Avantatges - Bestinfoc\nMÉS DE 30 ANYS D'EXPERIÈNCIA:\nL’experiència adquirida durant més de 30 anys, han fet que actualment el nostre personal estigui quilificat per oferir-li un servei i assessorament inigualables a totes les qüestions que li puguin sorgir en matèria de protecció contra incendis.\nBestinFoc compta amb tots els certificats i acreditacions necessàries per a garantir els màxims estàndards de qualitat i seguretat i que les empreses compleixin tots els requisits de la legislació vigent.\nBestinFoc li ofereix, la possibilitat de realitzar una auditoria a la seva empresa, sobre el grau de compliment de la normativa vigent en la prevenció d’incendis. De les possibles desviacions o mancances, BestinFoc li proposa una solució integral la qual inclou: instal·lació, manteniment i reparació.\nEls nostres tècnics disposen de tota la preparació i experiència necessària per oferir l’assessorament, el servei més eficaç i li oferim solucions integrals adaptades a cada necessitat.


Esquerdes al mur de la vergonya - Jiser\nEsquerdes al mur de la vergonya\nEn aquest podcast les veus de Tiba i Walid ens condueixen a través d’un mur silenciat, un mur sense vergonya, com diu la cantant sahrauí Fatimatou, del qual no es parla mai, tot i ser el segon mur més llarg després de la muralla xinesa i sigui el responsable de trencar amb la dinàmica vital del poble sahrauí.\nEl mur de Berlín es converteix en un record sonor pàl·lid davant de la presència del mur que divideix les terres de poble Sahrauí. Tiba i Walid conversen sobre la història de la seva construcció i de la resistència del seu poble. Ens parlen de les resistències del Front Polisario, la responsabilitat històrica del Marroc, Espanya i altres països; allò que el mur divideix en la vida nòmada i el que els mitjans de comunicació silencien sistemàticament; el que el mur silencia amb força: la vida.\nWalid ens transporta a Artifariti, festival artístic amb més de 14 anys d’activació i solidaritat artística present a Tifariti, ciutat sahrauí al territori alliberat del Sàhara occidental, el sud d’Algèria, on es troben els pobles Sahrauís. Ressalta la veu de Fatimatou, guia i refugi de tota la comunitat sahrauí en aquest context de malestar i resistència. També ens convida a imaginar l’obra escultòrica “Caballo de Troya”, creada per l’artista mexicà Rolando de la Rosa, que va participar de l’edició del festival 2012.\nFinalment, Tiba conversa imaginàriament amb Eduardo Galeano sobre el “síndrome de mapa”, una malaltia que com a sahrauí no li desitja a ningú, perquè és el mal del desterrament i de la representació cartogràfica d’una mentida feta línies i coordenades a la geografia dominant.\nGuió: Walid Aidoud, Xavier de Luca i Violeta Ospina\nConcepte de mescla i disseny sonor: Violeta Ospina\nMúsiques i sons:\nCelebracions a Berlín per la caiguda del mur. no comment, Euronews (Font: YouTube)\nFragment del vídeo de Brahim Chagaf: 13a Acció de protesta de la Plataforma Gritos contra el Muro Marroquí (Font: YouTube)\nFatimatou: Al Yidar (el Mur). Font: Enregistrament en directe per Walid Aidoud\nYehécatl: Bajar el cerro a tamborazos (Font: YouTube)\nEduardo Galeano: Muros (Font: YouTube)\nYslem Hijo del desierto: Weld eseguia (Font: YouTube)\nVeus: Tiba Chagaf, Walid Aidoud i Eduardo Galeano\nComissió: Un podcast de Jiser Reflexions Mediterrànies per Paradigma Mur i la XRBC


D’esquerra a dreta, David Vizcaino, president de l’Associació Llambrusca, Antoni Gistau, director tècnic de la Fundació Pinnae i Quim Mach, president de l’Associació TIÁM | 3d8\n25/11/2021 - 12:00h\nTindrà un cartell de luxe amb 11 concerts en 9 espais diferents del Penedès per recaptar fons a benefici de les Associacions Llambrusca i TIÁM\nAquest dimecres es presentava a Vilafranca del Penedès la 8a edició del Festival Musicveu que organitza la Fundació Pinnae. Un festival que acollirà 11 grups i músics d’estils i posicionaments ben variats amb ànim de promoure la cultura musical en directe. Uns concerts es celebraran entre el 19 de desembre del 2021 i el 20 d’agost del 2022 i es faran a 9 espais diferents del Penedès, com són el centre cultural i modernista delFòrum Berger Balaguer de la Fundació Pinnae a Vilafranca del Penedès, les caves Rovellats, Joan Sardà o Torreblanca, el Cava Centre de Sant Sadurní d’Anoia, la seu social dels Castellers de Vilafranca Cal Figarot, la Basílica de Santa Maria, els jardins del futur Centre de Dia Jaume Nicolás – Fundació Pinnae o el Casal Societat La Principal a Vilafranca.\nEntre els grups participants d’aquesta vuitena edició hi figuren concerts de pop com Ginestà, de música clàssica com el de l’Orquestra de Cambra de l’Empordà en nou format i denominació “Orthemis” o de grups vocals com The London Community Gospel Choir o Ol’green. Musicveu també oferirà un espectacle d’havaneres i cançó de taverna a càrrec de Les Anxovetes i un concert més d’autor com el que faran Elena Gadel i Marta Robles. Altres propostes del festival són els concerts de jazz de Susana Sheiman i de Fredi’s JazzBand, l’espectacle de Las Migas i l’extraordinari tribut al grup Abba The new experience. L’escenari d’aquesta actuació Premium és de moment sorpresa. Es tracta d’un espai únic que els propers dies es descobrirà amb diferents post que es publicaran a les xarxes socials del festival. El Musicveu tancarà amb el concert de Northern Cellos, un espectacular show de música rock a quatre violoncels i bateria.A banda de la música, el festival Musicveu complementa la seva oferta amb visites enoturístiques als cellers i el Musictast, una proposta gastronòmica a càrrec de càtering Cal Blay que s’oferirà després d’alguns concerts. Aquest és un festival organitzat per la Fundació Pinnae que, enguany amb nova imatge gràfica, compta amb el patrocini de Serveis Mèdics Penedès i la col·laboració d’altres empreses i institucions com Rovellats, Cava Centre, ISEL Audiovisual, Factor Energia, Emms, Vilamòbil, Caser SegurosVilafranca, Serra Grup Immobiliari, Gadescat, Fenster i Cal Blay.\nCom totes les edicions anteriors, Musicveu destina part de la seva recaptació obtinguda a projectes solidaris. Enguany s’ha escollit donar suport a una acció social que duen a terme dues entitats pioneres al territori, refermant i impulsant el treball en xarxa per afrontar els nous reptes de futur que es plantegen a la nostra societat. Un dels col·lectius que ha patit gransdificultats en la pandèmia i que té força mancances en la seva recuperació és el teixit de Gent Gran i la gran malaltia que l’envolta: l’Alzheimer. Per això, aquesta 8a edició del Musicveu serà en benefici del Programa “Junts per l’Alzheimer i altres demències” de l’Associació TIÁM i l’Associació Llambrusca, ambdues entitats sense ànim de lucre de Vilafranca del Penedès que treballen per oferir una millor qualitat de vida i suport a les famílies dels afectats d’Alzheimer i altres malalties associades. A més a més, el festival destinarà 1 euro per persona assistent al seu primer concert de Ginestà a La Marató de TV3.\nLes entrades als concerts i a les propostes enoturístiques es poden adquirir prioritàriament online a través del web www.musicveu.cat així com també a la taquilla del Fòrum Berger Balaguer en el seu horari habitual d’obertura.\nA la presentació i des de la fundació Pinnae es va explicar que en les 7 edicions celebrades hi han passat un total d’11.000 persones a través de 60 concerts. Una altra dada que van ressaltar els organitzadors és que l’any passat es va comprovar una major afluència d’espectadors vinguts del Baix Llobregat, Barcelonès i l’Anoia. Un fet que van atribuir-lo en especial a l’obrir el festival a diferents espais del Penedès, una fórmula que han volgut repetir.


S’inicia el cicle de Diàlegs Saludables, impulsat per la Interprofessional de l’Oli d’Oliva Espanyol\nEls Diàlegs Saludables reivindiquen tornar a una alimentació més tradicional i saludable\nAutor: Oleo Revista\nFoto: Grup Tecnipublicaciones\nLa Interprofessional de l’Oli d’Oliva Espanyol, a través de la seva marca promocional Aceites de Oliva de España i sota el patrocini del Consell Oleícola Internacional (COI), va inaugurar a Madrid el dia 7 d’octubre el Primer dels seus Diàlegs Saludables, que fins al pròxim 2 de desembre recorreran diverses ciutats espanyoles amb l’objectiu de divulgar els efectes saludables del consum d’oli d’oliva dins una dieta equilibrada. Pedro Barato, president de la Interprofessional de l’Oli d’Oliva, ha destacat que “els experts porten anys advertint què patim una autèntica epidèmia d’obesitat i enfermetats lligades als hàbits d’alimentació i vida molt allunyats de la dieta mediterrània. Nosaltres propugnem tornar a una alimentació més saludable. I per fer-ho ens recolzem en investigacions punteres que han demostrat què els olis d’oliva tenen efectes molt beneficiosos per a la salut “.\nA la inauguració també ha participat el ministre de Sanitat, Alfonso Alonso, que ha reivindicat el paper de l’oli d’oliva com un dels actius més potents de la promoció de la salut a Espanya. El ministre ha recordat que, tot i que Espanya és un dels països del món amb major taxa d’esperança de vida, el ritme de vida actual pot fer-nos abandonar el patró de dieta mediterrània i dels hàbits de vida relacionats, el que condueix a l’augment de l’obesitat i d’altres malalties. Segons l’última enquesta nacional de salut, a Espanya el 36,7% dels adults presenten sobrepès i el 17% obesitat. És a dir, el 53,7% de la població adulta espanyola té excés de pes.\nEn aquesta trobada en format de tertúlia hi han participat el doctor Ramon Estruch, director de l’estudi Predimed (Prevenció amb Dieta Mediterrània), que ha destacat les troballes a què han arribat amb aquest estudi, entre els quals destaquen que una Dieta Mediterrània amanida amb oli d’oliva contribueix a prevenir la diabetis, l’obesitat, el deteriorament cognitiu i el càncer de mama. D’aquesta manera, cal consumir almenys cinc cullerades d’oli d’oliva al dia com a base d’una correcta alimentació.\nTambé hi ha participat l’atleta olímpic Chema Martínez, que ha explicat el que aporta el consum de l’oli d’oliva a un esportista d’elit com ell. S’ha definit com “un consumidor d’oli d’oliva habitual i un enamorat de les seves diferents varietats”. La seva relació amb l’oli d’oliva ve de lluny, i ha reconegut que fa anys era difícil trobar aquest producte en països com el Japó, pel que en els seus viatges sempre l’acompanyava una ampolla de suc d’oliva per amanir els seus àpats. Finalment, Mikel López Iturriaga, periodista i blocaire expert en gastronomia, afirmava que l’oli d’oliva és un dels productes que millor defineix la cuina espanyola, inimaginable sense aquest producte.\nLa cloenda ha anat a càrrec de la ministra d’Agricultura, Alimentació i Medi Ambient, Isabel García Tejerina, que ha assenyalat que el sector de l’olivar i l’oli d’oliva són sectors absolutament estratègics al nostre país. En primer lloc, des del punt de vista del propi territori, ja que Espanya dedica al cultiu de l’olivar prop de 2.600.000 hectàrees i està present en 13 comunitats autònomes. Així mateix, considera especialment importants les línies d’investigació que ens ajudin a posar en valor la producció d’oli d’oliva, “un producte tan important per als consumidors i per a l’economia de tants municipis espanyols”. Finalment, García Tejerina ha recalcat que de les investigacions que es realitzen depenen, en part, els arguments que després es faran servir en les campanyes d’informació i promoció del consum d’aquest producte en tots els països. Per això, la ministra ha agraït al Consell Oleícola Internacional i la Interprofessional de l’Oli Espanyol que “dediquin els seus esforços a donar suport a les investigacions que tracten de fonamentar científicament el valor què ja tots coneixem té el nostre oli d’oliva”.\nEls propers Diàlegs Saludables tindran lloc a Sevilla, el 21 d’octubre, Bilbao, el 4 de novembre ia Barcelona, el 2 de desembre.\nAquí hi trobareu el link a la web Dialogos Saludables


