TU ASSASSINA, QUE NOSALTRES NETEGEM LA SANG | Pensa, prega, celebra la vida\n← CINC CANDIDATS A DIACA INSTITUÏTS LECTORS. PRIMER GRAÓ\nL’ESGLÉSIA EN TEMPS DE CRISI →\nhomilia del 21 de març de 2010\nA les portes de la Setmana Santa, la litúrgia ens convida a rebre, una vegada més, l’evangeli del perdó a la dona adúltera.\nÉs curiós adonar-se que l’Evangeli no posa molt d’èmfasi en els pecats comesos a causa d’una sexualitat mal entesa o mal viscuda, podríem dir que segurament és causa que el que l’interessa a Jesús és el cor de les persones i les actituds que en brollen.\nJesús té unes paraules molt dures (Mt 5,27-30) referents al divorci i a l’adulteri, tan dures i alhora tan clares, que encara avui continuen marcant el pensament referent al matrimoni i a la fidelitat, enmig d’una societat adúltera, divorcista i avortista, com Jesús mai no hauria volgut.\nAvui potser les paraules que diré en aquest comentari de l’Evangeli de Sant Joan (8,1-11), el de la dona adúltera, sonaran fortes a les oïdes d’algú. Uns diran que el Rector no ha de ficar-se en aquestes qüestions, perquè pertanyen a la intimitat de les persones, però és que resulta que les actituds del cor tenen conseqüències externes, que afecten a la vida social, matrimonial i eclesial.\nUns altres diran que el Rector no hi entén d’això, però resulta que el Sr. Bisbe m’ha encarregat la Secretaria de la Delegació de Família i Vida i dono classes universitàries sobre aquests punts que avui exposaré breument.\nPer tant, no ens en volem desentendre, com si no en volguéssim dir res, al contrari. Resulta que, al contrari, les persones naixem a aquest món sexuades, som home o dona. Al llarg de la vida, la sexualitat es despertarà en l’adolescència i buscarà el camí per encaminar-se.\nDonar corda llarga als impulsos sexuals en aquella època, seria com deixar la persona portada pels seus impulsos més primaris. Sabem que, perquè una persona creixi en rectitud i en virtut, convé educar justament amb una mica de gana, de son, de fred, de cansament, de precarietat.\nAl contrari, en els temps actuals, temps de canvis, ens queixem massa socialment parlant, que en els últims vint anys, hem educat els joves en el corquèvols, corquèdesitges. Els pares us heu compadit dels fills i no els heu apretat ni exigit quan feia falta, no els heu demanat que estudiessin més, que complissin els seus deures i quan havíeu de pensar en allò millor per ells, pensàveu en el que volíeu vosaltres, el que hauríeu volgut vosaltres en la seva edat i no pas el que els convé a ells en la seva.\nI és que la sexualitat és la pedra de toc del comportament humà. Podríem dir: digue’m quina sexualitat tens, quin comportament sexual tens i et diré qui ets.\nSi una persona es dedica a tenir relacions sexuals amb l’un i amb l’altre, sense compromís, acorquèvols, i sense atendre a les conseqüències, podem ben dir que el seu comportament és d’un egoista que tira d’esquena.\nSi una persona –home o dona- ha de tenir un fill, s’ha quedat embarassada, i decideix que no tirarà endavant el seu embaràs, podem dir que algú es podrà refiar mai d’ella? Perquè quan un ésser petit i indefens necessitava dels seus pares, aquests se n’han desfet, sense tenir present que aquell era el fill que Déu els enviava.\nPerquè, encara que la llei ho permeti, encara que l’avortament es faci de la manera més discreta, aquella acció grava el cor de la persona i conforma una actitud profunda.\nAvui sabem que 30 mil avortaments s’han produït a Catalunya l’any passat. Són 30 mil noies i 30 mil nois que hipotequen el seu futur, que pugen amb uns fonaments basats en l’egoisme i no en l’amor. Són 30 mil persones que faltaran d’aquí a vint anys, per tirar endavant el país, sense les quals haurem de recórrer novament a la immigració de baixa formació, i continuarem essent un país que està a la cua d’Europa en innovació i progrés. Són conseqüències d’una societat basada en el dogma del sexe lliure i no en la sexualitat responsable. Una societat dogmàtica i inqüestionable en allò que per als partits polítics, és sagrat: el dret sagrat de la sexualitat lliure.\nAvui sabem que, gràcies a les noves lleis que fan legal allò que és immoral, es pot prendre la píndola de l’endemà com qui es pren un got d’aigua o una aspirina, però que un avortament no sigui visible, no vol pas dir que no sigui avortament.\nDavant del tsunami que representa una sempre més desenfrenada sexualitat social, amb les seves conseqüències en els més joves, el govern ha de posar cada vegada lleis que parin la patacada i que, de fet, provoquen cada vegada més víctimes.\nÉs com si en el tema del trànsit a les carreteres, quan veiem que hi ha molts accidents, enlloc de rebaixar la velocitat màxima, de posar controls i ràdars, del carnet per punts i tot plegat, enlloc de tot això, ens diguessin que podem anar a la velocitat que vulguem, perquè és la nostra llibertat i tenim dret a fer el que vulguem, que un altre s’encarregarà que allí no hagi passat res. Quines no serien les conseqüències, sinó el desastre més absolut?\nÉs el títol d’aquella pel·lícula de Quentin Tarantino: Tu assassina, que nosaltres netegem la sang (1997). I és que actualment només hi ha un dogma social que s’ha de respectar i al qual hem de sacrificar els nostres fills: el del sexe lliure.\nLes famílies cristianes sabeu que justament és l’amor viscut en família que dóna el veritable color a la sexualitat.\nQue els fills creixen en seguretat moral i amb fortalesa quan veuen que els pares s’estimen de debò i que superen totes les dificultats, totes les discussions, totes les desavinences, justament perquè s’estimen i perquè no pensen només en si mateixos, sinó que pensen més en l’altre, que no pas en la pròpia conveniència.\nSabeu que, una sexualitat viscuda en l’egoisme, només pot portar a la solitud, a la desesperació, a la recerca d’una experiència cada dia més forta, perquè evidentment no em satisfà allò que trobo i continuo pensant més en mi mateix que no pas en l’altre, en l’amor que tinc per aquell que estimo i per la vida que dono als fills que Déu ens ha donat i ha posat sota la responsabilitat dels pares.\nJesús ens ensenya a estimar de debò, amb un amor desmesurat, carregat d’entrega, de fidelitat, de sacrifici i que té, com a premi i herència, la vida feliç i plena aquí, i la vida feliç i eterna, allà.\nL’Església celebra el Dia de la vida aquest dijous, 25 de març, en els nou mesos abans del naixement de Jesús, en el dia en què se celebra la Concepció de la Mare de Déu. Que sigui Maria, la nostra mare del cel, qui ens ensenyi a viure i a estimar com només Ella ens estima.


Març Llinàs: "Tenim una gran desconeixença sobre el nostre propi gènere" - Onada Feminista\nMarç Llinàs durant la gravació de ‘Mòbil, Cartera i Claus’, un podcast on reflexiona sobre el gènere i la seva transició hormonal. Font: Març Llinàs\nMarç Llinàs és guionista i presentador del podcast Mòbil, Cartera, Claus. En aquests podcasts mensuals explica la seva transició cap a home a través d’un procés hormonal. Tal com diu ell: “L’únic podcast on la veu del presentador canvia a cada episodi. L’únic podcast efímer. L’únic podcast on el presentador sap tant com el públic”. Reflexionem sobre gènere, identitat, construccions i actualitat.\nVoler compartir la teva transició amb el podcast és al final una manera de reivindicar?\nSí, per una banda és el fet d’immortalitzar un moment únic: el fet de fer la transició i que m’estigui canviant sa veu. Per altra banda, vaig voler fer-ho amb podcasts -i no amb vídeos- per poder xerrar més del discurs i de ses reflexions. I així ho puc combinar amb fotos dels canvis físics que estic retratant a nivell personal. Però m’interessa més com van ses reflexions durant el procediment. És una manera de reivindicar-ho i acostar-ho a sa gent, perquè és el meu dia a dia.\nSembla molt complicat arribar a explicar una cosa així de manera tan original i quotidiana, fas que sembli fàcil.\nAra per ara estic anant molt al dia i he anat tirant de reflexions que ja fa temps que duc fent. Vaig començar a transitar al febrer, però duc molt de temps sabent que m’identifico com a persona trans i ja he reflexionat moltes de ses coses que estic xerrant. M’he proposat anar retratant el dia a dia del que s’ha de canviar físicament i què implica això a sa meva realitat. Però bé, el format és molt curt, els capítols no duren més de deu minuts perquè se’m fa molt difícil fer una gran reflexió.\nSóc trans, però vosaltres també teniu gènere i està bé que hi penseu una mica\nAl segon episodi parles de la importància d’agrair a les persones que comprenen i fan possible aquesta visibilitat. A l’entrevista via Instagram Live que vas fer per Bunyoltv explicaves que vas organitzar una formació a la teva família perquè poguessin entendre la situació amb major claredat. Com va ser?\nRecordo que vaig dir a sa meva parella de broma: “Imagina’t fer una formació per tota sa família i així arriben a conèixer una mica el que és el gènere i tal”. Al final pel meu aniversari ho vaig decidir fer. M’ho vaig autoregalar i ells em van regalar el fet de venir.\nQuan em vaig identificar com a persona trans, sa falta de coneixement i de referents que tenia em va deixar una mica sense eines per saber com havia de procedir i això espanta una mica. El coneixement va ser el que em va fer estar millor amb mi mateix i amb sa meva identitat. Per això vaig pensar que seria una bona manera de traslladar aquests coneixements. També perquè sempre s’interpreta el fenòmen trans com una cosa aïllada que passa a unes quantes persones que “pobres, neixen amb un cos equivocat, quina mala sort, han de canviar”.\nCrec que el gènere és una construcció que afecta a tothom, perquè a tothom li imposen un gènere. El que passa és que hi ha gent que se sent a gust i d’altres que no s’hi senten tant. M’interessa que el gènere sigui reflexionat per tothom, perquè ens afecta a tothom. Per això vaig organitzar a la meva família, per dir-los: “ei, jo sóc trans, però vosaltres també teniu gènere i està bé que hi penseu una mica”.\nQuan em vaig identificar com a persona trans, sa falta de coneixement i de referents que tenia em va deixar una mica sense eines per saber com havia de procedir\nEncara hi ha persones que pensen que el fet de ser trans va lligat amb la orientació sexual.\nExacte, això és una de ses coses que vàrem donar a sa formació. Hi ha diferències entre sa identitat de gènere, orientació sexual, com expresses el gènere, quin sexe biològic tens… Són termes que no es donen a les escoles i tenim una gran desconeixença sobre el nostre propi gènere. És curiós perquè sa gent se pensa que si ets trans no pots ser gai, o si ets una noia trans no pots ser lesbiana. Peta molt el cap a ses persones, però no té res a veure una cosa amb l’altra.\nNo podem sortir d’aquest model heteronormatiu.\nExacte, de fet, ara no sé exactament a quin país, però està establert que sa cura a l’homosexualitat és transitar de gènere. Canvies de sexe i així sempre seràs heterosexual. Això és un pensament que està molt establert a sa nostra societat. Per exemple, posem el cas d’una noia masculina i “aparentment lesbiana” que explica que finalment se sent noi. En aquest cas, la gent pensarà “clar, ara ho entenc, tot bé”.\n“És com una sabata del número 40, que te l’emproves i potser et va bé, però si no, intentes buscar una altra”\nI també en el fet de transitar, per exemple, cap a home hi ha una obligació social de convertir-te en un home cis.\nDes de sa comunitat trans hi ha persones que se senten còmodes identificant-se com a cis tot i ser trans. Per altra banda, hi ha gent del col·lectiu que es qüestiona fins a quin punt és necessari emmirallar-nos en allò cis i arribar a ser una persona cis, quan en realitat som trans. No hi ha cap problema en això, i trobo que és un objectiu la mar de xulo en el qual habitar i viure.\nFins i tot, si com a persones trans el nostre objectiu no fos semblar cis, potser hi hauria discursos més suaus o compatibles amb el benestar físic, sense necessitat de transitar o modificar el cos a través de cirurgies. Són coses molt complexes i cadascú segueix el seu camí. Hi ha moltes teories darrere d’allò trans, però al final és tan senzill com que som persones que volem tenir amics, fer coses divertides… Vull dir, sobrevivim com podem.\nQuines són les reivindicacions principals que creus que s’han de fer actualment?\nAra amb tot el que està passant sembla que des del col·lectiu trans ens hàgim de posicionar i és bastant difícil això que m’estàs demanant. Al final la principal reivindicació ara mateix és el diàleg dins del feminisme. Arribar a un consens on se sentin còmodes totes les persones per participar del moviment i no sentir-se excloses. I ho dic per les persones trans i ses mateixes feministes que, d’alguna manera, també estan sentint que el paper del feminisme està canviant.\nPer això crec que és important el diàleg, sense arribar a insultar-se i a odiar-se profundament des de ses dues bandes. Aquest llarg conflicte que està havent està evitant que feministes i persones trans, que també són feministes, aprenguem i puguem arribar a conclusions sense estar ferits.\nEls heterosexuals i ses persones cis, que tenen es pase vip en aquesta societat, no cal que no s’ho creguin tant, perquè estan igual de construïdes que ses altres que sempre se posen en dubte\nDefensem el que estiguem defensant és important que siguem conscients que ha de ser una lluita que no trepitgi d’altres.\nTotalment, i aquestes preguntes i debats són saludables sempre que es facin des del respecte. Jo no m’atrevesc a xerrar en nom del col·lectiu trans, però personalment no entenc totes ses respostes de tot el que s’està posant sobre sa taula i a mi m’interessa xerrar-les. Per tant, crec que és saludable sempre que no hi hagi faltes de respecte.\nAl final, tot és un constructe. Les persones heterosexuals i/o cis, per exemple, que tenen el pase vip en aquesta societat, potser no cal que s’ho creguin tant. Estan igual de construïdes que ses altres que sempre se posen en dubte. A les persones trans o a les persones del col·lectiu LGBT mos demanen com vam saber que érem gais, o com vam saber si èrem un noi o noia. Jo pregunto: com vas saber tu que eres heterosexual, si això està igual de construït?\nEstem en una societat que tal com està feta, a les persones heterosexuals o cis ja els va bé, però això no vol dir que siguis millor o pitjor persona. És com una sabata del número 40, que te l’emproves i potser et va bé, però si no, intentes buscar una altra.\nAixí com els programes de ràdio sobre bisexualitat, lesbianisme, gai, trans i asexualitat.\nOnada Feminista 20/06/20


