Elbsandstein Apartments Altstadt Erfurt Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nElbsandstein Apartments AltstadtWebergasse 34, Altstadt, Erfurt, Alemanya, 99084 - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en263comentarisElbsandstein Apartments AltstadtVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 26 fotosExcel·lent ubicació 9,0Veure al mapa9,0Ubicació\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualElbsandstein Apartments AltstadtIbis Erfurt AltstadtValoració dels clientsExcel·lent 8,3 (263 comentaris)Excel·lent 8,8 (9 comentaris)BarriAltstadtAltstadtWi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Desdejuni inclòs Desdejuni inclòsSeleccionar datesVeure aquest allotjament\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Erfurt, Elbsandstein Apartments Altstadt és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Elbsandstein Apartments Altstadt, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Elbsandstein Apartments Altstadt la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Erfurt.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


La Fundació Ferrer i Guàrdia presenta una guia de reptes i propostes per a l’acció subvencional en temps de Covid-19 - Fundació Francesc Ferrer i Guàrdia\nLa Fundació Ferrer i Guàrdia presenta una guia de reptes i propostes per a l’acció subvencional en temps de Covid-19\nPublicat el 25-05-20\nEns trobem davant una situació d’excepcionalitat derivada de la pandèmia de la COVID-19 i de l’inici d’un període de crisi econòmica i social incert, si es confirmen les previsions de decreixement econòmic i d’augment d’atur fetes pels principals organismes internacionals (Fons Monetari Internacional, Banc Mundial i Banc Central Europeu). Davant d’aquesta conjuntura, tots els àmbits de la política pública han vist modificat el desplegament de moltes de les seves actuacions, dels seus projectes i dels seus programes. Des de l’atenció directa a la ciutadania a la implementació de projectes i serveis, el desplegament del treball intern o amb d’altres organismes, i l’adaptació a la ràpida resposta al desenvolupament d’actuacions per donar resposta a l’emergència de la crisi sanitària i als seus efectes socials.\nEn el marc d’aquesta conjuntura, el desplegament de l’acció subvencional de les administracions locals també s’ha vist afectat. Per aquest motiu, la Fundació Ferrer i Guàrdia ha obert un espai de trobada amb les administracions locals per compartir experiències i treballar en els reptes que planteja el desenvolupament de l’acció subvencional en el marc de la declaració de l’estat l’alarma i les conseqüències derivades de la COVID-19. Ens hem posat al servei de les polítiques públiques per tal que les administracions afrontin aquests reptes amb totes les eines disponibles i amb un major capacitat d’innovació.\nLa trobada va tenir lloc el passat 5 de maig, i va comptar amb l’assistència de 27 professionals d’ajuntaments i consell comarcals. Es van plantejar reptes al voltant de tres eixos:\nComunicació de les implicacions de la declaració de l’estat d’alarma a les entitats perceptores de subvencions.\nMesures per fomentar que els projectes subvencionats es duguin a terme.\nMesures de flexibilització de les normes establertes a les bases reguladores i convocatòries de subvencions.\nEl resultat de la trobada ha estat la configuració d’una Guia de reptes i propostes per fer front a les conseqüències de la Covid-19 des de l’acció subvencional, que inclou els següents apartats:\nReptes de l’acció subvencional en el marc de la Covid-19\nEl context normatiu\nLa situació del teixit associatiu\nLa situació de les administracions locals\nMesures de flexibilització\nFlexibilització de les normes establertes a les bases reguladores i convocatòries de subvencions\nGestió de l’acció subvencional\nComunicació de l’acció subvencional\nPots consultar la guia aquí: Guia de reptes i propostes per fer front a les conseqüències de la Covid-19 des de l’acció subvencional.\nAquesta guia dona continuïtat als treballs realitzats recentment per la Fundació per a la millora de l’acció subvencional i que es varen concretar en la “Guia per a la millora de l’acció subvencional i el foment de la transparència. Propostes per a l’àmbit local”.


BCN World, el desencaix d’un projecte – Espai Fàbrica\nby Sergi Saladié · 24 de juliol de 2015\nSergi Saladié i Antonio Russo\nEra el 7 de setembre de 2012 –un dia abans de l’anunci que Eurovegas es decantava per Madrid i divuit dies abans de la convocatòria d’eleccions al Parlament de Catalunya (que van ser el 25 de setembre)–, quan el Govern de la Generalitat de Catalunya va presentar el projecte Barcelona World, que es pretenia ubicar en uns terrenys del Centre Recreatiu i Turístic (CRT) dels municipis de Vila-seca i Salou. Amb aquest anunci, el president de la Generalitat de Catalunya, Artur Mas, i el seu partit, CiU, pretenien sortir reforçats d’una pugna que, des de la seva òptica, havien perdut. També, és clar, pretenien posar en primera línia del debat mediàtic preelectoral la idea que el “Govern dels millors” es preocupava per captar inversions i per crear llocs de treball.\nL’anunci no podia ser més espectacular. Cinc grans àrees (BCN Dream, BCN Village, BCN DownTown, BCN Park&Golf, BCN SmartCity i BCN BeachClub), de les quals el producte central seria el BCN Dream, format per sis grans complexos que recrearien sis àrees geogràfiques: Europa, els Estats Units, la Xina, el Brasil, Rússia i l’Índia. BCN Dream oferiria 12.000 places hoteleres, centres comercials, teatres, centres de convencions, àrees amb serveis i oficines i casinos. També es van anunciar uns estratosfèrics 17.000 llocs de treball (10.000 de directes!, i 7.000 d’indirectes). Es plantejava d’ubicar-ho tot plegat en uns terrenys de 445 hectàrees que La Caixa té dins l’esmentat CRT, entre Port Aventura i el cap de Salou. La inversió es va dir que rondaria els 4.800 milions d’euros, i tota l’operació seria gestionada pel grup Veremonte, que cercaria inversors privats per desenvolupar el projecte. El Govern català preveia que el complex podria inaugurar-se el 2016, i que s’assolirien els 10.000.000 de visitants l’any.\nEl cas és que, l’any 2006, part d’aquests terrenys de La Caixa van ser objecte de l’aprovació del Pla Parcial Urbanístic del Subsector 2. Aquest pla parcial havia de permetre el desenvolupament de la resta del sòl urbanitzable delimitat del CRT, unes 247 hectàrees. Estava previst que s’hi construissin 2.500 habitatges i, tot i que els terrenys es van urbanitzar, no s’hi va arribar a construir. El mateix any 2006, també es va aprovar el Pla especial en sòl no urbanitzable per als camps de golf (196 hectàrees) i el Beach Club, a la Platja Llarga de Salou. En aquest cas, sí que es van construir tres camps de golf, i el Beach Club va entrar en funcionament. L’esclat de la bombolla immobiliària, l’any 2008, va fer que aquests terrenys amb el temps perdessin expectatives i valor. D’aquí que, a partir d’aleshores, La Caixa busqués algú a qui poder vendre tot el paquet de sòl. Tanmateix, ja s’admetia des del començament la incògnita del finançament, ja que caldria buscar operadors interessats a ser en el projecte, una empresa complicada en la situació de crisi econòmica.i\nPerò el cert és que, avui dia, BCN World encara representa més un concepte, una idea, que no pas un projecte en si, perquè no hi ha cap document tècnic –ni tan sols es coneix un pla de negoci– que el subjecti. L’única informació pública que en tenim és una pàgina web (<http://www.bcnworld.com/>) i les declaracions, de vegades contradictòries, dels promotors (Veremonte) i del Govern de la Generalitat de Catalunya. Pels pocs detalls que se’n coneixen, es pot afirmar, doncs, que el projecte BCN World consistiria en una gran operació de desenvolupament urbanístic per a la instal·lació d’una infraestructura hotelera i d’espais recreatius dissenyats al voltant dels jocs d’atzar. I tot plegat ja ha anat sofrint modificacions a la baixa. Així, al final del mateix any 2012, Veremonte va anunciar una primera rebaixa en les expectatives, afirmant que, de moment, només tenien plantejat iniciar la part corresponent als sis complexos de casinos i hotels (conegut com a BCN Dream) i el Beach Club. Al maig del 2013, en un nou pronunciament, Veremonte encara va rebaixar més les expectatives: es comprometia a iniciar tan sols un dels sis complexos de casino i hotel, que contindria també botigues de luxe i un teatre. La inversió de 4.800 milions d’euros també es reduïa a prop de 780.ii\nI malgrat que no es tracta de cap projecte que es presenti de manera mínimament seriosa (recordem que no hi ha projecte ni pla de negoci), el Parlament de Catalunya va engegar la maquinària per modificar una sèrie de lleis per tal d’adaptar-les a les exigències dels promotors. En aquest sentit, el maig del 2013 es va aprovar la reforma del reglament de la llei de joc catalana de l’any 2001, que permetia la liberalització d’aspectes de gestió i funcionament intern, com els horaris d’obertura.iii Posteriorment, el 29 de maig de 2014, es va aprovar la Llei 6/2014,iv que va entrar en vigor a partir del 12 de juny. Aquesta modificació legislativa es va aprovar amb els vots favorables de CiU i PSC, i parcialment del PP i d’ERC. Inclou una rebaixa del 55 % al 10 % en els tributs al joc i, entre altres modificacions, permet la transgressió de la normativa territorial i urbanística vigent fins ara, mitjançant l’aprovació d’un nou Pla Director Urbanístic.\nAmb tot, fa l’efecte que el govern de la Generalitat de Catalunya no té una estratègia clara sobre com afrontar aquest moment de crisi. D’una banda, es limita a liquidar els serveis i equipaments públics, i, de l’altra, es posa al costat de qualsevol proposta que arribi –com és el cas de BCN World–, encara que tingui uns quants aspectes obscurs. Aquesta aposta del Govern, com es veurà, no té en compte una sèrie d’aspectes territorials, ni s’adapta a l’estratègia turística que s’ha anat consolidant, malgrat totes les dificultats que es vulgui, a la Costa Daurada. BCN World significaria aprofundir en el turisme de baixa qualitat, l’aposta per un model desterritorialitzat, que no té en compte els elements i recursos propis del territori, i que s’aprofita de les misèries que imposa un capitalisme senil per exigir rebaixes fiscals, i modificacions en el planejament territorial i urbanístic aprovat, entre d’altres. Promotors i Govern juguen amb els elevats nivells d’atur per a l’acceptabilitat de la proposta, malgrat les greus contradiccions que amaga en si mateixa, com és el dubte sobre la quantitat i qualitat dels llocs de treball que es pretenen oferir.\nEl context territorial de BCN World\nEn el context de les contingències de la crisi que tan durament han colpejat la regió del Camp de Tarragona, especialment en termes d’ocupació (la taxa d’atur s’ha més que quadruplicat entre el 2001 i el 2011), i la constatació que en aquesta fase el producte turístic català –i la Costa Daurada en particular– no s’ha ressentit excessivament de la situació econòmica adversa i ha mantingut una posició competitiva favorable, d’entrada no es pot descartar analitzar amb atenció un projecte que, sobre el paper, promet utilitzar aquest punt de força per tornar a generar ocupació al territori.