Es lliuren els II Premis Gastronòmics Llorenç Torrado a Tortosa « Mira que bo!\nEs lliuren els II Premis Gastronòmics Llorenç Torrado a Tortosa\ndimarts juny 26, 2012\tAhir dilluns es van lliurar els II Premis Llorenç Torrado al Centre Cívic de Ferreries, uns premis que es van crear l’any passat per part de l’Ajuntament i Fira de Tortosa i es van lliurar a Festat, per reconèixer la tasca dels professionals i empreses que es dediquen a la cuina i la restauració, producció i comercialització, o des de la divulgació i formació, que contribueixen a posar en valor la gastronomia catalana.\nEls guanyadors de la segona edició van ser: la família Subirós-Mercader (Hotel Empordà-Almadraba Park), en la categoria de cuiners i restauradors; la família Capdevila (Avinova i Cadaico), en la categoria de productors i comerciants; i el catedràtic de Nutrició i Bromatologia de la Universitat de Barcelona, Abel Mariné, en la categoria de divulgadors.\nTambé es va realitzar una taula redona “Cuina de mercat o cuina del mercat” a càrrec d’Abel Mariné catedràtic de nutrició; Josep Sucarrats, director de la revista Cuina; Salvador Garcia, periodista; Josep Lluís Garcia, restaurador; Margaret Nofre, presidenta de l’associació Plat i Got; i Josep M. Blasi, gastrònom.\nUn premis molt importants per al nostre territori, que ajuden a difondre el valor de la nostra cuina i restauració, que poc a poc es posa en valor el gran producte que tenim.\nII Premis Llorenç Torrado


ELS EXTREMS QUE NO ES TOQUEN\nTotalment d'acord amb el conseller Josep Huguet. Presentar ERC i PP com els dos extrems que es retroalimenten és una falsedat que ignora quelcom d'essencial. És comparar un partit demòcrata i anti-feixista amb un altre, l'origen del qual es troba, sense cap dubte, en la dictadura franquista. Equiparar-los, és equiparar democràcia amb pensament autoritari -i amb la política autoritària. Què treu 10 milions de vots? I què, també Hitler va guanyar eleccions, la democràcia no només es guanya en un moment puntual, sinó que també s'exerceix al llarg dels anys de mandat. I no hi ha cap mena de dubte que si Aznar hagués guanyat les eleccions del 2004, hauria suprimit l'autonomia basca i, possiblement, de retruc, la catalana.\nEquiparar ERC i PP és un plantejament propi del pensament sociovergent, és a dir de l'oligarquia borbònica, capitalista, autonomista/regionalista, que pretén ser la dipositària de les essències de la Catalunya com cal: obedient, submissa, una mica cridanera, però que té pànic a "fer el ridícul", en definitiva, provinciana i ecspanyola. Un espai on es troben els inefables Roca i Serra, i on el país queda reduït al triangle Sant Gervasi-Cadaqués- Cerdanya.\nÉs la Catalunya petita, eunuca i poca-pena que hem de dinamitar. És la nostra missió històrica.\nescrit per JOSEP el 12/12/2005 01:02:00 a. m.\nERC i el PP no son el mateix, no son ni tant sols comparables, pero es ben clar que es realimenten, de la mateixa manera que ho fan Deu i el Diable, o el Be i el Mal. Em semble ben clar que sense la brutal agresio aznarita dels ultims governs del PP, ERC seria encara un partit marginal, i els vots de mes que va arreplegar les ultimes eleccions haguessin anat a CiU o, encara mes probablement, a l'abstencio.\nDe la mateixa manera, com mes "xula" es posa ERC mes espanyols, tant a Catalunya com a fora, es passen del PSOE, que es soci de ERC, al PP, que es qui ataca ERC des d'una posicio mes brutalment clara.\nLo dicho, ERC i el PP no son el mateix, no son comparables, pero es realimenten mutuament.\n12 de desembre de 2005 a les 10:21:00 CET\nM'agrada això del Bé (ERC) i del Mal (PP).\n12 de desembre de 2005 a les 12:54:00 CET\n1) en mig d'aquesta missió històrica que està emprenent ERC de salvar-nos del dimonis infectes i de nosaltres mateixos, em podries seleccionar, si us plau, les quatre accions de govern més importants de cada conselleria que governa ERC fins ara, incoent-hi la frenètica labor del Conseller Primer, és clar. Només te'n demano quatre (una cada sis mesos) entre les segur moltes, moltíssimes que hi ha. Lleis aprovades o actuacions fetes o fent-se, és clar, no estudis o informes. Feina de veritat. Els informes els deixem per Unió ;-)\nLa segona questió és el perquè de formar el tripartit. Se'ns ha dit que va ser perque el PSC a l'oposició mai aprovaria un estatut ambiciós. En canvi, si ho faria al govern. Els altres, CiU, en canvi, han acceptat fer un estatut (demanat per ERC que els van fer fora del govern) des de l'oposició. És a dir, ERC ha pactat amb el partidistes que posen el partit abans que el país (PSC) i abomina d'uns altres (CiU)que han acceptat un estatut des del'oposició!! Ha estat CiU més patriòtica que el PSC o no?\nI darrera questió. Si per avançar nacionalment, CiU és necessària, perquè la gent d'ERC la menysprea i l'anatemitza tant i tant. NO vol dir això que ERC posa l'eix esquerra-dreta davant de l'eix espanya-catalunya? I perque ERC practica ara un còpia (dolenta) de la pitjor política de CiU amb peix al cove (tot i que aconseguí coses com els Mossos o ports) incloent-hi corredisses. Ara està bé i abans malament?\nGràcies per avançat per les teves respostes.\nAh, darrer comentari. A mi el PP no m'agrada gens però gens. Ara bé, això de dir que ERC és el Bé i el PP el mal és d'un maniqueisme esfereidor (gairebé tant com el d' aquells que diuen exactament el contrari). En aquest sentit, quin objectiu tenia l'acció a la COPE: debilitat el PSOE i enfortir el PP? Enfortir el Mal? ERC enforteix el Mal? Perquè és això el que aconsegueix. I enfortir l'adversari pitjor que tenim els catalans (i que estic d'acord que és el PP) no crec que sigui el millor pel país. Potser si pel partit, per ERC, perque polaritza, però no pel país.\n15 de desembre de 2005 a les 0:00:00 CET\nQuan més feixisme hi ha, més alerta i mobilitzats han d'estar els antifeixistes. La resta, filosofia.\n15 de desembre de 2005 a les 9:38:00 CET\nESTATUT versus CONSTITUCIÓ Algunes vegades passa,...\nQUI ATACA QUI? Els aprenents de Goebels de la COPE...\nEL BARÇA, UN CLUB MÉS Tot i que sóc culer des de ...\nQUE DEMANI DISCULPES! La foto del cap de l'Esglési...\nMALCARAT JULIANA Ja fa temps que l’Enric Juliana,...\nINDIGNANT, PASQUIS Se m'oblidava un comentari urg...\nESLOVÈNIA 302, ECSPANYA, 185... O PER A QUÈ SERVEI...\nL'HOMOFÒBIA ASSASSINA Encara no fa un mes, dos j...\nLA TORNA A CLAVAR Si fa quinze dies ja em feia r...\nMÉS LLENYA És evident que s'imposa un altre munt...


La Pèrgola tancarà aquest divendres com a punt de vacunació de reforç | Castelló Extra\nLa Pèrgola tancarà aquest divendres com a punt de vacunació de reforç\nPel recinte han passat més de 17.000 persones des de la seua obertura el passat 22 de desembre\nEl punt de vacunació instal·lat en la Pèrgola des del passat 22 de desembre per a reforçar el procés d’immunització en el Departament de Salut de Castelló tancarà aquest pròxim divendres després de 33 jornades. Aquest punt es va activar després de la cessió i condicionament previ per part de l’Ajuntament per a agilitar el procés de vacunació tant per a la tercera dosi com per a persones que no s’hagueren vacunat fins hui establint per a això jornades de vacunació si cita prèvia. Així, el recinte ha acollit ja un total de 30 sessions i s’han inoculat 17.240 dosis des de la seua obertura. A això se sumaran tres noves jornades de vacunació aquesta setmana.\nAquest ha sigut un dels punts abordats en la reunió del Centre de Coordinació Operatiu Municipal (Cecopal) celebrada aquest dimarts en l’edifici del Menador. Així, la Pèrgola acollirà encara tres jornades més amb i sense cita prèvia per a aquest dimecres, dijous i divendres, després de les quals serà clausurat com a punt de vacunació.\nLa reunió del Cecopal celebrada aquest dimarts ha abordat l’evolució epidemiològica a la ciutat. Segons les últimes dades fetes públics per la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública, la incidència acumulada se situa en 2.251 casos a Castelló. El regidor de Seguretat Pública i Emergències, David Donate, ha explicat que en el Cecopal s’ha adonat del descens registrat en el ritme de contagis.\nTambé s’ha donat trasllat de les normes i recomanacions per a la realització dels actes de la Magdalena anunciades el dilluns per la Generalitat i que estableixen, entre altres coses, que l’ús de la màscara serà obligatori per a les persones que participen i assistisquen a la Romeria, excepte per a les menors de sis anys. Així mateix serà obligatori l’ús de la màscara per a les persones que assistisquen com a públic en altres actes com el Pregó, l’Ofrena, ‘mascletades’ i en aquells altres actes en els quals es donen aglomeracions.\nD’altra banda, des de la Policia Local de Castelló s’han realitzat 37 denúncies aquest mes de febrer per incomplir mesures ‘anticovid’. Entre elles, 23 per beure alcohol en via pública i sis per no portar màscara quan el seu ús és obligatori.


Heinrich Friedrich Ludwig Rellstab - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\npoeta, periodista i crític musical alemany\nHeinrich Friedrich Ludwig Rellstab (Berlín, 13 d'abril de 1799 - 27 de novembre de 1860) fou un poeta, periodista i crític musical alemany. Era fill del músic Johann Carl Friedrich Rellstab (1759-1813) i germà de la malaurada soprano Caroline (1794-1813).\n13 abril 1799\n27 novembre 1860 (61 anys)\nPoeta, Escriptor, Pianista, Crític musical, Periodista, Traductor\nBernhard Klein i Ludwig Berger\nTingué una sòlida formació musical; malgrat això, emprengué la carrera militar en l'arma d'artilleria; durant algun temps fou professor de matemàtiques i història en l'Acadèmia Militar. En abandonar l'exèrcit tornà a estudiar música amb Bernhard Klein i Ludwig Berger, residint en diverses ciutats alemanyes i col·laborant en algunes revistes musicals com Berliner Musikalische Zeitung, Neue Berliner Musikzeiutung i Cäcilia de Magúncia. El 1826 conegué les penalitats de la presó pels seus escrits contra la cèlebre cantant Henriette Sontag i Gaspare Spontini. Després fundà la revista Iris im Gebiete der Tonkunst que dirigí durant dotze anys. Fou una figura important en el món cultural alemany del romanticisme, conegut pels seus llibrets per a Mendelssohn i Meyerbeer entre d'altres, i pels seus poemes. També deixà nombroses i notables traduccions a l'alemany de llibrets per a òperes de Meyerbeer i Halévy, així com un gran nombre d'articles i notes sobre temes musicals, entre les que cal citar el dedicat al conegut cas Spontini a Berlín.\nSet dels seus poemes foren musicats per Franz Schubert dins la col·lecció de lieder El cant del cigne (Schwanengesang). També inspirà lieder a Franz Liszt. Rellstab és especialment conegut pel fet d'haver donat el renom de Clar de lluna a la cèlebre Sonata per a piano núm. 14 de Beethoven.\nEdita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. III, pàg. 1186. (ISBN 84-7291-227-2)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Heinrich Friedrich Ludwig Rellstab\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Heinrich_Friedrich_Ludwig_Rellstab&oldid=27730445»\nDarrera modificació: 7 jul 2021 a les 03:25\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 jul 2021 a les 03:25.