Les peripècies del documental 'Barcelona en tramvia', del 1909 | TMB Notícies\nInici » En xarxa » Les peripècies del documental 'Barcelona en tramvia', del 1909\nLes peripècies del documental 'Barcelona en tramvia', del 1909\nEl dia 25 d'abril de 1909 Ricardo de Baños filmava #Barcelona des d'un tramvia. Us deixo el fragment de pel·lícula que es conserva, el recorregut original i algunes curiositat. Cliqueu el fotograma i... Bon viatge! @TMB_Barcelona https://t.co/KdT9FLiBai pic.twitter.com/7F2thPOuCj\n— Enric H. March (@EnricHMarch) 25 d’abril de 2018\nDeu ser un dels testimonis més impressionants i més divulgats sobre la Barcelona de principis del segle XX. Aquest fragment de documental en blanc i negre, titulat Barcelona en tramvia, formava part d'una sèrie de Ricardo de Baños, un dels pioners de la cinematografia catalana i espanyola, junt amb el seu germà Ramón. Ara al blog Bereshit: la reconstrucció de Barcelona i altres mons, Enric H. March repassa l'origen i les vicissituds d'aquesta sensacional pel·lícula, que només s'ha pogut salvar i restaurar en part.\nEl rodatge va tenir lloc el 25 d'abril del 1909 i es va anunciar a la premsa. Això explica que en el recorregut pel passeig de Gràcia, el carrer Gran de Gràcia, l'avinguda República Argentina i el carrer Craywinckel hi hagi tantes persones atentes al tramvia i que moltes saludin alegrement el càmera, que viatjava a la cabina del conductor. El tramvia no era de cap línia, sinó un servei especial que aprofitava traçats existents.\nSet minuts deliciosos!\nConceptes: Curiositats|Històric|Servei: Tramvia|Anys: 2018


Super 8 Alamogordo Alamogordo (NM) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\n3204 North White Sands, Altres, Alamogordo (NM), Estats Units, 88310\nbasat en 3 comentaris Recepció\nSobre Super 8 Alamogordo\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Alamogordo (NM), Super 8 Alamogordo és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Centre de Suport del Museu, Zoo Alameda Park, Bowlin's Running Indian. Els serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de Wyndham Hotels & Resorts us esperen a Super 8 Alamogordo. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, escriptori, despertador, telèfon, aparell de televisió a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Alamogordo (NM), el Super 8 Alamogordo és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nVery satisfactory Comentat el 26 de març 2015\nIt's a smelly older hotel that's inexpensive


L'Ecomuseu del Blat organitza un taller de ''Llaurar i trullar'' al camp dels ametllers.\nEl dissabte vinent, dia 14 de març de 2015, si el temps ens ho permet, al Camp de l'Ametller (mas el Colomer) de Taradell, es farà una nova sessió de tallers d'experimentació i demostració de treballs del camp.\nDes de la tardor de 2010 al Camp dels Ametllers del mas el Colomer de Taradell s'experimenta en una superfície de dues quarteres de terra dividida en cinc fulles de la mateixa mesura. En aquest camp, de la mà de pagesos experiments es torna a conrear la terra utilitzant eines per realitzar les feines, manuals o amb l'ajuda de força animal, es reprodueixen gestualitats tècniques específiques de cada feina, es cultiven varietats autòctones sense utilitzar productes industrials i es practica el model agrícola d'abans de la mecanització motoritzada de les tasques agrícoles.\nEl passat mes de novembre es va preparar la terra, marcar els camins i sembrar el blat i l'ordi.\nDesprés dels freds de l'hivern i abans de la que s'iniciï la bonança de la primavera, el camp necessita que es comenci a preparar per tenir una bona collita a l'estiu vinent.\nAquest dissabte dia 14 a les 10 del matí, un grup de pagesos experimentats i d'altres d'aprenents, llaurarem una part del camp i trullarem els camps amb cereals amb l'arada xica, l'arada brabant i l'ajuda d'un animal que ens facilitarà la feina.\nSi ens hi voleu acompanyar, serà una oportunitat per què les noves generacions puguin veure de prop, practicar i provar aquestes tècniques tradicionals.\nPer més informació www.ecomuseudelblat.cat; info@ecomuseudelblat.cat; 619 221 829


Política de privacitat - Acceseo Labs\ndisseny i programació de pàgines web a mida ...\nEl lloc web www.acceseo.com(en endavant, el "Lloc Web") és propietat de Juan Seguí Moreno amb nom comercial Intueix (en endavant, "Intueix"), amb domicili al carrer Oliver n º 1, 03802, Alcoi, Alacant, Espanya; amb CIF número 21680971-K. Pot contactar amb Intueix a través del 96 633 15 88, 644 22 15 88 o de l'adreça de correu electrònic: info@acceseo.com.\nEl logotip i la denominació "Acceseo Labs", així com altres signes distintius (gràfics o denominacions), que apareixen en aquesta web són propietat exclusiva de Acceseo Labs, de tal manera que és aquesta entitat l'única autoritzada a utilitzar-los.\nD'igual forma a lo ressenyat en els paràgrafs anteriors, els noms de domini "www.acceseo.com", "www.acceseo.es", "www.acceseo.net", "www.acceseo.org"i tots aquells que serveixin per accedir al present lloc són de titularitat exclusiva de Acceseo Labs. L'ús indegut dels mateixos suposaria una infracció dels drets adquirits pel seu registre i serà perseguit pels mitjans previstos a la Llei\nL'usuari queda expressament autoritzat per Acceseo Labs a visualitzar, imprimir, copiar o emmagatzemar al seu disc dur o qualsevol altre suport físic, els continguts i actius emparats o no per un dret d'exclusiva (a excepció dels programes d'ordinador), sempre que aquesta actuació s'efectuï per a l'ús personal i privat de l'usuari, sense finalitat comercial o de distribució i sense modificar, alterar o descompilar els esmentada drets i continguts. Aquesta llicència d'ús personal s'entén efectuada sempre que es respectin intactes els advertiments als drets d'autor i de propietat industrial que es realitzen, sense que això signifiqui la concessió de llicència alguna a l'usuari.\nQualsevol altre ús dels continguts o creacions intel lectuals d'aquest lloc requerirà l'autorització expressa i per escrit de Acceseo Labs.\nRESERVA D'ACCIONS LEGALS\nAcceseo Labs es reserva en tot moment l'exercici de quants mitjans o accions legals li corresponguin en defensa dels seus legítims drets de propietat intel lectual i industrial enfront d'un ús no autoritzat dels mateixos oa qualsevol actuació que pogués perjudicats.\nLes cookies (persistents) són fitxers de text que s'emmagatzemen al disc dur de l'ordinador de l'usuari fins que expiren (les cookies persistents són creades amb dates d'expiració) o fins que el propi usuari les esborra. Les galetes no permeten la identificació unequívoca de l'ordinador de l'usuari, però, poden ser utilitzades per obtenir certa informació sobre el mateix.\nLa gran majoria dels navegadors accepten l'ús de cookies de manera automàtica, però, aquesta opció pot ser desactivada per l'usuari canviant la configuració del seu navegador.\nEls enllaços amb els que l'usuari pugui trobar durant la navegació en aquest lloc Web li permeten abandonar aquest lloc.\nEls llocs enllaçats no estan relacionats, excepte indicació del contrari, amb Acceseo Labs, qui no es fa responsable dels continguts als quals s'accedeixi en virtut dels esmentats enllaços, ni de les modificacions que es duguin a terme en els mateixos, ni de l'ús que d'aquells es realitzi, ni de la disponibilitat tècnica dels mateixos .\nEn qualsevol cas, Acceseo Labs es compromet a fer tot el possible per evitar l'existència en el seu lloc web d'enllaços a pàgines de contingut il legal, que promoguin activitats il lícites, racistes, xenòfobes i, en general, susceptibles d'atemptar contra els principis de llibertat i de dignitat humana o vulnerin els valors i drets reconeguts per la Constitució Espanyola i per la Declaració Universal dels Drets Humans.\nEn el cas que algun usuari estimés que algun enllaç inclòs el Lloc Web menyscaba en qualsevol forma els seus drets o si li suposa el més mínim perjudici, tan sols ha de comunicar mitjançant l'enviament d'un correu electrònic a Acceseo Labs, tenint la confiança de que es prendran les mesures oportunes al respecte.\nEncara que Acceseo Labs intentarà proporcionar als usuaris d'aquest lloc tota la informació de la forma més completa, exacta i actualitzada possible, no garanteix l'exactitud, actualització i operativitat dels seus continguts i serveis, i per tant, eludeix expressament tot tipus de responsabilitat pels possibles danys o perjudicis de qualsevol índole que els seus usuaris poguessin sofrir per l'ús de les dades obtingudes, o per la possible suspensió, cancel lació o inoperativitat dels seus continguts o serveis, sense necessitat de comunicació prèvia.\nEls usuaris han de ser conscients en tot cas que l'ús dels continguts i serveis d'aquest lloc es fa al seu propi risc i sota la seva única i exclusiva responsabilitat, i que Acceseo Labs no garantiza en ningún caso:\nTotal operativitat o disponibilitat dels seus serveis. Tenint en compte que sempre que sigui possible, s'advertirà als usuaris de possibles interrupcions en el seu funcionament amb la major antelació possible.\nLa utilitat, exactitud, actualització o infal libilitat dels seus continguts o serveis per a la presa de decisions o realització de cap activitat en particular\nAbsoluta privacitat en la utilització d'aquest lloc, ja que no s'ha de descartar la possibilitat que tercers no autoritzats puguin tenir coneixement de l'accés o utilització que els usuaris puguin fer dels seus continguts o serveis, i conseqüentment, exclou tota responsabilitat a aquest respecte.\nAbsència de virus informàtics. Acceseo Labsno es fa responsable dels possibles danys causats per aquest tipus de programes, l'absència no es pot garantir. No obstant això, es posa en coneixement de l'usuari que es prendran totes les mesures possibles per minimitzar al màxim aquesta amenaça.\nEn qualsevol cas, Acceseo Labs Posa a disposició dels usuaris la següent adreça de correu electrònic: info@acceseo.com, amb la finalitat que puguin aportar qualsevol tipus de comentari, suggeriment o rectificació que estimin oportú, amb la finalitat de poder evitar o solucionar qualsevol tipus d'incidència o irregularitat de la manera més ràpida i eficient possible.\nLa manera més fàcil i eficaç per sol licitar qualsevol aclariment, o per formular qualsevol tipus de queixa, suggeriment o comentari, és l'enviament d'un e-mail a info@acceseo.com.\nTwitter es troba fora de servei\nProgramació i disseny de pàgines web, Aplicacions web, optimització i innovació tecnològica, posicionament en cercadors (SEO i SEM) i web màrqueting.\nTel: 96 633 15 88


