Marc Cerdó. Les veus al ras\nEl cor mentider batega. Són les darreres paraules d'aquesta novel·la de Marc Cerdó. I el novel·lista, diuen, és l'únic mentider que no ho calla. Deu ser cert allò que amb un ham de mentida pescam una carpa de veritat. I és a través de les estratègies persuasives del mentider que podem saber alguna cosa\nL’escriptor Sebastià Perelló, autor de En mi no hi ha res, el darrer ebook publicat a Núvol, (descarregeu-vos-el aquí), ha presentat la novel·la de Marc Cerdó, Cor mentider (Club Editor) a Pollença. Us oferim aquí la lectura que Perelló ha fet de l’obra de Cerdó.\nLes voix sont une réalité qu’on\nne peut laisser au dehors.\nFlaubert afirmava que l’anatomia del cor humà està per fer, i tots ens hem agafat els dits en la paradoxa d’aquell que diu mentides. I si per una banda tenim la víscera, la sinceritat, centre de la força de l’ànima, allò que en dir ver posam damunt la mà, la passió, la perplexitat, per l’altre costat sempre hem cregut que la mentida és cosa mentale, i per això un enganyador, un impostor ha de tenir bon cap. I tanmateix cal recordar que en l’antropologia bíblica el cor designa més aviat la nostra intel·ligència, i no tant l’afectivitat. I escrutar els secrets d’aquests abismes era cosa divina. Però amb els peus a terra, La Bruyère ja avisava: L’homme est né menteur. Diu que la veritat és simple i ingènua, i l’home només es decanta per la seva pròpia obra, la ficció i la faula. Tot sura en el simulacre, entre la víscera i l’engany. Perquè aquí el que menteix és el centre dels afectes i les passions, on deu ser difícil fer segons quines distincions. I fins i tot els falsaris s’enreden en les seves pròpies històries. O som tots que hi arribam a caure de quatre potes?\nEl cor mentider batega. Són les darreres paraules d’aquesta novel·la de Marc Cerdó. I el novel·lista, diuen, és l’únic mentider que no ho calla. Deu ser cert allò que amb un ham de mentida pescam una carpa de veritat. I és a través de les estratègies persuasives del mentider i de la ficció que podem saber alguna cosa d’allò que en un ésser humà és més íntim i profund. Sense oblidar, però, que fins i tot en aquestes profunditats també som carn de representació. Del cor fals dels trobadors al cor simple de Flaubert o al cor confús de Ferrater, sempre fent gran espectacle. Per això mateix haurem d’anar vius a l’hora de llegir aquest text, splendide mendax, dignament deslleial, perquè ara semblarà ballable, o prendrà forma d’opera buffa rocambolesca, o tendreu la sensació que al llarg de la lectura ens acompanya Momo, el déu del sarcasme i de les burles, aquell que se’n fotia d’Hefest perquè havia fabricat els homes sense portes al pit i això impedia poder veure els seus pensaments. I aquí també cal entrar-hi deixondit, perquè cerca lectors espavilats que facin comparèixer allò que està latent i no es deixi ensopir per les pràctiques hipòcrites dels fariseus o les bogeries furioses. Llegir aquí ja és posar a part, lluny del rigor i les pràctiques narratives de gala i protocol, no hi ha reverència ni formalitats, i l’enginy provarà de cercar-nos les puces.\nAlgú d’amagat s’emporta un botí, aquest és l’inici furtiu del Cor mentider. Cautela i rampellada obren la història. La fuga, la desbandada, en les novel·les de Cerdó és la gran argúcia, i així ja va quedar ben clar quan llegíem Males companyies. Aixecar el vol és la gran astúcia. I aquí l’estirabot, i l’evasiva solcaran el text i determinaran la vida dels personatges escàpols, que sempre tenen l’ombra proscrita i fan pinya amb els bandejats. El rampell defineix el text, i no cal oblidar que el mot prové de rampa. Perquè aquest cor mentider batega entre el desig sobtat i la paràlisi dolorosa. Som al territori del disgust, una de les afeccions més violentes de la nostra percepció, perquè entram a la novel·la d’aquesta manera immediata i des de la separació, la bretxa, vides que l’atzar ha posat a part. En definitiva ens mou la repulsió i la fascinació alhora, aquest és el lloc que crea el narrador per al lector, llosa i incitació: el cor mentider. I ja és massa tard per desfer camí. Aquí nedarem tots.\nUn paisatge de vacances, una barraca de platja, xafogor i calitja i un arrosset d’albufera. Pinassa i quitrà. Un dinar familiar recremat, dessecat i una cabra salvatge i solitària que fa el pirata. El paisatge inaugural de la novel·la no és la pressió immobiliària, és l’assumpció d’aquest panorama desfet des de la paella i el plat net com una patena. Ja ens hem cruspit l’illa, només som aquest lloc soluble de consum i de residència ocasional. I el souvenir de na Garrovina és la nostra essència. Tipicitat i hedonisme de paella, cristal·lització de la imatge insular de la balearització com a espai ordinari i banal.\nPerò en l’escenografia sincopada del Cor mentider, la fuga és un retorn a l’illa, una mena d’Ítaca malmesa, des del termiter desangelat del Putxet, en l’estela d’Ulisses, una sàtira de viatge sentimental per tal de fugir de la pròpia angoixa. I el protagonista descobreix l’altre a casa i és capaç de mirar-se així les pròpies entranyes, quan tot sembla trastocat i remogut. Un professor de secundària torna a fer una cura a Mallorca, talment Chopin, i sembla que totes li ponen, la feina, una crisi matrimonial, i una inquietud que no el deixa alenar. I tot just arribar, immers en allò que ell considera perills i un excés d’informació no troba la pau que ha vengut a cercar. El panorama insular és un camuflatge, un espectacle, un decorat estrident i acolorit per al turisme que amaga el betlemet folklòric i el residu d’una pagesia terminal enmig de l’illa ressort. I el color al llarg de la novel·la serà la manera que té el narrador de fer present aquest devessall llampant i cridaner d’estampes extravagants que es tatuen sobre una realitat neutra i fantasmàtica que ja només deixa traces i es presenta en forma de restes i engrunes. Som una estació turística, heterogènia i amorfa, un succedani de paradís permeable i entrecavalcat sobre el lloc de l’ànima, en el present més global. I sense nostàlgies, perquè Marc Cerdó, no cerca essències perdurables, sinó que prova de dir l’atapiment i l’agitació contemporanis, des de la complexitat tragicòmica, sense caure en correccions multiculturals. Aquí no s’impugna des de cap peanya el parc temàtic saturat perquè ens l’hem forjat nosaltres mateixos. I ja som part de la trama, fins i tot el protagonista hi torna a través del lloguer vacacional. I la casa conserva traces d’avantpassats llogats als externs. El lloc de l’ànima arrendat.\nDes d’un bon començament el text privilegia l’escolta i espiar és la manera de trescar en aquesta realitat enrevessada. L’atenció recau sobre les veus i el text pren la forma d’una execució musical des d’un bon principi. En aquest text haurem d’anar amb compte i haurem d’espiar-lo, parar esment en allò que el conforma, perquè podem perdre els papers. Un lector ja és un que mira sense ser vist, o això és el que arriba a creure, però aquí enmig de mentides, infidelitats, traïcions, hipocresies, urpes de llop i altres judes, cal vigilar i no deixar-se ensabonar ni per la música de les paraules. Sobretot per aquesta pintura vocal, aquesta fetitxització de la veu que fa servir el text i que és essencial en l’estructura de la novel·la i en la construcció dels personatges. Perquè llegim una prosa que s’embosca en les veus i el perill més imminent és llegir-hi sa llengo i altres herbes orals i convertir Cor mentider en un text costumista, la novel·la que ara es parla. I l’estridència és una eina fenomenal, crits i renous, per tal de dir allò que hi ha de més espectral en aquest panorama. Per això s’articula en diàlegs, fluxos complexos d’energia verbal, enmig de l’illot balneari, que fan teixit de vida mitjançant una escriptura orgànica, sensorial, plàstica. Perquè per ventura aquesta novel·la és un text sobre la indefensió i la vulnerabilitat i per això tot grinyola i en algun punt la metàfora que la diu de bon de veres és la del gos atropellat: illa, personatges, fins i tot la carcassa del text i les veus tenen aquest aire de bèstia apallissada. I alhora, i per això mateix, tot sembla respirar, fins i tot animalitzar-se, tot sembla que batega i té el color del neguit. Però sense mortificacions, ni expiacions, ni claus al cor, per aquest motiu s’invoca la comèdia rocambolesca que de la devastació, en fa una farsa carnavalesca on tots ballam en la corda fluixa.\nEnmig dels artificis més insulsos, que en la superfície són cridaners, la novel·la tresca en l’anomalia, en allò que és rar i pertorba, en la incomoditat que viuen aquells que no troben el seu lloc i sobreviuen en la pell gratellosa dels despropòsits. I el text s’escriu en aquest to d’exasperació i singularitat, sempre lluny de l’ànsia de tipificar-los. Si fa servir aquesta mirada estroboscòpica que dispara flaixos intermitents i anima les estampes i el guirigall de veus és per tal de fer present la realitat calidoscòpica i frenètica, els colors vius, les tintures i les transferències d’aquestes vides mòdiques, animetes de càntir, i presentar-les com a carn de reserva i alteritat refulgent. Per això sembla una novel·la estampada, com si s’escrivís en franges, per juxtaposició. com si el text fos una estampació rara com les Indianes de França. I en aquest espireig el protagonista aconsegueix retrobar-se, i no hi fa res si s’ha de mentir en ficcions, ja sabem amb Gracián, que todo pasa en representación, que tot és una farsa, tramoies i aparença del gran teatre del món. I en Damià es recobra enmig dels externs. En aquest sentit Marc Cerdó fa literatura migrant, sense consciència d’usurpació, ni li han pres el lloc, ni l’ha llevat a ningú i només queden aquestes veus a lloure en l’estranyesa que mai no és patrimonial, quan l’alteritat ens conforma a tots en la vulnerabilitat. Per això tot sembla festiu i alhora traumàtic i ben endins tots sentim la nafra d’una separació i el viatge és alhora el dolor i la joia d’una dissidència, de la dissensió i hem de viure permanentment en aquest entreforc, lluny de mites inclusius i convivències pacífiques de la multiculturalitat mítica que només edulcorarien els personatges venguts de tot arreu i que sobreviuen al paradís de panfontenta. Això és can Bum! Per aquest motiu en el text, s’hi sent una veu sorda, o la música fa servir la sordina d’una extrema solitud. I aquesta radicalitat no s’adiu amb els costumismes del melting pot, sinó que neda en la fluïdesa espessa i extrema de la subalternitat, invisibles tots en un ball inacabable d’identitats arriscades que no cerquen en l’altre la mera confirmació de si mateixos. Fins i tot eclipsa els fonaments lluny de falses unitats on trobar-se segurs i per això fa trama i ordit amb el dolor dels que no són a casa, fins i tot amb aquells que retornen però tampoc no troben el seu lloc. Nostàlgies. Sí, però de bolero. Tothom sembla esser en un lloc que no acaba de ser el seu i sempre són una mica externs entre gent diversa.\nAquest refús d’estabilització que no cerca allò que és igual és el que genera el moviment, el ball, la variació musical, l’alteració i en aquesta dansa els personatges ja no saben ben bé on són, i en aquest destret proven de surar. Un espai d’encontre on tot queda enlaire i sempre s’ha de redefinir. Per això la novel·la se centra en un punt d’inici de canvi, de vita nova. I ningú té la paella pel mànec, en una mena de criollització permanent, en una fusió rítmica insistent fins i tot de llenguatges desacomplexats. I aquí és cert que es poden viure moltes vides en una vida, sense decantar la convivència lesiva dels humans, mentre s’ansia l’exterioritat de l’altre, estar a la seva mercè. L’enemic a la novel·la serà aquesta alteritat que volem desfer, que s’erosiona fins que convertim en una cosa igual, com en el matrimoni, que en el text és un mal tràngol i el detonant de la desfeta perquè no permet la diferència, ni arrenca el protagonista de la seva pròpia conformitat, pastat en la monotonia. Finalment aquesta mateixa pressió l’allibera i provoca la distància que l’acosta paradoxalment a tot quant és dissemblant. Només cercava acontentar tothom, sempre ser la mateixa cosa davant qui fos, com un mirall, però tancat, sense obertures i això l’abocava a la decepció i a un estat depressiu. I d’aquest mar de confusions que el fan insignificant, d’aquest estat claustrofòbic només en surt amb una nova manera de mirar el món des de la diferència que li obre una nova experiència sensorial. En aquest punt els colors són essencials i fan una prosa sinestèsica on el cromatisme és indissociable de la mateixa textura de l’escrit. Aquesta saturació, que en el llibre sembla retornar a una alegria avantguardista que pinta els sons, els sorolls i les olors és un dels mecanismes d’aquesta renovació vital on l’emoció estètica i la impressió visual i sonora són llampants i es carnavalitzen. Una relació afectiva amb la paleta que fa sentit i participa en l’exaltació sensual del text i que reclama també la celebració eròtica i alimentària en una xarxa multisensorial que provoca la sensació exaltada i vertiginosa del propi cos. Les desfiguracions i les reconfiguracions que provoquen alhora la mateixa estructura de la novel·la, la textura de la seva prosa, les percepcions, distorsions i deformacions que s’encaminen a dir de bell nou el món, cap al descobriment, com si calgués dissoldre’l per tal de desencofrar la realitat descolorida que els empresona a tots plegats són la veritable trama del text.\nL’encontre entre Damià, el protagonista, i la resta de personatges provocarà canvis irreversibles, en una mena de col·lisió que ho trasbalsa tot. I ja ve ben tocat des què s’ha separat de la pubilla de Blanes. Ja ho diu el mestre: en cada separació, hi cova un germen de follia. També l’escriptura, on els mots ja són imatges i patiran aquest capgirell, fins i tot tornen, tal com ja s’ha dit, al grafisme avantguardista o a l’onomatopeia en la seva forma més primitiva, sempre cap a allò que els escriptors de la creolité en diuen oraliture. I l’illa ja sembla un mite tropical. Marc Cerdó meridionalitza la literatura catalana, diu des de totes les ambiguïtats la tropicalització mediterrània, en una escriptura exuberant del rescalfament global. I Damià ja és una mena d’ulisses crioll. Sempre lluny de falses universalitats, en un atac frontal als essencialismes i a la puresa, cap a la multiplicitat des de la literatura més diaspòrica que batalla contra les deportacions de nosaltres mateixos, lluny d’un paradís primigeni que és una gàbia, reduït a un simple reclam, que només és una llosa, una trampa, un cor mentider. I no confia ni fa propostes de fusió permanent ni d’agregats polítics edulcorats pel multiculturalisme, no fixa res de res, no milita en cap mena de criollisme estable, només envesteix l’aventura de la deriva del present. Per això és perillosa la lectura exotitzant des de sa llengo, des d’un folklorisme alienant. Perquè ja deia aquell que la meva llengua pròpia es la llengua de l’altre: Je n’ai qu’une langue et ce n’est pas la mienne.\nUna literatura de l’emancipació, del despreniment, on la infidelitat és el senyal d’extrema fidelitat, precisament. És quan som infidel que som més fidel, diu el poeta. Lletra per als renegats sempre en recomposició, com els estornells. I el lector enmig d’aquesta piuladissa, d’aquesta coreografia, ha de trobar el seu lloc, ha de decidir el seu gest i la seva posició quan escriure és el que diu Quignard: avançar amb un stylus, cercar o bé allò que s’ignora, o bé el que hem perdut amb allò que marca o que fingeix substituir el que manca. I amb aquestes eines donar veu a tot quant en nosaltres no pot parlar, amb la lleugeresa d’un que balla, a la recerca de la suspensió, el vol, i fingir si cal que un text no és aquesta immobilitat de l’escrit que tenim en les mans i davant els ulls, perquè l’escriptura és vocal, conversada, sense laques, per tal de satisfer necessitats distintives. I ens donen les claus literàries: entre la sàtira de Mrozec i la prosa excelsa de Ruyra. I jo afegiria el Nabokov obsedit per la qüestió de l’altre, perquè aquí també corre alguna nimfa acorralada entre baladres.\nPerò també s’ha de dir la violència, la violació que volen callar, i no hi fa res si la brutalitat no fa mai sentit i no tenim paraules, fins i tot aquí s’ha de deixar lloc a les veus pelades, sense discursos d’expiació ni d’exculpació, s’ha de deixar la nafra de la humiliació ben a la vista, el buit que fa quan s’ha malmenat fins a l’extrem una resistència. Sense cap mena de sublimació, perquè el buit que deixa l’escriptura ja no permet cap mena de restitució d’equilibris. La nafra que raja. El retorn a la humanitat és fora del text. L’escriptura només revela, fa de testimoni. La resta és cosa nostra. Aquí i ara. Permanentment. Perquè el text també posa mà al trau d’una realitat brutal que es vol camuflar, el racisme, la xenofòbia, lo nostro,que semblen innocus, com si no hi fossin, però que actuen sobre la figura més vulnerable del text, na Catalineta, aquella que no hi és tota, la idiota faulkneriana, que ens permet des de l’extrema innocència veure el desgavell d’un panorama que s’esfondra, i en el vertigen de la descomposició observar la desfeta de la ficció insular més institucional. I és Catalineta qui diu sense mirament, tal com pertoca, sense filtres ni mentides, des la impertinència més absoluta aquesta fallida, i és en la seva veu, paradoxalment, que compareix la manca absoluta de sentit del mite insular, perquè és des de la seva estranyesa que compareix el món deplorable que li caurà damunt. És Catalineta la veu que desestabilitza l’entramat ferotge de la mentida insular i en serà la víctima, i des de la seva llengua elemental mina la temptativa d’oferir una imatge coherent d’una illa païda per l’estultícia i la infàmia. I la vida torna a ser una història contada per un idiota plena de brogit i de fúria i que no significa res.\nD’aquí la seva radicalitat incòmoda i marginal contra les mistificacions, una veu que no és corruptible i per això mateix es convertirà en la víctima de la bèstia. Des de la dislocació, des de la seva identitat de cigne negre, als antípodes de la normalitat tòxica, des de la seva silueta mal·leable, informe i díscola és capaç de desfer l’articulació corrupte que camufla el paradís més sòrdid, que mostra aquesta cara bruta de vida pastoral xarolada i degradada. La paella en terra ja és un mandala descompost, i l’illa ja és laboratori i metàfora del món contemporani i dels dies que corren. I és en aquest context que Damià, el protagonista, troba la resistència que li permet saltar cap a la seva pròpia terra incognita, troba la inquietud que el conforma en l’altre, i és qui li desvela allò que ell mateix no ha reconegut. Per aquest motiu és un text que s’escriu en la imminència permanent.\nI tot plegat conflueix en un text que embasta personatges en una trama de converses que fan comunitat, en un canyís precari, complex, dinàmic, adaptatiu, i finalment respirable, mentre el cor mentider segueix bategant. En un text que treballa la dissensió des de l’extrema particularitat, des de la literatura menor a partir de dispositius i temptatives que desfan els fums de discurs dominant i d’alta volada de les novel·les novel·les, però tampoc no s’adiu amb l’esbargiment que cerquen els llibres de gandula, precisament perquè la novel·la esfereeix i atabala el geosímbol de sol i platja. Des de la incomoditat de no voler agafar lloc en els posicionaments i les convencions que corren. Tant des de la perspectiva dels engranatges de la màquina de representació, com des de la llengua. El perill és convertir-lo en etnologia insular. Però Cerdó polvoritza aquesta possibilitat i curtcircuita la recerca de víscera autòctona amb un text estrafet, de fulgor rutilant, una tromperie tourbillonnante. Benjamin definia l’obra de Kafka com a catàleg de gestos, i aquí també la gestualitat del text genera l’alteració pop i carnavalesca que permet dir encertadament la contemporaneïtat. I sap dir en aquell punt en què és impossible narrar mentre la novel·la exigeix narració, tal com deia Adorno. Des de les veus, des del pillatge lingüístic, des de la prosa que rondina.\nParla Cor mentider Si t’hi atreveixes