La Generalitat abre el plazo de inscripción para el programa de verano ‘A la Mar 2017’ – Noticies en Valencià de València Castelló i Alacant\n29 marzo, 2017 vlcseo 217 Views 0 Comments\nLa Generalitat obri el termini d’inscripció per al programa d’estiu ‘A la Mar 2017’29/03/2017 La Generalitat obri el termini d’inscripció per al programa d’estiu\nL’Institut Valencià de la Joventut (IVAJ) i la Direcció general d’Esport han obert aquest dimecres el termini d’inscripció per al Programa Lliure d’Estiu, dins de la campanya d’activitats nàutiques de la Generalitat ‘A la Mar 2017’. Les inscripcions es realitzen exclusivament online, en la web de Escoles de la Mar: consultar ací\nEl Programa Lliure d’Estiu està dirigit a l’aprenentatge i difusió dels esports nàutics i el coneixement, conservació i respecte del mitjà marí, amb especial atenció als joves i les joves.\nEl programa es realitzarà des del 18 de juny fins al 8 de setembre, en instal·lacions i equipaments de la pròpia Generalitat a Benicàssim i Borriana, amb la col·laboració del club nàutic de La Vila Joiosa.\nEs tracta d’un programa de familiarització i/o millora de les activitats nàutiques en el període estival des d’un punt de vista recreatiu i formatiu, facilitant l’aprenentatge i la pràctica dels esports nàutics.\nUn dia en el mar, caps de setmana i setmana d’estiu\nEls cursos oferits, que es poden consultar en la pàgina web de l’IVAJ consultar ací i de les Escoles de la Mar, inclouen estades en la Escola de la Mar de Benicàssim en règim d’externat o d’internat en l’alberg Argentina de l’IVAJ, així com en la Escola de Borriana i en la Escola de la Mar de La Vila Joiosa.\nEntre les modalitats que es poden practicar s’inclouen vés-la lleugera, tant d’iniciació com de perfeccionament, vés-la creuer iniciació, windsurf, piragüisme, rem i paddle surf, amb estada de cinc dies de dilluns a divendres, des del 18 de juny a l’1 de setembre en la Escola de la Mar de Benicàssim i del 18 de juny al 8 de setembre en la Escola de la Mar de Borriana. En la Escola de la Mar de La Vila Joiosa, els cursos comencen el 26 de juny i es perllonguen fins a l’1 de setembre.\nEl Programa Lliure d’Estiu, a més de les ‘Setmanes d’Estiu’, també ofereix unes altres les modalitats ‘Un dia en el mar’ i ‘Caps de setmana d’estiu’, tant a Benicàssim com a Borriana.\nS’aplica una tarifa especial per a membres de família nombrosa, membres de família educadora, titulars de Carnet Jove i grups d’entitats com els ajuntaments de Benicàssim, Borriana i La Vila Joiosa, les federacions esportives autonòmiques de la Comunitat Valenciana i els clubs nàutics de Borriana i La Vila Joiosa, entre uns altres amb els quals la Generalitat haja subscrit acords en matèria de promoció esportiva.\nTots els programes es poden consultar també en la pàgina web de l’IVAJ, en la següent adreça: consultar ací\n← Cinquena edició del Infinitri Half Triathlón de Peníscola\nEusebio Monzó: “Proposem una rebaixa i una bonificació del 95% del imuesto de plusvalias per a casos d’herències” →\nLa Diputació convertirà aquest diumenge la cinquena edició del Infinitri Half Triathlón de Peníscola en el millor argument per a


25 febrer 2021 17:00\nJaume Lladó | 04 desembre 2000\nUna de les primeres mesures que sol prendre el primer govern democràtic que surt elegit a qualsevol país després de sortir d'un règim dictatorial sol ser indultar els presos polítics. Així es va fer a Espanya després de la mort de Franco i així s'ha fet gairebé pertot. Es pot considerar aquesta una mesura de restabliment de la justícia per a uns presos que varen ser jutjats, o ni això, sense prou garanties o sota una legislació que penalitzava l'exercici dels drets més elementals de les persones. Aquesta excarceració massiva, anomenada amnistia, s'ha d'entendre, per tant com l'única opció possible per rectificar unes accions que al seu moment varen ser, possiblement legals, però no justes.\nUna altra situació que pot ser susceptible d'aplicació de l'indult és aquella de qualcú que ha estat condemnat per una llei democràtica, però que pena unes conductes o fets que la societat ja no veu com a delictives, malgrat que la legislació, que sempre va un poc endarrerida, encara no s'hagi adaptat al sentir majoritari. Aquest podria ser, per exemple, el cas de la insubmissió o de l'eutanàsia.\nUn tercer grup de condemnats que es podrien beneficiar d'aquesta mesura serien aquells que han canviat radicalment des que varen cometre el delicte i es trobin ja totalment rehabilitats en el moment que els toqui entrar a la presó. Hi ha hagut individus que han hagut d'esperar molt a ser jutjats i, quan ho han estat, pel seu propi compte, o amb l'ajuda de terceres persones ja han refet la seva vida i es troben totalment inserits dins la societat. És clar que aquest cas podria ser directament contemplat per la llei, i no haver de recórrer a l'indult per solucionar la situació d'aquestes persones.\nEl que no em cap dins el cap és que es pugui indultar gent que no se trobi en cap dels supòsits anteriors. Si qualcú ha estat condemnat per un tribunal independent que li ha garantit totes les possibilitats de defensa, sota unes lleis justes i democràtiques consensuades al si de la societat dins la qual viu i, a més a més, no demostra penediment ni rehabilitació i, en algun cas, ni tan sols reconeix les seves faltes, crec que no hi ha lloc per a l'indult.\nEls estats de dret se fonamenten, entre d'altres, en la separació dels tres poders i molt especialment, del judicial respecte dels altres dos. L'indult és una ingerència de l'executiu en el judicial, per la qual cosa s'ha d'aplicar amb molt de compte i, sobretot, amb el consens entre ambdós poders.\nQuan el motiu fonamental de l'indult no és cap dels exposats, sinó que és que som al darrer any del mil·lenni, o que la Santa Seu demana clemència perquè ha decretat un jubileu o que està a punt de complir-se el vint-i-dosè aniversari de la Constitució, estam, precisament, incomplint l'esperit d'aquesta quan diu que tots els ciutadans són iguals davant la llei. Quina igualtat hi ha hagut entre un delinqüent que ha estat indultat per aquests motius i un altre que cometrà el mateix delicte dia u de gener del dos mil u o un que el va cometre fa quinze anys i ja ha complit tota la condemma? No es pot, des del meu punt de vista, banalitzar la figura de l'indult i emprar-lo d'una forma tan poc objectiva com la que hem pogut veure aquests dies.


Nou marcador per detectar el VIH - UABDivulga Barcelona Recerca i Innovació\nNou marcador per detectar el VIH\nInvestigadors de l'Institut de Biotecnologia i de Biomedicina de la UAB han aconseguit desenvolupar una nova proteïna, denominada NF795gpC, que actua com un sensor quan entra en contacte amb el sèrum d'un pacient infectat pel VIH (Virus d'Immunodeficiència Humana) i permet detectar-lo fàcilment.\nEn els últims anys, el virus de la immunodeficiència humana (VIH) ha arribat a infectar al voltant de 40 milions de persones en tot el món, provocant quasi 5 milions de morts anuals. Això ha despertat un gran interès científic al voltant d'aquesta malaltia, aprofundint essencialment en l'estudi de la resposta immunitària desenvolupada per l'individu.\nFins ara, s'han utilitzat els valors de cèl·lules CD4+ i càrrega viral (CV) com marcadors principals de la progressió de la SIDA (Síndrome d'ImmunoDeficiència Adquirida), però cada cop més s'estan intentant trobar altres marcadors útils. El coneixement de tots els factors involucrats en la resposta permetrà en un futur, tant el desenvolupament de vacunes eficaces com un millor control i tractament dels pacients.\nEl VIH és un virus que consta d'una envolta lipídica en la qual queden exposades les glicoproteïnes més immunogèniques i neutralitzables pels anticossos, anomenades gp41 i gp120. Aquestes són útils a l'hora de desenvolupar nous reactius per a l'estudi i diagnòstic de la malaltia. En el present treball, s'han seleccionat fragments immunogènics de la proteïna gp41 i s'han introduït en zones exposades i tolerants a insercions de l'enzim b-galactosidasa d'Escherichia coli, generant-se la proteïna anomenada NF795gpC.\nAl posar en contacte la proteïna quimèrica NF795gpC amb anticossos anti-pèptid gp41, obtenim un increment notable de l'activitat basal de l'enzim. Això s'observa com un canvi colorimètric en l'assaig enzimàtic, degut a la capacitat de la b-galactosidasa de hidrolitzar substrats que donen productes de color. Així doncs, quan posem en contacte el biosensor NF795gpC amb un sèrum d'un pacient infectat per VIH, detectem fàcilment que aquest ha estat infectat. Els resultats de l'assaig s'expressen com un factor de reactivació de la proteïna, que correspon al percentatge de la quantitat de producte de color produït en l'assaig enzimàtic en presència d'anticòs respecte al generat en absència d'anticòs.\nS'ha estudiat el comportament del sensor enfront a sèrums de pacients i s'ha correlacionat la senyal d'activació amb els tipus d'anticossos presents en les mostres que reconeixen els pèptids vírics del biosensor i també amb algun dels paràmetres clínics més utilitzats en el diagnòstic de la malaltia, com ara la CV i la quantitat de cèl·lules CD4+ i CD8+.\nAl realitzar l'estudi estadístic de les correlacions lineals entre la senyal del sensor i cadascun dels paràmetres clínics estudiats, veiem que el màxim responsable de l'activació del sensor és l'anticòs IgG4. Això, a més de ser una nova eina per l'anàlisi de la SIDA, podria donar més informació sobre aquest tipus d'anticòs, ja que fins ara no es coneix massa bé el seu paper en el decurs de la infecció per VIH.\nRosa Ferraz Colomina\nArticle: "High-throughput, functional screening of the anti-HIV-1 humoral response by an enzymatic nanosensor". Ferraz RM, Aris A, Martinez M, Villaverde A. /Mol Immunol/ 2006, May;43(13):2119-23.


Meritxell Margarit: La visita de l'Anna Manso\nAvui tinc el plaer de presentar-vos la visita que l'Anna Manso va fer tot just fa tres anys (ja!) al Club de Lectura Infantil de l'Altell. Amb els nois i les noies de cinquè i sisè de Primària havíem llegit 'L'Àlex i en Gandhi a Moçambic'.\nCoberta de 'L'Alex i en Gandhi a Moçambic'. Barcelona: Intermón Oxfam, 2009.\nL'Anna Manso va ser la primera autora que va acompanyar-nos en una sessió del nostre Club i puc dir que en guardem un record meravellós!\nAixí la presentàvem a ella i la seva obra abans que ens vingués a veure a Banyoles aquell 2 de febrer de 2015 (recordo que va ser una Candelera plujosa, però no sé si després va continuar fent fred o no...):\n"L’Anna Manso (Barcelona, 1969) és una dona polifacètica: fa activitats d’animació lectora, escriu guions per a la tele i el cinema, obres de teatre, llibres per a nens i joves, articles en blogs i a la premsa... La seva columna al suplement Criatures del diari Ara, ‘La pitjor mare del món’, ha donat peu al llibre per a adults La pitjor mare del món, el manual (Columna edicions, 2013), on explica fets quotidians i situacions que, sovint, els pares i mares d’avui hem d’afrontar (i vosaltres, els fills, de retruc, també. És clar!). I ella proposa fer-ho amb alegria.\nPerò no patiu, que no només pensem en els pares. En el llarg llistat de llibres de l’Anna Manso per a mainada, hi trobem de tot: textos plens d’humor, en els quals l’autora es converteix en còmplice dels joves que comencen a descobrir el món (la seva novel·la Canelons freds va obtenir el premi Gran Angular l’any 2008), relats d’aventures amb molt de suc i de caràcter internacional com els llibres de l’Àlex i en Gandhi, i històries amb valors i reflexions profundes com L’últim violí o Leandre, el nen horrible.\nPer conèixer-la una mica millor us proposem que us endinseu en el seu blog. I, per descomptat, que llegiu amb molta cura el llibre d’aquesta autora que proposem per a la propera sessió:\nL’Àlex i en Gandhi a Moçambic (10-12 anys)\nL’últim violí (8-10 anys)\nI us diem que pareu molta i molta atenció a les vostres lectures perquè, tal com us vam anunciar, el dia 2 de febrer comptarem amb la presència de l’Anna Manso a L’Altell. Així que esperem que vingueu carregats de bones preguntes. I, si volen, els vostres pares poden fer el mateix. Després d’atendre els crítics del Club Infantil i Juvenil de L’Altell, l’Anna Manso, que com dèiem és una dona polifacètica, presentarà el seu llibre La pitjor mare del món, el manual als adults."\nLes tres mosqueteres d'aquella tarda del 2 de febrer de 2015: l'Anna Manso (al centre), la Irene Tortós-Sala (dreta), ànima de L'Altell i, en aquell moment, conductora del Club de 8-10 anys, i una servidora (esquerra), llavors conductora del grup de cinquè i sisè. Fotografia: L'Altell.\nI les conclusions del nostre club van ser aquestes:\n"Comptar amb la presència de l’autora és, sens dubte, un regal per als membres del Club i, sobretot, quan es tracta d’algú com l’Anna Manso, oberta, simpàtica i disposada respondre a totes les preguntes que fan els nois i les noies aportant-los un munt de detalls. Els nens i les nenes del grup disparen: Quan ha trigat a escriure el llibre? Per què ha triat els països de la col·lecció de l’Àlex i en Gandhi? Ha estat a tots països de la col·lecció? I com s’ha documentat per descriure’ls? Hi ha fets de la seva vida en la història de l’Àlex? Per què el protagonista és un nen ric? Per què fa algunes de les coses que fa?\nÉs un llibre que, en general, agrada molt. Molts decideixin atorgar-li el Segell Dahl.\nA més de preguntes concretes sobre el contingut del llibre, els nens i nenes del Club també li fan preguntes a l’Anna Manso sobre el seu ofici com a escriptora. Ella els ensenya la seva caixa d’eines d’escriptora i alguns dels elements imprescindibles que hi té a dins: ulleres per veure el món d’una altra manera, una canya de pescar per pescar idees, un retolador vermell per corregir el que anem escrivint (parla de la necessitat de revisar i reescriure, una cosa que els nois i noies potser no tenien gaire present!). També ens fa una recomanació com a animadora a la lectura (la qual cosa l’Anna Manso també practica!): intentar veure què trobem de la nostra experiència, la nostra vida, en les lectures que llegim, com ens hi veiem reflectits...\nPer descomptat, tots els nois i les noies demanen a l’Anna Manso que els dediqui el seu llibre."\nSessió del Club Infantil de L'Altell (cinquè i sisè) el 2 de febrer de 2015 amb l'Anna Manso. Fotografia: L'Altell.\nEtiquetes de comentaris: Anna Manso, Club de Lectura, Literatura infantil i juvenil, Llibres recomanats