Més de 32.300 multes en quatre anys de radars de tram a la província - Diari de Girona\nEs tracta d'expedients iniciats per Trànsit després que les càmeres hagin captat conductors amb excés de velocitat\neva batlle girona 09.07.2018 | 06:00\nMés de 32.300 multes en quatre anys de radars de tram a la província ANIOL RESCLOSA\nEls cinc radars de tram de les comarques gironines han imposat fins a 32.368 multes a conductors en quatre anys d´implementació. Són expedients iniciats per part del Servei Català de Trànsit (SCT) a aquells xofers que no han respectat la velocitat mitjana.\nLa cap del servei territorial de Trànsit a Girona, Susana Poch, justifica la instal·lació d´aquests tipus de radars perquè a les zones que controlen han baixat els accidents, les infracions i s´ha millorat la seguretat. I remarca que «està comprovat objectivament que ha caigut un 70% l´accidentalitat» allà on es troben col·locats.\nSi s´analitzen les dades, cal destacar que els últims radars de tram instal·lats el març de l´any passat, en el tram d´N-II entre Capmany i Agullana, són els que més conductors imprudents han captat: 15.978 usuaris han sobrepassat la velocitat mitjana.\nCal dir que és una xifra molt elevada i representa gairebé la meitat dels expedients de tots els cinemòmetres en funcionament a la província des del 2014. La responsable de l´SCT a Girona destaca que en aquesta zona de l´Empordà hi ha una gran mobilitat i que sovint quan es col·loca un radar, el primer any la gent s´hi ha d´acostumar i, per tant, sovint és el període que més es sanciona. I afegeix que «no hem tingut queixes amb els radars de tram» quan, en canvi, amb els fixos sí que ha succeït.\nL´aparell situat a Agullana en direcció cap a Capmany és el que més vegades ha atrapat els usuaris i s´han imposat 9.807 multes. L´altre cinemòmetre n´ha enxampat 6.171.\nEls quatre radars de tram que hi ha a la variant de Girona també són dels que més sancionen. Van entrar en funcionament el maig de 2015 i n´hi ha dos a l´N-II entre Fornells de la Selva i Quart, un en cada sentit de la marxa, i dos més, a l´N-II al seu pas per Girona.\nD´aquests n´hi ha un que multa més que la resta dels aparells: el que passa pel terme de la ciutat de Girona i es troba quan es condueix procedent de Figueres. Aquest cinemòmetre ha arribat a enxampar 12.912 conductors. En canvi, la resta, en aquests tres anys, han sancionat amb menys mesura. Per exemple, els dos que hi ha entre Fornells i Quart han atrapat 2.218 vehicles sobrepassant la velocitat mitjana. I els dos de Girona, 14.007.\nPer contra, el primer radar de tram que es va col·locar a la província, el de la C-65 entre Cassà de la Selva i Llagostera, és el que menys penalitza. Va entrar en funcionament el mes de maig de l´any 2014 i durant aquest temps ha captat 22 infractors.\nEncara hi ha dos aparells més de captació de la velocitat mitjana distribuïts per les comarques gironines. Dos es troben a la carretera C-66, entre Corçà i Sant Joan de Mollet, i van començar a funcionar el febrer de l´any passat. Han enxampat fins a 143 conductors.\nNou radar a l´N-II a l´Empordà\nDe cara al futur, la cap del servei territorial de Trànsit a Girona explica que la idea de l´SCT és col·locar un nou radar de tram. Això succeirà de cara a l´any vinent perquè encara s´està estudiant-ne la ubicació. Tot i això, destaca que serà a l´N-II i al seu pas per l´Alt Empordà.\nSusana Poch destaca que, després de quatre anys amb aquests aparells funcionant en terres gironines, l´important és que s´ha demostrat la seva efectivitat. Ja que són uns aparells «que han evitat molts accidents, són un element dissuasiu i fan que el conductor s´adapti a la velocitat permesa de la via i, per tant, això fa baixar l´accidentalitat i les infraccions».\nI afegeix que si bé tenen un efecte «col·lateral», que són les sancions, aquestes són per a aquells conductors que no els respecten. La infracció de velocitat està penada amb una sanció administrativa que va dels 200 als 600 euros. I com recorda Poch, es pot rebaixar a la meitat el seu cost si es paga en 20 dies. També es poden perdre punts del permís de conduir: entre dos i sis.\nRepunt de la sinistralitat\nA les comarques de Girona, fins a 5 de juliol, han mort 17 persones en vies interurbanes de Girona en 16 accidents de trànsit. Es tracta d´una xifra més elevada, explica la responsable de Trànsit a Girona, que durant l´any passat per les mateixes dates. Llavors hi havia hagut 11 morts en 10 accidents de trànsit a la xarxa viària. Quant a ferits greus i morts, la dada també divergeix passant dels 14 del 2017 als 25 d´enguany.\nEl sinistre d'un camió obliga a tallar la carretera de Vilamacolum a Sant Pere\nTrànsit demana precaució a la carretera durant el pont de Tots Sants


El 33è Parc de Nadal de Tàrrega oferirà una cinquantena de propostes lúdiques i educatives a partir del 27 de desembre | Ràdio Tàrrega\nEl casal, organitzat per la Regidoria de Cultura, inclourà jocs de realitat virtual; circuit de karts, monocicles i patinets elèctrics; i una Room Escape junt amb tallers, inflables, atraccions, cultura popular,...\nEl Parc de Nadal de Tàrrega celebrarà la seva 33a edició del 27 al 30 de desembre i del 2 al 4 de gener, de les 4 de la tarda a les 8 del vespre, al Pavelló Municipal d’Esports i altres punts del Parc Esportiu. La Regidoria de Cultura, organitzadora de l’esdeveniment, dotarà així de propostes familiars nadalenques un espai total de 3.300 metres quadrats. A més, l’emplaçament permetrà disposar de l’aparcament del Parc Esportiu, amb 200 places gratuïtes. Infants, joves i famílies hi trobaran múltiples al·licients educatius i lúdics com alternativa de les vacances, integrant un extens programa de fins a una cinquantena d’activitats: tallers creatius, atraccions, ludoteques, inflables, llits elàstics, rocòdrom, tir amb arc, sorral, tirolina, robòtica, ràdio, cultura popular,...\nEl 33è Parc de Nadal també ampliarà el circuit de karts, monocicles i patinets elèctrics; i oferirà per segon any consecutiu la Room Escape, joc d’aventures en què els participants han d’aconseguir sortir d’una habitació fomentant el treball en equip. Després de l’èxit assolit l’edició passada, repetiran els jocs de realitat virtual gràcies a un simulador que permetrà viure aventures en el món digital. Cada tarda, a més, el públic gaudirà d’animació i sorpreses. D’altra banda, el "trenet" de Foment Tàrrega que recorre els carrers de la ciutat també farà parada al Parc de Nadal els dies 3 i 4 de gener.


Laboratori de lletres i imatges | El ninot de neu\nYou are here: Home / Blog / Blog Grid / Creació artística / El ninot de neu\ndesembre 29, 2012 /0 Comments/in Creació artística, Lectura de la imatge, Noms propis /by valientemajp\nEl dissabte 15 de desembre va nevar al Laboratori de lletres i imatges. Sort que la Glòria Giménez ens va donar escalforeta amb un munt d’històries il·lustrades de l’hivern.\nVam tenir l’oportunitat excepcional de veure la pel·lícula El ninot de neu, un clàssic anglès molt conegut que havia editat Aura Comunicació en VHS i que ja no es troba a casa nostra, si no és en tres parts a Youtube.\nTambé vam fer l’esforç d’aconseguir diversos exemplars del llibre que explica aquesta bonica història d’amistat entre un infant i un ninot de neu perquè us la poguéssiu emportar en préstec a casa.\nAquest llibre va representar una nova via dins el món de la il·lustració: es tracta d’un còmic? És un àlbum? És una pel·lícula en imatges?\nEl que és clar és que és l’exemple perfecte que l’educació visual és essencial i que les imatges són realment narratives: més de trenta pàgines, sense una sola paraula, poden explicar-nos una història d’una gran densitat emotiva.\nDesprés de la pel·lícula, totes les famílies van poder escriure una postal d’hivern a partir d’una plantilla que havia preparat la Glòria. Per fer la postal només es podia treballar amb blanc i negre a partir de diferents tècniques que imitaven el gravat. Ceres negres sobre cartolina blanca i ep! màquines de fer forats per omplir-ho tot de neu.\nPodeu fer un tastet de la pel·lícula aquí dins.\nPlantilla de la postal de hivern\nPlanificació sessió postals d’hivern\nTags: clàssics, correspondències, personatges\nSi us plau... Dibuixa'm un be\nBarri de la imaginació, edifici de la literatura… Animalades