\nNo obstant això, la intel·ligència sobre models i experiències de desenvolupament turístic i territorial procedents de l’acadèmia, el capital d’experiències acumulades durant la crisi per la societat civil i la comunitat empresarial, i la nostra actitud crítica davant d’operacions de creació i imposició de consens, ens obliguen a mirar amb lupa i qüestionar una operació que s’assembla massa a d’altres que van acabar generant beneficis privats (de vegades, poc transcendentals) i grans despeses públiques, en forma d’inversió i d’externalitats.\nMalauradament, una anàlisi dels pocs detalls coneguts del projecte BCN World, ens atorga prou pistes per dubtar de la validesa que té com a model de desenvolupament local. Si l’experiència ens diu que cal apostar per respostes innovadores, pensades a llarg termini i basades en un clar i transparent reconeixement del valor social pel que fa a l’ús de recursos públics del territori, podem assegurar que BCN World és precisament tot el contrari. BCN World no sols és una resposta continuista que respon principalment a la lògica de desenvolupament especulativa immobiliària –la mateixa que ens ha dut a la situació de crisi actual–, sinó que el projecte genera molts dubtes sobre els beneficis a mitjà-llarg termini pel que fa al seu model territorial, social i ambiental, com també al model turístic per al desenvolupament econòmic local.\nHi ha diversos aspectes d’aquest projecte que tenim l’obligació de prendre en consideració i examinar críticament. Procedim a il·lustrar-los tot seguit.\nUn projecte d’aquestes dimensions tindria, clarament, un impacte urbanístic-territorial notable a l’escala dels municipis centrals de la Costa Daurada més directament afectats pel projecte (Salou, Vila-seca i Cambrils), ja que podria suposar –en cas que el projecte original no patís variacions– un augment molt important de la densitat construïda i humana de la zona.\nSi es tenen en compte les 12.000 places, més els suposats 17.000 empleats, seria com si sorgís una nova urbanització, on es mourien unes 25.000 persones: una nova ciutat que tindria els mateixos habitants, aproximadament, de cadascuna de les tres viles que formen la Costa Daurada Central. Pel que fa a l’impacte sobre les places turístiques (actualment n’hi ha unes 26.000 d’hoteleres i 27.000 de no hoteleres entre els tres municipis), significaria un increment de més d’un 20 %, percentatge d’augment que podria ser aplicat a altres indicadors.\nPer aquests motius, cal qüestionar l’encaix de BCN World amb els patrons de desenvolupament actuals del territori: els que marquen els documents d’ordenació territorialv i de planificació estratègicavi existents, i els que reclama la societat, tenint en compte els efectes, però també les causes, de la crisi econòmica al nostre país i al nostre territori –una crisi a la qual, cal recordar, no són aliens el creixement immobiliari a la costa i els desequilibris al desenvolupament territorial i turístic.\nEntre els documents que marquen les polítiques de desenvolupament territorial i econòmic, cal esmentar que els tres municipis afectats tenen Pla d’Ordenació Urbanístic Municipal (POUM) en vigor. Però la implantació del complex significaria per a Salou i Vila-seca la realització d’un nou planejament urbanístic, ja que tot el sistema urbà s’hi veuria afectat directament o indirectament. De fet, la creació de BCN World comportaria nous problemes de mobilitat i d’ús de les infraestructures de transport. La mobilitat que actualment hi ha a la comarca del Tarragonès és de prop de 130.000 desplaçaments diaris, xifra que es veuria notablement augmentada. La intensitat mitjana diària de les carreteres de l’àrea més propera veuria incrementat el seu volum de trànsit en un percentatge que podria ser del 50 %, aproximadament, cosa que provocaria saturacions i incomoditats a les hores punta. Atès que l’àmbit central del Camp de Tarragona necessita urgentment un Pla Director Urbanístic per resoldre els nombrosos problemes d’usos del sòl que s’hi presenten, i concretar molt més el Pla Territorial Parcial del Camp de Tarragona –aprovat el 2010–, una implantació del tipus BCN World no s’hauria de fer al marge d’aquest tipus de planificació.\nAquest conjunt d’instruments i directrius –incloent-hi, damunt dels documents esmentats, d’altres com el Pla estratègic del Camp de Tarragona, adoptats per les Administracions a tots nivells de la jerarquia institucional, des del Govern de la Generalitat fins a la Diputació de Tarragona i les comarques i municipis implicats– apunten clarament cap a un canvi de model territorial, i posen les bases estratègiques, urbanístiques i d’infraestructures perquè aquest canvi es pugui complir.\nÉs un nou model que mira cap al desenvolupament endogen i sostenible, basat en la valorització dels punts de força, de les capacitats i dels recursos del territori, capaç d’activar sinergies importants amb els sectors capdavanters de la noves economies del coneixement i de la creativitat, de la recerca i de la formació avançada, i també de les energies renovables, a més de buscar la reactivació d’alguns sectors industrials i agrícoles que s’han demostrat estratègics davant dels xocs de l’economia mundial. És un model que implica sectors del territori oblidats pel creixement extensiu del litoral en les dècades passades, que produeix noves oportunitats per a un desenvolupament equilibrat i difús; un model intensiu i de baix impacte energètic, territorial i estètic, que produeixi valor afegit des dels actius intangibles del coneixement i la intel·ligència territorial, que redueixi l’explotació de recursos, i que valoritzi el paisatge i la capacitat empresarial local.\nFins i tot la Unió Europea, en aquests anys, ha finançat diversos programes orientats a afavorir aquest canvi de model (Fons FEDER, LIDER, SOC, etc.) i ha apuntat així cap a la creació d’ocupació en harmonia amb la valorització del territori i la capacitat innovadora incrustada en els actors econòmics locals, i a la Universitat Rovira i Virgili com a gran motor de la recerca aplicada, de la innovació i de la transferència.\nÉs evident que BCN World no té res a veure amb tot això, ni des del punt de vista del què, ni del quant, ni del com nide l’on. Al contrari, ens fa tornar enrere, fins a l’època de la confiança cega en les capacitats taumatúrgiques del totxo, tal com va dir l’expresident del Brasil, Lula da Silva (Premi Internacional Catalunya 2012), quan es va referir al «casino» com a metàfora d’un paradigma econòmic neoliberal que és pura ficció, un castell de cartes destinat a esfondrar-se en qualsevol moment.\nEn aquest sentit, no és casualitat que la costa mediterrània dels Països Catalans s’hagi caracteritzat per patrons de creixement desproporcionats en les dècades precedents a la crisi. A la manca de protecció i sensibilitat ambiental de les grans promocions urbanístiques de caràcter depredador dels recursos ambientals (aigua, sòl, etc.) –els costos externs de les quals sempre s’acaben assumint públicament–, cal afegir-hi un model econòmic i empresarial especulatiu dictat per l’agenda dels interessos financers, executat per empreses de tots els nivells (locals, nacionals, internacionals) amb el beneplàcit i connivència de les Administracions. En definitiva, un model responsable de l’escenari que ha portat aquest país al desastre, tal com reconeix clarament el mateix Parlament Europeu en una resolució de l’any 2009.vii\nPrecisament la mateixa Unió Europea és qui ens recomana buscar un altre patró de desenvolupament, recordant-nos que hi ha alternatives més sostenibles, aquelles estratègicament vinculades a la Nova Agenda Europea per al Creixement 2020. I en aquest marc, BCN World no és un projecte ni ‘smart’, ni ‘sostenible’, ni ‘inclusiu’, sinó que se situa en un escenari contrari al que suggereixen les noves directrius d‘una política europea. Una política que pot ser criticable en molts aspectes, però que intenta aprendre dels errors passats.\nUn model turístic superat i inviable\nA banda de tot això, hi ha una pregunta molt més pragmàtica que cal plantejar: BCN World és un projecte turístic que tindria èxit? I com es mesura aquest èxit? Sorprèn que ningú fins ara no hagi ofert una avaluació tècnica exhaustiva per respondre una pregunta tan senzilla. Fins i tot les veus dels «yes people» de sempre, que tan favorablement havien valorat la hipòtesi de desenvolupament d’Eurovegas Barcelona fa un temps i que corroboraven les xifres fantasmagòriques d’ocupació proporcionades pel conseller Mas-Colell, aquesta vegada s’estan ben callades. No tan sols es coneixen pocs detalls del projecte, sinó que amb el poc que se’n sap, als experts de turisme i coneixedors de la història i de les perspectives del desenvolupament turístic de la Costa Daurada els sembla un disbarat total. Tot seguit, intentarem exposar-ne els motius.\nEn primer lloc, es tracta d’un plantejament important que gairebé doblaria la quantitat de places hoteleres d’una destinació, la Costa Daurada Central en les delimitacions municipals de Vila-seca i Salou, incloent-hi els hotels de Port Aventura. Cal recordar que aquesta destinació ha hagut de reinventar-se diverses vegades, i que inverteix constantment en nous productes, campanyes de màrqueting i tecnologies turístiques capdavanteres, tot fent esforços per trencar l’estacionalitat i diferenciar-se d’altres àmbits de la costa dels Països Catalans i de la resta de la mediterrània: tot plegat per atraure un públic de qualitat i amb efectes sostenibles per al territori. És una destinació que té l’ambició i la dignitat de voler atraure un públic que realment s’interessi pels seus elements culturals i territorials. Estem parlant, per exemple, d’un territori on es troba una de les ciutats patrimoni de la humanitat més importants de la península Ibèrica, un dels llegats més impressionants i ben conservats de l’antiga Roma, probablement el més infravalorat, però també objecte de noves iniciatives de valorització cultural molt encertades. Aquesta és una destinació amb uns actors públics i privats que fa anys que estan desenvolupant conjuntament una estratègia que, de sobte, es troba amb un projecte promogut de forma exògena i que basaria el seu atractiu principal en un tema totalment aliè a les vocacions del territori.\nExposem aquí dos escenaris hipotètics en cas que es tiri endavant BCN World. D’una banda, el complex funcionaria com una estructura d’allotjament amb un entramat empresarial que, per escala, per mercats d’orientació i donades les condicions de fiscalitat favorables que se li han concedit, xuclarà la demanda dels hotels de la Costa Daurada, i posarà així en risc la supervivència de l’oferta existent. D’altra banda, BCN World revelarà l’enèsima herència dels especuladors immobiliaris als empresaris locals, com ja ha passat diverses vegades (com ara a Marina d’Or) a la costa dels Països Catalans. I és que, molt probablement, seguint els models, i donada la manca d’integració de la seva oferta amb el territori, la supervivència de BCN World acabarà basant-se en l’oferta low cost. I, com ja sabem, un megacomplex low costconverteix la destinació on s’emmarca en una destinació low cost, pel que fa a la seva imatge. Tenim ben a prop l’exemple de Lloret de Mar, que avui ja no sap què inventar-se per sortir de l’espiral a la baixa en què ha entrat fa alguns anys.