Amb l’objectiu de contribuir a què els infants de la ciutat puguin seguir en línia els continguts del curs escolar, l’Ajuntament adquirirà unes 370 tablets amb connexió, per tal que es distribueixin entre l’alumnat que ho precisi. L’Ajuntament destinarà a l’entorn de 70.000 euros a aquests dispositius, que complementaran el pla que dins aquest àmbit ha posat en marxa la Generalitat de Catalunya i que en una primera fase farà arribar a Sabadell a l’entorn d’un miler d’aparells. Les tablets de l’Ajuntament es destinaran a infants d’entre tercer i cinquè de primària. A hores d’ara s’està acabant de tancar la xifra exacta d’unitats, atès que s’estan incorporant les darreres demandes de necessitats que els centres educatius estan enviant a l’administració autonòmica.\nLes unitats que la Generalitat facilitarà a l’alumnat de Sabadell es distribuiran prioritzant infants i adolescents de centres de màxima complexitat com també aquells estudiants de la ciutat en situació de dificultat que cursa estudis de sisè de primària, quart d’ESO, batxillerat i cicles formatius, en tractar-se de cursos on es canvia d’etapa educativa. Tot i que també, es cobrirà la necessitat d’altres cursos intermitjos.\nEn aquest sentit, les unitats que adquireixi l’Ajuntament cobriran preferentment la franja de tercer a cinquè de primària, sumant-se així al pla de la Generalitat i a les unitats que, en alguns casos, també aporten els centres educatius.\nUn cop els propers dies l’Ajuntament tingui les tablets, les farà arribar a la Generalitat, que és qui com a administració competent disposa de les dades de l’alumnat, perquè les inclogui en la distribució de dispositius que s’està realitzant a la ciutat.\nEls dispositius facilitats als estudiants es consideren un préstec durant el període de confinament i s’hauran de retornar als respectius centres educatius quan es puguin reprendre les classes.\nRecordar també que donant resposta a una demanda de l’Ajuntament, la Generalitat autoritzarà al personal adient dels centres educatius que ho demanin perquè puguin accedir a les escoles i agafar material escolar amb l’objectiu de facilitar-lo a aquells alumnes que no en tinguin ni tampoc possibilitats d’adquirir-lo.\nEl procés per a l’adquisició de tablets amb connexió és una de les principals novetats en relació a la gestió de la situació provocada pel coronavirus a la ciutat. En un altre àmbit, destacar que des de diumenge, 15 de març, i fins ahir diumenge, la Policia Municipal ha interposat 1.420 denuncies per no respectar les restriccions de l’Estat d’Alarma. Des de l’Ajuntament es recorda la necessitat que tothom respecti les mesures decretades i fa una crida perquè la ciutadania resti a casa seva.\nTags: coronavirus, Covid-19, Curs 2019-2020, curs escolar


03 | Octubre | 2009 | Les Barraques Digitals\nLes greus deficiències dels polígons del baix Vallès\nPosted on Octubre 3, 2009 by lesbarraquesdigitals\nEls 26 polígons industrials de l’àmbit de Mollet del Vallès, localitzats en vuit poblacions situades al sud del Vallès Oriental, tenen greus deficiències en mobilitat, senyalització, neteja, recollida de residus i manteniment, això dificulta la implantació de noves empreses i compromet el desenvolupament de les quals ja estan establertes.\nL’informe elaborat per la Cambra del comerç de Barcelona té unes conclusions molt pessimistes davant l’elevat nombre de zones industrials, la valoració global de les quals és negativa.\nEls polígons de Mollet, Martorelles, La Llagosta, Montmeló, Montornès, Parets i Sant Fost de Campsentelles són de fàcil accés, però mantenen greus manques en transport públic.\nUn fet que propicia que el 87% dels 70.429 desplaçaments diaris es realitzin en vehicles privats. El 60% dels desplaçaments en les àrees industrials del baix Vallès, que l’informe ha examinat en dies laborables, es localitza entre les 5.00 i les 9.00 hores. Un horari laboral que posa de manifest les manques en els enllaços de les vies de gran capacitat amb les carreteres locals i els accessos als municipis. Així es justifiquen les congestions en la xarxa viària vallesana, com per exemple en la BV-5001, la B-500 i en els enllaços de la AP-7 amb la C-17.\nMarta Siruela i Alejandro Martos.\nEl president Montilla visita Montornès\nEl president de la Generalitat, José Montilla, va visitar aquest divendres Montornès Nord per conèixer els projectes de futur que s’executaran amb els ajuts de la sisena convocatòria de la Llei de millora de barris.\nD’acord amb el previst, José Montilla ha estat rebut, a la plaça de l’església, per l’alcalde, Daniel Cortés, per regidors dels diversos grups municipals, per representants d’entitats i associacions i per industrials de la zona.\nLa visita del president català ha tingut com a objectiu conèixer el barri de Montornès per la seva millora.\nA la plaça de l’església, l’alcalde ha destacat al president Montilla algunes de les actuacions incloses al projecte d’intervenció integral a Montornès Nord.\nDesprés de visitar el mercat i passejar per la plaça del Poble, espais públics incorporats al projecte de millora del barri, el cap del govern català s’ha adreçat als ciutadans al Casal per a la gent gran.\nJosé Montilla ha destacat la importància econòmica dels ajuts de la Llei de barris.\nEl Projecte d’intervenció integral a Montornès Nord preveu 38 actuacions i té un pressupost de 9,99 milions d’euros. Les actuacions, que es desenvoluparan durant els propers 4 anys, han obtingut una subvenció de 4,99 milions d’euros de la Generalitat a la sisena convocatòria dels ajuts de la Llei de millora de barris.\nNatalia Herrera i Carolina Aranda\nA continuació us deixem algunes preguntes que hem fet a alguns professors de l’IES Marta Mata.\n1. Quina assignatura fas?\nMercè Mouriz-> Castellà\nJose Luis Fierro -> Informàtica i Socials\nDavid Iglesias-> Anglès\n2. D’on véns?\nMercè Mouriz-> IES Gorgs.\nJose Luis Fierro -> D’una escola concertada.\nDavid Iglesias-> Esplugues.\nIrene Paez-> Empresa privada.\n3. Quan fa que treballes de professor/ conserge?\nMercè Mouriz-> 5 anys.\nJose Luis Fierro -> 14 anys.\nDavid Iglesias-> 5 anys.\nIrene Paez -> 3 mesos.\n4. Què et semblen el alumnes?\nMercè Mouriz-> En general bé.\nJose Luis Fierro -> Molt espontanis, massa espontanis!\nDavid Iglesias-> Bé però hi ha de tot.\nIrene Paez -> De moment bé.\n5. Heu estat ben rebuts?\nMercè Mouriz-> Sí\nJose Luis Fierro -> Sí, molt bé\nDavid Iglesias-> Molt ben rebut.\nIrene Paez ->Sí\n6. Us agraden el barracons o preferiu els edificis?\nMercè Mouriz-> Un edifici perquè hi ha més espai.\nJose Luis Fierro -> En un edifici però els barracons es trobaran a faltar.\nDavid Iglesias-> En un edifici però el barracons no estan malament.\nIrene Paez -> Edifici.\nAixò és el que pensen el nous professors de l’IES Marta Mata.\nLaia Peña i Sergio Carrillo\nLa pel·lícula destacada és El Orfanato\nLaura, una dona que torna amb la seva família a l’orfenat on hi va passar part de la seva infància. Ella vol obrir una residència per a nens discapacitats. El seu fill Simon es deixa portar per uns estranys jocs, això genera inquietud a la seva mare. Una sèrie d’esdeveniments fan que la Laura hagi de tornar els records del seu passat quan vivia a l’orfenat .\nEl llibre destacat El Dueño de las Sombras\nAl cap d’uns anys de la desaparició de Natàlia Albás es troba sana i salva, alguna cosa semblant passa amb la seva germana gran Rebeca encara que no troben el seu cos.\nNatàlia i el xicot de Rebeca, Bernal, decideixen investigar el que va passar, sense saber que estaven sent observats per un personatge misteriós que es feia dir a ell mateix El Dueño de las Sombras.\nLa cançó destacada és el remix de Baker Street\nCantada per Michel Mind, que ha sortit aquest any.\nLaura Iglesias i Núria Llorenç\nEls karts són un vehicle terrestre monoplaça sense sostre o cockpit, sense suspensions i amb o sense elements de carrosseria, amb quatre rodes no alineades que estan en contacte amb el terra, les dues davanteres exercint el control de direcció i les dues darreres connectades por un eix d’una peça que transmet la potència d’un motor monocilíndric.\nEl kàrting és la disciplina esportiva de l’automobilisme que es practica amb un kart sobre circuits d’entre 600 a 1.700 metres de longitud, i amb una amplada d’entre 8 i 15 metres.\nAl nostre institut hi ha un noi de segon que es diu Alex i practica aquest esport, i li farem una entrevista:\nQuants anys tens? 13\nDes de quan practiques aquest esport? Des dels 4 anys i mig\nQuantes hores li dediques a la setmana? Alguns divendres\nHas de seguir una dieta per fer aquest esport? No\nT’agradaria ser professional en aquest esport? Sí\nQuantes categories hi ha? 5 o 6 depèn els campionats\nA quina categoria estàs? Merlin, com Mclaren Mercedes a F1\nQuants premis has guanyat? 57\nSoraya Álvarez i Fran Garcia\nA Montornès Nord hi ha un camp de futbol ( es pot practicar futbol 7 i 11). També hi ha un camp de petanca.\nA Montornès Centre hi ha un camp de futbol ( es pot practicar futbol 7 i 11).Al camp de futbol hi ha una pista d’atletisme que es pot practicar salt de pertiga,força,velocitat etc. També hi ha un camp de petanca. Hi ha un skatepark. En el pavelló es pot practicar futbol sala, basquet, natació, pàdel, karate, i també hi ha un gimnàs. Al costat del pavelló hi ha unes pistes de tennis i de tennis taula.\nLa primera foto és de Montornès Nord i la segona de Montornès Centre.\nAdrià Rodríguez i Daniel Ruiz\nCom es diu en Argentí…dona de pits grans?\n-Pare, aquells senyors d’allà perquè corren?\n-Perquè al primer li donaran un premi\n-Ah… Val… I els altres perquè corren?\n·Em passo la vida teixint ·Corre molt i no el veu gens\ni amb la tela que teixeixo i el molesta quan el tens.\ncaço mosques i mosquits. (derf lE)\n·És mascle i porta faldilles, ·No camina mai per terra\nté puny i no té mans, i no vola pel cel.\ntoca a terra i no té peus, Tampoc no sap nedar.\nestà format de costelles, Però corre, baixa i puja\ni el tenen tancat quan fa sol. i mai no s’ha d’ofegar.\n(seügiarap lE) (aynara’L)\nIvan Gómez i Omar González\nAvui, 2 d’octubre, volem felicitar a una noia de 4rt, Elisabeth Valera, fa 15 anys, i per això li volem dedicar una cançó, la de no way ot – inutil. (si cliqueu al nom de la cançó, podreu escoltar-la).\nCristina Gallardo i Inés Ferrón\n“Sempre que ensenyis, ensenya a la vegada a dubtar d’allò que ensenyes”\nInés Ferrón i Cristina Gallardo.\nLa píldora del dia després sense recepta\nÉs un anticonceptiu d’urgència que s’utilitza per disminuir el risc d’embaràs després d’haver tingut una relació sexual amb penetració sense protecció.\nLa píldora és un medicament hormonal que impedeix o endarrereix l’ovulació i en la majoria dels casos evita l’embaràs, però mai l’interromp.\nPoden aparèixer nàusees, mal de cap i desestructuracions menstruals.\nEns va semblar interessant preguntar a les farmàcies si ja havia arribat la píldora i la seva opinió personal; així que vàrem decidir anar el dilluns a fer unes preguntes a quatre farmàcies de Montornès. Aquí teniu les seves respostes.\n– T’han arribat ja les píldores? Quantes ?\n*Farmàcia 1: Sí, tres capses.\n*Farmàcia 2: No, han d’arribar entre una i tres capses.\n*Farmàcia 3: Sí, una capsa (sempre n’hem tingut)\n*Farmàcia 4: No, encara no sabem quantes ens n’arribaran.\n– Què penses de la nova llei que ha sortit sobre que puguin obtenir la píldora sense recepta mèdica?\n*Farmàcia1: Penso que està malament, perquè trobo que les noies més joves prendran aquest mètode com un anticonceptiu més, i només és un mètode d’urgència.\n*Farmàcia 2: Malament, perquè hi hauria d’haver un control i perquè no és un mètode anticonceptiu.\n*Farmàcia 3: Em sembla malament, perquè crec que es requereix un control mèdic i perquè té molts efectes secundaris, com per exemple: hemorràgies, canvis hormonals, etc.\n*Farmàcia 4: Preferiria que fos amb recepta mèdica, perquè pogués estar una mica més controlat.\nNota: La píldora mètode d’urgencia. (Fulletó del Ministeri de Salut).\nMíriam Aguilar i Camila Urquieta\nLa Unió Europea subvenciona la muntanya de les Tres Creus\nEls fons europeus FEDER destinaran prop de 250.000 euros al projecte de creació d’un parc natural i arqueològic a la muntanya de les Tres Creus que serveixi per a la posada en valor del seu patrimoni natural de forma paral·lela al procés de recuperació del jaciment de can Tacó – turó d’en Roina.\nL’actuació, compartida amb l’Ajuntament de Montmeló, preveu la restauració paisatgística dels turons, l’arranjament de les principals vies d’accés al jaciment i al futur parc, i la construcció d’un punt d’informació per als visitants. El cost inicial de la proposta és de 496.738 euros.\nEls turons de les Tres Creus són un observatori privilegiat de la Via Augusta al seu pas pel Vallès Oriental i el Barcelonès. Per aquesta raó, al segle II aC, en ple procés de romanització de la península, es va situar al cim d’un dels turons un assentament romà destinat a controlar el territori. Des de la vessant natural, la muntanya de les Tres Creus té gran interès com a illa biogeogràfica situada entre ecosistemes fluvials.\nComplementa aquesta intervenció als turons de les Tres Creus, la construcció d’un centre d’interpretació de la natura i del paisatge a Montornès Nord. En aquest cas, el projecte de creació del futur equipament s’executarà amb els recursos que el municipi ha obtingut de la sisena convocatòria dels ajuts de la Llei de millora de barris.\nEl darrer projecte de l’Ajuntament de Montornès que va rebre recursos del programa FEDER va ser el de remodelació del col·lector de l’avinguda de la Llibertat l’any 2004. La Unió Europea va destinar 140.000 euros.\nNosaltres proposem un cap de setmana a París. El transport que escollim és l’avió, per la seva rapidesa. Una vegada allà, recomanem el transport públic, ja que té una xarxa molt extensa, com el metro.\nNosaltres recomanem dos tipus d’hotels, un més econòmic i un altre més car. L’econòmic és Hotel Renoir Saint Germain al barri de Montparnasse. L’altre opció és Le Square. Després d’instal·lar-se, com suposem ja serà la tarda, recomanem anar a l’Arc de Triomf i a donar un tomb a les Champs Élysses, de compres per les tendes més modernes de la ciutat. Una vegada arribada la nit, podríeu anar a sopar a la Tour Eiffel, amb unes vistes extraordinàries de la ciutat. Per tornar al vostre hotel recomanem agafar un taxi, ja que a la nit no és molt segur anar amb metro.\nEl matí següent estaria bé, anar a visitar el museu del Louvre, i dinar a algun restaurant del voltant. I després de dinar, visitar el barri de Montmatre, a veure l’església del Sacré coeur, i comprar uns quants souvenirs, com torres Eiffels petitones, o clauers de les plaques dels carrers de París.\nCom a segona opció, també podeu anar a visitar Notre-Dame, i pujar als terrats amb unes vistes molt boniques al riu Senna.\nFinalment agafar de nou el transport públic cap a l’aeroport.\nMònica Donadeu i Sandra Pérez.\nEl centre comercial Gran Via 2 desallotjat per una fuita de gas a l’Hospitalet\nEls Bombers de la Generalitat han ordenat desallotjar el centre comercial Gran Via 2, un edifici d’habitatges, l’hotel Cabdal i una guarderia, per un fuita de gas en l’encreuament dels carrers de Alumini i Ciències, a l’Hospitalet de Llobregat i al costat del límit amb Barcelona.\nL’incident s’ha produït el dia 1 d’octubre a les 10.52h quan uns operaris han rebentat amb una excavadora una canonada de gas natural, la qual cosa ha provocat una deflagració i ferides a dues persones, a més de la fugida del gas.\nRàpidament els bombers i alguns tècnics de Gas Natural han acudit a la zona, juntament amb dues ambulàncies i quatre camions.\nTambé han estat desallotjats els 455 alumnes de l’IES Domènech i Muntaner, segons fonts del centre educatiu. El desallotjament de l’edifici s’ha efectuat amb total normalitat i sense incidències.\nDe moment els alumnes es troben a casa seva. Els professors estan esperant saber si podran reprendre les classes aquesta mateixa tarda o si se suspendran fins demà al matí.\nJa han començat els alumnes nous de 1r!\nAquestes són les preguntes que hem fet als alumnes de 1r, per saber com s’han adaptat i que pensen del nostre institut.\nEn general, els alumnes sí que els agrada.\n2.Com has començat el curs?\nLa majoria bé encara que hi ha algú que estava una mica espantat.\n3.Has tingut algun problema amb algun company gran?\nNingú ha tingut problemes.\n4.Has trobat alguna diferència de primària a secundària?\nSí, la forma de treballar i l’augment de deures.\n5.Que et semblen el professors?\nDepenent del professor els agrada o no.\n6.Et sents a gust a l’institut?\nEls alumnes han contestat que sí\n7.Penses que hi ha molts deures?\nTots han contestat que sí.\n8.Com t’han rebut al institut?\nTots han estat ben rebuts.\n9.Penses que el barracons estan ben equipats?\nPensen que hi ha el suficient però el material segueix sent escàs.\nSergio Carrillo i Laia Peña