La DANA deixa 316 l/m2 a Beniarrés en 24 hores i 297 l/m2 a Ontinyent, el major acumulat en l'últim segle | Valencia Extra\nLa DANA deixa 316 l/m2 a Beniarrés en 24 hores i 297 l/m2 a Ontinyent, el major acumulat en l'últim segle\nEl segon dia de Depressió Atmosfèrica en Nivells Alts (DANA) està descarregant pluges torrencials en la meitat sud de la Comunitat Valenciana que han descarregat 316,6 l/m2 a Beniarrés en les últimes 24 hores i un acumulat de 297.0 l/m2 a Ontinyent, el major acumulat des que en 1917 van començar els registres, segons ha informat Aemet.\nLa intensitat de les pluges a primera hora d’aquest dijous està sent torrencial en aquesta comarca de la Vall d’Albaida. Així, a Ontinyent s’han registrat 65.4 l/m2 en una hora i dels 297.0 l/m2 acumulats, 202.2 ho han sigut en les últimes 6 hores, i 273.4 en les últimes 8 hores.\nA més, l’acumulat de les últimes 24 hores fins a les 9.00 hores són de 316,6 l/m2 a Beniarrés, de 278 l/m2 a Ontinyent, de 253 l/m2 a l’Orxa i de 188,6 l/m2 a Muro.\nLa Universitat de València ha suspés les classes al seu campus d’Ontinyent davant aquesta situació meteorològica, segons ha informat la institució acadèmica.\nAixí mateix, a causa d’aquestes pluges s’ha tancat el Centre de Salut de Barranquet en aquesta localitat valenciana. No obstant això, la resta de centres del Departament de Xàtiva-Ontinyent estan en servei sense incidències, segons ha informat aquesta àrea de salut.\nEl riu Clariano s’ha desbordat al seu pas per la localitat valenciana d’Ontinyent, la qual cosa ha portat a desallotjar al veïnat del carrer Cantereria.\nA més, estan tallades la CV-655 (Pou Clar-Fontanars), CV-650 (Bricorama), Avinguda del Tèxtil, Camí Vell de Xàtiva, Cantereria, Carril, Carretera de l’Altet a la Clariana, Camí Vell Agullent, Camí dels Pressos, CV-81 (Ontinyent-Bocairent) i els viatgers de la línia Alcoi-València realitzaran trajecte Ontinyent-Xátiva per carretera.\nRibó demana a Sánchez que els ajuntaments participen en la gestió i recepció dels fons europeus\nBachero: "Hem rebutjat les intencions del PP per privatitzar l'A-7 al País Valencià"\nPuig avança que el divendres es podria decidir la perimetració d'alguns municipis de la Comunitat Valenciana\n9 − set =\nCastelló: "La rectificació de Dalmau demostra que la llei de tanteig i retracte és una gran 'chapuza' com advertim"\nConfinada amb el seu maltractador\nBurjassot guarda silenci en memòria de totes les dones assassinades per violència masclista\nEl Consell recorda a les 136 dones assassinades per violència masclista, una xifra "insuportable i dolorosa"


Cova del Drac - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa Cova del Drac fou un local musical barceloní situat al número 30 del carrer Tusset de Barcelona que va estar obert del 1965 al 1992.\nL’origen de La Cova del Drac està estretament lligat a la professionalització de la Nova Cançó, un fenomen que va esclatar, sobretot, a partir de la participació –i del triomf– de Raimon al Festival de la Cançó Mediterrània (1959) amb Se’n va anar.\nPocs anys més tard, el creixent col·lectiu de cantants que actuava arreu del país empès per una resistència cultural, social i política, gaudia de tanta popularitat que diverses discogràfiques comercials van començar a incloure discos en català al seu catàleg. Aquest fou el cas d’Edigsa, segell presidit per Josep Espar i Ticó i aglutinador del nucli dur de la Nova Cançó. Creat l’any 1961, va servir de plataforma de llançament i difusió de gairebé tots els integrants d’aquell moviment. No obstant això, la seva política d’enregistraments va ser considerada massa restrictiva per part d’alguns dels seus consellers, que el 1964 van deixar la companyia.\nCasualment, l'escissió d’Edigsa va posar la llavor del local que havia de portar la contracultura catalana al carrer Tuset de Barcelona –el Tuset Street, centre neuràlgic de la modernitat barcelonina als anys seixanta. Perquè d’aquella escissió va néixer un altre segell discogràfic, Concèntric, liderat per Ermengol Passola –un dels fundadors d’Edigsa– i Josep Maria Espinàs, escriptor i fundador dels Setze Jutges, que poc després van obrir el primer local públic dedicat en exclusiva a la presentació d’espectacles en català i, molt especialment, a la cançó catalana: La Cova del Drac.\nL'espai era, en realitat, el soterrani de la cèlebre cafeteria Drug-Drac-Store, un nom que jugava amb la coincidència fonètica de la paraula catalana drac i de l'anglesa drug. El novembre de 1965, la nova sala d’espectacles va obrir les seves portes per oferir programació diària (a excepció dels dilluns) en horari nocturn (23 a 3.30 h).\nSegons va assegurar l'escriptor, crític d’art i cronista cultural Sebastià Gasch a Les nits de Barcelona, La Cova del Drac no coneixia cap precedent a la ciutat de Barcelona. «En primer lloc», apuntava Gasch, «els seus directors han sabut crear-hi un clima. Els llums vuitcentistes amb els seus globus esmerilats, les tauletes, les cadires, els tapissos de les parets, l'empostissat, els mil i un detalls d’una decoració singularment evocadora, ens transporten de sobte a aquella Barcelona del fi de segle». La decoració del local, que incorporava detalls modernistes i exposicions de pintura a les parets, trencava amb els cànons de l’època. Les cadires procedien de la Fonda Europa de Granollers.\nPossiblement, el caràcter inusual que Sebastià Gasch destacava de La Cova del Drac tenia a veure també amb la diversitat de l’oferta. Per la seva pista van passar gairebé tots els integrants del moviment de la Nova Cançó, però igualment s'hi van fer espectacles teatrals de petit format, de pantomima i de teatre de cabaret, un gènere que a Catalunya pràcticament va néixer en aquell petit espai.\nDurant la dècada dels setanta, amb els Setze Jutges ja desapareguts com a col·lectiu, la Cova del Drac va emprendre una important tasca de recerca de nous talents de la cançó que donessin continuïtat al moviment. Amb aquesta voluntat va impulsar, sota el nom de «Promoció de Noves Veus», diversos concursos destinats a cantants novells. Amb anterioritat, el 1967, el local havia convocat altres certàmens: el 21 de març d’aquell any, els diaris anunciaven la primera convocatòria dels premis Drac per a peces humorístiques originals, escrites en català i que es poguessin representar en pista. Aquestes iniciatives parlen d’un projecte que anava molt més enllà de la simple exhibició d’espectacles i que donava impuls a la creació escènica i musical catalana.\nTambé Concèntric va desaparèixer a mitjans anys setanta. Passola i Espinàs van traspassar el local a Ramon Tordera, i aquest el va convertir en un espai jazzístic que va assolir renom internacional. El jazz va continuar vivint nits memorables a La Cova del Drac fins a l’últim dia de 1991, quan la sala va tancar per la impossibilitat d’afrontar les obres d’adequació a la nova normativa de seguretat dels locals nocturns. La Cova del Drac es va traslladar l'endemà al carrer Vallmajor, 33.\nEl cantautor mallorquí Guillem d'Efak, resident aleshores a Barcelona i primer artista de la discogràfica Concèntric, va inaugurar la nova sala d’espectacles del carrer Tuset i, durant els primers anys, va convertir-se en un dels seus habituals. Amb Josep Maria Espinàs com a presentador, Els Setze Jutges van actuar-hi també de manera regular, així com Els Joglars, que hi va estrenar el mateix 1965 Pantomimes del Music-Hall, en cartell durant tota aquella temporada. Les actuacions de la jove companyia capitanejada per Albert Boadella van sortir beneficiades per les dimensions i la il·luminació del local, que accentuava l'expressivitat del mim i de la pantomima. En paraules de Sebastià Gasch, «a La Cova del Drac uns artistes que generalment actuen en escenaris treballen a la vora de l'espectador. I aquesta proximitat, aquest íntim contacte, en comptes de perjudicar-los, els proporciona un relleu singular», tot afegint que el mim de Boadella i dels Joglars causava l’impacte del primer pla cinematogràfic.\nEl cabaret, però, va der un dels eixos principals que va vertebrar la programació als darrers anys seixanta i primers setanta. Un cabaret agermanat amb el que Boris Vian o Raymond Queneau van renovar al París de la postguerra, una successió àgil, trepidant, d’esquetxos, cançons i escenes teatrals; però, sobretot, influït pel Kabarett literari centreeuropeu. Un teatre de cabaret que van introduir a Catalunya Maria Aurèlia Capmany, Jaume Vidal Alcover i Josep Anton Codina. Tal com recordava aquest últim en una entrevista publicada a la revista Assaig de Teatre, la idea va sorgir de manera gairebé casual: «Ja feia uns mesos que havia abandonat l'EADAG, pero mantenia contactes amb quasi tots els seus membres. Un dia em vaig assabentar que l'Adrià Gual Dalmau i en Manolo Núñez volien muntar un espectacle [a partir d’un text de Maria Aurèlia Capmany] a La Cova del Drac, un local on es programaven espectacles de petit format i de característiques particulars que s'anomenaven espectacles de pista: mims, malabaristes, animadors, humoristes, ballarins, etc. Hi havien actuat Els Joglars i un grup d'actors dirigits per Francesc Nel·lo, creadors del nom Teatre de Pista». La iniciativa de Gual i Núñez no va fructificar, però Codina va proposar a Capmany fer uns espectacles en què es pogués parlar de tot cantant i ballant, «de la realitat dels nostres dies, dels seus esdeveniments i dels seus problemes, els quals (i en plena època franquista) no eren pas pocs. Per això, no volent pecar ni de frívols ni de transcendents, vam decidir que la nostra companyia no es diria ni Cabaret ni Kabarett, sinó Ca, Barret!, aquesta expressió tan catalana que vol dir que exageres, que no t'ho acabes de creure».\nCa, Barret! es va donar a conèixer a La Cova del Drac el 14 d’abril del 1968 amb Dones, flors i pitança, una peça de Maria Aurèlia Capmany que se servia de cançons, de poemes i de diàlegs breus, enginyosos i satírics per parlar de la dona i del seu paper a la societat al llarg del temps. Al respecte, Xavier Fàbregas confirmava a Serra d’Or que la peça s’inseria en la incipient tradició del teatre de cabaret a casa nostra, «una tradició encara sense arrels que, de mica en mica, haurà de cercar es trets que la defineixin (...) el teatre de cabaret exigeix uns textos pensats i escrits d’acord amb els mitjans que li són propis i una direcció i una interpretació prou diferents de les que requereix el teatre d’escenari, perquè puguem parlar d’un gènere nou –per a nosaltres- i específic». Enric Casamitjana, Joan Miralles, Elisenda Ribas i Carme Sansa en foren els intèrprets.\nL’èxit del muntatge va possibilitar la continuïtat del gènere a la pista del local i la temporada següent, el 22 de desembre del 1968, s’hi va estrenar Manicomi d’estiu o la felicitat de comprar i vendre, de Jaume Vidal Alcover, amb el mateix repartiment de l’anterior –a excepció de Joan Miralles, substituït per Josep Torrents. Ja amb Santi Sans com a presentador dels espectacles, el cabaret de Capmany i Vidal Alcover va centrar la programació teatral de La Cova del Drac entre el 1968 i el 1973, esquivant de manera imaginativa la censura. Josep Anton Codina explica que els problemes van començar quan Manicomi d’estiu es va presentar en un petit local madrileny. «La censura, que fins aleshores no ens havia amoïnat, quan va llegir el text, va prohibir representar d’ara endavant qualsevol text que tingués la més mínima estructura d’obra dramàtica sense que hagués passat per la censura teatral de Madrid. Només els espectacles de varietats i les cançons podien ser revisats per la censura de Barcelona. Feta la llei, feta la trampa; ja ens tens convertint totes les cançons i els esquetxos en cançons dialogades». Antoni Carrera, premi de poesia dels Jocs Florals que, en aquella època, treballava per a l'empresa de La Cova del Drac, va ser l’artífex d’aquestes transformacions. En endavant, tots els espectacles de Capmany i Vidal Alcover a La Cova del Drac van passar a titular-se Varietats i es van acompanyar d’un subtítol més «teatral». És el cas, per exemple, de Varietats II o La culpa de la Coca-Cola (1969) o de Varietats III o Public Relations (1970). Varietats IV o Cadascú el que és seu i robar el que es pugui (1971) va tancar aquest cicle, però no la vinculació de Ca, Barret! a La Cova del Drac, que el 6 de desembre de 1973, cinc anys després del seu debut, s’acomiadava de la sala amb una peça que havia de presentar-se al Teatre Capsa de Pau Garsaball però que, finalment, va estrenar-se al local del carrer Tuset: Botxirel·lo, botxirel·lo, amb llibret de Capmany i Josep Maria Martí, direcció d’escena de Josep Anton Codina i amb Carme Sansa, Miquel Cors, Pilar Simon, Llorenç Torres i Xavier Serrat al repartiment.\nTot i el canvi de gestió del local a mitjan setanta, i la seva nova orientació cap a les actuacions de jazz, la pista de La Cova del Drac encara va acollir durant una dècada propostes de teatre. Aquest fou el cas, per exemple, de Pitarrades, del Grup A-7 ½, un muntatge que examinava les relacions entre el poder central i Catalunya al llarg dels dos darrers segles. Pitarrades, que va ensopegar amb els obstacles de la censura, va representar-se l’any 1977 a la sala, un cop obtinguts el permís per a l'estrena. Als anys vuitanta, cal destacar el Bululú...! que hi va portar Ramon Teixidor (1986).\nL’activitat jazzística, però, es va ensenyorir del local i va desplaçar definitivament la teatral. El 31 de desembre del 1991, La Cova del Drac s’acomiadava del seu emplaçament del carrer Tuset amb una actuació d’un quartet de saxofonistes acompanyat pel piano de Tete Montoliu, una de les estrelles del local.\nPosteriorment la sala canvià de lloc i va anar a la plaça Adrià, amb el nom de Jazzroom. L'any 2005 va reobrir les portes en un nou local, al carrer Vallmajor 33 de Barcelona.\n↑ 1,00 1,01 1,02 1,03 1,04 1,05 1,06 1,07 1,08 1,09 1,10 1,11 1,12 1,13 1,14 Tierz Grafià, Carme. «La Cova del Drac». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement).\n↑ «El Mundo en Orbyt - Suscripción digital online.». [Consulta: 27 febrer 2022].\n↑ 20minutos, 24.10.2005, Al Foster abre de nuevo La Cova del Drac20 Minutos\nCodina, Josep Anton. «L’aventura teatral de Maria Aurèlia Capmany». A: Palau, Montserrat; Martínez Gili, Raül-David. Maria Aurèlia Capmany: l’afirmació en la paraula. Valls: Cossetània Edicions, 2002.\nGarcia-Soler, Jordi. Crònica apassionada de la Nova Cançó. Barcelona: Flor del Vent Edicions, 1996.\nGasch, Sebastià. Les nits de Barcelona. Barcelona: Edicions Pòrtic, 1969.\nSunyer, Magí; Palau, Montserrat (coord.). Jaume Vidal Alcover i Maria Aurèlia Capmany a escena. Benicarló: Onada Edicions, 2012.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cova_del_Drac&oldid=30173642»\nDarrera modificació: 12 maig 2022 a les 09:22