\nEls que estudien el desenvolupament turístic a escala internacional saben molt bé que per continuar sent competitiva, una destinació ha d’enfortir la seva marca i, al mateix temps, ha d’orientar les propostes de nous productes cap a mercats de gran poder adquisitiu. A escala de territori, no val qualsevol mercat: es vol atraure turistes empàtics amb la destinació i els recursos que tenen, fidelitzats, disposats a venir fora de temporada, curiosos. És a dir, tot al contrari del públic potencial dels resort-casino, que la literatura acadèmica caracteritza pel reduït interès cultural vers l’entorn, de gustos indiferenciats, amb patrons de mobilitat força reduïts (no surten gaire del recinte d’oci), i que en tindria prou amb el reclam de la marca Barcelona per decidir-se per la visita. Aquest és un altre tema important: algú ha demanat a la ciutadania de Barcelona si li agrada que s’associï el nom de la ciutat a aquest projecte? De moment, el passat mes de maig, el ple de l’Ajuntament de Barcelona va aprovar, amb el suport de tots els grups polítics, demanar al Govern i als promotors que no utilitzin el nom «Barcelona» o «BCN» per a aquest projecte.\nDe fet, els promotors van més enllà de la qüestió del nom, ja que en el seu portal web (www.bcnworld.com) hi apareixen les imatges de les torres de la Sagrada Família, la torre Agbar i el monument a Colom. Això indica clarament que es va a remolc de la marca/imatge Barcelona, i, de fet, suposa un engany i un procés loss-loss, ja que hi perdria Barcelona, perquè es confon la marca, i hi perdria el territori, perquè es crea una expectativa que no existeix.\nDes d’aquest punt de vista, la qüestió de la imatge turística i del posicionament de mercat de BCN World en el marc del turisme de la Costa Daurada, és particularment preocupant. Al llarg dels anys, Salou, Cambrils i la Pineda han esquivat de caure en el parany de la banalització a la baixa de la destinació, i han apostat per la qualitat, la sofisticació i l’enllaç amb el territori. En els últims anys, per exemple, s’ha començat a donar un gran impuls al turisme d’esport, d’esdeveniments, de patrimoni i, sobretot, el turisme etnogastronòmic, en el qual l’interior del Camp de Tarragona i les Terres de l’Ebre s’estan posicionant com a referència internacional. Aquest gran esforç exigeix coherència i consolidació contínua, i resulta bastant obvi que el projecte BCN World va per un camí totalment oposat.\nA més, la Costa Daurada, com qualsevol altra destinació madura, s’enfronta a una demanda en constant evolució. Al segle XXI, els viatgers es fan més exigents i sofisticats, i volen saber, interactuar, degustar la destinació de formes cada dia noves i personalitzades. El turisme de masses s’està fraccionant en una miríada de demandes diferents, que les destinacions competitives saben anticipar i satisfer amb èxit. Si d’un costat és veritat que un projecte com aquest podria tenir cert atractiu per a mercats emergents, poc sofisticats i molt organitzats, cal preguntar-se si això és realment el que es vol, o si més aviat caldria que se seguís un full de ruta d’èxit cap al nivell que exigeix aquest territori.\nPer acabar, i donat que el projecte BCN World és molt lluny dels objectius perseguits pels actors turístics de la Costa Daurada i el Camp de Tarragona, cal preguntar-se si l’estratègia dels seus promotors és la de continuar fins al final amb el projecte concret de BCN World, o si és simplement una manera de reactivar urbanísticament uns solars valuosos per després retirar el projecte i deixar pas a altres operacions de menor abast però igualment criticables. En els últims anys, l’estratègia de demanar 100 per obtenir 10 ha estat molt popular entre els matussers de tots l’Estat espanyol, en general, i dels Països Catalans, en particular, i es tem que això es torni a repetir.\nQualsevol treball no és bo\nNo es qüestiona aquí la capacitat d’un gran projecte de desenvolupament infraestructural de generar ocupació –almenys a curt termini– i de reactivar un sector de la construcció que ha quedat moribund per molts anys com a conseqüència de les restriccions al crèdit i de la flexió de la demanda interna, sobretot al mercat de l’habitatge. I és coneguda la capacitat d’aquest sector d’emprar la mà d’obra en aquest moment més necessitada, la no especialitzada i formada. Des d’aquest punt de vista, qualsevol projecte que estimuli la inversió privada és benvingut. No obstant això, cal que ens interroguem sobre els efectes a llarg termini d’aquesta inversió potencial, i sobre l’existència d’alternatives més interessants i viables que la que estem considerant.\nEn primer lloc, es tracta d’un plantejament reactiu aprofitant la conjuntura actual: es justifica una operació per reactivar el treball no especialitzat, aquell dels sectors socials més desafavorits, però s’oblida la feina per a la força de treball formada i especialitzada. Per a aquesta darrera, la de major valor afegit, no hi ha projecte, ni es pot preveure gaire sinergia positiva des de BCN World cap a les empreses del territori, si mirem la xarxa de proveïdors que ja operen amb els hotels i complexos recreatius de la zona. En règim d’operació, BCN World podrà generar molts llocs de treball per a cambrers i crupiers. I si bé no s’ha de menysprear aquestes ocupacions, seria útil valorar les xifres reals que es poden generar en diferents escenaris. A més, s’han de considerar els salaris i el nivell de protecció laboral per a aquestes ocupacions, que, de manera notòria, el model Las Vegas Sands –l’empresa que volia instal·lar Eurovegas– empenyia fins als mínims. Aquests efectes no es coneixen, ja que no s’ha pogut apreciar públicament cap estudi d’impacte socioeconòmic, que sempre s’exigeix quan es tracta de prendre decisions importants sobre projectes de potencial efecte regenerador del territori. No es coneixen els plans del grup inversor quant a l’estratègia productiva al territori. I, per contra, coneixem la curta durada de l’impacte de la construcció de grans obres sobre el mercat laboral local.\nEl tipus de projecte que es proposa, a més, té els seus punts foscos quant al model financer implicat. No cal ser suspicaços a prioriamb un projecte empresarial, però és ben conegut el paper dels complexos de gamblingcom a màquines per netejar diners bruts de les màfies internacionals, especialment en contextos on no hi ha una experiència institucional i policial de control de l’economia criminal. I, com va avisar públicament el sociòleg Roberto Saviano –probablement un dels més famosos experts internacionals de les formes de funcionar dels sistemes econòmics mafiosos–, a Catalunya encara no es coneix prou l’abast dels vincles entre l’economia legal i la submergida. Està documentat, per exemple, com el desenvolupament del pol de jocs d’atzar de Nova Goriça (a Eslovènia) va servir, als anys 80, per netejar els diners de la Camorra napolitana, li va obrir la porta cap al ric nord-est d’Itàlia, per finançar la venda il·legal d’armes per al conflicte Balcànic i per establir noves rutes de comerç criminal de drogues, prostitució i emigrants il·legals. Avui dia, la regió de Nova Goriça no és pobra, al contrari, és una de les més desenvolupades del país: té universitats, bancs, complexos comercials, i és la regió de la Unió Europea amb més concentració de prostíbuls, els clients dels quals es poden veure en les llargues cues que es formen a les autopistes italianes cada cap de setmana.\nÉs acceptable tot això? Segurament el pragmatisme ens diria que sí, però queda un gran problema –que, si no és ètic, almenys és macroeconòmic–, quan es valori com és la contrapart de tot plegat en termes d’alimentar un model econòmic mafiós (segons Saviano, el model neoliberal portat a les seves extremes conseqüències) que, a llarg termini, afecta tota la societat catalana i, fins i tot, l’europea. Així, abans de donar carta blanca a operacions d’aquest tipus, caldria exigir sobre la taula un projecte integral –un projecte urbanístic, econòmic, ambiental–, on es poguessin mirar amb lupa i monitoritzar amb severitat tots els detalls a fi d’evitar problemes majors en el futur. Malauradament, no sembla que aquesta hagi estat considerada una prioritat per BCN World.\nFinalment, tornem a centrar-nos en “l’endogenitat” del desenvolupament del Camp de Tarragona arran dels actius que té. Avui dia, la triple hèlice del desenvolupament territorial que vincula institucions, sector empresarial i productors de coneixement –com la universitat i els centres tecnològics– està començant a funcionar. Amb la seva estratègia a llarg termini de transferir el coneixement generat a l’acadèmia fins a les empreses del territori en els seus sectors capdavanters, a través d’una xarxa de parcs científics i tecnològics, la Universitat Rovira i Virgili –amb fons de la UE, de l’Estat espanyol i de la Generalitat de Catalunya– ha aconseguit engegar un mecanisme virtuós que es troba a molt pocs territoris. En el camp del turisme en particular, s’ha realitzat una connexió estratègica entre institucions locals, empreses, sector cultural, paisatge, i investigació i formació avançada, que està començant a donar els seus fruits. La Costa Daurada s’ha convertit en una de les marques turístiques més obertes a la innovació en la gestió de territori, amb casos molt exitosos, com ara el Priorat i la Terra Alta, que fins fa pocs anys eren comarques oblidades i avui estan a punt de fer el salt com a grans destinacions internacionals per al turisme del vi i el turisme cultural, amb productes i equipaments de gran qualitat.\nDes del sector de la recerca i de la formació, no obstant, es troben molt pocs experts disposats a defensar BCN World com a projecte que contribueix i s’amaneix amb aquest model. Tot al contrari: es tracta d’un projecte heterodirecte, poc innovador, no apte per difondre i enfortir els punts de força de la connexió entre ciència i territori.\nEn una desafortunada declaració pública, el conseller Mas-Colell va apuntar el fet que BCN World, «enfortint l’accessibilitat internacional del Camp de Tarragona, aniria a afavorir la capacitat de la Universitat Rovira i Virgili d’atraure talents internacionals». Tenim molts dubtes que aquest sigui el cas. És més probable que els talents internacionals –i nosaltres sí que n’hem consultat alguns– no trobin particularment atractiva una regió coneguda com a destinació turística de gran escala i orientada al turisme de gambling.\nAspectes ambientals i paisatgístics: un projecte de risc\nCom que BCN World no ha presentat cap projecte tècnic sobre les intencions que té, és molt difícil poder determinar els requeriments reals amb relació a les necessitats energètiques, hídriques i d’altre tipus d’aquesta proposta de centre de joc i d’allotjament turístic. Tanmateix, com s’ha dit, l’anunci inicial dels promotors era el de construir sis grans complexos amb 12.000 places hoteleres d’alta qualificació, que significaria un aprofundiment de les externalitats negatives associades al turisme intensiu: consum de sòl, d’aigua, d’energia, etc., que són recursos escassos i, en el cas de l’aigua i l’energia, no suficients al territori on es vol implantar. Això implica que aquests recursos s’hauran d’importar d’altres territoris, i aprofundir així en els desequilibris territorials que Catalunya pateix en aquest sentit.