La Clínica Baviera se suma a les crítiques i trenca el contracte que l’unia al còmic\nLa Clínica Baviera ha tret Dani Mateo de la seva imatge corporativa. FERRAN FORNÉ\nBarcelonaL’esquetx d’El intermedio en el qual el col·laborador Dani Mateo es mocava amb una bandera espanyola porta cua. La clínica oftalmològica Baviera ha decidit interrompre la relació comercial que la unia amb l’humorista. En un comunicat a la seva web, aquest centre mèdic especialitzat en operacions per treure la miopia escrivia: “Defensem la llibertat d’expressió, però sempre dins del marc legal vigent. Clínica Baviera està clarament del costat de la nostra Constitució i del marc de convivència que suposa i, per tant, advoquem pel respecte als símbols que representen aquest espai de convivència. Dit això, no podem defensar expressions com les fetes per Dani Mateo”.\nI, dit i fet, a la web de la clínica, on hi havia un muntatge amb quatre celebritats que presumptament han deixat de dur ulleres gràcies als seus serveis, ha desaparegut la fotografia de Dani Mateo. A hores d’ara només queden les del col·laborador d’ El Hormiguero Marron, el cantant Ricky Merino i la copresentadora de First dates, Lidia Torrent.\nDes que Mateo va protagonitzar el gag, ha rebut una allau de crítiques a les xarxes socials, inclús de personalitats de la política i dels mitjans de comunicació. Fins i tot el compte oficial de la Guàrdia Civil a Twitter va emetre un missatge en què es deia que no respectar la bandera no era fer humor i que coronava amb el subjectiu hashtag #MiraQueEsBonita. Altres crítics han sigut Frank Cuesta i Pedro García Aguado (presentador d’Hermano mayor i amb postulats pròxims a Ciutadans a les xarxes). La resposta de l’afectat a les xarxes ha sigut recordar que el gag no tenia la intenció d’ofendre el símbol, sinó fer reflexionar sobre la importància que es dona als símbols.\nLa cadena, en tot cas, ha retirat el vídeo de l’esquetx, tot i que manté el del programa sencer, on es pot veure aquesta intervenció. Dani Mateo va anunciar, així mateix, la seva desaparició de Twitter: “Tanco això una estona. No em fa bé... Només volia recordar-vos que mentre riem no ens peguem, i això és bo. Molt bo. A la guerra no hi ha riures”. Amb tot, l’humorista tornava a la xarxa social unes hores després per argumentar contra alguns dels seus crítics, molts dels quals li reclamaven que es moqués amb una estelada o amb una bandera republicana.


8 Febrer de 2015\nDurant el 2014, el CPNL s'ha afegit a la celebració de l'Any Vinyoli, per commemorar el centenari del naixement del poeta, i ha desenvolupat el programa Paco Candel: Catalunya, un sol poble. A la pestanya Llengua i cultura del web del CPNL s'ha publicat una pàgina dedicada a Joan Vinyoli i Paco Candel on, al llarg de l'any, s'hi han recollit les activitats dels CNL relacionades amb aquestes celebracions.\nPrimers premis Sirga: El meu suro virtual\nEl premi SIRGA es va convocar per primera vegada l'any 2014 amb l'objectiu de fer visible i reconèixer la tasca que els professionals d'aquesta institució estan duent a terme dia a dia i per crear comunitat entre els diversos professionals que el componen.\nEl meu suro virtual, del CNL Vallès Occidental 3, ha rebut el premi a les bones pràctiques que generen l'aprenentatge de la llengua catalana.\nLa Campanya "Demana-ho en català també!", del CNL de l'Alt Penedès i el Garraf, ha rebut el premi SIRGA a les bones pràctiques que fomenten l'ús de la llengua catalana. El premi es va convocar per primera vegada l'any 2014 amb l'objectiu de fer visible i reconèixer la tasca que els professionals d'aquesta institució estan duent a terme dia a dia i per crear comunitat entre els diversos professionals que hi treballen.\nJa són disponibles els materials i vídeos de les jornades del CPNL\nDurant l'any 2014 el CPNL va organitzar, dins el seu pla de formació, les III Jornades Aprendre Llengües al Segle XXI, i la II Jornada de Dinamització. Eines 2.0: estratègies per a la promoció de la llengua. Aquestes jornades han constituït espais de trobada entre els professionals del CPNL i entre aquests i altres professionals de l'administració i la universitat. Ara ja us podem presentar els dos wikis que recullen tots els materials i vídeos d'ambdues jornades.\nEl carnet de VxL ofereix un 10% de descompte en diverses propostes de teatre, música, dansa i cant, en els espectacles de l'Espai A en els ateneus d'arreu de Catalunya, en presentar el carnet que els acredita com a voluntaris o aprenents.\nLa Direcció General de Joventut, gràcies a la col·laboració que s'ha iniciat amb la Direcció General de Política Lingüística, s'ha sumat a la difusió del Voluntariat per la llengua (VxL), per tal d'animar els joves a participar en el programa. En concret, el desembre de 2014 es va publicar una notícia al portal jove.cat i també al web Oficinajove.cat, que es va difondre a la pàgina de Facebook de Joventut i al compte de Twitter @joventutcat.\nExposició “Paraules i frases”\nL'exposició "1714, et prenc la paraula. El català, ahir, avui i demà" a la Biblioteca Municipal de Roses\nSorteig del concurs LlumCat 2015\n10a edició del programa Voluntariat per la llengua a Arenys de Mar\nCicles de cinema infantil en català al territori:\nCerdanyola del Vallès (febrer-març de 2015)\nReus (gener-març de 2015)\nL'Hospitalet de Llobregat (gener-març de 2015)\nMés informació sobre el CINC: http://www.gencat.cat/llengua/cinema/cinc.html