El Congrés aprova la tramitació d'una llei que permeti veure TV3 al País Valencià\nAmb l'única abstenció del PP, la majoria del Congrés s'ha mostrat a favor de la tramitació d'una llei de televisió sense fronteres, que ampliarà l'abast de les televisions autonòmiques més enllà del seu límit polític i fins tota la seva comunitat lingüística, com ara TV3 a València. La votació s'ha dut a terme després que Acció Cultural del País Valencià (ACPV) va lliurar el juny passat al Congrés més de 600.000 firmes per demanar, per iniciativa legislativa popular, la tramitació d'una proposició de llei que "legalitzi" i "normalitzi" l'emissió de les televisions autonòmiques fins al conjunt de les seves comunitats lingüístiques i més enllà dels seus límits geogràfics i polítics.\n13/09/2011 - 19.53 Actualitzat 14/09/2011 - 20.15\nDurant el debat de presa en consideració de la proposició de llei, el diputat socialista Ferran Bono Ara, i el portaveu d'ERC, Joan Ridao, han acusat l'expresident valencià, el popular Francisco Camps, de "persecució", en paraules de Bono, dels repetidors que feien possible seguir TV3 a València. Des de CiU, Montserrat Surroca ha assenyalat també la passivitat de Madrid davant d'aquest assumpte. Surroca va recordar que l'actual president valencià, Alberto Fabra, es va mostrar des de l'Ajuntament de Castelló, durant el seu mandat allà, a favor que TV3 fos accessible a València.\nUxue Barcos, de Nafarroa Bai, ha afirmat que el debat s'ha "catalanitzat", però ha recordat que la llei de televisió sense fronteres afecta altres comunitats, com és el cas de Navarra i l'euskera, i s'ha mostrat a favor de la tramitació, igual que BNG, PNB, Coalició Canària o IU-ICV.\nDes del Partit Popular, el diputat Jorge Fernández Díaz ha respost a les crítiques, assegurant que fa mesos el govern central va vetar les mateixes mesures que demana la llei que ara es tramitarà. A més, ha recordat Díaz, la gran majoria dels grups que ara es pronuncien a favor d'aquesta iniciativa legislativa popular van donar suport al seu dia la llei general de comunicació audiovisual, que és contradictòria amb la proposta. Segons la norma vigent, l'emissió d'una televisió autonòmica en una altra comunitat requereix un conveni de reciprocitat. Fernández Díaz s'ha mostrat a favor de la reciprocitat, cosa que, ha insistit, no és el que demana la iniciativa popular que es tramitarà en la pròxima legislatura.\nArrenca la tramitació de la llei perquè TV3 es pugui veure al País Valencià


Nova temporada teatral i músical amb més de 40 propostes - Ajuntament de Llagostera\nLlagostera ha encetat una nova temporada teatral i musical amb més de quaranta propostes per a tots els públics. La programació, coordinada des de l’Àrea de Cultura, s’ha realitzat amb la col·laboració de diverses entitats del municipi. La majoria dels espectacles de sala es realitzaran al Teatre Casino Llagosterenc, però també s’han programat funcions al Teatre del Casal P. Llagosterenc, el Petit Casino i en diferents espais a l’aire lliure del poble.\nLa temporada va estrenar-se el 20 d’octubre passat amb l’espectacle Tot ha sigut un malentès, una adaptació de l’obra de Dario Fo realitzada per la companyia local d’Encarna González. La recaptació recollida va anar destinada a la Fundació Josep Carreras contra la leucèmia. Patrocinador, una empresa que presta préstecs en línia - "Кредит на карту"\nLa programació inclou espectacles familiars i propostes musicals variades que van des de la música clàssica al jazz, passant pel cant coral, la sarsuela, el pop-folk i el Barbershop. El cicle comptarà amb la presència destacada de Le Croupier, que portarà el seu aclamat espectacle Dinamita la Sarsuela.


El Consell gestiona aquest curs el transport de més de 2.600 alumnes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Consell gestiona aquest curs el transport de més de 2.600 alumnes\nEn total es fan 101 rutes de bus escolar diferents\nredacció | manresa 11.10.2019 | 18:15\nEl Consell gestiona aquest curs el transport de més de 2.600 alumnes Regió7\nEl Consell Comarcal del Bages transporta cada dia 2.644 alumnes distribuïts en les 101 rutes diferents que operen a la comarca. De la xifra total de nens i nenes transportats cada matí, 1.180 alumnes es corresponen al transport obligatori (Primària, ESO i educació especial) el cost del qual és cobert pel departament d'Educació de la Generalitat. La resta, 1.474, pertanyen a la categoria del transport no obligatori que cobreix els desplaçaments dins del propi municipi on resideix l'alumnat.\nEn aquesta bossa d'alumnes també hi ha els estudiants de Batxillerat que aprofiten les places vacants del transport obligatori per poder utilitzar l'autobús (en concret són prop de 200 places). El transport no obligatori compta amb el finançament de la Diputació de Barcelona i dels propis Ajuntament.\nCreixement d'alumnes transportats\nAquest curs 2019-2020 es registra un important creixement en la categoria de transport no obligatori. L'augment s'explica perquè el Consell Comarcal del Bages ha assumit la gestió del servei de l'escola La Flama de Manresa, que utilitzen més de 300 nens i nenes cada dia. L'any passat es transportaven 1.020 alumnes i aquest any es dona servei a 1.464 estudiants, fet que suposa un creixement del 44%.\nExposicions en línia per visitar museus en dies de confinament.


ALBERT ROVIRA – Imagina't\nAlbert Rovira, Barcelona (1.972). Pianista professional i d’estudi amb actuacions clàssiques i modernes. Estudis de formació clàssica de piano i flauta travessera realitzats en el Liceu de Barcelona i estudis de formació moderna de piano realitzats en el Taller de Música de Barcelona. Professor de llenguatge musical, piano i acompanyament en escoles de músiques vinculades …\nContinua llegint ALBERT ROVIRA\nAlbert Rovira, Barcelona (1.972).\nPianista professional i d’estudi amb actuacions clàssiques i modernes. Estudis de formació clàssica de piano i flauta travessera realitzats en el Liceu de Barcelona i estudis de formació moderna de piano realitzats en el Taller de Música de Barcelona.\nProfessor de llenguatge musical, piano i acompanyament en escoles de músiques vinculades al Conservatori del Liceu de Barcelona: “Ricoma i Fills” i “Escola de Música Montse Albors”.\nCom a teclista ha estat a les formacions “El Último Tributo”, “Sabina A Parte”, “Rafa Rodríguez”, “Rock.Cat” i “Sotamínims”.\nCom a pianista clàssic a realitzat diversos recitals.\nA l’any 2015 junt amb el coreògraf i ballarí Iván Góngora i la ballarina Yaiza de los Muros, van formar la companyia “The Impact Of” més tard “Cia Iván Góngora” creant les obres “Beauty Proof”, “El Camino del Cante”, El Camino del Amor”, “El Novio”, “El Beso” i l’obra infantil “Happy Boom”.\nA l’any 2.014, va crear i dirigeix la sala “imagina’t” a l’ Hospitalet.


Tractament fiscal quotes socis clubs esportius | Assessoria SM Gestió (Barcelona) Fiscal, laboral\nTractament fiscal quotes socis clubs esportius\nEls clubs esportius són associacions privades entre els objectius destaquen la promoció d'una o diverses modalitats esportives, la participació dels seus socis en aquestes modalitats i l'organització i participació en tornejos i campionats.\nEn aquest blog tractarem el tractament fiscal de les quotes dels associats per a les entitats que tenen forma jurídica d'associació sense ànim de lucre i sense oblidar que en parlar del funcionament dels clubs esportius no podem oblidar el seu caràcter social com a promotor de l'esport en tots els sentits.\nLes quotes dels socis es giren mensual, trimestral, semestral o anualment als jugadors o practicants dels esports a què es dediqui l'entitat i que els dona dret a formar part dels respectius equips i a utilitzar les seves instal·lacions (vestidors, camps de joc , etc.): en aquest cas, les quotes a satisfer NO porten IVA perquè estan exemptes.\nEn tractar-se d'una operació exempta d'IVA en virtut del que estableix l'article 20 de la Llei 37/1992, de 28 de desembre, de l'Impost sobre el Valor Afegit, l'entitat no té l'obligació d'emetre factura.\nEn ocasions les entitats realitzen a més altres activitats les quals si poden estar subjectes a IVA. Aquest seria el cas de:\nLa venda d'entrades a un espectacle esportiu, en no ser un esdeveniment de caràcter cultural, es tracta d'una activitat subjecta i no exempta, de manera que si porta IVA.\nLes activitats d'un bar, per exemple, tant si ho porta la mateixa entitat o estem llogant l'espai a un tercer, l'activitat no està exempta i si porta IVA.\nEls contractes de patrocini, mitjançant els quals el patrocinador aporta una ajuda econòmica per a la realització de l'activitat esportiva del patrocinat i el club es compromet a col·laborar en la publicitat del patrocinador (mitjançant la instal·lació de tanques publicitàries, o mitjançant la inserció del nom o logotip en la seva indumentària d'entrenament o de joc, o de qualsevol altra forma): en aquest cas, les esmentades ajudes si porten IVA i el patrocinat (entitat o club), ha de repercutir la quota corresponent (el 21% de l'import de la esmentada ajuda) i declarar-la en el període impositiu en què es reporta.\nPel que fa a aquestes activitats subjectes a IVA, l'entitat haurà d'emetre factura i confeccionarà els llibres d'IVA obligatoris, que són el llibre de factures emeses i el llibre de factures rebudes, d'acord amb la normativa vigent, i haurà de liquidar el IVA corresponent a l'Agència Tributària.\nPer tant, sempre que l'entitat que presta el servei esportiu tingui reconeguda la condició d'establiment de caràcter social, estaran subjectes però exempts de l'impost els serveis efectuats per la mateixa, consistents en els ingressos per quotes dels socis, quota d'inscripció en competicions, classes, així com la cessió d'ús de les instal·lacions esportives de l'entitat consultant a persones físiques per a la pràctica de l'esport.\nTags: ASSESSORIA A BARCELONAASSESSORIA FISCALclub esportiuIVAquotes socis\nAnterior Novetats en cotització i salaris per 2019\nSegüent Prestacions per maternitat i paternitat exemptes de l’Impost sobre la Renda de les Persones Físiques.