5 joies del romànic a la natura - Idees de viatge - Barcelonaesmoltmes.cat\n5 joies del romànic a la natura - Idees de viatge\nSeguir les petjades d’Oliba en el mil·lenari del seu bisbat ens ha fet animar-nos a descobrir més joies del romànic als voltants de Barcelona. I sempre ens queda algun secret per descobrir. Si tinguéssim un transportador d’angles, la ciutat de Vic on Oliba va ser bisbe quedaria en el centre d’aquesta ruta a pocs quilòmetres a la rodona on el romànic es fon amb joies de la nostra natura.\nAl Parc Natural del Montseny, Reserva de la Biosfera per la UNESCO des del 1978, l’edat mitjana s’expressa encara a les pedres de les seves ermites. L’església de Sant Martí del Brull, d’origen romànic, té una sola nau i està coberta per volta de canó allunetada. Va patir modificacions al segle XVI, i encara ens va descobrir un bell secret l’any 1909, quan van ser descoberts els seus murals, que des del 1935 estan al Museu Episcopal de Vic. El campanar data de 1791. I sense sortir d’aquest parc, trobarem l’imponent castell de Montsoriu, centre de la senyoria feudal des vescomtes de Cabrera. Original del segle X o fins i tot d’abans, quan es va edificar era l’entrada natural des de les terres ocupades pels sarraïns per entrar al comtat gironí. Al costadet trobem la capella preromànica dedicada a Sant Pere, amb restes de l’altar i de pintures murals. La capella actual és d’estil gòtic.\nEls senyors de Besora, llinatge descendent del vescomtat de Besora, tenien un castell molt especial al que avui es denomina com Parc del Castell de Montesquiu. Elevat entre muntanyes escarpades, la natura ja ha començat a instal·lar-s’hi fins i tot a dins del propi castell, segurament construït sobre una antiga torre de defensa sobre el riu Ter. Els boscos de roure i pi roig enriqueixen de color i encant l’entorn de les ruïnes del castell de Besora i de l’església romànica de Santa Maria. Prop del castell, trobem la capella de Sant Moí, petit edifici de finals del X de planta rectangular. Els murs són de fàbrica molt rudimentària i la capella i el mas annex formen part del castell de Montesquiu.\nL’Espai Natural de les Guilleries-Savassona, al sud de l’embassament de Sau. és una de les grans joies de l’abraçada catalana entre el romànic i la natura. El monestir de Sant Pere de Casserres, que està enclavat al mig del camí Oliba, s’eleva espectacularment per sobre el riu Ter, en un punt clau de les seves defenses. La promotora de la construcció va ser la vescomtessa Ermetruit l’any 1006, any en què Oliba ja deixava el seu segell a la cultura catalana de pau i diàleg. Hi destaca el cenobi, a la punta d’una península totalment envoltada d’aigua, formada per un meandre del riu Ter. Entre les parets d’aquest edifici on van viure petites comunitats de monjos entre el segle X i el XIV aproximadament, podem visualitzar com era la vida dels monjos durant la seva estada al cenobi a través del refectori, la cuina, el celler i la sala capitular.\nAcabarem aquesta ruta bucòlica del romànic a Sant Feliuet de Savassona, elevat sobre una gran roca que ens regala unes molt bones vistes de la Plana de Vic i les muntanyes dels voltants. L’edifici, construït allà pel segle X i format per una nau, conserva l’absis rectangular d’època preromànica. Al seu voltant s’han trobat restes d’anteriors civilitzacions, unes interessants tombes antropomorfes i excavacions per emmagatzemar l’aigua. Molt a prop trobem l’església de Sant Pere de Savassona. La seva nau va ser sobrealçada al segle XVII. Per últim, al municipi de Tavèrnoles, a escassos dos quilòmetres de Sant Pere de Savassona, trobem l’església romànica de Sant Esteve, bon exemple d’arquitectura llombarda.