\nTenint en compte aquesta capacitat i qualitat hotelera,viii es pot despendre que el consum d’aigua assoliria els 1,58 hm3anuals, sense comptar la despesa del complex de joc i zones verdes, amb la qual es podria arribar als 2 hm3, segons el Consorci d’Aigües de Tarragona (CAT).ix Aquest consum d’aigua seria l’equivalent al d’una ciutat com Cambrils, d’uns 33.000 habitants, tenint en compte un consum mitjà de 130 litres/persona/dia.x Avui dia, no es coneix com es duria a terme aquest proveïment d’aigua al complex hoteler i de joc, però tot sembla indicar que es faria a partir del transvasament d’aigua de l’Ebre gestionat pel CAT. Tampoc no estaria solucionat el sistema de sanejament d’aigües residuals.\nI el mateix succeeix amb el consum d’energia elèctrica. Calculant un consum elèctric de 4,19 MWh/persona/any, seguint els paràmetres de consum als hotels de Port Aventura,xi el complex BCN World tindria un potencial de consum elèctric anual de 50.280 MWh/any. Aquest consum elèctric és l’equivalent al d’una ciutat com Torredembarra, d’uns 15.000 habitants (comptant un consum mitjà de 3,37 MWh/persona/any, l’habitual segons l’Institut Català de l’Energia).\nTambé cal considerar aspectes relacionats amb el risc mediambiental amb què el projecte BCN World s’enfronta. La localització del complex, just al límit meridional del gran polígon químic sud de Tarragona, incrementarà l’exposició al risc químic d’un bon nombre de potencials usuaris d’aquest espai de joc. Segons els criteris de la Direcció General de Protecció Civil de la Generalitat de Catalunya,xii els terrenys on es vol implantar BCN World estan just al límit dels 500 metres, dins els quals es fan potencialment inviables les previsions urbanístiques des del punt de vista de la gestió del risc químic. Segons aquests mateixos criteris, «cal tenir en compte que la franja de seguretat de 500 metres s’associa a la presència de substàncies que poden generar núvols tòxics de gran abast. Amb una velocitat de vent mínima d’1,5 m/s, l’avenç d’un núvol tòxic és de 500 metres en 5 minuts i mig, o, el que és el mateix, 1 km en 11 minuts.» Per tant, el projecte BCN World s’ubicaria en uns terrenys altament vulnerables davant del risc químic que suposa el polígon químic més important del sud d’Europa.\nDes del punt de vista paisatgístic, cal tenir en compte que la densitat d’habitatges dels sectors propers al complex és baixa, d’uns 20 habitatges/hectàrea, mentre que amb la realització d’aquest la densitat variaria notablement, cosa que tindria repercussions sobre el paisatge global de l’àrea. La construcció d’hotels-torre d’entre 30-40 plantes i 110-145 metres d’alçada, contrasta totalment amb el patró de les construccions residencials primàries i secundàries de tota la zona, amb unes intensitats d’edificació mitjanes que s’avaluen en menys d’un metre quadrat de sostre per metre quadrat de sòl. També suposa un canvi molt sobtat sobre el paisatge construït. Per aquests motius, d’entrada es pot dubtar que la implantació de BCN World encaixi amb el procés de renovació de la imatge turística que la Costa Daurada intenta consolidar: un complex de joc d’aquest abast podria malmetre la imatge de turisme familiar que, des de totes les Administracions públiques i el mateix sector turístic, s’ha estat impulsant els darrers anys amb inversions importants, en molts casos, de diner públic. Si Port Aventura representa un tipus de paisatge recreatiu que té un valor estètic,xiii fins i tot productiu, que, en certa manera, encaixa amb la vocació familiar de la destinació Costa Daurada, BCN World podria representar un pas enrere en aquest procés, per la dissociació entre les tipologies turístiques.\nA més, l’àrea de BCN World té sortida a la platja, a la Platja Llarga del municipi de Salou, concretament, que té una longitud de 560 metres i una amplitud d’uns 20. La saturació de la platja, a raó de 5 m2/persona, s’aconseguiria fàcilment amb la construcció del nou complex. Així mateix, s’intensificaria notablement la densificació de les petites platges veïnes. Sempre en el supòsit que els ocupants de l’hotel preferissin anar a la platja al llarg del dia i deixessin el casino, el teatre, etc. per a les nits.\nAspectes de governança o de «procés»\nFinalment, ens queda fer alguns comentaris sobre la manera com s’ha plantejat el projecte BCN World i els procediments que s’estan seguint per tramitar-lo.\nMai abans no ens havíem trobat en una situació com aquesta: a l’hora de prendre decisions sobre un gran projecte d’interès públic –de les quals seria molt difícil tornar enrere–, trobem més detalls d’antecedents, context, marc legal i actuacions previstes a l’Anuari Territorial de Catalunya (http://territori.scot.cat/cat/anuari.php), o a la Viquipèdia (http://es.wikipedia.org/wiki/BCN_World), que no pas a les institucions publiques competents.\nÉs evident que s’ha volgut seguir un camí molt diferent del que ha acabat enfonsant el projecte Eurovegas. No sols per la indisponiblitat del grup d’Adelson a posar-hi diners, sinó per l’oposició de la gran majoria de la societat barcelonina a un projecte que, com més coses se’n sabien, més incompatible li resultava amb els punts de força, les necessitats i les ambicions de la Regió Metropolitana de Barcelona. Un projecte que, potser per distreure l’atenció d’un error de valoració de dimensions enormes, es va substituir de seguida amb un altre que, d’entrada, creava problemes menors al Govern.\nAquest cop, s’ha optat per l’opacitat, per dir el menys possible, i sempre amb cura de presentar el projecte com una cosa consensuada amb les Administracions involucrades. Fins i tot, quan al tren del projecte BCN World s’hi va afegir la complicitat de Port Aventura –la propietat del qual va canviar fa poc i ningú no sap qui són i què volen fer els nous propietaris–, s’ha anunciat públicament que «tots hi estan d’acord».\nA la ciutadania del Camp de Tarragona, però, ningú no els ha consultat res. No s’ha posat en marxa cap mecanisme de participació ciutadana en la decisió, tal com exigiria un projecte d’aquesta transcendència i dimensions. I no val a dir que es tracta d’una decisió feta per institucions locals democràticament escollides, perquè també ho eren els plans territorials i estratègics que aquestes mateixes institucions s’havien donat i obligat a dur a terme, i amb què el nou projecte entra clamorosament en conflicte. Per exemple, s’haurien de tornar a la UE els 2 milions d’euros de fons FEDER concedits per al Pla d’enfortiment de la competitivitat turística a les Comarques de Tarragona –i gestionats per l’Ajuntament de Vila-seca–, del qual la visió i actuacions estratègiques van per una direcció totalment oposada a la de BCN World.\nNomés se sap, pel poc que els mitjans de comunicació han anat publicant sobre aquest tema, que els empresaris turístics de la demarcació Costa Daurada no n’estan gaire contents. I estem parlant del sector empresarial més important que hi ha a la regió, el que hauria de connectar estratègicament amb aquest nou complex i que porta el producte turístic que hauria d’atraure els nous turistes a BCN World.\nA més, entitats del territori com l’Assemblea Aturem BCN World han tingut problemes per poder realitzar actes informatius a localitats com Salou on, de manera reiterada, se’ls ha vetat la possibilitat d’organitzar actes en espais públics. Aquest és un clar exemple de poca transparència i manca de democràcia participativa del projecte BCN World. De fet, entre les accions de l’Assemblea Aturem BCN World, creada el desembre de 2012, hi ha la de denunciar la manca de transparència del projecte.\nEn l’àmbit dels mitjans de comunicació de masses, el discurs ha estat predominantment favorable al projecte, i s’ha posat especial èmfasi en qüestions com els llocs de treball i els milions d’euros d’inversió. S’hi han destacat sempre tots aquells actes o qüestions favorables al projecte. D’altra banda, per part d’aquests mitjans hi hagut una certa tendència a infravalorar els posicionaments crítics amb el projecte, expressats per la mateixa Assemblea Aturem BCN World, els empresaris turístics i, fins i tot, per professors universitaris. Aquesta invisibilitat mediàtica ha condicionat el suport al moviment contrari al projecte, que en determinats moments ha tingut certes dificultats de convocatòria. Des d’aquest punt de vista, seria interessant explorar la possibilitat de teixir una xarxa densa d’entitats i moviments contraris arreu del territori, especialment en el sector central de la Costa Daurada, per tal que el discurs contrari al projecte pogués “permeabilitzar” millor.\nAmb tot, aquí s’ha provat d’il·lustrar la manca d’encaix del projecte BCN World amb l’estratègia econòmica i territorial del Camp de Tarragona, en particular, i dels Països Catalans, en general. En poques paraules, es tractaria d’una actuació conforme a un model de desenvolupament ‘extensiu’ que s’ha demostrat poc sostenible en els anys passats, i que representa les mateixes bases de la crisi que tan fortament ha colpejat el nostre país:\nUn projecte orientat a una visió de curt termini, ineficaç quant a efectes estables sobre l’economia local, poc orientat a les vocacions i necessitats reals del territori, feble davant les fluctuacions de l’economia mundial i els canvis exògens de la demanda turística, incapaç de generar sinergies interessants amb altres vocacions territorials i, per contra, subjecte a fortes externalitats negatives i costos d’oportunitat pel que fa a inversions alternatives.\nAmb recaigudes laborals probablement positives quant a llocs activats, però també probablement limitades quant a qualitat, solidesa, nivell professional i valor afegit de l’ocupació.\nUn projecte, molt probablement, dirigit pel capital estranger (extraeuropeu), amb les consegüents dificultats que això comporta a les Administracions locals, per controlar-lo, i a la societat local, per internalitzar-ne els beneficis.\nEn definitiva, BCN World representa un model de desenvolupament aliè a les responsabilitats econòmiques a llarg termini, clarament insostenible econòmicament, però també ambientalment, i excloent, pel caràcter exclusiu que té i també per la seva desvinculació, i fins i tot contraposició, de les ambicions de la societat tarragonina. És a dir, el contrari del que ha perseguit, des de fa diversos anys, el Camp de Tarragona i els municipis més fortament bolcats al turisme de la Costa Daurada: un model de desenvolupament ‘endogen’, regulat o recomanat per diferents instruments de planificació territorial i estratègica.