Puig-reig espera 15.000 persones a La Corrida, aquest cap de setmana | Aquí Berguedà\nPuig-reig espera 15.000 persones a La Corrida, aquest cap de setmana\nEntre 12.000 i 15.000 persones passaran aquest cap de setmana per Puig-reig atretes per alguns dels actes de la festa de La Corrida, que arrenca avui amb les activitats per a infants. Els cavalls seran de nou els protagonistes en un programa que inclou moltes activitats com per exemple “rodeo”, passejades amb ponis i rucs, exhibició de ferradors, curses de cavalls pura sang, creuats, rucs i ponis, i jocs de cintes, entre d’altres propostes paral•leles com per exemple una mostra de productes agroalimentaris. En total hi haurà uns 140 animals entre cavalls, rucs i ponis, entre d’altres.\nEl programa comença avui amb passejades amb carro per als infants de les escoles i La Corrida infantil (a les 3 de la tarda). El plat fort de la festa es viurà dissabte i sobretot diumenge, amb la cercavila de cavalleries i xarrets pels carrers del poble.\nEl president de la Comissió de la Corrida de Puig-reig, Josep Bartoló, ha explicat que enguany la cercavila presenta un canvi en el recorregut amb l’objectiu de fer-la més dinàmica i que no calgui aturar-la en cap moment. Una altra de les novetats destacades d’aquesta edició és la incorporació de manera estable a alguns dels actes de l’Associació de Templers, que participaran, per exemple, en la benedicció de l’estàndard portant les torxes.\nDemà l’activitat començarà ben d’hora al matí, a ¾ de 10, amb el Raid Social. A les 11, hi haurà el “Rodeo” i començaran les passejades amb ponis i rucs i a les 7 de la tarda hi haurà la sortida de la comitiva de banderers des de l’Ajuntament fins a l’església. Diumenge, a les 8 del matí, tamborrada dels Diables del Clot de l’Infern pels carrers del poble, i a partir de les 9 esmorzar gratuït. A les 11, es farà el lliurament dels estàndards als banderers i a 2/4 de 12 començarà la cercavila de Cavalleries i Xarrets. A la 1, davant del Cafè Nou, es farà el tradicional Joc de les Cintes. Les curses de la tarda, començaran a 2/4 de 4, al camp de futbol.


El Meruts Festival compleix 10 anys: '10 anys trencant la closca' | Tercera Información\nDes de l’Assemblea Joves Meruts, destaquen que per a esta celebració « volem comptar amb les persones que al llarg dels deu anys de trajectòria ens han recolzat a crear un espai per a joves a Ontinyent que avui a dia és molt més que una nit de concerts”. Hem volgut fer un repàs pels inicis del festival per recordar que corria l'any 2007 quan un col·lectiu de joves ontinyentins “decidia trencar la closca i posar-se a covar alternatives en la seua ciutat. Ontinyent, niu de tants músics i artistes, assistia als inicis d'una efemèride que començaria a crèixer any rere any fent pujar als escenaris grups locals junt a bandes valencianes i estatals de primer nivell”.\nAnys després creaven l'Assemblea de Joves Meruts, iniciant una nova aventura com a associació cultural d'esperit crític i autònom. Començarien a aportar el seu granet de sorra al llarg de l'any participant en festes de barri, organitzant cicles de xerrades, teatre, fires d'entitats, tallers, fent xarxa amb molts altres col·lectius d'arreu de les comarques, “fins que l'any 2014 tot va acabar eclosionant amb l'obertura de l'Ateneu popular Ca la Mera”.\nPer celebrar que es compleixen deu anys del que s’ha convertit en una cita de referència en l'estiu musical valencià, ja es pot anar a visitar l’exposició de X anys de Meruts Festival al Ateneu Popular de Ca la Mera, i prompte es celebrarà el tradicional sopar de la Comparsa Alternativa el 25 d'agost, altra iniciativa dels Joves Meruts dintre de les festes d’Ontinyent al mes d’agost.


Crítiques: "Molt soroll per no res" al TNC de Barcelona. - Jove Espectacle\n27 d'octubre de 2015 per JMViaplana Deixa un comentari\nAquesta seria, si més no aproximada, la traducció literal del títol de l’obra de Shakespeare, la versió musical (esplèndida) del qual es pot veure aquests dies al Teatre Nacional de Catalunya. Un TNC que va conquerint una congruència i personalitat pròpia en la seva programació, de la mà de Xavier Albertí, aproximant-se sense complexos a gèneres i autors populars i sagrats de forma alternativa, i de vegades coincident.\nEra aquest cas, sembla ser, amb un projecte acaronat per Àngel Llàcer i Manu Guix feia temps: Combinar la música de Cole Porter amb els versos i la prosa de Shakespeare (aquí podrem saber com i perquè), d’aquest artifici sobre l’amor. Un artifici deliciós, diria, on, sobretot, l’autor ens explica dues formes d’amor, dues tipologies de parella que s’entrecreuen en aquesta història: Claudio i Hero, els amants joves i ingenus, cadascú a la seva manera, que tenen en l’amor la fi de les seves existències (llegeixis ‘fi’ en ambdós sentits); i la de Beatrice i Benedicte, una mica més granadets i viscuts, d’intel·lecte i agudesa dialèctica notable, que de tant enfrontar-se, s’adonen, a causa d’una broma d’amics comuns, que en realitat s’estimen d’una forma apassionada, ni que sigui perquè difícilment trobaran algú més digne del seu enginy. Però és clar, no tot havien de ser flors i violes, i l’enveja de Don Juan, el porta a ordir un parany als dos joves enamorats, Hero i Claudio, fent pensar al primer que la segona no és la dama pura i càndida que semblava, provocant-li un enuig i un comportament venjatiu, en destapar els seus veritables sentiments just davant de l’altar. Caldrà una jugada força agosarada (que tothom pensi que Hero ha mort de vergonya i disgust) per destapar i condemnar als veritables responsables. Tot ben amanit amb músiques inoblidables no tant sols de Cole Porter, sinó també d’Irving Berlin i d’I. Herb Brown, que diversos dels actors i actrius van interpretant, sols o acompanyats, subratllant amb les lletres els sentiments dels personatges, i aportant el vers que li falta als diàlegs. La interpretació musical de la orquestra, present en tot moment, que compta amb 10 músics incloent el pianista i director Manu Guix, anirà desgranant els temes musicals, deixant que el text dramàtic es centri, per força, en la trama central de les dues parelles, el parany indigne i la seva feliç resolució.\nComença amb el protagonisme de l’orquestra, i alguns dels actors i actrius que després veurem fent l’espectacle, cantant diverses cançons. L’acció encara no ha començat, i ja ens situem en un plató cinematogràfic dels 50. Un pensa que potser en lloc de que la música amaneixi i recolzi el text shakespirià, potser serà a l’inrevés, i tindrem un recorregut de la música de Cole Porter, amb algunes coartades dramatúrgiques com a excusa. Salvant les distàncies, com es feia amb Mamma Mia, on el protagonista principal era la música. Però a mesura que anem avançant, és evident que coneixem els personatges, els seus conflictes, l’acció, i aleshores la música té el paper perfecte que li pertoca, complementant, ajudant a posar en solfa -mai millor dit- les emocions de cadascun. També es succeeixen números musicals i de ball -impecables- que ens remeten al cinema d’aquells anys daurats, especialment a ‘Singing in the rain’, una de les darreres aportacions artístiques insuperables de Cole Porter, en plena malaltia i a prop de la seva mort. Impagable el pas dels diversos escenaris en el ‘set’ giratori de tres decorats interiors, tot ballant i passant-hi sense el menor respecte al mobiliari.\nUna altra aportació encertada és el paper els ‘vigilants’ (sóc jo, o recordaven als germans Marx?), amb els seus equivocs lingüístics, la seva ineptitud, però a l’hora la seva determinació a fer justícia. Fins i tot la interpretació cridanera (sense perdre mai el control), emfatitzada i ben dita dels actors, justificada per la acústica que la Sala Gran no té, juga a favor del divertiment general. I amb algunes cireretes, com l’accent clarament mexicà -homenatge a Cantinflas?- del capellà que casa les parelles.\nFinalment, una certesa, i és la plena adequació d’aquest espectacle a nois i noies a partir dels 10-12 anys, sense peròs. I un dubte, i és si situar-no en un rodatge cinematogràfic aporta res, en realitat.\nJa des d’un primer moment, el públic que emplenava sense un sol seient buid la Sala Gran del TNC, aplaudia entregat cada moment divertit i/o musical. I a mesura que avançava la representació, armat de raons objectives per fer-ho amb més força. I esclatar en una sonora ovació i diverses salutacions que el respectable va obligar a fer a tot l’elenc, incloent Manu Guix que va baixar des de l’orquestra, i a aquesta mateixa. I és que van aconseguir fer-nos passar una bona estona a tots plegats, concretament dues hores i tres quarts, incloent un breu descans.\nI és que, al públic, li agraden MOLT els musicals…