Quan el somni de Woodstock es va convertir en malson\nUn documental relata com un homenatge a la contracultura pacifista dels 60 va degenerar en un pandimoni de violència i caos\n26 de de juliol del 2021. 18:22\nDurant molt temps, la paraula Woodstock va ser sinònim d’amor i de pau; concretament durant 30 anys, fins que el festival de música més famós de tots els temps va reduir la seva pròpia reputació a cendres, literalment. ‘Woodstock 99’ va ser concebut com un homenatge a aquesta fita de la contracultura –o almenys això va fingir–, però va degenerar en un pandimoni de violència, abusos sexuals, caos i destrucció. El documental ‘Woodstock 99: Paz, amor y furia’, acabat d’estrenar a HBO, recorda què va ser el que hi va fallar.\nLa tragèdia s’entreveia des del principi. Els organitzadors de l’esdeveniment, Michael Lang i John Scher, van decidir que, a diferència de les edicions passades –a més de l’original, successives edicions del festival havien tingut lloc el 1979, 1989 i 1994–, en aquesta ocasió guanyarien diners. Caigués qui caigués.\nEls concerts es van celebrar a la Base Aèria de Griffiss –sí, Woodstock en unes instal·lacions militars–, un espai amb capacitat per a 50.000 persones i no per a les 300.000 que va acabar acollint. Allà no hi havia ombres ni espais verds, només formigó i terra constantment exposats a la calor de finals de juliol, a causa de la qual tres assistents acabarien morint. El menjar i la beguda eren caríssims, i amb prou feines hi havia lavabos i dutxes. El personal de seguretat era poc i escassament preparat, i bona part del menú musical el componien bandes que, a més de mediocres, promovien un tipus de ràbia més vinculat a la misogínia i l’homofòbia que a la consciència social.\nUn còctel de fang i excrements\nLes carències logístiques van ser un problema des del primer moment. Les escombraries van començar a envoltar-ho tot. Es van formar cues quilomètriques des de les comptades fonts d’aigua potable que hi havia al recinte i, a causa de la frustració, algunes van ser destrossades. També es van formar diverses zones embassades on també van confluir els residus que desbordaven els sanitaris portàtils, cosa que va crear un còctel de fang i excrements. Molts assistents van decidir arrebossar-s’hi, o tirar-lo amb alegria els uns als altres.\nDivendres a la nit, durant el seu concert, els membres d’Insane Clown Posse van tenir la genial idea de començar a llançar diners al públic, cosa que va provocar una melé de gent disposada a partir-se la cara. Els ànims, doncs, ja estaven caldejats quan 24 hores després, enmig de l’actuació de Limp Bizkit, el cantant Fred Durst va animar els fans a donar curs a la seva agressivitat. Per llavors, una organització anomenada PAX ja havia repartit milers d’espelmes entre la multitud; la idea era que s’encenguessin diumenge durant el concert de Red Hot Chili Peppers, a manera de gest pacifista. Arribat el moment, l’horda les va utilitzar per fer cremar les muntanyes d’escombraries acumulades, i van saquejar parades de venda i zones d’acampada a la recerca de material amb què avivar els focs. Durant les hores posteriors van destrossar cotxes, van rebentar caixers automàtics, van fer caure les torres de so i van cremar tot el que van poder fins que hi va arribar la policia.\nFinalitzat l’esdeveniment, 44 persones havien sigut arrestades. Cap d’elles, això sí, en relació amb les nombroses agressions sexuals que van succeir-hi, en una atmosfera saturada de masclisme i testosterona indòmita. Quatre dones van ser violades; a una d’elles la van penetrar successivament diversos homes durant el concert de Limp Bizkit, just davant de l’escenari.\nMentre recorda tot això, el nou documental reflexiona sobre els perills que la nostàlgia pot portar. Lang i Scher van pensar que podrien fer caixa venent la il·lusòria imatge idíl·lica perpetuada entorn de Woodstock a una generació que als 60 ni tan sols havia nascut i els valors de la qual no podien estar més allunyats dels ideals del ‘flower power’. I, alhora, la pel·lícula estableix inquietants paral·lelismes amb el present. Veient-la, resulta inevitable arribar a la conclusió que el final dels 90 va ser una època terrible, sentir cert alleujament per haver-la deixat enrere i, tot seguit, reconèixer amb amargor que la que nosaltres vivim no és gaire millor.\nDocumentals HBO Cine


Una entrevista molt especial...\nSanta Claus va visitar fa uns dies l'estudi de Ràdio Araucària i va poder respondre alguna de les preguntes que els alumnes d'infantil tenien per a ell. Aquí teniu l'últim programa de "Som Escola", en el qual entrevistem a qualsevol persona del centre. Aquesta és una excepció...\nPublicat per Sa Graduada Maó a 6:16 Cap comentari:\nEl nostre primer programa del curs\nJa tenim el primer programa de la ràdio digital 2014/15. Es tracta de "Storytellers", el programa contacontes en el que digitalitzam qualsevol conte que ens demaneu.\nEl títol del llibre és "Camuñas", que es també el nom del personatge principal. Esperem que us agradi!\nPublicat per Sa Graduada Maó a 3:55 1 comentari:\nUn nou programa de Som Escola!\nEls alumnes de 6è curs han fet un altre programa de Som Escola, el programa d'entrevistes de Ràdio Araucària. En aquesta ocassió, na Vero Pons i n'Andrea han triat a na Paola, una filleta de la classe de l'univers (P5B)... Espero que us agradi!\nUn altre programa de ràdio!\nEl penúltim grup d'alumnes d'aquest curs que ha passat pel taller de ràdio ens va deixar, a més del programa "Només faltes tú!", un programa "Som Escola" amb una genial entrevista a en Kiko Murillo, conserge del centre Maria Lluisa Serra. Espero que us agradi!\nPublicat per Sa Graduada Maó a 18:16 Cap comentari:\nUn nou programa de Ràdio!\nAquest és el darrer programa de Ràdio que han creat els alumnes de 6è. "Només faltes tú!" és un programa d'entreteniment que consta de 4 seccions! Esperem que us agradi...\nPublicat per Sa Graduada Maó a 2:20 Cap comentari:\nUn nou programa de Ràdio Araucària...\nDijous passat, els alumnes de 6è van enregistrar un nou programa de Ràdio Araucària. Es tracta de "Els petits sí que saben!", un programa en el que vuit alumnes de p5 van col·laborar responent a totes les preguntes que na Paloma, na Leire i en James tenien preparades per a ells...\nPetits i grans van passar una estona molt divertida compartint aquesta experiència, i el resultat és aquest programa de ràdio de 21 minuts! Esperem que us agradi!\nPublicat per Sa Graduada Maó a 15:16 Cap comentari:


La cultura popular és necessària: les entitats exigeixen reprendre l'activitat cultural als carrers\n'La Cultura Popular és necessària': les entitats exigeixen reprendre l'activitat cultural i la festa al carrer\nLes entitats defensen l'ús intel·ligent de l’espai públic, com a espai segur, per al desenvolupament de les activitats. Font: Twitter @LleoBCN\nLes entitats exigeixen un tracte igual, en possibilitats, avaluació i aplicació, que al de la resta de sectors culturals. Font: Twitter @ACFBarcelona\nLes entitats de cultura popular han hagut de cercar alternatives per poder mantenir la seva activitat davant de la impossibilitat d'exercir-la a l'espai públic. Font: Twitter: @GegantsdeGracia\nUnes cent cinquanta entitats de cultura popular de Barcelona defensen l’ús intel·ligent de l’espai públic, com a espai segur, per al desenvolupament de les activitats i admeten haver-se sentit oblidades per les administracions.\nNombroses associacions, coordinadores i federacions de Cultura Popular de Barcelona, i entitats que formen part de la Plataforma de Festes Majors de Barcelona, s'han unit per exigir realitzar activitats populars i festives, com poden fer la resta de sectors culturals, i reprendre així la cultura popular i les festes majors als carrers. D'aquesta manera, mitjançant el manifest 'La Cultura Popular és necessària', les entitats alcen la veu davant el tracte d'oblit que consideren que han patit durant mesos en les revisions de mesures del Procicat.\nLes entitats que donen suport a aquest manifest lamenten que el caràcter associatiu, ciutadà, cooperatiu, obert i voluntari de les entitats de cultura popular i festes majors, siguin trets que, en moments com l'actual, fan més febles el sector i, per tant, més mereixedors d’un tracte acurat i continuat.\n"Fa mesos que, mentre totes i cada una de les entitats anem perdent massa crítica en cada activitat o celebració que no podem realitzar, ens sentim oblidades i, fins i tot, marginades per l’administració del país (Interior, Salut i Cultura) i per les mesures possibles i intel·ligents que es podrien haver pres i que no s’han pres", manifesten des de les entitats.\nEls col·lectius de Cultura Popular i de les Festes Majors han estat conscients de la greu situació de crisi sanitària, i per aquest motiu han estat proactius, durant el context de pandèmia, per mantenir l'activitat, adaptant els actes a la situació i presentant projectes raonats i raonables ajustats a cada moment.\nUnes 150 entitats donen suport al manifest #LaCulturaPopularÉsNecessària!\nLes entitats de Cultura Popular i Festes Majors de BCN exigim reprendre les activitats.\nAdheriu-vos: https://t.co/2OMGAh9DEf pic.twitter.com/qKIx1jyocp\n— CAB (@associacionsbcn) March 23, 2021\n"Creiem en l’ús intel·ligent de l’espai públic, com a espai segur, per al desenvolupament de les nostres activitats; creiem en la necessitat d’una urgent represa de les nostres pràctiques culturals i comunitàries com a eina de participació de la ciutadania; creiem en la nostra capacitat d’adaptació col·lectiva a cada nova situació; i creiem en la nostra expertesa i coneixement com a millors interlocutors per al procés de represa", expliquen en el manifest per defensar el desenvolupament de la seva activitat durant el context de pandèmia.\nPots consultar el manifest aquí.\nRequeriments de les entitats\nEl manifest, al qual les entitats poden donar suport en aquest enllaç, inclou una sèrie de requeriments que fan les entitats per reprendre l'activitat de cultura popular i festes majors. Així, les associacions i coordinadores signants exigeixen un tracte igual, en possibilitats, avaluació i aplicació, que al de la resta de sectors culturals, així com que les mesures que s'adoptin per als diferents sectors culturals s'adrecin a tots els àmbits de la Cultura, i que ho siguin amb ritmes semblants i aplicacions equiparables.\nD'altra banda, demanen que la desescalada per tornar a la normalitat sigui progressiva però alhora racional, que afecti tant els assajos com la pràctica i l'activitat; que els espais naturals per a les activitats culturals siguin contemplats des de la diversitat i valorant les possibilitats que un estudi acurat de cada espai els pot atorgar; a més, que totes les mesures aplicables a tot el sector cultural ho siguin amb criteris unificats i realistes; i que en els processos d'anàlisi i d'adopció de mesures es compti el coneixement dels propis practicants i usuaris.\nFinalment, exigeixen a l'administració la ferma voluntat de considerar, analitzar i permetre, des del possibilisme i la racionalitat, les propostes de tot el sector associatiu i cultural, i lamenten descoordinació entre els departaments de Cultura, Salut i Interior, quelcom que "ha estat tan perjudicial per a la Cultura Popular i les Festes Majors".\ncultura popular i tradicional, festes majors, cultura segura, Barcelonès, Covid19


