA-REAL, 0\nNeymar il·lumina el Barça davant del Vila-real al Camp Nou\nEn un partit molt entretingut, l'equip blaugrana derrota l'equip de Marcelino amb gols de Suárez (de penal) i Neymar (2), que signa una gran actuació\nBarcelona 8 NOV 2015 - 20:23\tCET\nLuis Suárez celebra un gol del Barça amb Neymar i Sergi Roberto. ALBERT GEA REUTERS\nNo hi ha millor jugador ara mateix per resoldre el partit més difícil que Neymar. No para esment en el contrari per més complicat que sigui: el Vila-real. Ni en l'horari: les 16.00, dolent en l'historial del Barça. Tampoc el preocupa el calendari: espera el Madrid. I menys li importa que l'àrbitre l’adverteixi abans del partit i després li tregui una targeta: Clos Gómez el va obligar a deixar la cinta dels cabells i la seva arracada al vestidor després de l'escalfament al Camp Nou. Fins i tot l'absència de Messi l’anima i motiva més que el preocupa quan el partit va 0-0. Neymar es diverteix a l'estadi, a Getafe i a Port Aventura, fora i dins de la pista, desinhibit cap al Bernabéu.\nNeymar s'assembla pels seus gestos tècnics a Ronaldinho. També defineix com solia fer-ho Patapalo Rivaldo. I és capaç igualment d'evocar amb els seus moviments Romario. El futbol més enyorat del Brasil està personificat en la figura de Neymar, rei també del Barça, autor d'un gol monumental al Camp Nou. L'enyorança per Messi ha remès des que ha comparegut l'11. Si s'ha de jutjar per la seva trajectòria des de la lesió del 10, Neymar sembla disposat a batre's en solitari amb Cristiano a Chamartín. La consigna és que no convé donar pressa a la recuperació de Messi. L’afició es felicita per com s’entenen de bé Neymar i Suárez, i es pessiga tot esperant en Leo.\nEl joc dolç i lúdic de Neymar va ser el millor antídot per a un partit tens i que habitualment s’escapa del control emocional, a gust de tècnics metòdics com Marcelino. L'11 va aconseguir vèncer la resistència del Vila-real, va cedir després generosament i estratègicament el xut d'un penal a Luis Suárez i va rematar la tarda amb un prodigiós 3-0: va prendre la pilota en una transició a camp obert, va obrir per Luis Suárez i va trepitjar l'àrea per rebre, controlar amb el pit en velocitat, esquivar la marca de Jaume Costa d'esquena amb un barret i, de revers, rematar amb la dreta sense deixar caure la pilota, impossible per Areola. Els mocadors van substituir les estelades al Camp Nou.\nUna obra d'art de Neymar\nRes sembla impossible per a Neymar. El Barça va necessitar la millor versió del brasiler per doblegar un rival admirat per les aficions sense bufanda, aquelles a les quals els agrada el futbol, els bons jugadors com Bruno. El Vila-real va exigir sempre del FC Barcelona molta dedicació, paciència, desequilibri i concentració, tot i que últimament defensa millor el seu arc que no pas ataca el contrari, també al Camp Nou. Al Barça li va costar arribar fins a Areola. Amb prou feines hi havia espai per arribar al xut malgrat les exquisideses d'Iniesta i Neymar. Cal ser precís per vèncer un equip que pressiona ben amunt i competeix de manera excel·lent a partir de la bona organització de García Toral.\nLes ocasions escassegen, l'estrès és extrem i les intervencions de l'àrbitre són molt escrutades, sobretot si es tracta de Clos Gómez, tan autoritari que va amonestar Iniesta, Luis Suárez i Neymar. La sort de la contesa va quedar a costa de qualsevol error o acció individual, circumstància que va incidir en l'ànim dels espectadors, asseguts en una pista de futbol com si estiguessin en un cinema, pendents d'un thriller futbolístic al Camp Nou. Al Barça no li quedava més remei que esperar una oportunitat i aprofitar-la perquè a la banqueta no hi havia cap més alternativa que la de Sandro, avui més rematador i menys jugador que Munir.\nL’afició es felicita per com s’entenen de bé Neymar i Suárez, i es pessiga tot esperant en Leo\nEl col·legiat va espavilar Neymar després del descans i va escalfar el públic, que es va posar a cantar “Àrbitre, que dolent que ets!”. Va augmentar la intensitat barcelonista, va apuntar Busquets per desxifrar el partit, i Neymar va comparèixer definitivament. Busquets va entendre que es podia guanyar el Vila-real des de la pressió i la recuperació, menys des de l'elaboració, i va dissenyar la jugada que va resoldre el xoc: va sortir a trobar Bruno en una pista contrària, li va tallar la pilota i va aprofundir per al desmarcatge de Neymar, encertat en la recepció i definició: 1-0. Fins i tot Bruno, l'excel·lent mig del Vila-real, es va rendir davant del saber estar i la capacitat per llegir els partits de l'excels i discret Busquets.\nObert el marcador, es van veure les mancances ofensives del Vila-real i els excel·lents i vertiginosos desplegaments del Barça. Jaume Costa es va equivocar davant Munir i el penal el va transformar Luis Suárez per gentilesa de Neymar. El brasiler es va reservar per al 3-0. Una obra d'art. El brasiler i l'uruguaià sumen 20 dels 23 gols des que no hi és Messi i l'equip ha deixat d'encaixar gols —cap en els últims quatre partits— per recuperar solidesa i confiança, en vigílies del clàssic de Madrid.\nJa no es parla que Neymar falta al respecte al rival, sinó que se celebren els seus gols, cap fins ara com el tercer d'ahir contra el Vila-real, a l'altura dels millors de Messi.