6 pel·lícules que pots veure abans que s'acabi el juny | Bezzia\n6 pel·lícules que pots veure abans que s'acabi juny\nMaria Vazquez | 18/06/2022 22:00 | Actualitat\nPer combatre les altes temperatures que estem patint aquests dies no se'ns acudeix un pla millor que refugiar-nos en una sala de cinema. Una bona pel·lícula, aire condicionat… No cal res més! Aquestes sis pel·lícules s'han estrenat aquest cap de setmana o ho faran el següent. Pren-ne nota!\n1 L'insuportable pes d'un talent descomunal\n2 Nosaltres no ens matarem amb pistoles\n3 Heu de venir a veure-la\n4 Camil·la sortirà aquesta nit\n6 Telèfon negre\nL'insuportable pes d'un talent descomunal\ndirigida per Tom Gormican\nProtagonitzada per Nicolas Cage, Pedro Pascal i Alessandra Mastronardi\nla història segueix l'actor Nicolas Cage, que està desesperat per aconseguir un paper per a una pel·lícula de Quentin Tarantino. A més d'això, manté una relació molt tensa amb la filla adolescent i està fins a dalt de deutes. Aquests deutes l'obliguen a aparèixer a la festa d'aniversari d'un multimilionari mexicà que és fanàtic del treball de l'actor en les pel·lícules anteriors, amb la intenció de mostrar-li un guió en què ha estat treballant.\nMentre s'uneix amb l'home, la CIA us informa que el multimilionari és en realitat un capo del cartell de la droga que ha segrestat la filla d?un candidat a la presidència de Mèxic. Després d'això, és reclutat pel govern dels Estats Units per obtenir informació.\ndirigida per Maria Ripoll\nProtagonitzada per Ingrid García Jonsson, Elena Martín, Joe Manjón\nMentre el poble es prepara per celebrar la seva festa major, la Mare de Déu del Mar, Blanca s'esforça que la primera paella que prepara a la seva vida li quedi perfecta. Ha aconseguit reunir els amics de tota la vida després d'anys sense veure's. Uns van intentar obrir-se camí a la ciutat, uns altres a l'estranger i un es va quedar al poble. Tots són a la trentena i senten que la joventut se'ls escapa.\nLes seves existències transiten entre la precarietat laboral, el desencís i un continu tornar a començar. La paella s'allarga fins al vespre, entre revelacions de secrets, retrets i equívocs. I, per fi, arriba la revetlla: la prova que el món segueix girant mentre les vides dels protagonistes sembla que trontollen i més que mai es necessitaran els uns als altres per tirar endavant.\nHeu de venir a veure-la\ndirigida per Jonàs Trueba\nProtagonitzada per Itsaso Arana, Francesco Carril, Irene Escolar\nDues parelles d'amics es retroben. Escolten música, parlen, llegeixen, mengen, passegen, juguen al ping-pong… Pot semblar poc per a una pel·lícula, per això «heu de venir a veure-la».\nCamil·la sortirà aquesta nit\ndirigida per Inés María Barrionuevo\nProtagonitzada per Nina Dziembrowski, Maite Valero, Adriana Ferrer, Carolina Rojas, Federico Sack i Guillermo Pfening\nCamil·la es veu obligada a mudar-se a Buenos Aires quan la seva àvia es posa malalta greument. Deixa enrere els amics i una escola secundària pública liberal per una institució privada tradicional. El temperament ferotge però prematur de Camil·la es posa a prova.\ndirigida per Baz Luhrmann\nProtagonitzada per Austin Butler, Tom Hanks i Olivia DeJonge\nFilm biogràfic al voltant de la vida i la música d'Elvis Presley, enfocades a la seva complexa relació amb el seu misteriós agent: el coronel Tom Parker. La pel·lícula aprofundeix en la complicada dinàmica entre Presley i Parker al llarg de més de 20 anys, des de l'ascens a la fama de Presley fins al seu estavellat sense precedents. Tot això després del teló de l'evolució cultural i la maduresa social als Estats Units. Al centre d'aquest viatge hi ha una de les persones més importants i influents a la vida d'Elvis, Priscilla Presley.\ndirigida per Scott Derrickson\nProtagonitzada per Mason Thames, Madeleine McGraw i Ethan Hawke\nUn sàdic assassí segresta Finney Shaw, un noi tímid i intel·ligent de 13 anys, i el tanca en un soterrani insonoritzat on no serveixen de res els seus crits. Quan un telèfon trencat i sense connexió comença a sonar, Finney descobreix que a través seu pot sentir les veus de les víctimes anteriors, les quals estan decidides a impedir que Finney acabi igual que elles.\nUs ve de gust veure alguna d'aquestes pel·lícules? Algunes ja són a cinemes. Comprova la cartellera de la teva ciutat per saber quines pel·lícules ja pots veure. I si et ve més de gust gaudir d'una sèrie a casa, consulta els últims estrenes de Netflix o HBO.\nRuta completa cap a l'article: Bezzia » Actualitat » 6 pel·lícules que pots veure abans que s'acabi juny\nArtemisa: els seus grans beneficis a la salut


Adreça desconeguda. Kressman Taylor | Viu i llegeix\nAdreça desconeguda. Kressman Taylor\nAdreça desconeguda és contundent com un cop de puny. El poder de la paraula és miraculós, et fas una idea de l’atac de bogeria en que van caure els alemanys quan va aparèixer Hitler\nEn menys de 70 pàgines trobem la correspondència entre dos amics i socis entre l’any 32 i l’any 34 . Un d’ells jueu a San Francisco, l’altre a Munich, on es converteix al nazisme de manera radical. Ja es veu que la cosa no pot acabar bé de cap manera. Com és possible que una persona amable, afable, amic sincer, es converteixi en un malparit amb totes les lletres, que no només justifica les atrocitats dels nazis, sinó que també hi col·labora activament? Incomprensible.\n« Atrapada al mirall Gemma Lienas No només de lletra alimentem l’ànima… »\nEtiquetes: Kressman Taylor\nRamon (23:09:49) :\nM’ha agradat això del cop de puny. Jo també vaig trobar el llibre contundent, crec que ho has expressat prou bé.\nEva (00:38:58) :\nTrobo que deu ser interessant de llegir… així que l´afegiré a una interminable però gratificant llista que estic elaborant a través de les recomanacions dels blogs….\nMireia (08:59:13) :\nNo tenia cap referència d’aquest llibre, gràcies.\nRita (09:30:54) :\nUn llibre dur, com molt bé dius, un cop de puny… Després de llegir-lo el vaig anar recomanant i deixant a amics i va ser molt curiós veure les diverses reaccions… Molt recomanable de fer per conèixer més aspectes de les persones. I molt recomanable la seva lectura. No deixa indiferent…\nelveidedalt (00:09:58) :\nVeig que em vas fer cas…oi?\nviuillegeix (11:09:47) :\nSi, veí, acostumo a fer cas dels bons recomanadors de capçalera\nGràcies Ramon, Eva, Mireia i Rita per els vostres comentaris\nL'Espolsada (11:25:36) :\nSota una aparença de senzillesa s’amaga la força de les paraules, no cal ni una sola pàgina més per copsar l’horror d’una època… http://lespolsadallibres.blogspot.com/search/label/Katherine%20Kressmann%20Taylor\nkweilan (14:05:55) :\nNo el coneixia i ara el buscaré a la llibreria perquè sembla interessant. Gràcies per la recomanació!!\nImma C (05:47:44) :\nAdreça desconeguda la van portat a escena.\nM´estranya que cap de vosaltres l´hagi vista. Una meravella, com el mateix llibre. Fa 2 o 3 anys. Actors: Jordi Bosch i l´altre no el recordo.\nRecomanacions per St Jordi 2010 « Viu i llegeix (21:35:29) :\n[…] Adreça desconeguda. Kressman Taylor […]\nDavid (12:17:42) :\nL’adaptació teatral encara és en escena a La Villarroel. Molt recomanable!\nI si sou socis del Club TR3SC, per exemple, la podeu veure a preu reduït, per 13€, aquest cap de setmana:\nI per 16€ fins al 27 de gener:


Els Reis deixen els últims regals de la campanya deBotigues, després d'una calvalcada multitudinària\nLa nit de Reis va finalitzar amb el sorteig dels premis de la campanya de Nadal "DeBotigues ajuda els Reis a fer realitat el teu somni". Els Reis van ser els encarregats d'escollir les tres cartes premiades entre les més d'un miler de cartes que els nens i nenes havien lliurat a l'estafeta i al campament del Patge Shelín i als Reis Mags. El premi consisteix en tres lots de regals valorats en 100 ? cadascun.\nL'Ajuntament es posarà en contacte amb els representants dels infants seleccionats per fer el lliurament dels regals.\nAquesta campanya promocional té com a objecte fomentar la promoció i dinamització del comerç local en el marc de la campanya de Nadal i en concret amb l'activitat del lliurament de les cartes de reis de DeBotigues al Patge Shelin i Reis Mags d'Orient.\nUna cavalcada multitudinària\nGuiada pel patge Shelín, la comitiva Reial va seguir el mateix recorregut dels darrers tres anys pels carrers de la ciutat, repartint més de 3 mil quilos de caramels aptes per a persones amb celiaquia. Un cop arribats a la plaça de la Vila, l'alcalde els va donar la benvinguda i va fer el lliurament del pa i la sal, com a símbol d'acolliment, una rosa com a símbol de Sant Feliu i la clau de la ciutat perquè poguessin entrar a totes les cases. Enguany l'arribada de Ses Majestats a Sant Feliu es va avançar mitja hora, de manera que la recollida de cartes a la plaça de la Vila va poder finalitzar més aviat per a tots els nens i nenes.\nDes de la sortida del Palau Falguera els carrers plens de gom a gom van acompanyar els Reis Mags fins a la plaça de la Vila. Més de 700 persones d'entitats i associacions, 12 vehicles i 4 carrosses van participar en la cavalcada dels Reis Mags: Castellers, Asprodis, l'esplai Sant Llorenç i el Club d'Esplai Diversitat lúdica, Creu Roja, ADF, Bombers, Correus, Amics del Carrer Santa Creu, Centre Cultural Virgen del Rocío, Consell d'Infants, Mossos d'Esquadra i Voluntariat de Sant Feliu. Tots plegats van fer possible omplir d'il·lusió els carrers de la ciutat.\nTotes les imatges de la cavalcada