Patxanga de l’Handbol Berga per tancar el curs (28-19) | Entre rivals – Esports\nPatxanga de l’Handbol Berga per tancar el curs (28-19)\nJoan Serarols, a punt de rematar. ALEIX CAMPRUBÍ\n13 maig 2018 09:21\nEra un partit d’aquells que feia mandra, entre dos equips que ja no s’hi jugaven res. De fet, la Salle Sant Celoni arribava a Berga amb un jugador menys, amb 6, un dels quals era l’entrenador-jugador, i havent guanyat tan sols 1 partit, per més que una sanció els hi restés els punts. Amb aquest panorama, l’objectiu dels de Sergi Hernàndez era tancar la temporada amb un bon partit, lluitant contra la desmotivació de jugar contra 6, i aconseguir un resultat, segurament, més ampli que el 28 a 19 del final.\nL’inici va ser l’esperat, tenint en compte les circumstàncies, amb un primer avantatge de 5 a 1. La defensa seriosa dels locals aconseguia recuperacions i transicions ràpides. El rival intentava circulacions de banda a banda i fintes per trobar espais en una defensa local més poblada, però que patia desconnexions intermitents i permetia diverses dianes als visitants. Tot i això, el Berga reaccionava i no deixava que la diferència baixés dels 3 gols, ajudat per molts homes de refresc. Al tram final, uns verd-i-vermells molt més oxigenats aconsegueixen una renda de 7 gols, per arribar al descans 14 a 8.\nDesprés d’un intercanvi de gols inicial, els locals es van tornar a escapar en el marcador, a un màxim avantatge de 9, que anirà mantinguen en el pas dels minuts. Tot i les badades en defensa, l’equip local posava ganes en recuperar pilotes i en atacar. No obstant això, el desencert de cara a barraca i les bones aturades del porter del Sant Celoni, afegides a aquestes intermitències defensives, impedien que la diferència anés a més. El Berga es va acomiadar la temporada fent una pressió a tota la pista en els darrers minuts, coincidint en un moment que els visitants s’havien acostat a 7, i finalment va posar els 9 de diferència definitius, 28 a 19.\nEls berguedans acabaran la temporada 6ns, amb 17 victòries i 11 derrotes, lluny de l’objectiu de l’ascens. A la lliga encara li resta una jornada, però, en la qual el Berga té descans.\nEl post-partit: Handbol Berga 28 – CH Salle Sant Celoni 19\nSebas Expósito Ajudant d’entrenador Handbol Berga\n“Jugar contra 6 no és motivant. Ha sigut un partit que no ha valgut per res. Hem intentat fer coses, però ens han sortit poques vegades. És un equip contra el qui, si juguem bé, hem de guanyar de 20 gols. Ens han alentit el joc i no hem sabut donar el nostre ritme. En atac no hem jugat el que havíem dit”.\n“Hauríem d’haver pujat. L’objectiu de l’equip era pujar. Vam tenir un mal moment entre abans i després de nadal, ajuntant-se amb lesions i baixes de jugadors importants, i que anàvem una mica justos. La valoració la faria bona, ja que l’equip és jove i estem intentant jugar d’una altra manera. Sent francs, l’objectiu no l’hem aconseguit. L’objectiu, amb l’ajuda dels juvenils, ha de ser pujar, la temporada vinent. L’obligació és pujar. Si no haguéssim perdut contra l’Esparreguera, que va ser el partit clau, contra el Rubí i no ens roben contra el Sant Andreu, estaríem allà. L’any que ve s’ha de pujar, sí o sí”.\nJordi Subirana Jugador Handbol Berga\n“Es presentava un partit descafeïnat, on cap dels dos ens jugàvem res, i ells venien amb un menys. Tot i això, hem volgut jugar amb intensitat i jugar bé, però hi ha hagut moments on s’han notat les circumstàncies”.\n“Hem fet una temporada bastant bona, fallant en partits concrets. Ara tenim ganes de tornar-hi i intentar aconseguir l’ascens, que era l’objectiu d’aquest any i del següent. Cada vegada hem jugat més en equip, s’ha notat als entrenaments amb més intensitat, amb el canvi d’aires i l’arribada de juvenils. Ha faltat arrodonir la temporada amb un ascens però, si vols pujar, no pots perdre la concentració, has de fer una temporada perfecta. M’he notat molt bé físicament aquesta temporada, i estic amb ganes de més, ja veurem si segueixo o no la temporada vinent”.\nBerga Handbol handbol berga jordi subirana sebas exposito sebastia exposito\nEl millor, el resultat (22-25) 07/05/2018\nVictòria còmoda per recuperar sensacions (31-25) 12/02/2018\nAmb el vent en contra (24-23) 19/02/2018


Món Gran d'Alboraia inicia un programa de teràpia amb gossos\nMón Gran d'Alboraia inicia un programa de teràpia amb gossos ensinistrats\nL’Ajuntament d’Alboraia i l’associació Idogs han posat en marxa el programa de teràpia Divertidogs en el centre dirigit a persones amb discapacitat, Món Gran d’Alboraia. Es tracta d’un projecte especial, ja que compta amb l’ajuda d’uns simpàtics gossos per a desenvolupar i millorar les habilitats socials dels alumnes inscrits al taller.\nIdogs, Asociación Nacional de Intervenciones Asistidas con Perros y Perros de Asistencia, ha elaborat aquest projecte amb la finalitat de plasmar els beneficis de la interacció humà-animal, en aquest cas amb un col·lectiu amb diversitat funcional intel·lectual. D’aquesta manera, l’Ajuntament d’Alboraia pretén utilitzar la motivació que atorguen aquests animals de companyia per a avançar en els àmbits cognitius, físic-funcionals, socials i psicoafectius dels alumnes de Món Gran.\nDivertidogs prolongarà les seues sessions durant els mesos de maig, juny i setembre, involucrant al col·lectiu inscrit cada divendres al matí durant una hora. A una d’aquestes sessions han acudit l’alcalde d’Alboraia, Miguel Chavarría, acompanyat de la regidora d’Educació, Ana Bru, els quals han pogut comprovar la simpatia i l’eficàcia dels gossos que han acompanyat als alumnes de Món Gran.


El Homrani diu que el nou pla estratègic de serveis socials persegueix un model "més preventiu i més comunitari" La República\nEl Homrani diu que el nou pla estratègic de serveis socials persegueix un model “més preventiu i més comunitari”\nACN Barcelona.-El Parlament ha donat llum verda aquest dimecres al nou pla estratègic de serveis socials 2020-2024, que s’ha aprovat per unanimitat a la comissió de Treball, Afers Socials i […]\nACN Barcelona.-El Parlament ha donat llum verda aquest dimecres al nou pla estratègic de serveis socials 2020-2024, que s’ha aprovat per unanimitat a la comissió de Treball, Afers Socials i Famílies. Durant la presentació del document en seu parlamentària, el conseller Chakir el Homrani ha assegurat que el pla persegueix un model de serveis socials “més proper, més preventiu i més comunitari”. Segons ha dit, l’objectiu és que el nou pla sigui un full de ruta d’uns serveis socials “del segle XXI”. El conseller ha apuntat que entre les principals palanques de transformació per aconseguir-ho hi ha “una aposta molt clara per l’atenció primària dels serveis socials com a porta d’entrada” així com potenciar l’acció comunitària i la prevenció.\nEn concret, el document fixa l’extensió de plans d’acció comunitaris a totes les àrees bàsiques de salut (actualment només n’hi ha al 62%) i proposa enfortir el teixit social local. A més, una altra línia del pla és millorar l’atenció centrada en la persona amb més hores d’atenció directa dels professionals d’atenció primària. També recull el desplegament de plans de lluita contra la solitud i la promoció de l’autonomia personal i aposta per una atenció integrada amb sectors com salut, treball, habitatge o educació, entre altres, per fer una atenció més “eficient”. D’altra banda, El Homrani ha destacat l’objectiu de potenciar més l’atenció domiciliària, incrementant en un 50% la taxa de cobertura actual. També ha explicat que l’objectiu és disposar d’un referent, un assistent personal, en cada àrea bàsica de serveis socials. El conseller també ha admès que al sector cal professionalització i augment de la força de treball, formació, suport, noves eines de treball i increment de professionals. Per això, ha dit, l’horitzó previst pel pla és incorporar 16.700 nous professionals.L’impacte esperat del pla és augmentar l’abast del sistema català de serveis socials i que la cobertura de la població atesa pel primer nivell passi de l’11% a un mínim del 30%. És a dir, d’atendre 852.000 persones a 1.500.000. Aprovació per unanimitatEl pla, que és el resultat d’un procés de consulta amb entitats, col·legis professionals i agents del sector, ha estat aprovat per unanimitat de tots els grups parlamentaris presents durant la votació. La CUP ha estat present durant la comissió i ha expressat la posició d’abstenció però en el moment de la votació el grup no hi era present, per tant s’ha aprovat per unanimitat.En línies generals, l’oposició ha destacat positivament el document però ha coincidit a lamentar que la seva tramitació no hagi arribat fins ara i que s’hagi fet per la via d’urgència, donant-los poc marge per debatre i presentar esmenes. De fet, l’únic grup que n’ha presentat ha estat el dels comuns, que han acabat retirant-ne algunes després de negociar prèviament amb Esquerra. La resta d’esmenes s’han aprovat amb l’excepció de dues, relacionades amb l’atenció domiciliària, que no han prosperat pels vots contraris dels grups al Govern.D’altra banda, l’oposició també ha destacat que el pla estratègic arriba tard tenint en compte que el darrer era el pla 2010-2013 i estava “caducat”.


Una allau de lesionats provoca la suspensió de la Diada de Sant Magí\nSergi Casado Cultura > Castells dilluns, 19 d'agost de 2013\nLa Diada castellera de Sant Magí s'ha quedat a mitges i s'ha hagut de suspendre després de la segona ronda. I no per inclemències meteorològiques, sinó per l'allau de lesionats arran d'un 5 de 7 dels Xiquets del Serrallo que ha fet llenya. La caiguda ha provocat més d'una desena de lesionats, principalment entre el tronc; un número que ha col·lapsat el dispositiu mèdic i d'urgències (és de 2 ambulàncies), malgrat que des de l'Ajuntament de Tarragona s'ha ampliat amb dos vehicles més del Servei d'Emergències Mèdiques (SEM).\nUn vehicle del SEM trasllada a un casteller dels Xiquets del Serrallo. / circdetarragona.com\nAmbulàncies al carrer Pare Iglesias i al Pla de la seu. / circdetarragona.com\nCom que la Mútua Castellera només té acord amb la Xarxa Santa Tecla, els lesionats únicament els han pogut traslladar a l'hospital de la Rambla Vella, i com que no hi havia prous llits a urgències (segons ha informat el consistori tarragoní) no han pogut absorbir el volum de castellers lesionats. Això, de retruc, ha impedit que les ambulàncies poguessin deixar els castellers dins del centre sanitari i la plaça de les Cols es quedés, a més, sense assistència mèdica per la resta de la Diada; un requisit indispensable dins del protocol de les diades castelleres. Només una nena ha estat traslladada a l'hospital de Joan XXIII, on actualment es troba en observació.\nEn una nota enviada per l'Ajuntament de Tarragona s'explica que el dispositiu d’emergències que històricament té la diada de Sant Magí es composa de dues ambulàncies de Creu Roja, un dispositiu que sempre es va fixar de mutu acord amb les quatre colles castelleres de la ciutat.\nEl retard ha anat augmentant enmig dels rumors de represa de la diada, la qual finalment s'ha suspès al voltant d'un quart de quatre de la tarda, d'acord amb les quatre colles de la ciutat.\nPel que fa a les actuacions castelleres, la Colla Jove ha descarregat el 9 de 8, el primer castell de gamma extra que ha vist la plaça de les Cols durant l'era moderna. Abans a primera ronda, han completat el 3 de 9 amb folre.\nEls Xiquets de Tarragona han descarregar aquest mateix catell (3 de 9 amb folre); una construcció que suposa el primer castell de 9 de la temporada pels matalassers. A més, han fet un intent desmuntat de 4 de 9 amb folre en segona ronda, però han desistit perquè la gent del tronc s'ha fet enrere en veure que l'estructura estava massa oberta.\nEls Castellers de Sant Pere i Sant Pau han completat, per primer cop en una diada de Sant Magí, el 2 de 7, acompanyat d'un 5 de 7 en la primera ronda. Els Xiquets del Serrallo han descarregat el primer 7 de 7 de la seva història, en primera ronda, i han fet un intent del 5 de 7 en la segona, el qual ha estat l'origen de la suspensió de la diada\nLa diada ha acabat amb un pilar de 5 de cadascuna de les colles.\nSant Roc de nou pisos