Ara – Pàgina 4 – Salvador Cardús\nNadal, Alep i nosaltres\nNo calia que enguany arribés Nadal i que ens entendrís amb clams de pau per sentir-nos brutalment aclaparats per l’horror de la guerra a Síria. I dic aclaparats perquè si bé la mateixa idea de la guerra, en general, ja ens indigna, la seva materialització concreta, les imatges de la devastació, la desolació en els rostres dels que en fugen, l’estúpida cara de satisfacció dels que se’n senten victoriosos, es fan insuportables.\nPARTICULARMENT, la felicitació d’aquest Nadal és la ciutat d’Alep. Una ciutat que tot just abans de la seva destrucció tenia més de dos milions d’habitants -força més gran que Barcelona-, declarada Patrimoni de la Humanitat el 1986 per la seva riquesa monumental, econòmicament avançada i pròspera i amb una llarga història de rebel·lia davant dels abusos de poder. I ara, l’expressió de fins on pot arribar l’encegament per la victòria: fins a l’anorreament total d’allò que és l’objecte de desig.\nDESENES DE MILERS d’evacuats sense destinació final coneguda, centenars de milers de refugiats malvivint en una permanent provisionalitat i aquests més de 300.000 morts que ja ha fet la guerra, els únics que, sense ni tan sols merèixer la pau del cementiri, i sense voler-la, han aconseguit la seva darrera destinació. I, davant de tota aquesta ruïna, encara ahir, dilluns al matí, el Consell de Seguretat de l’ONU es reunia per pactar una declaració sobre l’evacuació d’Alep. El cinisme de la burocràcia diplomàtica és l’únic que sembla mantenir una serenitat sense fronteres.\nEN PODEM fer res del nostre aclaparament? L’etimologia de la paraula no ens dóna gaires esperances. Provinent de l’occità, aclaparar deriva d’ aclapar, en el sentit de colgar de pedres, apilotar rocs. Per tant, la paraula ens transmet un profund sentiment de derrota, d’impotència, de deixar-nos -com diu Coromines- “com colgats de pedregar o reduïts a un munt de trossos com mineral esbocinat”. I, colgats de pedres, en podem fer res de la derrota i la impotència?\nAquestes imatges de desolació ens poden ajudar a globalitzar la mirada sense perdre’n la concreció. El dolor llunyà se’ns fa proper, gairebé immediat\nPOTSER AMB un voluntarisme ingenu -aquest sí, forçat per la commoció dels sentiments nadalencs-, a mi se m’acuden tres possibles lliçons. Lliçons que ni consolen ni encara menys resolen res, però que al capdavall poden transformar la nostra pròpia consciència. En primer lloc, aquestes imatges de desolació ens poden ajudar a globalitzar la mirada sense perdre’n la concreció. El dolor llunyà se’ns fa proper, gairebé immediat. No denunciem la guerra en general, sinó aquesta guerra. I no es tracta pas de renunciar al punt de vista que ens és propi, d’altra banda un esforç que ens despersonalitzaria, sinó tot el contrari: cal que arribem a veure Alep com una ciutat gairebé veïna, fins i tot com casa nostra. I Alep és també la memòria de les nostres guerres passades, tal com els refugiats d’ara ens han recordat els nostres refugiats de llavors.\nEN SEGON LLOC, la devastació d’Alep pot convertir-se en un punt de referència a l’hora de mesurar els nostres propis problemes. Si Alep és el 10 de la barbàrie, ¿on hem de situar les nostres misèries i les nostres lamentacions quotidianes? No es tracta de buscar consol en les desgràcies alienes, sinó de trobar el sentit de la mesura que perdem quan la nostra mirada s’entotsola en la contemplació de les pròpies limitacions, en la queixa permanent o en la nostàlgia d’un benestar insolidari.\nFINALMENT, Alep ens hauria de permetre fugir de la banalització a què ens porten les denúncies genèriques del mal, les interpretacions estereotipades de la realitat o, fins i tot, la utilització del dolor aliè per enfortir les pròpies i vagues ideologies. La devastació d’Alep té responsables amb noms i cognoms, còmplices per acció i omissió i causes precises. No és una desgràcia natural o estructural: és el resultat d’una maldat culpable que cal condemnar.\nFotografia: ABDALRHMAN ISMAIL / REUTERS\n20 de desembre de 2016by Salvador Cardús\nNo hi haurà futur sense bon govern\nL’article de Xavier Antich a l’ARA de dimecres passat, “Dues-centes setanta-dues paraules”, em du a escriure aquest d’ara. (A vegades, l’ofici d’escriure articles és un diàleg entre els que tenim el privilegi d’adreçar-nos periòdicament al lector, trenant fils argumentals que, amb el debat, es reforcen.) Xavier Antich acabava el seu article amb la referència a un dels molts episodis brillants de The West Wing (quina gran sèrie per desvetllar vocacions polítiques!) en què uns alts funcionaris, avorrits de la seva pròpia rutina, de cop s’adonen de l’alta responsabilitat que els cal assumir, i saben reaccionar amb una renovada vocació de servei. I és aquesta imatge -com passa amb aquelles cireres que estirant-ne dues te’n surten dues més- la que m’ha portat a la reflexió d’ara: mentre el debat polític en públic discuteix de grans ideologies polítiques, les lamentacions dels ciutadans sense veu pública parlen de la ineficàcia de l’administració i del mal govern.\nEL CAS ÉS que als papers i a les tribunes parlem dels models de societat, del neoliberalisme i el patriarcat, de l’era de la postveritat, de la societat líquida o de les possibles -o fantasioses- alternatives al sistema. I es discuteix de si cal tenir exèrcit o no, de si l’escola pública s’ha de menjar la concertada o de si, per principis i al marge de costos i resultats, els serveis de la sanitat pública poden ser gestionats o no privadament. Però al carrer el ciutadà es queixa de la mala gestió del transport públic, de la brutícia dels carrers, de la permissivitat davant dels comportaments incívics, de les inversions mal fetes, de la corrupció a dreta i esquerra, de la lentitud de la justícia, dels impostos mal cobrats, de les cues a urgències, dels mestres mal formats o de la desídia pressupostària en cultura… En definitiva, allò que l’alarma és el mal govern. I tant és així que, més enllà de les declaracions i la propaganda a favor d’una independència que sembla que ens permetria lligar els gossos amb llonganisses, en veu baixa molts es demanen amb el cor encongit si, més enllà de les grans promeses, ens sabrem governar bé.\nA peu pla només sento a dir que es tenen molts dubtes sobre si ens sabrem governar millor, sigui quin sigui el model de societat que s’hagi de governar\nXAVIER ANTICH, al seu article, defensava el retorn a les grans virtuts -si és que mai les hem tingut-, citant el text Les petites virtuts de Natalia Ginzburg. No afirmo el contrari. Només dic que, més enllà de la retòrica de les grans paraules, s’hauria de fer una reflexió profunda sobre què significa governar bé. Perquè la meva opinió és que no hi ha més gran objectiu en política que el del bon govern. I que els governs cauen o s’enfilen no tant per les grans promeses -els ciutadans som menys estúpids del que pensen els analistes- sinó per la confiança que transmeten els candidats a l’hora de saber governar millor els interessos legítims del ciutadà.\nÉS UN FET que constato ara i adés: mentre els líders polítics i socials del procés cap a la independència s’entesten a creure que als catalans ens preocupa el model futur de societat i que és això el que ens farà decidir en un referèndum, a peu pla només sento a dir que es tenen molts dubtes sobre si ens sabrem governar millor, sigui quin sigui el model de societat que s’hagi de governar.\nEL GRAN PROBLEMA és que la garantia de millor govern passa per una reforma profunda de l’administració pública, que és un debat amb poca èpica i que ens enfronta amb la que ha estat la nostra pròpia incapacitat des de 1980. Però és d’això que realment depèn aconseguir una majoria electoral per guanyar el referèndum. La societat que vindrà ja l’aniran decidint les noves generacions en futures eleccions. Però el bon govern hauria de ser la constant, sigui qui sigui que governi. I és, en el fons, la principal promesa de futur de la independència que molts volem.\n13 de desembre de 2016by Salvador Cardús\nEN SEGON LLOC, és cert que la humiliació a què ens va sotmetre Espanya amb el fracàs de la reforma de l’Estatut, a més de l’immemorial i sistemàtic maltractament econòmic, va desencadenar l’abandó del victimisme en què es refugiava el catalanisme autonomista i la superació de les pors que se’n derivaven. L’abús va fer veure amb claredat que la Constitució era una ratera i l’Estatut una via morta, com vaig escriure a El camí de la independència(2003). Ara bé: tot això no hauria derivat en una clara aspiració a la independència si no fos per la prèvia condició nacional, sostinguda principalment -com ara s’oblida- per la llengua i la creació cultural, gràcies a una societat civil incombustible. Una condició, la de ser nació, que és el que Espanya va impedir que fos reconeguda de totes totes en la reforma de l’Estatut. Ser o no ser nació és el moll de l’os del conflicte, com saben molt bé a Espanya, mentre que aquí hi ha qui encara no ho vol entendre.\n6 de desembre de 2016by Salvador Cardús\nEls excessos en l’ús de les paraules, sobretot quan s’empren com a armes llancívoles, enterboleixen el pensament i ofeguen l’anàlisi de la realitat. És el que ara mateix està passant amb el terme populisme, utilitzat ara i adés per menystenir l’adversari.\nÉS EL QUE PASSA amb altres termes, com racista, que acaben pintant l’enemic com un “altre” genèric, sense matisacions. Per acabar-ho d’embolicar, l’activisme en contra d’aquesta xacra, per estendre la seva lluita, ha trobat la manera de fer sentir culpable tothom posant en circulació eslògans del tipus “Tots som racistes”. Un gran error, segons el meu criteri, perquè desdibuixa la gravetat dels que sí que en són i, sobretot, tenen comportaments racistes. En el cas del terme populisme, ara mateix està servint per descriure -i, en el fons, atacar- grups i moviments polítics que estan subvertint els mapes polítics d’arreu del món, i particularment els de les societats democràtiques occidentals. Però, què és el populisme?\nJOHN B. JUDIS, en el text The populist explosion -de moment n’he pogut llegir un bon extracte publicat per The Guardian a mig octubre passat amb el títol “ Us vs. Them ”-, en un intent de posar una mica d’ordre al debat, ha recorregut a una definició de l’historiador Michael Kazin que em sembla molt pertinent. El populisme seria una manera de referir-se als moviments que, primer, consideren la gent del carrer com una noble agrupació al marge de les classes socials; segon, qualifiquen les seves elits com a adversaris perversament interessats i antidemocràtics, i, sobretot, busquen mobilitzar els primers contra els segons.\nEl populisme és un discurs propi de l’oposició que entra en crisi quan arriba al govern. La confrontació baix-dalt no és fàcil de mantenir\nSEGONS AQUESTA APROXIMACIÓ, hi hauria populisme de dretes i d’esquerres. És a dir, segons l’autor, tant ho serien Donald Trump com Bernie Sanders. I, dit pel mateix Judis, tant Marine Le Pen com Pablo Iglesias. I com que ni poble ni elit -ocasta, en versió local- no descriuen cap grup en concret, el que finalment defineix el populisme és la voluntat d’enfrontar “els de dalt” -dolents per naturalesa- amb “els de baix” -moralment superiors per definició-. Un conflicte que, en el cas del populisme de dretes, a més, hi afegiria un tercer grup encara “més ensota”, que també caldria combatre: els forasters, els negres, els musulmans o qualsevol altra minoria “invasora”.\nCREC QUE SERIA BO que si volem analitzar i comprendre la realitat social, i molt en concret la política, més que no pas llançar-nos paraules pel cap filem més prim amb el terme populisme, amb les seves causes i, sobretot, amb les seves conseqüències. Per exemple, és convenient saber que el populisme és un discurs propi de l’oposició que entra en crisi quan arriba al govern. La confrontació baix-dalt no és fàcil de mantenir, tot i que s’exagerin les gesticulacions per fer creure que, tot i ser “a dalt”, encara se les poden tenir amb els de més amunt, que serien “realment” els de dalt. Ja veureu en Trump!\nEN EL CAS DE CATALUNYA, l’independentisme -que a vegades també té tics populistes- es pot sentir temptat de buscar en el populisme d’esquerres els vots que necessita per guanyar un referèndum. No serà fàcil perquè, ara com ara, a causa de la seva transversalitat, els populistes veuen l’independentisme ple “dels de dalt”. Però si s’hi acabés trobant complicitat, ¿quin seria el preu que s’hauria de pagar? No cal que digui que vull un país independent, però també el vull sense populismes, i no pas que en sigui deutor. És a dir, no m’agradaria un país construït sobre la dialèctica populista “el poble contra l’establishment”, entre altres coses perquè un estat independent necessitarà, també, construir un establishment al més decent possible, i un poble com més crític i articulat millor. I sense superioritats morals.\n29 de novembre de 2016by Salvador Cardús