\nUn projecte d’aquest abast hauria de ser consensuat amb les forces empresarials i ciutadanes, però també hauria de ser objecte d’una fase de preparació i aprovació molt meticulosa, que inclogui un estudi d’impacte econòmic –per poder valorar la recaiguda en termes d’ocupació i de valor afegit al territori–, un estudi d’impacte ambiental –que valori la pressió adjunta d’un projecte d’aquestes dimensions sobre els recursos hídrics i energètics de la regió–, un pla de modificacions de les infraestructures ambientals, especialment en tot el que fa referència a l’evacuació i tractament de les aigües residuals, un pla de riscos ambientals, un estudi meticulós sobre la procedència dels capitals d’inversió i els currículums de les companyes promotores, i, finalment, un estudi turístic a escala de destinació que valori si el nou projecte contribueix a la competitivitat de la destinació i de la seva marca o si l’afecta negativament. Perquè aquestes anàlisis fossin al màxim d’objectives possible, les haurien de realitzar empreses o institucions totalment alienes a les entitats promotores.\nSi s’ha fet alguna cosa en aquest sentit –i no volem considerar la hipòtesi que hi hagi algun inversor que pugui prendre aquesta decisió sense conèixer-ne el retorn–, ni nosaltres ni els municipis als quals afectarà més directament el projecte no en sabem res.\nCom s’ha dit al començament, el 29 de maig de 2014, es va aprovar la Llei 6/2014xivamb els vots favorables de CiU i PSC, i part del PP i d’ERC. Tenint en compte el desconeixement total dels detalls del projecte, hauria estat més savi no aprovar aquesta llei i esperar que totes les informacions fossin sobre la taula. Malgrat això, encara no és tard per demanar que es facin aquestes clarificacions, per consultar a les poblacions afectades i a les forces empresarials i socials del Camp de Tarragona, i, fins i tot, per tornar a considerar la viabilitat i desig d’un projecte que, com hem argumentat, té massa punts foscos.\ni Societat Catalana d’Ordenació del Territori (SCOT). (2013). Anuari territorial de Catalunya 2013. Barcelona: SCOT. Disponible en línia a: <http://territori.scot.cat/cat/notices/2013/01/anuari_territorial_de_catalunya_2013_3190.php>\nii SCOT (2013). (Op. Cit.).\niii SCOT. (2013). (Op. Cit.).\niv CATALUNYA. «Llei 6/2014, del 10 de juny, de modificació de la Llei 2/1989, del 16 de febrer, sobre centres recreatius turístics, i d’establiment de normes en matèria de tributació, comerç i joc». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, núm. 6641 (11 juny 2014).\nv Departament de Política Territorial i Obres Públiques (DPTOP). (2010). Pla territorial parcial del Camp de Tarragona. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Disponible en línia a: <http://ves.cat/lroo>.\nvi Universitat Rovira i Virgili (URV). (2008). Pla estratègic del Camp de Tarragona: la suma que multiplica. Tarragona: URV, Generalitat de Catalunya. Disponible en línia a: <http://www.urv.cat/plaestrategiccamp/documents/LLIBREPLA-complert_febrer_v3_BO.pdf>.\nvii Parlament Europeu. (2009). Impact of extensive urbanisation in Spain on individual rights of Europeancitizens, on the environment and on the application of EU law. Estrasburg: Parlament Europeu. Disponible en línia a: <http://ves.cat/lroL>.\nviii Segons l’Atles del turisme a Catalunya (2009), un hotel de cinc estrelles té un consum de 361 litres/pernoctació. Visiteu: <http://www.ub.edu/mapaturismecat/ARTS/263.html#a3>.\nix Reusdirecte.cat. (7 de novembre de 2012). Visiteu: <http://www.reusdirecte.cat/cat/notices/2012/11/barcelona_world_consumiria_dos_hectometres_cubics_anuals_d_aigua_de_l_ebre_segons_el_consorci_d_aig_23546.php>.\nx Generalitat de Catalunya. Departament de Medi Ambient i Habitatge. Agència Catalana de l’Aigua (ACA). (2008). L’aigua a Catalunya. Disponible en línia a: <http://aca-web.gencat.cat/aca/documents/ca/publicacions/aigua_a_catalunya/ebook/flash.html>.\nxi Port Aventura Entertainment, S.A.U. (2013). Declaració mediambiental. Gener-desembre de 2012. Disponible en línia a: http://img.portaventura.es/responsabilidad%20social/declaracion_ambiental_ca.pdf\nxii Generalitat de Catalunya. Direcció General de Protecció Civil. Departament d’Interior, Relacions Institucionals i Participació (DIRIP). (2009). Criteris per a l’elaboració dels informes de control de la implantació de nous elements vulnerables compatibles amb la gestió dels riscos de protecció civil. Disponible en línia a: <http://www20.gencat.cat/docs/interior/Home/030%20Arees%20dactuacio/Proteccio%20Civil/Prevencio%20del%20risc/Documents/Criteris_Risc_Impl_ElemVulnerables.pdf>.\nxiii Generalitat de Catalunya. Departament de Política Territorial i Obres Públiques (DPTOP). Observatori del Paisatge de Catalunya. (2010). Catàleg de paisatge del Camp de Tarragona. Disponible en línia a: http://www.catpaisatge.net/fitxers/catalegs/CT/Memoria1/Capitols/Capitol%207_Valors%20en%20el%20paisatge.pdf\nxiv Vegeu nota 4.\nby Jordi Mir · Published 27 d'octubre de 2013\nNext story Municipalisme: propostes per a la ruptura*\nPrevious story El sindicalisme dels sans-culottes i les pétreleuses


El blog de Jordi Viladrosa: 2015\nat 27.4.15 Cap comentari:\nEntrevista a La Manyana\nRosa Peroy em dóna l'oportunitat d'explicar-me al "De cua d'ull" de La Manyana el 10 de febrer\nat 11.2.15 Cap comentari:\nEntrevista a Ràdio Rosselló\nLa periodista Rosa Peroy m'entrevista a Ràdio Rosselló. Parlem bàsicament d'orientació educativa adreçada als alumnes de quart d'eso perque triïn la millor opció formativa quan obtinguin el graduat escolar. L'aplicació del programa "Join Up" ens facilita aquesta tasca a l'escola que dirigeixo, el Mestral d'Igualada.\nLabels: Orientació educativa\nMestral estrena el projecte "Join Up"\nA la meva escola hem volgut millorar l'orientació i l'assessorament dels nois de 4t d'eso. En parlem al capítol 1750 del programa de TV Lleida "Cafeïna". Mariví Chacon, una presentadora entranyable! Presentem el projecte "Join Up" d'AIM-SOLO.\nat 4.2.15 Cap comentari:


Butlleti de Borredà i del Berguedà, 42\nN.42 - Juliol 11\nAdéu Romuald Freixa\nHome de bé, bon professional, bon ciutadà, bon company.\nEns ha deixat el forner de Borredà, l’amic, el company, el que acudia on se’l demanava, ajudava a tothom que podia.\nVa col·laborar, un temps, com a tinent d’alcalde a l’ajuntament de Borredà.\nEn Romuald va ser un dels promotors d’aquest Butlletí, a ell també li devem el ser i la manera de ser. Per la nostra part li reconeixem i agraïm tot els que ens ha donat i ens ha aportat. El nostre butlletí i des d’ara a la capçalera hi constarà: Romuald Freixa, cofundador d’aquest Butlletí. Gràcies Romuald.\nTambé gràcies per a moltes d’altres coses que has fet, has col·laborat i has ajudat.\nUn record a la seva germana Maria.\nA Borredà hi ha una clara tendència a augmentar el nombre d'arrendaments en forma de parceria i en metàl•lic fets pels grans pagesos enfront dels establiments a cens fix, menys gravosos per als masovers i per als parcers; aquests últims suporten una pressió econòmica més forta que no pas els mateixos propietaris, els quals, amb els censos i les primícies que estan obligats a pagar als seus senyors directes, sobretot al monestir de Ripoll, milloren les propietats amb l'augment de les terres conreables i poden gaudir d'un nivell de vida material força elevat.\nSeran aquests pagesos benestants, batlles per Ripoll, que cobraran els censos, delmes i primícies als altres pagesos, els encarregats de fer pagar els deutes entre pagesos o menestrals: «Vuy que tenim XI del mes de Janer de 10 anys 1558 lo onorable baile de la parroquia de Santa Maria de Borrada a emparat alguna quantitat de fil de las mans de Bartomeu Tiratemplas alias lladerme lo qual fil es de serra de la peroquia de Sant Joan de Vilada astansia de Serra y a so es per alguna roba que ,li deu y que dit fil astiga enparat fins que li aga feta lo deute del que li deu pena de deu lliures moneda barcelonesa»; els que faran complir les ordres de pagaments de censos corresponents a altres batllies: «A 26 del mes dabril de 1558 el batlle a donat 5 dies anan Serra aistancia den Salavador Sanet Miquel, balla de de Cas tel per tot lo que li sia degut per los sensos»; els que notificaran a la gent de Borredà les crides del baró de la Portella: el mes d'agost de 1558 es va fer la crida per anunciar que el baró de la Portella «a veñudas las erbas del terme de Cap de la Vila de borrada astancia de Salvador Sant Miquel procurador i llevador de les rendes del Seller de Ripoll y de Cap de vila se te per venut y reconegut» (16).\nCal recordar, una vegada més, que la jurisdicció criminal era del baró de la Portella; els representants de la baronia no eren pagesos, sinó petits nobles o arrendadors foranis que exerciren, en nom dels successors dels Portella, l'alta justícia, però que es presentaven a Borredà acompanyats de testimonis que eren grans pagesos de la baronia. L'any 1503 el procurador de la baronia de la Portella, Joan de Foix, va imposar a Miquel Massana, àlies Llobet, de Borredà, la pena de 35 lliures perquè anava a llocs sospitosos amb la noia Margarida de la Serra, filla de Joan de la Serra de Cavarroques; igualment hagué de jurar que no repetiria més aquesta actuació. El mateix dia s'imposà a Bartomeu Traver de Borredà la pena de 35 lliures, i l'expulsió de les terres de la baronia de la Portella, de les quals haurà de marxar abans de setze dies i amb tots els seus béns (17).\nL'augment dels establiments, provocat, en part, per l'increment de població i la subsegüent demanada de terres, no produeix una fragmentació de les grans propietats sinó que, ans al contrari, permet d'ampliar-les i millorar-les; més endavant, en ple s. XVIII podrem tornar-ne a parlar i confirmar aquestes afirmacions.\nLa consolidació de la masia a Borredà és confirmada als capítols matrimonials i als testaments d'aquests segles. Als hereus se'ls confirma la possessió del mas i se'ls casa amb noies de cases importants que aporten dots considerables. Els altres fills i filles reben la legítima o el dot i s'allunyen de la llar familiar per a passar a formar part, normalment, d'un estament social inferior.\nPot fer-ho més entenedor aportem l'exemple dels Cirera de Rotgers: l'any 1654 Benet Cirera, l'hereu, signava capítols matrimonials amb Maria Campalans la qual aportava com a dot 400 lliures i la seva roba: set anys després, la seva germana Àngela es casava amb l'hereu de Campalans i aleshores el dot pagat pels Cirera era de 975 lliures, car la noia de cal Cirera passava a ser la mestressa d'una de les cases més riques de Borredà. L'altre germà, Joan, es va casar el 1660 amb Margarida Planes de Sant Jaume de Frontanyà, que aportava com a dot, únicament, 70 lliures. Evidentment Joan Cirera no era l’hereu, i per aquest motiu no podia aspirar a un bon matrimoni com la seva germana Àngela; va abandonar el mas de Cirera i, instal·lat a Borredà, va aprendre l'ofici de paraire. Un altre cas de la mateixa família és el d'una tia de l'hereu de Cirera que en casar-se l'any 1652 amb Antoni Millat —un francés vidu que procedia de la parròquia de Sta. Cecília de Garrius, bisbat d'Elna— va rebre un dot de 20 lliures. Evidentment aquesta tia emparentava la família Cirera amb un home de condició social inferior, un fiancés que, arribat a Borredà, devia treballar com a mosso o com a menestral al nucli urbà (18).