Capítol La relación con las familias\nAquest capítol aborda amb deteniment les relacions amb les famílies a l’escola infantil de 0 a 3 anys. En molts casos, és la primera vegada que es produeix una separació de l’infant dels seus vincles afectius familiars estables per incorporar-se a una situació de socialització estructurada, i es tracta de la primera experiència educativa del nucli familiar. Necessàriament ens preguntem com són les famílies i què s’ha de tenir en compte des de l’escola per gestionar amb encert la relació escola-família i potenciar, així, l’èxit educatiu.\nOrganització i gestió de centres, Didàctica general i metodologia general, Diversitat sociocultural i personal, Comunitat educativa, Funcions i processos organitzatius, Orientació i tutoria. General, Atenció a la diversitat i NEE, Família i educació, Lideratge en centres, Atenció a les famílies, Familia i diversitat, Models de familia,


KANYE WEST DIU QUE LES PERSONES AMB PROBLEMES DE SALUT MENTAL ES CANCEL·LEN - MÚSICA\nKanye West ha estat en disputa amb Drake a Twitter durant els darrers dos dies, i també ha colpejat Travis Scott i Pusha T en el foc creuat mentre criticava els suposats dissidents de Drake quan apareixia a les seves pistes. Però, què hi ha de nou? Bé, entre els tuits, Kanye també tenia algunes coses a dir sobre salut mental.\nDes de fa un temps, Kanye ha estat obert sobre les seves lluites amb la salut mental i no va ser diferent ahir, quan va fer una piulada: ningú no escolliria mai acabar en un hospital mental i diagnosticar un trastorn mental, però Déu em va escollir per fer públicament fer aquest viatge i és preciós.\nKanye explica que la seva pròpia salut mental li permet experimentar de primera mà com la societat descarta les persones que tenen problemes de salut mental. No l’escoltis perquè està boig. Està rentat perquè està boig, etc.\nKanye també és positiu sobre el futur de les persones amb problemes de salut mental. No culpo a la gent per no saber manejar-ho, escriu. Com a societat, aprendrem junts ... Creixem tots junts. Ell compara l’escriptura d’aquestes persones amb l’homofòbia del hip hop i també diu: és com quan veus un programa de televisió dels anys 60 i és super racista i masclista.\nEls comentaris de Kanye sobre no acomiadar persones amb problemes de salut mental són, en línies generals, vàlides, però l’ús de frases com belles, encara que ben intencionades, és enormement irresponsable per a algú amb la seva plataforma. La malaltia mental, per a moltes persones afectades, sovint no és bonica i té un impacte en la vida de les persones de maneres molt difícils. De la mateixa manera, algunes de les altres opinions de Kanye sobre salut mental han estat extremadament temerari: la seva afirmació que ell no pot ser creatiu mentre es pren la medicació és perillós dir, ja que la medicació pot salvar la vida literalment per a moltes persones.\nCap al final de la seva missiva, Kanye també tenia ganes d’expressar el seu amor per Travis i Drake, malgrat la seva mala sensació anterior: Drake i Trav tots dos estimen a Ye més que ningú i a mi els estimo. Estimem tothom.\nA la Drake i a la Trav, tots dos us estimen més que ningú i a mi m'encanten aquests nois. Estimem tothom\n- Vós (@kanyewest) 15 de desembre de 2018\nPuc experimentar de primera mà com la societat descarta les persones que tenen problemes de salut mental. No l’escoltis perquè està boig. Està rentat perquè està boig, etc.\nNo culpo la gent per no saber manejar això que deia que, com a societat, aprendrem junts\nEm recorda quan deia que deixés l’homofòbia del hip hop Abans estava bé que els rapers fessin cops als homosexuals només escoltaven determinats discos de rap dels anys 90 i principis dels 2000\nÉs com quan veus un programa de televisió dels anys 60 i és super racista i masclista\nEl paradigma canvia\nmillor sèrie a Amazon Prime


Shining like a book : 2014-04-20\n11 comentaris: a les 1:26 Publicado por X\nHolaa dreamers <3 Avui tambè us porto NOVETATS! ( M'estic acostumant a portar Novetats)\nCom heu vist, he afegit un menú amb nous apartats, entre ells un per a vosaltres :) On penjaré FANARTS, HISTÒRIES escrites per VOSALTRES.\nSegueixo un blog ( com alguns ja sabeu) que és diu Angels to Fly. Doncs bé, hem estat amb contacte amb la propietaria ( és molt maca, per cert) i hem decidit fer un booktag juntes. No sé exactament quan, però estgigeu alerta a l'apartat BOOKTAGS :)\nAQUESTA SETMANA MEMORIES D'IDHÚN, LA RESISTÈNCIA!! ( PER FI!!!!)\nCap comentari: a les 17:52 Publicado por X\nHeey dreamers!! Com ja sabeu.... s'acosta Sant Jordi!! I vaig prometre que inentaria penjar la llista d'autors que aniran a firmar a Barcelona.Bé, nomès els que ens poden interessar. Tambè hi he afegit quins llibres presenten i la sinopsis d'aquests. Mai se sap, potser trobareu el vostre llibre entre aquests . :)\nMiki Esparbé, Paco Caballero i Mar Guixé\n(Sóc el teu príncep blau però ets daltònica )\n13h – 14h: Abacus L’Illa (Av. Diagonal / Numància)\n14h – 15h: FNAC L’Illa (Av. Diagonal, 557)\n16h – 17h: Fàbrica Moritz (Ronda Sant Antoni, 41)\n17h – 18h: La Impossible (Rambla Catalunya, 102)\nAquesta no és la típica història d’amor de "noi coneix noia", sinó més aviat una de "noi troba noia que ja coneixia" acompanyadad’altes dosis d’amor explícit i sexe platònic...O era al revés?\n( Tu, i només tu)\n(Modernet de merda: El manual)\n11h – 12h: Llibreria Altair (Rambla Catalunya / Valencia)\n19h – 20h: Fàbrica Moritz (Ronda Sant Antoni, 41)\nAmic no modernet, hem de parlar. Abans de començar a consultar aquestes pàgines has de saber una cosa important que no mereixes que t'amagui:aquest manual no és per tu. Aquest manual, de fet, no hauria d'haver caigut mai a les teves mans. Deu haver estat un error. Et demano sisplau que parlis amb el responsable que te l'ha venut (espero que hagi estat un dels meus companys de pis de l'FNAC) i l'hi tornis o el canviïs perun altre títol molt més interessant, com ara la nova novel·la seriosa,seriosíssima, de J.K.Rowling. Es veu que ja no escriu sobre màgia i que la toca bé.\n(Objetivo: Tarta perfecta – Objetivo: Cupcake perfecto – Objetivo: Galleta perfecta)\nNo posaré la sinopsis d'aquests llibres bàsicament he posat a la Alma Obregón per si tenim algun dreamer fan de la pastisseria i tot aquest tema de cupcakes i tal.\n13h – 14h: Abacus (Plaça Catalunya / Banc d’Espanya)\nBooktrailer Primera Temporada ( Clica aquí)\nBooktrailer Live ( clica aquí)\nBooktrailer POT CONTENIR SPOILERS DELS LLIBRES ANTERIORS\nMillor no posar la sinopsis, aquest apartat és més si hi ha algun dreamer fan d'Alaska y Mario o el que sigui :)\nMr. Wonderful (Angie i Javi)\n(Tu idea mola – Cosas no aburridas para ser la mar de feliz)\n16h – 17h: FNAC Arenas (Pl. Espanya, C.C. Las Arenas)\n20h – 21h: Fàbrica Moritz (Ronda Sant Antoni, 41)\nClica aqui per veure el booktrailer dels llibres :)\n(No busques trabajo. 50 excusas para no autoemplearse)\n19h-20h Fnac el Triangle. Plaça Catalunya 4\nEn aquest cas penso que el llibre no val gens la pena. I no penso fer publicitat d'un llibre que crec que no se la mereix. Així que si hi ha algun fan del Risto que sàpiga que hi estarà per firmar llibres.\nQUÈ EN PENSO JO, DE TOTS AQUESTS ESCRIPTORS I LLIBRES?\nHome, s'ha de dir que no són els meus preferits... Potser Blue jeans o Federicco Moccia o l'autor de Play ( que per cert me'l tinc que llegir) però la resta Ni fu ni fa. Però com que DE GUSTOS COLORS ....\nQUINS EM COMPRARÉ JO PER SANT JORDI?\nEVIDENTEMNT TOTS NO ELS PODRÉ COMPRAR :(\n- triologia temblor\n- La casa d'hades ( penultim percy jackson 2)\n* ALGUNES IMATGES I INFO TRETES DE SIGNATURES SANT JORDI 2014\n13 comentaris: a les 17:34 Publicado por X


Convocatòria de repulsa de l’acte vandàlic - Ateneu de Memòria Popular\nPublicat a: 1 de maig de 2020 Publicat en: Comunicats\nAls pocs dies de la senyalització de la placa, aquesta va ser vandalitzada. L’Ateneu Memòria Popular es va pronunciar en contra d’aquest fet.\nComunicat de l’Ateneu Memòria Popular en relació a la vandalització del faristol de senyalització de la Jefatura Superior de Policía de Via Laietana\nL’Ateneu Memòria Popular manifesta la seva condemna i total rebuig a la vandalització del faristol de senyalització de la Jefatura Superior de Via Laietana produïda menys de quaranta-vuit hores després de la seva col·locació.\nLes entitats i persones que formem part de l’Ateneu Memòria Popular, moltes de les quals testimonis directes i supervivents dels maltractaments i abusos policials comesos durant la dictadura en aquest espai, no podem restar impassibles davant la banalització, expressada per alguns representants polítics, de la violència d’estat exercida pels agents de la policia franquista. I, encara menys, callar i claudicar davant els que pretenen silenciar les nostres veus i amagar la història d’aquest sinistre espai de repressió.\nIgualment, considerem que el coneixement del passat, l’homenatge a les víctimes i la denúncia dels victimaris no poden ser objecte d’ús partidista i interessat. Pretendre fer creure que la senyalització de l’espai de memòria suposa una ofensa a les forces i cossos de seguretat actuals és una grollera manipulació del seu significat.\nLa instal·lació d’un faristol de senyalització de l’espai de Via Laietana 43 ha estat una llarga reivindicació de les entitats memorials i no permetrem que els intolerants malmetin aquest element i la memòria que reivindica. En uns moments en què l’amenaça del neofeixisme és tan present, el coneixement del passat esdevé més necessari que mai. Només assumint col·lectivament i denunciant aquest aspecte de la nostra història podrem enfrontar-nos com a societat a aquells que volen acabar amb els pilars bàsics de la convivència democràtica. No ho permetrem. Sense passat no hi ha futur.\nBarcelona, 28 de març de 2019.\nAl mateix temps es va realitzar la convocatòria d’una acció pel mateix dia 28 de març a les 18 hores, que va comptar amb la resposta d’un gran nombre de persones per expressar el seu rebuig.\nEn l’acte a més de la lectura del comunicat, van intervenir diferents testimonis de persones que havien patit la tortura en les instal·lacions de la Prefectura de Policia. Els testimonis d’aquestes persones varen ser enregistrats.\nL’expressió del rebuig va ser mostrat pels assistents cobrint amb clavells vermells el faristol.\nApareix destrossat el plafó contra la tortura de la comissaria de la Via Laietana\nVíctimas de las torturas en Via Laietana piden a los políticos no banalizar lo ocurrido\nHi ha d’haver una placa davant de la comissaria de la Via Laietana?\nSegüent article Següent article Comunicat amb motiu del Dia Internacional dels Arxius


Commemorem el Dia Internacional de la Infermera al Bages | ICS Catalunya Central\n← Un estudi de l’ICS Catalunya central d’abast nacional conclou que el 95% dels casos de fibromiàlgia són en dones\nLes infermeres destaquen el seu rol com a garants de la salut global de la ciutadania en el seu dia internacional →\nL’acte es podrà seguir presencialment o per Zoom a través d’aquest enllaç. Inclourà una conferència sobre el poder de les infermeres i una taula d’experiències titulada Garantir la salut global des de diferents àmbits infermers. També es farà el lliurament de premis del concurs de fotografia #infermeresbages 2022.\n3 de maig: taller ‘Eines per a la gestió del conflicte.\n14 de maig: Caminada COIB Dia Internacional de la Infermera – Ruta de les Fonts de Navarcles. Cal fer inscripció al COIB.