Els Estats Units van espiar Chirac, Sarkozy i Hollande - VilaWeb\nDimecres 24.06.2015 09:17\nEls Estats Units van espiar Chirac, Sarkozy i Hollande\nWikileaks filtra documents secrets sobre l'espionatge telefònic als tres últims presidents francesos\nL'Agència de Seguretat nord-americana (NSA) va espiar els tres últims presidents francesos, François Hollande, Nicolas Sarkozy i Jacques Chirac, segons que revela la documentació secreta filtrada per Wikileaks als diaris Libération i Mediapart. Segons aquesta documents, l'NSA va punxar desenes de milers de telèfons, no només dels tres caps d'estat sinó també de ministres i alts càrrecs.\nSegons Libération, els documents pubicats són només una part de l'espionatge de la NSA a dirigents francesos; un espionatge telefònic que hauria tingut lloc entre el 2006 i el 2012.\nEls documents secrets recullen reunions secretes a final de 2011 sobre la possible sortida de Grècia de la zona euro, o una conversa del primer ministre Jean-Marc Ayrault on es mostrava preocupat per si Angela Merkel s'assabentava de l'entrevista d'Hollande amb l'oposició socialdemòcrata alemanya.\nL'escàndol ha fet que el president François Hollande hagi convocat per a aquest matí el consell de defensa per tractar la qüestió.


ÚLTIMA HORA: Detingut l'assessor d'urbanisme de Ciudadanos Barcelona en una operació anti-droga - Per Catalunya\nUn assessor municipal de Ciudadanos a Barcelona és un dels dotze detinguts en una operació dels Mossos d’Esquadra contra una xarxa que conreava marihuana per vendre-la a dos clubs cannàics de Barcelona, entre ells el primer que es va crear a Catalunya. Es tractaria de l’assessor en urbanisme del partit ‘taronja’ a Barcelona Luis Ignacio R., arquitecte de professió.\nLa recerca es va iniciar al juny de 2016, arran de la troballa d’una nau industrial on es conreava marihuana i s’hauria culminat fa pocs dies. Després de les primeres indagacions, els investigadors van acreditar l’existència d’una xarxa que conreava marihuana de forma intensiva en diverses poblacions de l’àrea de Barcelona, com El Prat de Llobregat, L’Hospitalet de Llobregat, Sant Andreu de la Barca, Rubí i Sabadell. Posteriorment, els agents van descobrir que la destinació dels cultius eren diverses associacions cannábicas de Barcelona, una en el districte de Sant Martí de Barcelona i una altra en la Barceloneta.\nL'assessor de Ciudadanos detingut a l'operació antidroga ajudava el partit en l'ordenança de cannabis - Per Catalunya on febrero 18, 2017 at 5:11 pm\n[…] una organització que cultivava marihuana per vendre-la a associacions cannàbiques de Barcelona -tal com us vam explicar des de Per Catalunya- era assessor municipal de Ciudadanos a l’Ajuntament barceloní. L’assessor […]


RodaMots - reng\nDijous, 28 de febrer del 2019 / 4419\nLínia segons la qual es col·loquen una sèrie de persones, especialment combatents, assistents a una cerimònia, o una sèrie de coses en un mercat, en un rebost, etc.; rengle.\nPosar-se els soldats, els jugadors, en rengs. Cadascú al seu reng. Prendre reng. Hi havia un bon reng de venedors d’aviram. Dotze bótes, totes en un reng. Un reng d’ametllers.\nDel germànic fràncic hring, ‘cercle; rotllo de gent formant renglera’, d’on prové també l’anglès i l’alemany ring ‘cercle’. Més mots de la mateixa família són rengle, arrenglerar i arranjar.\nDesprés de fer net el nínxol dels padrins amb el drap que m’han encolomat les dones, enfilo el pom a l’argolla i em disposo a fer la volta de rigor pels dos claustres del cementiri. Un tercer és en construcció, amb un reng de nínxols d’obra nova que fan que la parròquia, cada any que hi passa pel davant, emeti un sospir i comenti el mateix: Aquets són los que mos tocaran a nantros.\nMarta Rojals, Primavera, estiu, etcètera (Barcelona: La Magrana, 2011), pàg. 11\nCom prou haureu comprès tu i en Màrius, ara la meva situació militar (com la dels altres «companys tècnics») queda penjada en l’aire. Confio que el nou general farà possible, per fi, allò que tant he esperat al llarg de deu mesos de calvari: poder servir el nostre país des dels rengs d’una unitat regular. Serà la compensació del disgust que passo amb la desaparició de l’Exèrcit de Catalunya, que a penes si haurà estat més que una il·lusió i un nom; almenys el nom, de tota manera, l’hi haurien pogut deixar.\nCarta de Joan Sales a Mercè Figueres, 8 de maig de 1937, dins Cartes a Màrius Torres\n«El rang i el reng», per Albert Jané\n5 comentaris a “reng”\nJoan BOSCH — Elna (Rosselló) Dijous, 28 de febrer del 2019 a les 06:53\nA Elna, si parlem d’un reng d’arbres, diem una RUA d’arbres i si parlem de la vinya, diem una LLACA.\nCarles Rocher — La Safor Dijous, 28 de febrer del 2019 a les 10:01\nRenglera i ringlera és com es diu ací.\nCarles Rocher — La Safor Dijous, 28 de febrer del 2019 a les 15:11\nJugar a Renglereta en Tereseta, els veïns li diuen: jugar al tres en raya.\nÀngels — Reus Dimarts, 5 de març del 2019 a les 09:50\nNaltros diem renglera\nJoan Pla — Borriana Dimecres, 6 de març del 2019 a les 10:56\nA Artana, i potser a la Plana Baixa, diem reng també a la línia que hi ha en una teulada entre les teules, per on corre l’aigua de la pluja. I en una muntanya, a l’espai o vessant que hi ha entre entre dues parts més altes.


Llibres, música tradicional i ciclisme copen l’atenció del cap de setmana a l’Alt Maestrat | DiaDia\nInici Maestrat Albocàsser Llibres, música tradicional i ciclisme copen l’atenció del cap de setmana a...\nLlibres, música tradicional i ciclisme copen l’atenció del cap de setmana a l’Alt Maestrat\nEl cap de setmana que l’Alt Maestrat deixa arrere ha estat marcat intensament pels actes culturals i esportius. La Fira del Llibre d’Ares, el cinqué concert del cicle de música en les ermites d’Albocàsser o la competició ciclista XC Alt Maestrat van copar els focus i l’atenció de veïns, veïnes i visitants al territori Human Land. Així doncs, a Albocàsser també va haver-hi temps per a gaudir d’una jornada que va reunir desenes de cavalls per a recórrer paratges naturals històrics com el Barranc de la Valltorta.\nLa setena edició de la Fira del Llibre d’Ares del Maestrat es va celebrar el dissabte després de dos anys d’aturada obligada per la pandèmia. La seua programació va estar formada per taules redones, activitats infantils o presentacions de llibres per part d’autors i editorials en el recinte firal. A més, també es van donar els premis Castell d’Ares i Pere-Enric Barreda als millors textos de narrativa i poesia, respectivament. En la categoria adults de narrativa, Fernando Cano Riudavets va aconseguir el premi amb la seua obra ‘Pluja de llàgrimes’ mentre que Aya Ameskour va fer el propi en categoria juvenil amb la seua obra ‘El metavers’. Pel que respecta al premi de poesia, els vencedors de l’edició van ser Jorge Fabregat López en categoria adulta amb ‘La ciutat’ i Andrea Mas Escrig amb ‘Milions d’estones per estimar-te’ en categoria juvenil.\nEn la Fira també va haver-hi temps per a gaudir de música en directe, amb les composicions cantades en acústic de Roger Mas en la Cova del Castell. Ares es va convertir en l’epicentre cultural pel foment i la difusió de diverses formes culturals, a més de proporcionar una finestra comercial i promocional a molts autors, editorials i altres organismes que van formar part de la celebració.\nEl cap de setmana a Albocàsser va estar marcat tant pel ciclisme com per la música tradicional. L’ermita de l’Esperança de la localitat va ser el lloc triat per al cinqué concert del cicle de música a les ermites. El grup Forquet Duo va protagonitzar la vesprada amb les seues composicions d’estil tradicional i folklòriques davant un públic entregat que va ocupar totes les cadires disponibles a l’ermitori.\nEL diumenge pel matí, Albocàsser i gran part del territori Human Land van ser l’escenari de la carrera XC Alt Maestrat. 75 km de recorregut entre sendes, pistes i carreteres amb més de 1700 metres de desnivell positiu acumulat. Una exigent i dura prova en la qual van participar esportistes de primer nivell. El podi el van completar Dani Milan seguit de David Sirvent i Adrian Bardoll en segona i tercera posició respectivament.\n– Les visites al patrimoni cultural segueixen en auge\nCada cap de setmana, l’Alt Maestrat és visitat per famílies, parelles i amics per a conéixer espais únics d’alt valor cultural, com la Cova Remígia d’Ares del Maestrat. El Museu de la Valltorta ofereix visites guiades tots els caps de setmana. De la mateixa manera ocorre a Culla o Benassal, localitats visitades assíduament per grans grups per a apreciar els seus components arquitectònics i històrics.


MONIBLOG: ESTEM DE FESTA!\nAquest divendres i dissabte els nens/es i joves hem col·laborat a la festa del Roser.\nVam anar pels carrers del barri demanant als veïns roses per tal de donar-les el diumenge a totes les nenes, dones i avies que partissipesin de la celebració.\nJo no vaig tenir la sort d'anar a demanar roses. Vaig estar amb la Silvia i el Eric traient espines i decorant-les ambllacets. I ben maques que van quedar. Vosaltres com us ho veu passar? Us van donar moltes roses? Volem saber la vostra experiència!\nAprofito per dir-vos que queda super poc per les colònies d'aquest any! Aixi que no espereu més en apuntar-vos!\nEns veiem el cap de setmana!\nUn peto mooooolt GRAN!\nUnknown 7 de maig de 2013 a les 17:39\nArriba un dels dies més especials de l’any per l’esplai! Un any més ho hem fet molt bé, molt bona recollida i molt bona participació per tots!! Ara ja només queda preparar-nos pel comiat amb aquests últims dies que queden, i aprofitar per apuntar-nos a l’excursió de Collserola que encara té les places obertees!!\nPD: Gràcies a totes les persones de les cases que ens van donar rosses i van fer possible que un any més hagi estat un èxit!\nAdri 7 de maig de 2013 a les 19:58\nDoncs si! Un any més ha sortit genial! Gracies a tots per participar i a la gent que ens va tractar tant bé!\nEl divendres vam jugar amb un gos d'una casa i tot! De veritat es que tenim uns veins al esplai que són genials!\nEns veiem divendres! I tal com diu el Eric, apunteu-vos a l'excursió de collserola! Però a més encara podeu apuntar-vos a colonies (com bé ha dit la Iris) i a casal!!\nL'esplai no para!! Sempre fent coses per passar tots plegats grans estones!!\nJudit 7 de maig de 2013 a les 20:06\nDoncs Iris els que vem anar a demanar roses ho vem passar super bé!\nEl grup en el que jo anava vem recaudar un munt de roses i fins i tot vem berenar... si esque no ens podem queixar dels veins de l'esplai ehh!! =)\nLAIA SILOS 9 de maig de 2013 a les 19:42\ndons els de divendres despres de recolli roses vam menjar pastis de la avia de l'adri i de la paula i cacaolat que havia portat la alba L.\nOSIGU VAM CELEBRAR L'ANIVERSARI DE L'ALBA L I LA PAULA .\nAdri 10 de maig de 2013 a les 0:20\nEstava booo el pastís oiii??? Jajjajajaj\nLAIA SILOS 10 de maig de 2013 a les 7:13\nsisi per llepar-se els dits jAJAJ\nLAIA SILOS 10 de maig de 2013 a les 7:15\nVAM RECOLLIR BASTANTES ROSES .\nDE TOTS COLORS VERMELLES ,GROGUES,ETC......\nLAIA SILOS 10 de maig de 2013 a les 7:18\nA LA MEVA MARE EM VAN DONAR UNA ROSA PETITONA I TANCADA DE COLOR GROC\nLI VA AGRADAR MOLTISSSSSSSSSIM!!!!!!!!!!!!\nAdri 10 de maig de 2013 a les 9:04\nEns alegrem molt que li hagi agradat Laiaaa!! Per aixo les donem!\nEns veiem aquesta tarde amb les piles ben carregades!!!\nlaia silos 11 de maig de 2013 a les 13:34\nahir vam entrar a un tunel del terror\nvam tindre que ençendre espelmes per veurei pero resulta que es veia tot completament