A Viagem dos ArgonautasMÚSICA CATALÃ – Jacint Verdaguer musicado por Roger Mas – por Josep A. Vidal\nMÚSICA CATALÃ – Jacint Verdaguer musicado por Roger Mas – por Josep A. Vidal\nPedro Godinho 21 de Maio de 2012 15 de Agosto de 2012 Geral\nA propósito da comemoração do poeta Jacint Verdaguer, “mossèn Cinto”, que tem anualmente lugar por estas datas em Folgueroles, sua vila natal, Josep Anton Vidal propõe-nos que escutemos dois poemas musicados por Roger Mas: “Plus ultra” e “Caminant”. À margem da música, é também proposto, um documentário em três partes sobre o poeta.\nApropament a Jacint Verdaguer, acompanyats per Roger Mas\npor Josep Anton Vidal\nFolgueroles és un petit municipi de la comarca de l’Osona, a la plana de Vic, extens paisatge alhora amable i feréstec, de calor abrusada i de fred glaçador, de llums esplendoroses i de boires espesses i persistents, que duren fins setmanes. La comarca d’Osona, dominada per la plana, però solcada per carenes i cingles corprenedors, malgrat que ha estat tradicionalment terra de pagesos, amb la revolució industrial va obrir espai també a l’activitat industrial. Osona és terra de contrastos violents; la seva gent han estat pagesos o monjos, militars de trabuc, sobretot al servei de la causa carlina fent bandera de la defensa dels furs i de la terra, o bandolers i lladres de camí ral, burgesos benestants, emprenedors, tradicionalistes, monàrquics i conservadors, o proletaris revolucionaris, republicans abrandats, capellans o ateus menjacapellans… I alhora és el cor de Catalunya, una part del centre a partir del qual es configura històricament Catalunya per mitjà de la confluència dels territoris de la marca carolíngia, que miren cap al sud, i els territoris de nova conquesta, que miren cap al nord.\nPotser no és casual que fos a Folgueroles, un poblet d’aquest centre neuràlgic que és l’Osona, d’aquesta mena de radiografia de les tensions extremes que agiten i descriuen el tarannà dels catalans, on nasqués qui ha esdevingut, per mèrits literaris però sobretot per devoció popular, el poeta nacional de Catalunya, el poeta símbol, el punt de referència: Jacint Verdaguer.\nVerdaguer és avui una figura indiscutible com a referent simbòlic malgrat que, com a poeta, no el coneixem ni el servim tant com mereix. Però aquesta és una paradoxa més que hem d’afegir al cabàs de les misèries i les mancances de la nostra idiosincràsia.\nVerdaguer, que havia nascut el 17 de maig del 1845, va morir el 13 de juny del 1902. Per això, l’espai ocupat per la segona quinzena de maig i la primera de juny és el moment adient per a l’evocació del poeta. A Folgueroles hi té lloc, tradicionalment, el gruix de la commemoració verdagueriana, amb tocs evocatius de la vida pagesa, amb pinzellades –sovint de traç gruixut– de reclam turístic, però sobretot amb vocació de fer homenatge al poeta i de celebrar la poesia.\nÉs aquest el motiu pel qual em permeto suggerir-vos avui escoltar “Plus ultra”, un poema de Jacint Verdaguer (de qui vam escoltar “L’emigrant” en un post anterior), cantat per Roger Mas:\n– Estrelleta – jo li he dit-,\nde les flors de l’alt verger\n-No só la darrera, no;\nRoger Mas és un cantant solsonenc que s’ha fet un espai propi i molt meritori en el món musical. És un músic poc amant d’estridències i oportunismes, que ha basat la seva carrera en la coherència, el treball i el rigor personal. En parlarem un altre dia més atentament, perquè s’ho val; avui, però, tornem a Verdaguer escoltant-ne un segon poema, “Caminant“, també musicat i interpretat per Roger Mas. El poema de Verdaguer és, com el precedent, excel·lent, i sens dubte mereixen tots dos una lectura atenta:\nLa personalidad de Verdaguer és molt complexa, com és complexa també –malgrat la seva aparent simplicitat, la simplicitat que només assoleixen els grans poetes– la seva poesia. El lector que vulgui tenir una visió succinta de la seva trajectòria vital, pot dedicar uns 20 minuts a veure el documental “Jacint Verdaguer: el poeta de Catalunya“. És una síntesi de bona factura, que inclou alguns fragments de l’obra verdagueriana i un recull d’alguns dels paisatges vinculats a la seva biografia. Fou realitzat el 2008 com a part del projecte “Paisatges Escrits a la Plana de Vic: Verdaguer i Martí i Pol”, amb la col·laboració del Consell Comarcal d’Osona, els ajuntaments de Folgueroles, les Masies de Voltregà i Roda de Ter, i Osona Turisme, amb guió de Joan Vilamala, Llorenç Soldevila i Ricard Torrents. Està dividit en 3 parts d’uns 7 minuts cadascuna:\nPart I: narra els orígens familiars de Verdaguer i els anys de formació al seminari de Vic –seu episcopal i capital de la comarca d’Osona–, on dedica moltes hores a la lectura i alimenta dins seu el desig d’escriure un gran poema èpic: L’Atlàntida.\nPart II: Verdaguer es fa conèixer com a poeta i és aclamat en el marc dels Jocs Florals. La malaltia, però, el força a abandonar la seva vida com a capellà rural i s’embarca cap a Cuba. Entra en contacte amb Antoni López, marquès de Comillas, que l’acull a casa seva. La vida de Verdaguer enceta un itinerari que el durà des de la vida privilegiada com a almoiner dels Comillas, on gaudeix dels favors del seu protector, fins a la dissort de ser-ne bandejat i, en un seguit d’episodis desafortunats, de ser acusat de desequilibri mental. El rerefons és una complexa trama en la qual es combinen l’acusació d’excessiva generositat en les almoines, la pràctica d’exorcismes i els deutes personals contrets pel poeta.\nPart III: Verdaguer, carregat de deutes i en una situació personal delicada, es refugia al Santuari de la Gleva, l’any 1983. Arran d’un dur enfrontament amb el Marquès de Comillas i, subsegüentment, amb el bisbe Morgades, es refugia a Barcelona, al si de la família Duran, una vídua i les seves filles, a la protecció de les quals se sent obligat malgrat que sovintegen les pràctiques espiritistes. Continua guanyant gruix al voltant de Verdaguer una història fosca i tèrbola, però fonamentada en la pràctica dels exorcismes, i es radicalitza el seu enfrontament amb el bisbe Morgades. El poeta, suspès a divinis, proclama s’hi enfronta obertament amb la publicació en la premsa d’una sèrie d’articles que titula “En defensa pròpia”. Finalment, passada la virulència d’aquest període tèrbol, Verdaguer recupera la serenitat, com a capellà adjunt a la parròquia de Betlem, a Barcelona. Morí l’any 1902 a Vallvidrera, on s’havia reclòs malalt, i les mostres de dol foren generals i transversals en la societat catalana, especialment sentides entre les classes populars, fins i tot en sectors clarament anticlericals.\nPrevious KAIROS n.º 4 ONLINE, Revista de Filosofia & Ciência do CFCUL\nNext Eurointelligence Daily Briefing, 21 de Maio de 2012. Enviado por Domenico Mario Nuti.


Cs planteja l'aplicació 'immediata' del 155 a Catalunya al seu programa electoral - Racó Català\nCs planteja l'aplicació 'immediata' del 155 a Catalunya al seu programa electoral\nEl partit taronja proposa actualitzar la Constitució per reforçar les competències de l'Estat\nPolítica 16.04.2019 10.15 h Agències\nCs ha publicat aquest dimarts al matí el seu programa electoral que té com a primer punt l'aplicació "immediata" de l'article 155 a Catalunya "fins assegurar el restabliment de la Constitució".\n"No podem tolerar durant més temps que Torra i els separatistes utilitzin les institucions públiques per generar odi i enfrontament entre catalans", assegura el text. Cs ha difós el programa electoral, un document de 175 punts organitzats en catorze apartats, el cinquè dia de campanya electoral del 28-A.\nLa formació presidida per Albert Rivera també proposa actualitzar la Constitució per reforçar les competències de l'Estat i reformar el sistema de finançament autonòmic.\nConcretament, en el primer apartat, 'Defensar la unitat d'Espanya i garantir la igualtat de drets de tots els ciutadans', també proposa prohibir que "qui s'escapoleixi de la justícia pugui presentar-se a les eleccions", un punt on fa referència explícita a Carles Puigdemont i a la resta d'exconsellers a l'estranger.\n"Amb Cs perdran automàticament el càrrec" i no podran beneficiar-se "de finançament a càrrec als pressupostos públics". També vol actualitzar els delictes de sedició i rebel·lió al Codi Penal i reforçar el mecanisme de l'euroordre.\nEl partit de Rivera vol aprovar una "llei de llengües" que garanteixi "que es pot estudiar, treballar i retolar el negoci en espanyol a tota Espanya" i fer que el coneixement de les llengües cooficials autonòmiques siguin "mèrit" i mai "requisit" per accedir a una feina pública.\nTambé promet una llei electoral per dificultar l'accés dels partits nacionalistes al Congrés amb un tall electoral del 3%, millorar-ne la proporcionalitat i desbloquejar les llistes electorals. També parla de suprimir els aforaments i prohibir que els imputats per corrupció siguin candidats.\nCs vol impulsar la reforma del finançament autonòmic per aconseguir "un model més just equitatiu i transparent" i acabar amb el concert econòmic basc. També es compromet a impulsar una llei de víctimes del terrorisme que perseguirà els "actes d'enaltiment" i "la humiliació a les víctimes". "Multarem els responsables i prohibirem que les administracions que hi donin suport puguin accedir a contractes o subvencions públiques", afirma.\n16.04.2019 14.26 h \nVolen emular a Franco i derogar l'autonomia catalana\n16.04.2019 14.31 h \n16.04.2019 17.10 h \nEstaria bé que els nostres mitjans deixessin de dir 155 a la colonització i al cop d'estat.\nfa 23 segons 93 respostes\n23.843 raconaires | 210 connectats (22 raconaires)


Iván Morales: "La partida d'escacs és un acte d'amor al teatre" - Teatre Barcelona\nEl Teatre Romea ha presentat la primera producció pròpia del 2019: La partida d’escacs, versió d’Iván Morales a partir de la dramatúrgia d’Anna Maria Ricart sobre l’última novel·la de l’autor austríac Stefan Zweig. El director artístic del Teatre Romea, Josep Maria Pou, s’ha mostrat molt satisfet a l’hora d’acollir una peça “d’un autor imprescindible com Zweig” al Teatre Romea. A més, Pou ha remarcat que aquesta és “la primera vegada que el text es presenta a Catalunya”.\nAmb aquest muntatge, Iván Morales s’estrena en la direcció d’escena al Romea, teatre en què va debutar en la interpretació l’any 1992. “Tinc moltes ganes de compartir La partida d’escacs amb el públic del Romea, on vaig començar a estimar l’ofici del teatre”, ha declarat el director. La monomania i les obsessions són les grans protagonistes d’aquesta peça teatral que és “un cant a la supervivència amb una consciència profunda sobre els dimonis els quals cal sobreviure. Un viatge sensorial cap a l’obsessió”, ha explicat. Morales ha descrit la peça com “un acte d’amor al teatre. Un text amb un llenguatge contemporani, que vol traspassar al públic aportant una mirada pròpia”. Per al director el teatre és “un art efímer que ha de trobar la manera de dialogar amb el seu temps”. La partida d’escacs proposa un diàleg amb l’autor des d’una perspectiva contemporània i convida a l’espectador a mirar el passat per parlar del present més immediat. Amb aquesta adaptació, Iván Morales espera “connectar amb el públic i fer-lo vibrar en una aventura col·lectiva”.\nEn aquesta nova producció, el director compta amb un company de viatge excepcional: Jordi Bosch. En un exercici interpretatiu ple d’humor i d’humanisme, l’actor assumeix tots els papers de l’obra sol a l’escenari, i es converteix en el narrador d’aquesta història sobre una obsessió: la de dominar “el joc de reis”, els escacs. Per al director de l’espectacle “treballar amb en Jordi Bosch és una masterclass diària d’amor a la feina i al teatre”.\nJordi Bosch ha lloat l’encert de Jordi González, vicepresident d’Art i Continguts del Grup Focus, a l’hora de proposar-li un material de Zweig. L’actor s’ha declarat seguidor de l’autor austríac que va crear aquest “relat curt d’una intensitat molt gran”. “Stefan Zweig és un mag, té una habilitat única per fer-te viatjar a través de les històries que explica”, ha declarat. El protagonista de la peça també ha volgut destacar la feina de l’equip artístic de La partida d’escacs: “un equip amb un talent impressionant que ha configurat una partitura espectacular al voltant del text de Zweig i el món de la monomania”. En aquesta línia, Iván Morales ha afegit que “hem aconseguit explicar la joia d’una obsessió, de l’alegria que dóna i dels seus perills, en una obra de teatre llampant i entretinguda”.\nLa partida d’escacs inicia funcions dissabte 18 de maig al Teatre Romea, i es podrà veure fins al 16 de juny.


Real Club de Tenis de Barcelona - Alcaraz i Rincón, campions d’Europa amb la selecció espanyola infantil\nAlcaraz i Rincón, campions d’Europa amb la selecció espanyola infantil\nDaniel Rincón y Carlos Alcaraz, tennistes del Reial Club de Tennis Barcelona-1899 i components de la selecció espanyola infantil masculina, s’han proclamat campions d’Europa en la Copa del Sol que s’ha disputat a les instal·lacions del Murcia Club de Tenis.\nL’equip espanyol va derrotar a Rússia en la final sense concedir cap derrota i assolint dues victòries. Precisament els autèntics protagonistes de la final van ser els jugadors de l’RCTB-1899. Daniel Rincón va encetar l’eliminatòria amb un triomf enfront Aristarkh Safonov per 6-4, 6-1 mentre que Carlos Alcaraz va aconseguir el definitiu punt derrotant al seu adversari Mikhail Gorokhov per 7-5, 6-2.\nL’èxit assolit enfront Rússia suposa el cinquè títol que assoleix Espanya en aquesta competició que sempre s’ha celebrat en territori espanyol des que es va crear l’any 1979. Espanya, anteriorment, s’havia proclamat campiona els anys 1991, 2002, 2012 i 2015.\nAquest títol aconseguit a Múrcia se suma al que van aconseguir el passat mes de febrer: la “Winter Cup”, celebrat en pista coberta. Aquests dos títols fan que aquest combinat de jugadors capitanejat per Nicolás Pérez Durán i format per Daniel Rincón, Carlos Alcaraz, Alejandro Correa i Marc Othman sigui un dels favorits en el Campionat del Món que se celebrarà a la ciutat txeca de Prostejov del 7 al 12 d’agost.