El gratacels de Corp rep els seus residents\nDesprés de l'èxit de vendes dels habitatges de l'edifici Barcelona Diagonal de Corp, exhaurits en menys de tres mesos l'estiu de 2014, el primer gratacels residencial de la ciutat comença a rebre els primers residents.\nAmb una alçària de 100 metres i 26 plantes, aquest exclusiu projecte disposa de piscina, solàrium, gimnàs i unes impressionants vistes de 360º de Barcelona al bell mig de l'avinguda Diagonal.\nCadascun dels 126 habitatges que componen l'edifici són diferents per dins, ja que els propietaris han aplicat el model de personalització que els permet triar els materials i els acabats al seu gust, d'acord amb la filosofia de la companyia: “a Corp sempre parlem d'habitatge, de llar, en singular. Cadascun és únic, com cada persona, com cada família”\nDes que es va obtenir la llicència el setembre de 2015, el projecte d'aquest emblemàtic edifici s'ha replantejat i se li ha donat viabilitat en un temps rècord de poc més d'un any, un fet inaudit en el sector i a la ciutat de Barcelona.\nEl seu èxit es deu a l'aposta de l'empresa per un model sostenible, de qualitat, personalitzable i competitiu, que ofereix preus ajustats gràcies al fet de treballar basant-se en uns marges industrials poc habituals en la construcció.\nUna de les primeres famílies a ocupar el seu habitatge afirma: “estem vivint un veritable somni que s'ha fet realitat… és increïble viure en una casa que hem dissenyat nosaltres i amb aquestes vistes”.\nDiversos mitjans de la premsa ja s'han fet ressò de la notícia:\nCom viurem al 2025?\nCorp nou patrocinador de l'Hoquei Club Sant Just\nCorp patrocina l'equip de ral·lis de Jordi Gaig\nMés del 80% de reserves en els habitatges 3.0\nCorp desembarca a Girona\nMés de 2.000 habitatges a en els propers dos anys\nCorp construirà cinc nous edificis a Can Batlló\n20 habitatges de luxe a l'antiga seu de Puig\nEl 50% de les cases a Barcelona es venen en 90dies\nCorp patrocinador del Festival Jardins Pedralbes\nEl teu habitatge al cor d'Alella\nPisos des de 485€/mes\nUn lloc únic al centre de Sabadell\nHabitatges d’obra nova a Sants-Les Corts\nCorp construeix un gratacel a Barcelona


Esdeveniment: 'Reunió participativa dels pares i mares en el Follet del Joc per a Pàrvuls 3 anys'\nData: Friday, June 03, 2016 At 15:00\nCom a una de les activitats del Pla Educatiu d´Entorn, i amb la col·laboració de l´Esplai Diversitat Lúdica, es porta a terme a l´escola el projecte “ El Follet del joc” per promoure l´ús de la llengua catalana en els jocs del nostres infants.\nEl divendres 3 de juny tenen tots la possibilitat de venir a l´escola a compartir una estona de joc amb els seus fills i filles en companyia del “Follet del Joc”. Aquesta data ha estat modificada per qüestions organitzatives alienes a l´escola. Sentim els problemes que això els pugui haver causat.\nLa trobada serà a la secretaria de l´escola a les 15:00h. Des d´allà ens dirigirem a l´auditori de l´escola perquè Amalia Gironès, dinamitzadora a la nostra escola, els faci una breu explicació sobre el projecte i tot seguit anirem al pati de P3 per a gaudir d´una bona estona de cançons i jocs tradicionals.


Informe sobre exclusió residencial\nSol·licitar informe de valoració de la situació de risc d'exclusió residencial, tal i com contempla la Llei 24/2015 per impedir la interrupció dels subministraments (llum, aigua o gas) i/o evitar l'exclusió residencial a persones en situació de vulnerabilitat econòmica.\nLa sol·licitud la poden realitzar les persones empadronades al municipi de Mollet del Vallès i que es trobin en alguns dels supòsits descrits a la llei 24/2015. S'entén que estan en situació risc d'exclusió residencial les persones o unitats familiars que tinguin uns ingressos inferiors a:\n2 vegades l'IRSC (Indicador de Renda de Suficiència de Catalunya), si es tracta de persones que viuen soles.\n2,5 vegades l'IRSC, si es tracta d'unitats de convivència (més d'una persona).\n3 vegades l'IRSC, en cas de persones amb discapacitats o amb gran dependència.\nLes mesures per garantir el dret d'accés al subministraments d'aigua, llum i gas seran aplicables també a les llars en que la unitat familiar no compleix aquest requisits però hi visqui alguna persona afectada per dependència energètica com el cas de persones que necessiten per sobreviure màquines assistides (en aquet cas s'han d'adreçar a la companyia subministradora amb el corresponent certificat mèdic).\nSol·licitud d'informe de valoració de situació d'exclusió residencial\nCaldrà adjuntar la documentació segons el cas:\ntall de subministraments,\nrisc d'exlusió residencial en relació amb l'habitatge\nacreditació de circumstàncies especials.\nIMPORTANT: no es pot iniciar la valoració de risc d'exclusió si no s'adjunta tota la documentació obligatòria a la instància\n1. Per a l'informe de risc d'exclusió residencial per a subministraments\n- Última factura del subministrament.\n- Documentació per acreditar ingressos de tots els membres de la unitat familiar majors de 16 anys:\n- En cas de treballadors fixos o temporals: nòmines dels últims tres mesos.\n- En cas de membres que no treballin: pensions no contributives, ingressos de la Llei de Dependència, o qualsevol altre ingrés no tributable de cada un dels membres de la unitat familiar de convivència de més de 16 anys .\n- En cas de separació o divorci: conveni regulador de la custòdia dels fills o, si s'escau, document acreditatiu de la reclamació de la pensió d'aliments.\n- En cas de reconeixement de situació de dependència, o de discapacitat, la resolució corresponent*.\n- En cas de procediment d'execució hipotecària o procés de desnonament, per tal de valorar la situació, document acreditatiu d'aquest.\n2. Per a l'informe de risc d'exclusió residencial per a l'àmbit d'habitatge\n3. Per a l'informe de "circumstàncies especials" en relació amb la tramitació del bo elèctric:\n- Última factura d'electricitat\n- Document justificatiu corresponent a la circumstància especial:\n- Reconeixement de situació de discapacitat igual o superior al 33%*\n- Reconeixement de la dependència en Grau II o Grau III*\n- Títol de família monoparental*\n- Justificant oficial acreditatiu de ser víctima de violència de gènere o víctima de terrorisme\n1.Presencialment, a l'Oficina d'Atenció Ciutadana (OAC)\n2. A través d'Internet, al portal de tràmits de la seu electrònica de l'Ajuntament de Mollet del Vallès, mitjançant el tràmit de sol·licitud general i adjuntant el model específic de sol·licitud, amb certificat digital .


Arxiu per a 'Autodeterminació' Categories\n12 des. 2013\nNingú és, si es prohibeix que altres siguin\nClassificat com a Autodeterminació,POLÍTICA\nLa frase que encapçala aquest apunt és de Paulo Freire, el conegut pedagog brasiler. És la frase que m’ha vingut automàticament al cap quan avui, una vegada coneguda la pregunta i la data de la consulta que els partits catalans favorables al dret a decidir han fet pública, han arribat tot un allau de declaracions per part dels contraris a que els ciutadans catalans puguin opinar al respecte.\nVull fer una petit aclariment pels amics que em llegeixen d’altres llocs del món i que potser no saben massa de què va la cosa. Es tracta simplement de que una bona majoria de catalans volem ser consultats si volem seguir essent part de l’ Estat espanyol o si volem ser un Estat independent. Volem tenir dret a opinar i no ens deixen. Diuen que no hi tenim dret. La pregunta que el 9 de novembre de 2014 es farà serà la següent: “Vol que Catalunya esdevingui un estat? En cas afirmatiu, vol que aquest estat sigui independent?”.\nQuan a la meva joventut vaig llegir per primera vegada Paulo Freire vaig entendre la gran diferència entre una educació que fabrica ciutadans-xais, que segueixen el ramat sense qüestionar-se res i una educació que fa ciutadans crítics i madurs. Recordo haver llegit dos llibres que em van obrir la ment en molts aspectes: “L’educació com pràctica de llibertat” i la “Pedagogia de l’oprimit“. I, junt amb aquests, un altre llibre que també va marcar profundament la meva manera de pensar: “La por a la llibertat“, de Erich Fromm.\nHeus aquí l’arrel del problema en el que en diem encara –fins quan?- democràcies. Algunes d’aquestes estranyes democràcies encara tenen por a la llibertat dels ciutadans, a qui consideren més aviat súbdits que res més. La seva lògica és la lògica del que ostenta el poder i, per tant, mana segons les seves conveniències. Et diu que no es pot parlar de segons quines coses perquè estan fora de la llei. I la llei l’han fet unes majories que han decidit que, per canviar aquesta mateixa llei, es necessiten altre cop majories difícils d’assolir. Per tant –diuen- modifiqueu les lleis i podreu consultar. Però ho posen tan difícil que, la majoria de vegades és impossible. No et diuen com s’ha de fer, ni t’ho permeten fer. Es veu que una consulta deu ser un acte revolucionari difícil de pair per aquesta gent…\nPerò aquesta gent no s’adona que ells tampoc seran res si prohibeixen que els demés puguin ser el que ells vulguin ser. Són tan curts de vista que no s’adonen que, tard o d’hora, la gent és el que vol ser i fa el que vol fer perquè, gràcies a Déu, la societat és cada cop més madura i, si cal, surt al carrer a reclamar allò que creu just i, també si cal, es revolta. Potser el temps de la revolta es va atansant i ells no se n’adonen. Revolta o insubmissió, que és una altra arma en mans del poble. La gent cada cop està menys disposada a només obeir i dir amén. Podran posar mil traves a la consulta que els catalans volem fer però no podran impedir que els catalans ens expressem d’una forma o altra. Sabrem trobar els camins adequats i, si cal, serem insubmisos a unes lleis injustes. No seria la primera vegada que la desobediència civil canviés situacions que semblaven impossibles de canviar. Les prohibicions produeixen malestar i, a fi de comptes, desperten consciències. Les prohibicions injustes no fan més que produir rebuig i allunyar encara més. L’Estat espanyol vol una educació tipus WERT i no pas una educació tipus Paulo Freire. Els fa por la llibertat. Els fa por que la gent pensi per si mateixa. Els fa por fins i tot que pensin. Els fa por que sortim a volar i per això ens tallen les ales. Els fa por que vulguem navegar per un oceà de llibertat buscant nous camins i per això no fan més que tirar àncores i frenar, i frenar, i frenar. Però podem desobeir les seves lleis injustes. Podem ser el que vulguem ser i em sembla que ja ens hem començat a arromangar i a treballar-hi fort. El que ha esdevingut avui no és res més que un pas més en el camí d’aquesta llibertat.\nClassificat com a Autodeterminació