\nMasia de Puigcercós\nEls immigrants francesos, que van començar a instal·lar-se majoritàriament a Catalunya entre 1540 i 1650, es varen sentir atrets per les possibilitats de treball que oferia la Catalunya d'aquests segles i per les semblances culturals i religioses; fugien de la saturació demogràfica del Pirineu francès, de la manca de treball, i de les guerres de religió entre catòlics i protestants. Aquests gavatxos i gascons van treballar en les feines més dures, en les condicions més difícils, i van suportar els recels i la discriminació dels catalans. Sens dubte varen ésser indispensables per l'economia catalana d'aquest període; molts es van casar amb dones catalanes, fins al punt que, a la segona meitat del s. XVI, la cinquena part dels homes de Catalunya havia nascut a França (19). La presència de francesos i gascons fou força important a Borredà; en els últims anys del s. XVI i els primers del XVII trobem rectors que provenen de l'altre costat dels Pirineus: Joan Morat, del 26 de juliol de 1590 al juny de 1593; Bernat Canet, del 2 de juny de 1594; Antoni Verdolac, del 13 d'octubre de 1615 al 1618, i també durant tot l'any 1630 (20).\nA partir de 1620 la seva presència va començar a minvar al mateix temps que les autoritats i la pròpia gent començaren a recelar-ne clarament, assimilant-los amb bandolers, luterans i blasfems —foren perseguits fortament per la Inquisició—, i amb usurpadors de la poca feina que hi havia (21); aquests elements podrien explicar les petites quantitats que reben en concepte de dots.\nEls dots matrimonials reflecteixen molt bé aquestes diferències entre els pagesos; els benestants del s. XVI paguen dots entre 100-300 lliures, mentre que els masovers, parcers, etc. paguen de 15 a 25 lliures. Al segle XVII les quantitats augmenten en els dos grups: els primers paguen quantitats entre 100 i 1000 lliures, mentre que en el grup més deprimit el dot oscil·la entre 20 i 60 lliures (22). En aquests dos segles, quan el marit és un francès, els dots són molt baixos, encara que la noia sigui d'una casa benestant.\nInformació enviada per en Lluís Lleida, de Borredà:\n3 de juliol a VILADA: Caminada popular\n3 de juliol a SANT JULIÀ DE CERDANYOLA: Pedalada popular La Catllaràs\n5-14 de juliol a BERGA: Universitat Catalana d’Estiu de la Natura\n8-9 de juliol a SALDES: Trobada d’Acordionistes\n8-17 de juliol a BAGÀ: Festes de la Baronia de Pinós\n9 de juliol a BAGÀ: Rescat de les 100 Donzelles\n9 de juliol a PUIG-REIG: “Puig-reig, l’herència de Guillem de Berguedà als Templers”\n9-10 de juliol al GUIXARÓ: Festa de sant Cristòfol\n9-10 de juliol a VILADIMIU VELL: Festa Major\n10 de juliol a AVIÀ: Festa del Segar i el Batre\n17 de juliol a GÓSOL: Caminada popular Vall de Gósol\n23-25 de juliol a SANT JAUME DE FRONTANYÀ: Festa Major


Pràctica final geo\nCurs 2014 15 - pràctica 03 hmc - gr...\nCurs 2015 16 - pràctica 02 geografia\nCurs 2012 2013 pràctica 04 geografia\nPràctica 02 recursos naturals i r...\nCurs 2014 15 - pràctica 05 geografia\nGeografia Batxillerat / IPM / Pràctica Final / Curs 2011-2012Maig de 2012Nom i cognoms:1) Gràfica sobre l’evolució del preu de lla vivenda a Espanya(2006-2011) [2 punts] Font: http://www.comparativadebancos.com/situacion-actual- espana-sector-inmobiliario-bancario/1a) De què depèn el valor d’una vivenda?1b) Per què era tan important el sector de la construcció en elcreixement econòmic espanyol? Quins avantatges tenia?1c) Qui es beneficiava de l’augment continuat del preu de lavivenda?1d) Què vol dir bombolla immobiliària? 2.\n2) Defineix [2 punts]:Promotor immobiliari:Renda diferencial:Zonificació (zoning):Mobbing immobiliari:Països emergents:Comerç just:Euroescèptics:Eurozona:3) Contesta breument [2 punts]:3a) Què vol dir ciutat difusa? Quins avantatges i inconvenientspresenta?3b) Quines són les principals causes de la globalització?3c) Què són els fons estructurals i els fons de cohesió? Analitzales seves semblances i diferències.3d) L’organització política de la UE és democràtica? Per què? )Quines són les institucions de la UE amb més capacitat dedecisió? 3.\n4) Observa la Taula estadística [3 punts]:Índex de desenvolupament relatiu al gènere: Països Esperança de Taxa Ingrés percebut vida en néixer d’alfabetització estimat en adults (en dòlars) Dones Homes Dones Homes Dones Homes (edat) (edat) (%) (%) Suècia 82,7 78,3 100 100 29044 36059França 83,7 76,6 100 100 23945 37169 Bolívia 66,9 62,6 80,7 93,1 2059 3584 Índia 65,3 62,3 47,8 73,5 1620 5194 Níger 54,9 56,7 15,1 42,9 561 991 Sierra 43,4 40,2 24,2 46,7 507 1114 Leone Font: IDH (2007-2008) / PNUD4a) Compara les diferències de gènera a Suècia i França. Enquine aspecte hi ha més diferències entre homes i dones? A quingrup de països pertanyen tots dos?4b) Compara les diferències de gènere que hi ha a Bolívia ilÍndia. A quin dels dos països les diferències entre homes idones són més acusades? A quin grup de països pertanen?4c) Amb les dades de la taula, justifica lafirmació “Sierra Leonei el Níger formen part dels anomenats països oblidats“.4d) - Quin és el país, proporcionalment, amb més diferènciasalarial entre homes i dones? Quin és el percentatge d’aquestadiferència? - Quin és el país, proporcionalment, amb més diferència en el nivell educacional entre homes i dones? Quin és el percentatge d’aquesta diferència? 4.\n5) Taula estadística sobre la desigualtat entre països [1 punt]:5a) Comenta les diferències demogràfiques que hi ha entre elstres països.5b) A què són degudes? Recommended\nCurs 2014 15 - pràctica 03 hmc - gran guerra rev russa - correcció\nPràctica 02 recursos naturals i riscos\nPràctica 04 geo 2014 15\nCurs 2014 15 - pràctica 03 - primari i secundari\nCurs 2015 16 - pràctica 01 geografia\nPràctica demografia geo bat 2013 14


En aquesta pàgina podreu conèixer més coses sobre l’autor de Processons i misteris, què qui és l’autor? Bé, em presento. Em dic Noemí i sóc de Badalona. Vaig estudiar filologia anglesa i actualment dono classes d’anglès a nens en una acadèmia.\nViatjar, escriure i fer fotos són meves grans passions, per això, sempre que puc aprofito per conèixer nous llocs o tornar a descobrir altres dels que ja havia gaudit.\nEn tenir horaris de “professora” tinc la sort de disposar de vacances llargues en què poder viatjar. No obstant això, la meva època preferida per viatjar és Setmana Santa i Pasqua, ja que no fa massa calor, però ja es poden gaudir els bon dia i el sol.\nEn aquest blog us explicaré algunes de les meves millors experiències de viatge, sobretot per Setmana Santa.


El diari del festival – 18 juliol – Festival Internacional de Cine de Menorca\njuliol 18, 2017 per festivalmenorca\nUn espectacular mapping i preestrena de Los casos de Victoria per obrir el Festival de Cinema de Menorca 2017\nLa segona edició del Festival de Cinema de Menorca va obrir ahir la programació que durant una setmana oferirà a tots els públics de Menorca.\nLa inauguració va començar amb un espectacular mapping a la façana de la Casa Olivar, la preestrena de la comèdia francesa Los casos de Victoria i la presència d’autoritats i de Diane Malherbe i Emma Suárez, membres del jurat d’aquesta edició.\nPer segon any, el Festival de Cinema de Menorca va arrencar una setmana de cinema omplint de bat a bat la Plaça de la Catedral de Ciutadella de Menorca, amb més de quatre-centes persones que van poder gaudir, primer, d’un mapping projectat a la Casa Olivar, i després del film Los casos de Victoria. Abans, la directora del Festival Inés Garrell, juntament amb Josep Marquès, van donar la benvinguda a tots els assistents i autoritats. Miquel Àngel Maria, Conseller de Cultura del Consell Insular de Menorca, va destacar la quantitat de públic omplint la plaça, així com el caràcter estiuenc i cinematogràfic del festival que contribueix a que la illa sigui un plató de cinema. Josep Juaneda, Regidor de Cultura de l’Ajuntament de Ciutadella, va donar la benvinguda a tothom en nom de l’ajuntament i de l’alcaldessa, Joana Gomila.\nImmediatament després dels parlaments, les membres del jurat Emma Suárez, actriu recentment guardonada amb dos Premis Goya, i Diane Malherbe, programadora del prestigiós Festival de Clermont Ferrand, van pujar a l’escenari per a saludar a públic del festival.\nAcabades les presentacions, va ser torn del film inaugural, la francesa Los casos de Victoria. Dirigida per Justine Triet, i preestrena a Espanya –arriba als cinemes a finals d’agost–, aquesta comèdia dramàtica sobre les desventures d’una advocada va posar la cirereta a la primera nit d’aquest festival que tot just comença.\nEl Festival de Cinema de Menorca aposta por el cinema fet a Balears\nDesprés d’una acorada selecció, seran deu els curtmetratges –repartits en dues sessions– que participaran a una de les seccions competitives: Balears en Curt. També es presentaran dues peces audiovisuals per a tancar cada sessió: “Punta Nati, el batec de les pedres”, i “El misteri de les Taules”.\nAquesta secció compta amb el suport institucional de l’Illes Balears Film Commission i de la Conselleria de Cultura, Participació i Esports del Govern de les Illes Balears, així com de la Conselleria de Cultura del Consell Insular de Menorca, que aposten per la industria audiovisual balear.\nAquesta es la programació de Balears en Curt:\nDimecres 19: dia rodó de cinema per a tothom!\nLa programació del Festival de Cinema de Menorca per a dimecres és rica i heterogènia, amb cinema per a tots els paladars.\nPer a començar el dia, d’11 a 12.30h, el Cooking Films de dimecres comptarà amb la xef Alejandra Juaneda, del Xiringo Cala Blanca, que oferirà als assistents la tapa Korma de Ratatouille, i que es podrà degustar juntament amb una refrescant cervesa Estrella Damm.\nA la tarda, el festival oferirà una sessió a Ciutadella i una altra a Maó. A les 19h, a l’Alberg Sa Vinyeta de Ciutadella, hi haurà sessió SomJoves, amb la projecció del thriller d’aventures i zombis Melanie, the Girl with All the Gifts, premiada al prestigiós Festival de Sitges. Per altra banda, a Maó –Orfeó Maonès, 19h– hi haurà sessió SomFamília, amb curtmetratges d’animació per a filletes i fillets d’entre 3 i 10 anys seleccionats pel FILMETS Badalona Film Festival. Abans de les projeccions, la Companyia Teatre de Xoc convidarà a fillets i pares a jugar una estoneta amb el doblatge i la improvisació, on s’ho passaran de dalt de tot posant veu i text a escenes de pel·lícules conegudes i farcit amb improvisació teatral. Un espectacle participatiu, divertit i fresc on els protagonistes són els fiets!\nA la nit serà torn de dos plats forts. A les 22h a la Plaça de la Catedral es projectarà la preciosa pel·lícula Sutak, nómadas del viento, sobre una família nòmada que viu a les muntanyes del Kirguistan, seleccionada en una vintena de festivals i presentada pel seu distribuïdor a Espanya, Paco Poch.\nPer altra banda, a les 22.30h al Pati de Santa Clara hi haurà la segona sessió d’Illes en Curt, acurada selecció de curtmetratges internacionals que consta de 7 obres provinents de Brasil, Espanya, Iran o França.\nCategories FICME365 Etiquetes balears, cinema, Diari Navegació per les entrades