Lekic: 'Seguir al CF Reus és un honor' | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nLekic: 'Seguir al CF Reus és un honor'\nEl davanter serbi i el club allarguen el seu vincle per una temporada més una segona d'opcional\n03 de Maig de 2018, per Marc Busquets\nParés, Lekic i Llastarri, durant la signatura de la renovació del contracte del serbi\nÉs contudent a la gespa i a la sala de premsa. "Em quedo perquè ser al CF Reus és un honor", ha exposat el serbi Dejan Lekic per argumentar els motius que l'han dut a acceptar l'oferta de renovació roig-i-negra. La proposta, ha aclarit, no l'ha estudiada gaire temps perquè "aquí hi estic molt bé i el que volia era renovar". L'acord entre ambdues parts és per una temporada, si bé se n'hi podria afegir una de segona d'opcional "en funció del rendiment", segons el director tècnic Sergi Parés. Aquest ha subratllat que ja s'està negociant amb els altres jugadors de la plantilla per aclarir el seu futur i que de cara als propers dies "se sabran coses". En aquest sentit, s'ha assenyalat que la prioritat per a la temporada vinent és mantenir el bloc actual tot afegint-hi "alguns retocs" a la línia ofensiva i "al darrere". Un agraït Lekic, per part seva, ha revelat que l'estima de l'afició ha tingut un gran pes a l'hora de romandre com a roig-i-negre una campanya més.\nEls requisits per ser al CF Reus\nL'acord s'ha segellat aquest dijous al migdia a la sala de premsa de l'Estadi. El president, Xavier Llastarri, ha assenyalat que "la trajectòria futbolística de Lekic és excel·lent", però que al club hi han descobert "un jugador íntegre, senzill i compromès". El directiu de l'entitat reusenca ha afegit que l'aportació de Lekic en aquesta segona volta de Lliga "ens ha ajudat molt" a aproximar-se a una permanència que es podria confirmar en un parell de jornades. Parés, just després, ha posat en valor la feina del serbi al terreny de joc, on destaca "per la seva qualitat a l'hora de finalitzar" i "perquè s'associa bé amb els jugadors de segona línia". El director tècnic ha manifestat que els "requisits" que tot roig-i-negre ha de complir són "la integritat, la capacitat de treballar en equip i el creixement continu", reptes que l'ex entre d'altres del Mallorca supera "amb nota". El veterà golejador s'ha mostrat "molt agraït" pel suport "del club, dels companys i dels aficionats". "No estic al 100%, però em trobo molt bé físicament. Això m'empeny a mantenir-me a aquest nivell", ha expressat més endavant, quan ha fet balanç del seu rendiment. "Marcar entre 10 i 15 gols la temporada vinent seria molt bo. Per a tots", ha conclòs preguntat pels seus incentius de futur.\nLa roda de premsa ha servit també per comentar altres qüestions del dia a dia del CF Reus. Pel que fa a les renovacions de peces importants de l'equip que finalitzen contracte el 30 de juny, Parés ha indicat que "en els propers dies hi haurà notícies", tot deixant clar de passada que "la prioritat és quedar-se amb tants jugadors com sigui possible". El director tècnic ha admès haver rebut contactes d'altres clubs que s'interessen per alguns homes roig-i-negres, tot deixant la porta oberta "a estudiar ofertes si és que aquestes arriben". El bon paper del CF Reus al futbol professional, ha dit, pot ser decisiu a l'hora d'aconseguir que segons quins futbolistes "acceptin venir amb nosaltres". "Saben que aquí s'estan fent bé les coses, que tots sumem i que el nostre és un projecte que busca créixer i créixer", ha celebrat. "Buscarem fer petits retocs a la línia ofensiva i al darrere, però la prioritat és poder mantenir l'actual bloc i els de casa", ha garantit quan s'ha referit a la confecció de la plantilla per a la temporada 2018/ 2019.\nFinalment, Llastarri s'ha referit al conflicte per l'Estadi. "El proper municipal servirà per oficialitzar que el concurs ha quedat desert, i a partir d'aquí s'obre una nova porta a la negociació", ha avançat. En tot cas, el president del CF Reus ha assegurat que se segueix treballant l'opció de la compra de terrenys a Riudoms per construir-hi un camp nou "perquè La Liga ens apreta i perquè l'1 de juliol quelcom haurem de presentar". "No donem res per tancat, però a dia d'avui mantenim les dues possibilitats. Jugar fora o poder negociar una nova concessió", ha reblat el dirigent.