El Suprem no deixarà en llibertat els presos electes del 28-A ni accepta de suspendre el judici\nEl tribunal deixarà anar els presos polítics el dia 21 de maig a la sessió de constitució del congrés i del senat\nEl Tribunal Suprem espanyol ha desestimat la petició de les defenses dels presos polítics elegits diputats i senadors de tramitar un suplicatori a les corts per a poder continuar jutjant-los. D’aquesta manera, no accepta que els presos puguin quedar en llibertat per a exercir els seus drets de diputats i senador ni que s’hagi de suspendre el judici. Diu el tribunal que sí que accepta que Oriol Junqueras, Jordi Sànchez, Jordi Turull, Josep Rull i Raül Romeva puguin sortir de la presó per anar a la sessió de constitució del congrés i del senat el dimarts 21 de maig.\nEn la interlocutòria d’aquest migdia, el Suprem diu que ‘no tindria justificació constitucional que el desenvolupament normal d’un procés que ja se situa en els debats del judici oral exigeixi per a la seva normalitat democràtica el nihil obstat de l’òrgan parlamentari’. Els advocats Andreu Van den Eynde i Jordi Pina, en sengles escrits de petició al Suprem, argumentaven que la llei d’enjudiciament criminal preveu que els diputats i senadors a les corts espanyoles només puguin ser processats judicialment si així ho determinen les cambres respectives mitjançant un procés suplicatori.\nPerò els magistrats diuen que aquest argument es basa ‘en una previsió a futur’ i que ‘el sentit constitucional de la immunitat [parlamentària] i la seva pròpia justificació històrica no permeten d’igualar l’autorització per a processar amb l’homologació parlamentària del ja processat’. Afegeixen que ‘no forma part de les garanties pròpies de l’estatut personal del diputat o senador’, si aquests han estat designats candidats i elegits en el càrrec amb el judici oral ja començat, ‘imposar una valoració retroactiva de la incidència que aquest procés penal tingui en la normal activitat de les cambres’.\nSegons els membres del tribunal, haver accedit a tramitar el suplicatori a les corts i haver deixat en llibertat provisionalment els presos electes del 28-A hauria significat convertir la immunitat parlamentària en un privilegi o en un ‘dret particular’.\nTorra: ‘Ja n’hi prou de jugar amb la democràcia’\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha considerat que la decisió del Tribunal Suprem espanyol de rebutjar la petició de les defenses dels presos polítics electes Oriol Junqueras, Jordi Sánchez, Jordi Turull, Josep Rull i Raül Romeva és un exemple més de la voluntat d’Espanya de ‘judicialitzar què ha de ser una resposta política a la qüestió catalana’. ‘Ja n’hi ha prou, ja n’hi ha prou de jugar amb les famílies, amb la democràcia i amb els vots’, ha dit Torra. El president ha fet una crida als catalans a respondre a la decisió del Suprem espanyol llançant un missatge clar a les urnes el 26 de maig: ‘Un missatge sobre llibertat, democràcia i sobre la independència de Catalunya’.\nBudó: ‘Continuarem demanant l’absolució’\nLa consellera de la Presidència i portaveu del govern, Meritxell Budó, creu que la imatge de veure sortir de la presó Oriol Junqueras, Jordi Sánchez, Jordi Turull, Josep Rull i Raül Romeva per prendre possessió del càrrec de diputats del congrés espanyol o de senador per tornar després a la presó demostra que s’ha de continuar denunciant que són presos polítics‘. D’altra banda, la portaveu de l’executiu ha lamentat que aquest mes de maig el judici contra el procés tingui moltes ‘interrupcions’ perquè d’aquesta manera, diu, s’allarga una injustícia absoluta.\n‘Continuarem demanant l’absolució i la llibertat perquè puguin exercir els seus drets democràtics com a ciutadans lliures’, ha afegit Budó.\nEls advocats dels presos polítics electes denuncien que el Suprem no permeti d’exercir els càrrecs en llibertat


Accesibilitat a internet | Accessibilitat | "la Caixa"\nAccesibilitat a internet\n”la Caixa” s'esforça perquè el seu portal i el servei Línia Oberta siguin accessibles, amb independència del tipus de hardware, software, infraestructura de xarxa, idioma, cultura, localització i capacitats dels usuaris.\nL'objectiu és disposar de certificació d'accessibilitat a tot el contingut del portal i al servei de banca on-line. Amb aquesta finalitat, ”la Caixa” ha seguit les recomanacions que dicta la Web Accessibility Initiative (WAI).\nEl World Wide Web Consortium (W3C) és un consorci internacional que produeix estàndards per a la Word Wide Web. Neix els anys 90 amb l'objectiu de fomentar l'evolució i la interoperabilitat del web, tot fent èmfasi en la seva universalitat.\nEl W3C crea l'any 1997 la Web Accessibility Initiative per proporcionar les pautes i els recursos que ajuden a fer el web accessible.\nEl W3C ha desenvolupat les anomenades Pautes d'accessibilitat al contingut al web (WCAG), la funció principal de les quals és guiar el disseny de pàgines web cap a un model accessible. A més, les pautes contenen una sèrie de punts de verificació que ajuden a detectar possibles errors. Cada punt de verificació està assignat a un dels tres nivells de prioritat.\nSón els punts que un desenvolupador web ha de complir ja que, en cas contrari, certs grups d'usuaris no podrien accedir a la informació del lloc web.\n“A”: tots els punts de verificació de prioritat 1 se satisfan.\nSón els punts que un desenvolupador web hauria de complir ja que, si no ho fes, seria molt difícil accedir a la informació per a certs grups d'usuaris.\n“Doble A”: tots els punts de verificació de prioritat 1 i 2 se satisfan.\nSón els punts que un desenvolupador web pot complir ja que, en cas contrari, alguns usuaris experimentarien certes dificultats per accedir a la informació.\n“Triple A”: tots els punts de verificació de prioritat 1, 2 i 3 se satisfan.\n”la Caixa” ha aconseguit l'acreditació d'accessibilitat per als portals que té a internet…\n…A més, és la primera entitat financera d'Espanya que té un servei de banca electrònica accessible, ja que des del juliol del 2006 el servei de banca on-line està disponible per a persones amb dificultats visuals.\nJa s’han aplicat les directrius de contingut web (WCAG 1.0) de nivell AA d’accessibilitat en diferents canals del portal. No obstant això, l’objectiu és disposar d’aquesta certificació d’accessibilitat en tot el contingut del portal d’empreses i de particulars.\nPerò això només és el començament, perquè l'objectiu a curt termini és dissenyar tot el portal d'una manera accessible. Per complir aquests requisits marcats per la WAI, s'han aplicat els estàndards web a la construcció de les pàgines fent servir HTML per al contingut i CSS per a l'aparença. Per exemple, s'han introduït:\nDes del 2006 s'ha col·laborat amb la Fundació ONCE per aconseguir les solucions que permeten complir el nivell A d'accessibilitat en algunes seccions de Línia Oberta:\nPosició global del client (numèrica i gràfica)\nPosició de comptes\nSaldo i moviment de comptes (detallat, per data i amb remitent)\nEntre altres actuacions, s'ha aconseguit compatibilitzar Línia Oberta amb el programa de lectura que fan servir els invidents (JAWS).\nPer atendre les dificultats lingüístiques dels usuaris o de comprensió i interpretació de la informació de les operatives, Línia Oberta disposa de més de 17 idiomes d'accés.\nS'està treballant cada dia per ampliar l'operativa accessible a la resta de Línia Oberta.


La Fundació Galatea publica els resultats de l'enquesta voluntària feta per conèixer l’impacte de la crisi de la COVID-19 en psicòlegs i psicòlogues | COPC - Col·legi Oficial de Psicologia de Catalunya\nLa Fundació Galatea publica els resultats de l'enquesta voluntària feta per conèixer l’impacte de la crisi de la COVID-19 en psicòlegs i psicòlogues\nPodeu consultar els resultats de l'enquesta al document adjunt d'aquesta notícia. El COPC vol agrair la col·laboració a totes les persones col·legiades que hi han participat.\nLa Fundació Galatea, organització que té el COPC en el seu patronat, ha dut a terme un estudi per avaluar l’impacte de la crisi sanitària causada per la COVID-19 en la salut, estils de vida i condicions de treball dels psicòlegs i psicòlogues a Catalunya.\nPer tal de poder fer la investigació, la Fundació Galatea sol·licitava la col·laboració de tots els col·legiats i col·legiades del COPC. Es tractava de respondre una enquesta, anònima, d’uns 25 minuts de durada. Des del COPC, ens fèiem ressò de la iniciativa i animàvem a tots els col·legiats i col·legiades a dir-hi la seva.\nLa Fundació Galatea ha fet públics els resultats d'aquesta enquesta i els exposa a través d'un document gràfic que podeu consultar prement aquí o a l'arxiu adjunt a la notícia.\nEl Col·legi aprofita l'avinantesa per agrair-vos, un cop més, la participació en iniciatives com aquesta.\nEtiquetes: Institucional , Serveis COPC , COPC\nResultats enquesta sobre l’impacte de la crisi de la COVID-19 en psicòlegs i psicòlogues - Fundació Galatea


La millor massilla per fusta - FESMÉS\nRepara i prepara la fusta abans de pintar-la! Troba a FESMÉS massilles per a fusta, Aguaplast, netejadors, pasta per a fusta i protectors que protegiran i renovaran les superfícies de fusta.\nColor Caoba Cirerer Faig Marró Natural Neutre Noguera Noguera clara Noguera fosca Pi Roure Roure clar Roure fosc Roure mig Sapel·li Wengué\nCapacitat (ml) 80 125 200 950\nCompra massilla reparadora per fusta a FESMÉS\nSi comptes amb superfícies de fusta al teu habitatge, independentment que estiguin a l'interior o l'exterior, caldrà que portis a terme un bon manteniment i preparació de la fusta, per aconseguir que et duri en bones condicions el màxim temps possible.\nNormalment, amb el pas el temps, la fusta es va deteriorant a poc a poc, i més si està exposada a la intempèrie, ja que, en patir canvis dràstics de temperatura, es pot veure afectada i començar a esquerdar-se i deteriorar-se. Una correcta conservació de la fusta exigeix comptar amb productes que permetin preservar les seves propietats i aportar una major durabilitat.\nPer a evitar la seva deterioració i tractar de mantenir-la en bon estat, és necessari comptar amb massilles per a fusta reparadores, que protegeixin la superfície i emplenin qualsevol tipus de fissures, esquerdes o forats, evitant que penetri la humitat i s'espatlli el mobiliari.\nEn FESMÉS posem a la teva disposició una gran varietat de massilles, pastes i reparadors de fusta exterior i interior al millor preu perquè cuidis del teu mobiliari de manera fàcil, ràpida i econòmica.\nQuines propietats tenen les massilles per a reparar fusta?\nLes massilles per a fusta tenen la principal funció de protegir, reparar i millorar l'aspecte de les superfícies de fusta. Es tracta d’un material de bricolatge per fustes molt emprat en restauracions de la llar. Per tant, han de comptar amb les següents característiques:\nReconstrueix i repara tot tipus de fustes.\nÉs d'assecat ràpid.\nPermet repintar la superfície de fusta després de la seva aplicació i assecat adequat.\nPermet polir la superfície de fusta després de l'aplicació de la massilla o protector.\nAporta un acabat excel·lent.\nAnivella i amaga esquerdes, forats i altres desperfectes.\nÉs modelable, s'adapta a les formes de la fusta\nQuè hauràs de tenir en compte abans de comprar un reparador de fusta?\nEn aquesta secció t'oferim diferents tipus de protectors i reparadors de fusta, en capacitats i colors diferents, entre els quals podràs trobar en format pasta reparadora per fusta. Si necessites una gran quantitat de reparador, podràs optar per les massilles per a fusta, que vénen en formats més grans que la pasta per reparar fusta.\nDe manera que, abans d'escollir un tipus de protector per a fusta o un altre, hauràs de tenir en compte els següents aspectes:\nEl lloc on es troba i roman la superfície de fusta, si a l'interior o a l'exterior. Depenent dels factors ambientals que la fusta hagi de suportar, es precisarà d’un protector o d’un altre.\nLa mida de la superfície a reparar, perquè en funció de la superfície optaràs per un protector o massilla amb unes capacitats o altres\nSi voldràs pintar la superfície de fusta o no.\nEl color que vulguis reflectir. Al aplicar aquesta massilla reparadora per fusta, s’ha de considerar sobre quin element l'utilitzarem, de forma que, la reparació quedi el més estètica possible. Podem trobar massilla de color blanc, roure o caoba, entre d'altres.\nQuin material necessitaràs per aplicar la massilla reparadora?\nL'aplicació de la massilla reparadora per a fusta és molt senzilla, abans però, cal tenir clar quin tipus necessitem per al nostre material. Un cop tinguis clar el tipus de massilla o protector per a fusta que utilitzaràs, hauràs de comptar amb els següents materials:\nPer aplicar la massilla: necessitaràs una pistola segelladora o una espàtula que et permetran aplicar el protector correctament.\nPer netejar i preparar la superfície a reparar: necessitaràs utilitzar una rasqueta, que deixi la superfície impol·luta abans d'iniciar la reparació, d'aquesta manera evitarem després possibles defectes.\nPer millorar l'acabat de la superfície: és recomanable utilitzar un paper de vidre, amb la qual podràs rematar les possibles imperfeccions que puguin ser visibles a la superfície de fusta.\nÉs molt important que després de fer ús de la massilla o protector de fusta, netegis amb aigua els estris que has utilitzat per a la correcta aplicació, ja que, d'aquesta manera, eliminaràs tot tipus de restes de material, podent utilitzar les eines per a la pròxima vegada.