En un acte solemne celebrat al Parlament de Catalunya el 10 de setembre al vespre, en la vigília de la Diada Nacional de Catalunya, la Presidenta del Parlament lliurà la Medalla d'Honor del Parlament, en la categoria d'or, a l'activista social Núria Gispert, la restauradora Carme Ruscalleda i la biòloga Anna Veiga, per haver excel·lit en les seves professions i alhora haver ajudat Catalunya a situar-se en el món. El Parlament reconeix a Núria Gispert “una trajectòria vital marcada…\nAmb motiu de la seva beatificació el proper dia 13 d'Octubre, a mitjans del mes de juny, va tenir lloc a Lleida la presentació d'aquest llibre . És una reedició del que va escriure el Dr. Narcís Tibau i Duran l'any 1948 i la revisió d'aquesta obra , segons els capítols , ha anat a càrrec del Bisbat de Vic, dels Pares de l'Oratori de Sant Felip Neri , també de Vic, i dels Bisbats d'Eivissa i Lleida . Salvi Huix Miralpeix , va néixer a la casa Huix , comarca de la Selva ( Girona ),…\nEl final de l'estiu ja és aquí. En la majoria de casos ens resistim, físicament i mentalment, a mirar enrere. Amb tristesa i abatiment som conscients que ens resultarà difícil la tornada a la vida diària, el treball acumulat, les matinades, els embussos... Hem estat massa bé i ens angoixa tornar a la rutina. Però és el moment de dir adéu. Alhora, és de bona gent ser agraït, pel que no puc deixar d'agrair aquesta etapa meravellosa en què hem pogut descansar, carregar piles i gaudir…\nA Pere, i als seus successors, li fou encarregat pel Senyor que confirmés en la fe els seus germans (cf. Lc 22,32) i que pasturés els seus «anyells» i les «seves ovelles» (Jn 21, 15-17). El passat mes de març, fou elegit el cardenal Jorge Bergoglio com a 265è successor de Pere amb el nom de Francesc, després de la renúncia de Benet XVI l´onze de febrer de 2013. Hem anat sabent molt i molt d´aquest home de Déu, que és ara el Vicari de Crist a la terra. Els seus gestos …\nLord, I Need You ¡\nEn la passada Jornada Mundial de la Joventut, un dels moments més potents que es varen poder veure per la televisió, eren 3 milions de catòlics pregant amb el Papa Francesc davant la presència de Jesús Sagramentat, durant la Vigília d´Adoració Eucarística. Fou un moment més que inoblidable : imaginar el món sencer resant! Matt Maher va aparèixer uns minuts més tard, interpretant agenollat "Lord, I Need You". Oferim una traducció: Lord, I…\n50 anys de vocacions sacerdotals al món\nEn el gràfic adjunt es pot veure l'evolució de les vocacions sacerdotals per continents i nombre total des de la vigília del Concili Vaticà II als nostres dies, 50 anys després. (De l'article "L'Església que rep el papa Francesc", a Temes d'Avui núm. 45, maig de 2013).\nTeleporqueria en hores baixes\nEn l'última setmana un avís del portal de participació ciutadana Hazteoir.org ha aconseguit que es retirin tres importants anunciants del reality "Campamento de verano" que emet Telecinco. L'emissió d'un programa en què una participant era humiliada i "castigada" a patir un bany de xocolata, malgrat les seves súpliques en contra, va aconseguir enfadar més d'un teleespectador. El dia 7 d'agost, Hazteorir.com, plataforma de participació ciutadana, va canalitzar el descontentament i va fer…\n1) Per saber. Es van superar les expectatives en la recent Jornada Mundial de la Joventut al Brasil. I no només pel que fa al nombre d'assistents, ja que en la Missa de cloenda n´hi va haver més de tres milions set-cents mil, sinó sobretot, i això és incalculable, en el bé que va fer a tantes ànimes. Per exemple, el dilluns després de la clausura hi va haver una trobada amb joves a Rio de Janeiro. Aquí més de 5.000 joves es van sentir atrets per Déu per lliurar-s´hi i iniciaran, en…\n‹ 14 15 16 17 18 19 20 ›


Mortés assegura haver eixugat la meitat del deute del comú i es p\nMortés assegura haver eixugat la meitat del deute del comú i es proposa un creixement sostingut per a Ordino\nNoticies » Política 19 de novembre, 2021\nOrdino liquida cada any prop d'un milió d'euros del deute que arrossega. Ho ha manifestat el cònsol major al seu pas per "Els matins de la Nacional". Ha afegit que no seria possible fer-ho sense l'operació que SAETDE va fer sobre Arcalís. L'equip de Josep Àngel Mortés afronta el que resta de mandat fent estudis hídrics perquè la parròquia creixi de manera sostinguda.\nMortés assenyala que l'operació de SAETDE sobre Arcalís ha fet que Ordino s'alliberi d'un seguit de pressions i ha provocat que el comú estigui, a dia d'avui, per sota del 50% del deute que va heretar. Un deute que se situava al voltant dels 22 milions d'euros després del mandat de Dolsa i ara és d'11.\nD'aquí que cada any, segons Mortés, el comú pugui liquidar un milió d'euros del deute sense oblidar de fer les inversions oportunes a la parròquia.\nMortés ha avançat que el que resta del mandat, el comú es dedicarà a fer estudis sobre els recursos hídrics a la parròquia tenint en compte el creixement que aquesta patirà pròximament. El que es pretén, segons el cònsol, és que Ordino creixi de manera sostinguda i ordenada.\nTot i haver complert pràcticament la totalitat del programa electoral, Mortés ha destacat que s'està acabant una de les inversions importants, com és la remodelació de la plaça exterior del centre esportiu, que s'acabarà el març del 2022. A més es continuaran potenciant les accions incloses en el projecte de la Reserva de la Biosfera.\nEntrevista completa al cònsol major d'Ordino, Josep Àngel Mortés, a 'Els matins de la Nacional':


per Redacció dissabte, 21 de setembre 2019 - 15:16h\nL'Ajuntament de Lleida celebra la Setmana Europea de la Mobilitat fins al pròxim diumenge, amb un programa farcit d'actes destinats a millorar la conscienciació ciutadana sobre la necessitat d'apostar per una mobilitat més sostenible, que redueixi l'ús del vehicle privat.\nEl regidor de Mobilitat, Vialitat, Trànsit i Horta, Joan Ramon Castro, ha fet èmfasi aquest dimarts en la necessitat de promoure els mitjans de transport sostenibles, evitant el cotxe sempre que sigui possible, perquè comporta congestió viària i problemes de salut derivats de la contaminació, a més de ser el principal factor que contribueix al canvi climàtic.\nCastro, que ha estat acompanyat pel primer tinent d'alcalde, Toni Postius, ha destacat la ferma aposta que el govern municipal fa enguany per aquesta activitat. El Dia sense cotxes tindrà lloc diumenge dia 22 de setembre.\nEl dia 22 serà el de més impacte\n«El dia 22 serà el de més impacte, ja que recuperem l'activitat del Dia sense cotxes, feta per donar protagonismes als vianants i als mitjans de transport sostenibles. Dins de l'espai que ara és per a vehicles de combustió s'hi faran activitats culturals, esportives, comercials i d'hostaleria, i l'ocupació d'aquests carrers serà la més àmplia que fet mai a Lleida», ha assenyalat Castro. La distribució dels carrers que es tallaran al trànsit (vegeu plànol adjunt) dona protagonisme també als barris de fora del centre, per fer-los partícips d'aquesta activitat, ha afegit, i ha agraït la tasca de la Guàrdia Urbana per fer-ho possible.\nPel que fa al Parking Day, una iniciativa nascuda als Estats Units que ja fa anys que es celebra en altres ciutats com Barcelona, el regidor ha afirmat que la Paeria ha volgut «donar la iniciativa a totes les entitats i comerços, perquè siguin ells qui voluntàriament ofereixes les seves ganes de fer coses dins d'aquests espais». «Ha tingut molt bona acollida i estem segurs que serà un èxit», ha afirmat el regidor.\nPer la seva part, Postius ha agraït a totes les entitats i persones que s'han involucrat en aquesta Setmana de la Mobilitat, així com la implicació dels tècnics municipals i de la Guàrdia Urbana, i també de la ciutadania. «Comportarà inconvenients, és evident, però demanem paciència. Aquesta activitat ens ha de servir a tots per sensibilitzar-nos que una mobilitat diferent en l'àmbit de ciutat és possible. El model que volem implementar passa per pacificar el trànsit, que el transport públic tingui més usuaris i trobar el punt de convivència amb els diferents mitjans de transport. És una aposta ferma i decidida del govern, però volem que sigui consensuada, amb sintonia de totes les parts implicades», ha declarat.\nLa major part d'activitats es concentraran a la Zona Alta, on una quinzena de botigues sortiran al carrer i hi haurà activitats musicals, però també hi haurà espais de difusió per a entitats a diferents barris, la instal·lació d'un taulell d'escacs gegant al Clot i una pista de ball de swing a l'aparcament del Rectorat, entre altres iniciatives. Davant de la Paeria també hi haurà un espai informatiu sobre el Parking Day.\nDiumenge 22 –Lleida recupera l'activitat del Dia sense cotxes, destinada a donar el protagonisme per un dia als mitjans més sostenibles de transport i a les activitats culturals, esportives, comercials i d'hostaleria, que per un dia recuperaran espais que habitualment ocupen els vehicles.\nTindrà lloc als carrers: Rambla Ferran, avinguda Blondel, Rambla d'Aragó, Balmes, Prat de la Riba, Corregidor Escofet, Doctora Castells, Hostal de la Bordeta i Ignasi Bastús. Entre les 18.30 i les 19.00 hores s'anirà reobrint progressivament el pas de vehicles en tots els carrers afectats.\nImatge dels carrers que es tallaran a Lleida | La Mañana\nLa intenció de la jornada és omplir aquests carrers d'activitats per conscienciar de la necessitat d'una mobilitat més sostenible. Algunes de les activitats que tindran lloc seran les següents:\n• La instal·lació d'un circuit a Rovira Roure perquè qui vulgui pugui provar patinets elèctrics i informar-se sobre aquest mitjà de transport\n• Activitats esportives i d'oci a la rambla de Balàfia com ara bitlles, zumba, escacs, volei i un vermut al carrer\nA més, diumenge prendrà el carrer una Pedalada popular amb sortida i arribada a la Rambla Ferran, on també hi haurà activitats al carrer com ara animació, zumba, jocs d'educació viària i servei gratuït de reparació de bicicletes. Comptarà amb el següent recorregut circular de 6 quilòmetres:\nRambla Ferran- Príncep de Viana- Prat de la Riba- Balmes-Rambla d'Aragó- avinguda de Catalunya- Pont de la Universitat- avinguda de l'Estudi General- Doctora Castells- avinguda d'Alacant- Camí de Picos- Victoriano Muñoz- Princep de Viana- Rambla Ferran.\nDe 9.30 a 10.30 hi haurà la recollida de matrícules, amb obsequi pels 400 primers, i a les 11.00 hores, la sortida. A l'arribada de la Pedalada s'oferirà un avituallament a tots els participants. Com a activitats posteriors, però que també formen part de les iniciatives d'impuls de la Mobilitat Sostenible en aquestes dates tenim també:\nDivendres 4 d'octubre – Cursa de mitjans de transport. Alumnes de centres de Secundària de Lleida aniran des del seu institut fins a la plaça Sant Joan a peu, en bicicleta, en autobús i en cotxe, per comparar després el temps emprat i el cost econòmic i ambiental de cada desplaçament.\nDissabte 5 d'octubre – II Fira de la Mobilitat Elèctrica, a l'esplanada de la Llotja per difondre els avantatges dels vehicles elèctrics i facilitar informació a la ciutadania. Durant tot el matí, els principals concessionaris mostraran els seus cotxes, bicicletes i patinets elèctrics, amb possibilitat de provar-los allà mateix.\nTambé es realitzarà la segona trobada d'usuaris de cotxe elèctrics, que farà una ruta conjunta fins a la Seu Vella i tornada a la Llotja. Un cop acabada la ruta s'exposaran els cotxes a la fira perquè els propietaris puguin atendre les consultes dels interessats. La Fira es complementarà amb dues xerrades: «Tot el que necessites saber abans de comprar-te un cotxe elèctric i Instal·lació de punts de recàrrega en comunitats de veïns».