Desallotgen els anti-MAT que feia cinc mesos que eren en un bosc a Sant Hilari - Diari de Girona\nDesallotgen els anti-MAT que feia cinc mesos que eren en un bosc a Sant Hilari\nUna manifestació a Girona va acabar amb pintades, cops i una agressió a un periodista\nsant hilari/girona | e.b.\nfort desplegament policial pel desallotjamentFent marxar la desena d'activistes del campament.Els joves vinguts de tot Europa van marxar pacíficament. Efectius de seguretat pujant dalt dels arbres on hi havia joves penjatsEl campament desallotjatUn dels sistemes de defensa Manifestació a Girona Avís perquè no s'entri al túnelUn dels túnels\nEls Mossos d'Esquadra van desallotjar la desena d'activistes contraris a la línia de molt alta tensió (MAT) que ocupaven des de l'octubre una zona boscosa de Sant Hilari Sacalm on s'ha d'emplaçar la torre 114 d'aquesta línia. L'operació per treure'ls d'aquest indret va durar vuit hores.\nEls joves havien acampat en aquell indret i dormien penjats als arbres en cabanes i també havien articulat un sistema de defensa. Segons deia un dels activistes en un vídeo penjat al seu bloc, "que tardin tant a fer-ho fa que tinguem més temps per preparar-nos, si haguessin vingut en dues setmanes no hauríem tingut temps de presentar la nostra defensa". I és que en aquest web informaven que a les 7 del matí se'ls aniria a desallotjar i que la gent hi pugés a donar-los suport.\nMés tard avisaven de la presència d'unitats antidisturbis. I és que els agents van arribar a les 7 del matí i es van adreçar als activistes amb una ordre judicial dictada pel jutjat de Santa Coloma de Farners on se'ls deia que havien de marxar d'allà perquè s'hi ha de començar a construir la MAT. A aquella hora del matí van trobar-se uns joves dormint dalt dels arbres i d'altres en les tendes del campament. I el desallotjament, segons fonts policials, va ser més dificultós de que es preveia a causa al difícil accés a l'àrea de la Gavarra.\nUna de les coses que va sorprendre els agents presents en l'operació van ser els sistemes de defensa: havien creat túnels que els comunicaven amb cada tenda així com també uns forats a terra on s'amagaven en cas de desallotjament i en els quals hi havia uns tubs que els permetien respirar i una canal més gran on posaven la mà i s'encadenaven per resistir, com va fer un ahir. A més es penjaven dalt dels arbres.\nDesprés del desallotjament, sense detencions, unes màquines van netejar la zona i un camió va arribar amb tanques per preservar l'àrea d'una nova "okupació forestal", com anomenen la seva acció el grup de joves vinguts de diferents llocs d'Espanya i de tot Europa.


Notícies - El cunyat d'Alsina va cometre l'assassinat en no poder pagar un deute a l'empresari\nEl cunyat d'Alsina va cometre l'assassinat en no poder pagar un deute a l'empresari\nEl cunyat va visitar més tard el lloc del crim en companyia dels Mossos\nel 6/nov/07 Redaccio / Josep Gimeno Societat PDF\nEl cunyat de Joan Alsina va matar l'empresari santcugatenc a casa seva en veure que no li podia pagar un important deute econòmic. Segons fonts del cas citades per l'agència Efe, al cap de nou mesos el presumpte assassí es va suïcidar en ser descobert pels Mossos d'Esquadra.\nSegons fonts del cas, l'empresari i el seu cunyat van quedar per discutir a casa d'Alsina sobre el deute. La conversa va pujar de to fins que el cunyat el va assassinar amb un ganivet, fent-li un profund tall a la gola.\nEl fet que el cunyat fos l'autor de l'assassinat explicaria per què no va sonar l'alarma i el fet que ni les portes ni les finestres estiguessin forçades. Això també confirma la hipòtesi que la víctima coneixia el seu assassí i, per això, el va deixar entrar a casa seva.\nFonts del cas han remarcat que el cunyat va tornar al lloc de l'assassinat el 10 de gener, quan va acompanyar la seva germana amb el jutge instructor i els especialistes de la policia nacional per revisar el domicili, buscar pistes i comprovar si faltava algun objecte de valor.\nFruit d'aquestes investigacions, els agents dels Mossos van interrogar el sospitós, al qual no van detenir perquè encara no tenien suficients indicis. Malgrat això, la policia li va dir que ja sabien que ell era l'autor de l'assassinat i que l'arrestarien aviat. D'aquesta manera, els agents van intentar que es posés nerviós i els portés a noves pistes.\nTambé segons Efe, aleshores el cunyat, en sentir-se descobert, va contractar una assegurança. Fonts del cas suposen que, com que la pòlissa de vida no preveu compensacions econòmiques en cas de suïcidi, el sospitós va decidir simular un accident de trànsit. Pocs dies després que els Mossos li diguessin que el detindrien, va envestir frontalment la seva motocicleta contra un camió.\nQuan els agents de trànsit van veure l'escena de l'accident, no van tenir dubtes que el sinistre no havia estat fortuït i des d'un primer moment es van inclinar per la tesi del suïcidi.\nSegons les mateixes fonts, la vídua d'Alsina desconeixia completament la implicació del seu germà en l'assassinat i no va ser informada fins al cap de setmana passat.


Satisfacció continguda a la majoria de partits de l'oposició per la sentència del TSJC\nTots els grups excepte el PP i C's valoren positivament la decisió del tribunal tot i que alerten que no és definitiva\nAGÈNCIES Barcelona Actualitzada el 08/03/2012 18:29\nPSC: El responsable d'Educació i Universitats del PSC, Daniel Font, ha explicat que els socialistes valoren positivament l'auto del TSJC sobre el model educatiu català perquè valida la immersió lingüística, alhora que garanteix els drets dels pares que reclamen un tractament "individualitzat" dels seus fills. Font ha celebrat que la sentència acaba amb "l'interrogant" sobre la llengua a els escoles catalanes, que segueix un "model d'èxit que garanteix el coneixement de les dues llengües en acabar l'educació obligatòria".\nERC: El president dels republicans, Oriol Junqueras, ha fet una crida a la unitat social i política en defensa de la immersió lingüística davant d'una decisió del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) que, al seu parer, "obre incògnites". Amb la portaveu d'ERC, Anna Simó, ha demanat al departament d'Ensenyament que doni instruccions clares als docents i els protegeixi perquè no quedi "cap escletxa".\nICV: El secretari general d'ICV, Joan Herrera, ha valorat positivament que el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) hagi avalat l'actual model d'immersió lingüística però també ha avisat que la "mala notícia" és que aquesta qüestió no es pot donar per tancada, ja que la "bretxa continua oberta".\nPP: Abans de la sentència, la presidenta del PPC, Alícia Sánchez-Camacho, ha defensat el castellà com a llengua vehicular, al costat del català, a les escoles de Catalunya i ha cridat a complir la sentència del Tribunal Constitucional (TC) en aquest sentit.\nSI: El secretari general de Solidaritat per la Independència (SI), Uriel Bertran, s'ha mostrat "molt satisfet" per la resolució del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) que avala el model d'immersió lingüística en català a l'escola però ha alertat que "s'ha guanyat una batalla però no la guerra".\nC's: El president de C's, Albert Rivera, ha rebutjat aquest dijous l'atenció especialitzada en castellà a les escoles com si fos una "anomalia", i ha augurat que el Tribunal Suprem acabarà amb el model d'immersió lingüística només en català i ha insistit que el castellà també ha de ser llengua vehicular.


Castelló i el tractament de plagues - Castelló Notícies\nInici Medi Castelló i el tractament de plagues\nCastelló i el tractament de plagues\nEls últims episodis d’abundants pluges i les altes temperatures dels últims dies han donat una combinació explosiva amb vegetació exuberant i una eclosió brutal d’insectes.\nEl passat 22 d’abril de 2020 LoKimica-control de plagues ja va fer el primer tractament dels albellons dels carrers de Castelló pel control de larves del mosquit tigre.\nDes de l’Ajuntament de Castelló es vol recalcar que al llarg de l’any es realitzen diferents tractaments de plagues als espais públics i als edificis públics municipals, que són els llocs on es pot intervenir, a més de tractar de seguir totes les recomanacions de la Conselleria de Sanitat per prevenir, els tractaments es realitzen majoritàriament per minimitzar o eradicar: rosegadors, panderoles, mosquits, vespes, formigues, puces etc…\nPer dur a terme les actuacions, se segueixen els criteris del control integrat de plagues que marca la llei i que consisteixen en la millora de les condicions higièniques, la utilització de mètodes d’exclusió de la plaga, la manipulació de l’hàbitat i l’adopció d’estratègies de conscienciació de la població per evitar les conductes que poden contribuir a la proliferació de la plaga.\nFoto de la xarrada informativa i pla d’actuació de la Regidoria de Medi que, davant l’amenaça que representa aquests vectors (mosquits, mosca negra i altres) va realitzar el 19 de juny de 2019.\nSi cal, també seleccionen els plaguicides específics amb la mínima toxicitat i el mínim impacte sobre el medi ambient.\nPer entendre bé el que s’està fent des de l’Ajuntament de Castelló cal conéixer alguns paràmetres i conceptes. També cal dir que les estratègies de planificacions i tractaments que realitzen els tècnics especialistes contractats per l’Ajuntament, moltes vegades augmenten durant un període de temps la visualització de rosegadors, panderoles, mosquits, vespes, formigues etc.. per part de la ciutadania, es deu a l’actuació d’aquestos tècnics sobre el lloc on estan habitualment i això provoca que fugint del plaguicida apareguen a la superfície.\nQuè és el control de plagues\nEls conceptes de plaga i de control de plagues han anant evolucionant al llarg del temps paral·lelament al desenvolupament i als problemes de salut de la nostra societat, perquè les conseqüències que generava la presència d’organismes a prop de les persones al començament del segle XX eren molt diferents de les que originen actualment.\nPer això, si bé abans l’objectiu principal dels tractaments contra plagues era l’eradicació total dels organismes nocius, des de fa uns anys aquesta finalitat s’ha anat substituint pel manteniment de les plagues en uns nivells acceptables des d’un punt de vista tant sanitari i del benestar de les persones i el nou objectiu és el control de les espècies perjudicials per a l’home, i mantenir-les sota el llindar de tolerància.\nDins dels programes de control de plagues s’incorporen les mesures preventives d’ordenament i sanejament del medi i el control dels factors que afavoreixen l’aparició i el desenvolupament de les plagues, com a base imprescindible per tal d’assegurar l’èxit de les actuacions.\nL’estratègia de control es planifica sempre d’acord amb un diagnòstic previ del problema, a partir del qual s’escull el mètode més adequat, tenint en compte l’espècie que forma la plaga, la seua distribució, les característiques del lloc o de l’àrea objecte del tractament i l’ús que se’n fa.\nCal tenir en compte que els nous sistemes de control bioracional que estan apareixent en el mercat permeten evitar l’ús preventiu dels insecticides convencionals i utilitzar els nous compostos per detectar i avaluar la magnitud d’una plaga o bé per estudiar-ne el moviment, la majoria de productes tenen una acció lenta, per la qual cosa és necessària una bona planificació i, per tant, un canvi de mentalitat de les persones.\nArticle anteriorNecrològica – ROSA TORREGROSA BORJA\nArticle següentLa llegenda de Zaida i l’origen de la Saïdia de València