Les cartes secretes de la família del president Macià\nActualitzada 31/05/2021 a les 19:58\nL’Espai Macià, a les Borges Blanques, té la intenció de posar a disposició de la ciutadania, al més aviat possible, bona part del Fons Bernat Padró, que inclou més de 200 cartes de correspondència entre els germans Macià i on descobrirem la Maria del Consol, la petita, que va exercir de matriarca de la família.\n© original. Francesc Macià en una imatge de la seva estada a Cuba.\nDios quiera estéis bien y os haya librado del terrible azote de la peste”. Així comença una de les gairebé dues-centes cartes inèdites de Maria del Consol Macià i Llussà al seu germà Josep, el Pepe, el desembre de 1918.\nLa correspondència passaria desapercebuda si no fos per un petit detall: són els germans de qui seria president de la Generalitat republicana, Francesc Macià. El fons recull 200 cartes i postals enviades entre diversos membres de la família Macià entre 1889 i 1932.\nTota aquesta documentació es va presentar a l’Espai Macià de les Borges Blanques el passat 24 d’abril i conforma el Fons Bernat Padró Rovira, besnet de Josep Macià Llussà, un dels germans del president.\nPerò, qui era Maria del Consol? Nascuda a Vilanova i la Geltrú l’1 d’abril de 1867, era la petita de tota la collada de germans Macià, i també l’única dona. Amb un vincle emocional molt fort amb sa mare i els seus germans Josep i Francesc, la Maria decidí seguir la vocació religiosa i s’integrà a l’orde de les Hijas de María Inmaculada, allunyant-se així de la seva família en un periple que la portaria per Burgos, Valladolid, Sevilla, València, Buenos Aires, Rio de Janeiro, Santo, Madrid, Girona i, finalment, Barcelona.\nLes cartes parlen de la Primera Guerra Mundial, de la grip de 1918 o del context polític argentí, però també revelen els secrets de la família Macià.\nUns secrets íntims i que fins ara no havien vist la llum. En concret, a finals del segle XIX Antònio, un dels cinc germans, s’intenta suïcidar.\nMaria es desconsola i tem el pitjor. Finalment, rep una carta del germà Josep: “Antònio vive”.\nTanmateix, la tragèdia el perseguiria tota la vida. Uns anys més tard, la seva esposa, Tecla Valldeoriola, moria en el part.\nLa sobreviuria la filla però Antònio es va enfonsar psicològicament i fugí a l’Argentina, abandonant a la recent nascuda. Maria del Consol assumeix el paper de matriarca i viatja a Buenos Aires amb l’excusa d’encarregar-se dels assumptes de l’orde, i allí es retrobà amb el germà desaparegut.\nElla es converteix en el pal de paller espiritual de la família. Tot i això, serà massa tard.\nAntònio, molt malalt, mor pocs dies abans d’embarcar cap a l’estat espanyol, un viatge de tornada que sempre li havia suplicat sa germana, somiant un retrobament amb la família i la seva filla que no va poder ser.\nEn les cartes també es descobreix una Maria del Consol molt catòlica, generalment conservadora, i segurament molt monàrquica. Aquest perfil intel·lectual ja ens indica que el sofriment per les actuacions polítiques de Francesc fou constant.\nMaria confessa que l’“horroriza ver su nombre figure al lado del de Lerr[o]ux”, o pitjor encara, “que digan es republicano”. Entre la tragèdia de l’Antònio, els negocis enfonsats de Josep, i les aventures polítiques de Francesc, Maria es desespera: “¡Qué hermanos! ¡qué hermanos!”.\nUn bon dia del novembre de 1926, al convent de Madrid on residia Maria del Consol, s’absenta la Mare Vicaria i li tocà a Maria recollir la correspondència i els diaris del dia. Obre les pàgines d’El Debate i hi llegeix un estrany titular sobre “un complot fracasado”. Prats de Molló.\nLi fa un salt el cor. Gira la pàgina “y en letras muy grandes encabezando, veo detención de Francisco Maciá”.\nMaria exclama: “¡Estoy aterrada!”. La processó, a més, va per dins: “puedes comprender, hermano mío, cómo estaré interiormente”.\nJosep intentà animar-la. “Me dices que pronto se verá libre”, però ella no s’ho creia “y temo lo entreguen a las autoridades españolas y entonces ¿qué sería de nuestro pobre hermano?”, es preguntava horroritzada.\nA partir de 1926 les discrepàncies polítiques es deixaran de costat davant del temor que li passi alguna cosa al seu germà.\n“Sé como tú que Francisco es bueno, muy bueno”, li confessava a Pepe el 3 de setembre de 1927. Com en un WhatsApp a destemps de la seva època, Maria començà a rebre cartes d’altres monges que li narraven les aventures de Macià per l’exili a mesura que anava passant pels seus països.\nUna de les més sorprenents narra com el 1928 una monja de Buenos Aires aconseguí reunir-se amb Francesc Macià i que, en “hablarle de mí se le saltaban las lágrimas”. Macià a l’exili plorava tot recordant la seva germana.\nTot amb tot, allò que no podia saber Maria del Consol és que el retrobament no es faria esperar.\nSeria, precisament, gràcies a la “¡dichosa política!” quan el 14 d’abril de 1931 Macià esdevindria president de Catalunya. Com explica Maria Macià Lamarca –filla de Francesc– en les seves memòries, “un dia que estava a la Generalitat li van anunciar que hi havia una monja que demanava per ell.\nEn atansar-se a la sala es trobà amb la tia Maria”. D’aquest encontre, la religiosa en deixà constància, altre cop preocupada perquè va trobar el seu germà “muy desmejorado” i en culpava, com no podia ser d’una altra manera, “la vida tan agitada que lleva”.\nEn realitat, Maria del Consol havia anat a Barcelona a acomiadar-se, ja estava molt malalta –tenia un càncer d’estómac– i passaria els seus darrers dies acompanyada de la família. La filla del president explica com “l’anàvem a veure cada dia al convent amb els meus pares” durant els mesos que encara visqué.\nL’abril de 1932 la correspondència arribava a la seva fi, moria Maria del Consol Macià i Llussà a l’edat de 65 anys. L’any següent moria en Francesc.\nAl capçal del llit hi penjava un Crist que li havia regalat la Consol. I el 1934 moria el Pepe.\nEn tres anys van morir els tres germans. Potser no van saber viure sense el sentiment d’amor fraternal que els havia unit durant tota la vida.\nLes cartes del Fons Bernat Padró permeten reconstruir la intrahistòria de la família Macià, fet que permetrà entendre millor el context històric que els tocà viure i el pensament polític de Francesc Macià.\nLa voluntat de l’Espai Macià és posar el fons a disposició de la ciutadania com més aviat millor, a més d’estudiar-lo i divulgar-lo.\nMés aviat que tard, la Maria del Consol passarà de ser la desconeguda germana petita del Macià al gran descobriment documental de la família. “Os abraza y os quiere, Maria del Consuelo.”


El vídeo promocional de la Ruta Templera, premiat al Festival Internacional Terres Catalunya | EFMR.cat\nInici Notícies Cultura El vídeo promocional de la Ruta Templera, premiat al Festival Internacional Terres...\nEl vídeo promocional de la Ruta Templera i Hospitalera de l’Espluga ha guanyat un premi al Festival Internacional Terres Catalunya – International Eco & Tourism Film Festival. L’entrega de premis s’ha celebrat a Tortosa entre els dies 31 de maig i 3 de juny de 2017 i l’Ajuntament de l’Espluga ha recollit el segon premi en la categoria de paisatges culturals dins dels premis per a la comunicació turística.\nL’Espluga ha obtingut un dels trofeus que representa una oliva feta amb pauma i dissenyada per la dissenyadora rapitenca Anna Reverté i el col·lectiu Art Pauma del Mas de Barberans.\nEl regidor de turisme de l’Ajuntament de l’Espluga, Jordi Torre, ha celebrat el reconeixement i, en declaracions a l’Espluga FM Ràdio, ha considerat que “suposarà una campanya de promoció i de difusió molt important”. Torre ha explicat que, després d’haver guanyat aquest premi, diverses administracions administracions difondran el vídeo promocional i això pot suposar un impuls per a la Ruta Templera i Hospitalera.\nEn aquest festival, un total de 98 produccions optaven a un dels guardons, repartits en tres grans categories, com són comunicació turística, on hi participaven un total de 69 espots, comunicació institucional que comptava amb 7 candidatures i documentals, amb un total de 22 candidats. La categoria de comunicació turística, per la seva banda, estava seccionada amb 12 categories diferents. En total, es van lliurar 42 trofeus.\nEl lliurament dels trofeus va tenir lloc el passat divendres 3 de juny a la tarda a l’Hotel Villa Retiro de Xerta en una cerimònia en la qual va assistir-hi el conseller d’Empresa i Coneixement, Jordi Baiget; i els alcaldes de Tortosa, Ferran Bel; i de Xerta, Roger Avinyó, entre altres personalitats. També va comptar amb la presència d’Alexander V. Kammel, president del Comitè Internacional de Festivals de Cinema Turístic (CIFFT).\nAmb aquest premi, el vídeo promocional de la Ruta Templera i Hospitalera de l’Espluga ja suma dos reconeixements, ja que a finals de l’any passat ja va guanyar el Premi Jordi Cartanyà de la Diputació de Tarragona dins la Nit del Turisme.\nArticle anteriorL’EFMR estrena 10 noves propostes per aquesta primavera-estiu\nArticle següentInformatiu diari del dimarts 6 de juny del 2017


Bubulcus and Bolotas Vimieiro Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 11 allotjaments a Vimieiro.\nDa Courela a Bardeiras, Vimieiro, Vimieiro, Portugal, 7040-604 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Bubulcus and Bolotas\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Bubulcus and Bolotas és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Vimieiro. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Vimieiro. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes.\nL'ambient de Bubulcus and Bolotas es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, nevera, sala d'estar són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Bubulcus and Bolotas.\nCal que informeu el Bubulcus and Bolotas de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


La grip ha causat unes 15.000 morts a Espanya en els dos últims anys - Diari de Girona\nLa grip ha causat unes 15.000 morts a Espanya en els dos últims anys\nEntre 35.000 i 52.000 hospitalitzacions i entre 2.500 i 3.000 ingressos a UCI van ser pel virus\nefe / madrid 15.06.2020 | 15:55\nUn doctor investiga el virus de la grip Fernando Bustamante\nUn doctor investiga el virus de la grip\nLa grip ha causat unes 15.000 morts a Espanya en les dues últimes temporades i entre 2.500 i 3.000 ingressos a l'UCI, segons les dades d'una investigació realitzada per l'Institut de Salut Carlos III, una xifra molt inferior als morts per Covid-19 fins al moment, que ascendeixen a 27.136.\nEl Centre Nacional d'Epidemiologia (CNE) de l'ISCIII lidera aquesta recerca, publicada a Eurosurveillance, la revista del Centre Europeu per a la Prevenció i el Control de Malalties (ECDC), que ha definit i analitzat les característiques de les epidèmies de grip entre 2011 i 2018 a Espanya.\nDe les dades es desprèn que la grip ocasiona cada any una elevada morbiditat i mortalitat durant les epidèmies hivernals i que pot ser la responsable de fins a 15.000 morts en les dues últimes temporades.\nA més, en aquest temps, les epidèmies de grip s'han produït entre 500.000 i 700.000 casos lleus atesos en atenció primària; entre 35.000 i 52.000 hospitalitzacions, i entre 2.500 i 3.000 admissions a UCI confirmada per laboratori.\nL'epidèmia de Covid-19 a Espanya ha ocasionat, fins a la data, almenys 27.136 morts, 243.928 contagis, 11.619 ingressos a UCI i 124.631 hospitalitzats, segons les dades oficials del Ministeri de Sanitat.\nL'estudi s'ha publicat a la revista del Centre Europeu per a la Prevenció i el Control de Malalties, i és un "mapa" de com s'ha comportat la grip a Espanya entre 2001 i 2018 segons el tipus de virus, les temporades i els grups d'edat.\nEls resultats -indica l'Institut de Salut Carlos III podrien facilitar accions de salut pública per intentar reduir la influència de l'epidèmia i la seva mortalitat.\nLa investigació assenyala que la transmissibilitat de virus de la grip en els que va de segle XXI a Espanya és en general major en menors de 15 anys, una dada que va ser especialment destacat en la pandèmia de 2009.\nA més, l'epidèmia estacional de grip amb més intensitat va ser la de la temporada 2004-2005.\nDesprés d'analitzar les 18 temporades, l'estudi també revela que la durada mitjana de l'epidèmia anual de grip a Espanya és de 8,7 setmanes, i que de mitjana passen 4,3 setmanes des que comença l'epidèmia fins que aquesta arriba al seu pic màxim.\nEn 12 de les 18 temporades analitzades l'ona epidèmica va començar entre mitjans de desembre i la tercera setmana de gener.\nSegons expliquen els investigadors que signen l'estudi, aquests resultats permeten conèixer millor el comportament estacional dels virus de la grip i faciliten les prediccions sobre quan es produeix l'inici i el pic de les epidèmies.\n"Aquesta informació permet estimar quan s'assolirà la pressió màxima sobre el sistema sanitari durant una epidèmia de grip, el que pot facilitar l'orientació en la presa de mesures de salut pública i la planificació de recursos de la forma més eficient per reduir la morbiditat i la mortalitat associades a les epidèmies estacionals", conclouen.\nL'estudi, la primera autora és Lídia Redondo, resident de Medicina Preventiva i Salut Pública, està liderat per la investigadora Amparo Larrauri, que coordina el Grup de Vigilància de Grip del CNE.\nHi han participat científics del CIBER d'Epidemiologia i Salut Pública (CIBERESP), del departament de Medicina Preventiva de l'Hospital La Paz, de la Direcció General de Salut Pública de Castella i Lleó, i del Sistema de Vigilància de la Grip a Espanya (SVGE).