L'Audiència Nacional decidirà aquesta setmana si Villarejo segueix a la presó provisional\nHan estat dos anys d'amenaces velades encara que sense aportar cap prova concloent. L'excomissari Villarejo ha llançat serioses advertències des del penal d'Estremera contra estaments periodístics, polítics i financers. No obstant això, fins al moment tot ha estat fum.\nEl titular del Jutjat Central d'Instrucció número 6 de l'Audiència Nacional, Manuel García Castellón, celebrarà aquest dimarts una vista en què es dirimirà si el comissari jubilat José Manuel Villarejo continua en presó provisional superada la barrera dels dos anys en preventiva, un compareixença en la qual les parts al·legaran les raons a favor o en contra de prorrogar aquesta situació.\nVillarejo compleix dos anys a la presó provisional el 5 de novembre, per la qual cosa és preceptiu celebrar una compareixença en la qual les parts al·leguin si ha de seguir en aquesta situació fins al màxim de 4 anys que permet la llei fins que no hi hagi judici i condemna o si per contra, aconsellen posada en llibertat amb algun tipus de mesura cautelar.\nEl silenci de Villarejo podria trencar-se definitivament si s'acorda que la seva reclusió sigui perllongada. Fins al moment, Villarejo ha considerat que el beneficiava més assenyalar tot el que sap però no revelar-ho, pensant que en algun moment o altre anava a acabar el seu règim de presó provisional. No obstant això, ja s'han complert dos anys i, de quedar-se un altre any entre reixes, podria fer un pas definitiu i mostrar totes les seves cartes.\nD'acord a les fonts jurídiques, l'acusació popular que exerceix Podem sol·licitarà que es prorrogui la situació de presó provisional atenent a la gravetat dels delictes que se li imputen -organització criminal, extorsió, suborn, blanqueig, revelació de secrets i contra la Hisenda , entre d'altres-- i per entendre que concorre elevat risc de fuga, reiteració delictiva i destrucció de proves.\nÉs la tesi que ha vingut mantenint tant l'instructor com la Secció Tercera de la Sala Penal de l'Audiència Nacional en aquests dos anys, quan el comissari ha sol·licitat una dotzena de vegades la seva posada en llibertat fins i tot mitjançant l'article 100.2 del Codi Penal que permetria, per exemple, un arrest domiciliari amb mesures telemàtiques, sense que s'atenguessin les seves pretensions.\nEn totes aquestes ocasions la Fiscalia Anticorrupció s'ha mostrat contrària a la posada en llibertat del comissari, argumentant que la gravetat dels delictes que se li imputen i l'horitzó de penes que afrontaria per ells justifiquen mantenir a la presó, sumat al fet que segueix aflorant patrimoni ocult a l'estranger, que parteix de la documentació digital que se li va intervenir no ha estat encara desencriptada i podria interferir per destruir-la i que segueix existint risc de reiteració delictiva.\nLAND, IRON I PIT\nA més de la vista de pròrroga de presó de dimarts, Villarejo està citat el dimecres 23 d'octubre per, mitjançant videoconferència des de la presó, respondre sobre la peça 'Land', l'espionatge entre membres de la família García Cereceda, perquè l'última vegada que va ser convocat per respondre per aquest assumpte l'advocat va demanar suspendre la declaració al no haver tingut accés a les actuacions. A continuació s'escoltarà a un testimoni sobre aquesta línia de la investigació.\nDe fet, el dimarts 22 està citat com investigat Eduardo García Cereceda i també preveu el jutjat escoltar en declaració a la mercantil Pérez & Cia, aquesta última investigada en la peça 'Pit' pels pagaments a les empreses de Villarejo per intentar impedir l'extradició i la causa judicial a Guatemala contra el seu president, Ángel Pérez Maura.\nTambé se celebraran declaracions en la peça 'Iron' aquesta setmana que es van posposar en el seu moment. Serà el dimecres a partir de les 9.30, quan s'espera compareguin Mario Fuster i la mercantil Herrero & Asociados en qualitat d'investigats.


You are here: Home / X Simposi CIDUI 2019 / Ponents\nCàtedra Santander-UA de Transformació Digital de la Universitat d’Alacant\nDoctor Enginyer en Informàtica i diplomat en Professorat d’EGB. Va ser director de l’Escola Politècnica Superior (2000-2005) i vicerector de Tecnologia i Innovació Educativa (2005-2012) de la Universitat d’Alacant i secretari executiu de la Comissió Sectorial TIC de la Conferència de Rectors de les Universitats Espanyoles (2010-2012). És catedràtic d’escola universitària de Ciència de la Computació i Intel·ligència Artificial. Director de la Càtedra Santander-UA de Transformació Digital. Coordina l’informe anual “UNIVERSITIC: Las TIC en el Sistema Universitario Español”. En 2008 va rebre el premi “Sapiens al Profesional” concedit pel Col·legi Oficial d’Enginyers en Informàtica de la Comunitat Valenciana (COIICV) i en 2013 el premi a la “Calidad e Innovación Docente” concedit per la Asociación de Enseñantes Universitarios de la Informática (AENUI). President de AENUI, membre del Consejo General de SCIE (Sociedad Científica Informática de España) i Col·legiat fundador del COIICV. Soci de AEPIA (Asociación Española Para la Inteligencia Artificial) y de SECiVi (Sociedad Española para las Ciencias del Videojuego). Co-líder de l’equip GTI4U (Gobierno de Tecnologías de la Información para Universidades). Els seus treballs s’emmarquen en els camps de la intel·ligència artificial, el desenvolupament de videojocs, l’aplicació de les tecnologies digitals a l’educació i el govern de les TI. Per a més detalls, es pot consultar http://blogs.ua.es/faraonllorens.\nLluís Pastor és doctor en Periodisme per la Universitat Ramón Llull (URL), màster en Ciències de la Informació per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i titulat en Administració d’Empreses pel IESE, Universitat de Navarra.\nÉs Director de l’eLearn Center, el centre de recerca i innovació de la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) en l’àmbit de l’aprenentatge electrònic.\nAnteriorment ha ocupat diversos llocs de direcció a la UOC com a director dels Estudis d’Informació i Comunicació, director general de l’editorial Oberta UOC Publishing i director general d’Editorial UOC.\nM. Carme Verdaguer dirigeix la Fundació Bosch i Gimpera, Centre de Transferència de Coneixement, Tecnologia i Innovació de la Universitat de Barcelona (UB).\nM. Carme Verdaguer és enginyera química per l’Institut Químic de Sarrià (Universitat Ramon Llull) i Màster en Direcció i Administració d’Empreses (MBA) per la University of Califòrnia a Los Angeles (UCLA). Té experiència professional en investigació en l’àmbit biomèdic, en la transferència de coneixement, creació d’empreses, col·laboració universitat-empresa i en gestió universitària.\nEnterprise and Innovation Policy Group (ENTE) de la LERU Lliga d’Universitats d’Investigació Europees).\nComitè Executiu de RedTransfer\nDiversos patronats, comissions i consells.\nFerran Badia Pascual, doctor en física (nascut el 1963).\nDoctor en ciències físiques per la Universitat de Barcelona (UB) (1991).\nProfessor de física de l’Escola Politècnica Superior de la Universitat de Lleida des de l’any 1998. Anteriorment ha estat professor de la Facultat de Física de la UB i de la Universitat de Vic.\nHa fet recerca en l’àmbit de la ciència i tecnologia dels materials i, actualment, en el camp de les energies netes.\nEn l’àmbit docent ha participat en diversos projectes de recerca, especialment, en l’àmbit de la tutoria de projectes final de grau i en la formació en modalitat dual en l’àmbit universitari.\nResponsable del projecte pel desenvolupament de la formació dual a la Universitat de Lleida. Director i coordinador de l’informe Promoció i Desenvolupament de la Formació dual en el Sistema Universitari Català, publicat per l’Associació Catalana de Universitats Públiques.\nDirector de l’Escola Politècnica Superior de la Universitat de Lleida des d’octubre de 2005 fins maig de 2011.\nPresident del Consell Assessor de la Ciència de l’Ajuntament de Lleida del 2009 al 2015.\nActualment és vicerector de planificació, innovació i empresa de la Universitat de Lleida.\nS’ha especialitzat en l’impacte de les Tecnologies de la Informació i la Comunicació en el Desenvolupament. En concret, els seus interessos es centren en la mesura de l’evolució de les economies digitals i l’adopció personal d’allò digital (e-readiness, divisòria digital), així com l’impacte de les TIC en el Desenvolupament i les seves principals institucions, especialment en l’àmbit de les TIC i l’educació i les TIC i la democràcia. Ha treballat en aquests àmbits en 25 països col·laborant amb el PNUD, l’IDRC-CRDI, Ericsson, el Senat i Govern Espanyol, el Parlament i el Govern de Catalunya, la Diputació de Barcelona i Lleida, diversos ajuntaments, la Fundació Jaume Bofill, la Fundación Esplai, Aigües de Barcelona, Ferrovial and diversos partits polítics i plataformes ciutadanes i ONGs.CAST\nMònica Figueras-Maz és doctora en Periodisme i llicenciada en Ciències de la Informació i en Sociologia per la Universitat Autònoma de Barcelona. Des de 1998 és professora del Departament de Comunicació de la Universitat Pompeu Fabra (UPF) on imparteix diferents assignatures com a ètica periodística, psicosociologia del consum o metodologia de la investigació. Les seves línies de recerca són la joventut i la comunicació, l’educació mediàtica i la deontologia periodística i té especial interès en la perspectiva de gènere. Des del 2013 és vicerectora a la UPF, primer de Responsabilitat Social i actualment de Compromís Social i Igualtat i entre les seves atribucions està la transversalització d’aquest compromís a la docència, recerca i transferència i la vinculació de la universitat al territori.\nJosep M. Vilalta Verdú (Barcelona, 1965) és el Secretari Executiu de l’Associació Catalana d’Universitats Públiques (ACUP) i Director de la Global University Network for Innovation (GUNi), formada per la UNESCO i l’ACUP, que n’ostenta el Secretariat permanent. És Llicenciat en Geografia i Història (UB), Màster en Gestió Pública (UAB), Màster en Teoria Política i Social (UPF) i Postgraduat en Higher Education Management (Open University / Universiteit Twente).


Clàudia Cedó parla sobre Tortugues. La desacceleració de les partícules\nA més d'autora i directora, treballes com a psicòloga i el teu interès per les relacions humanes i de parella es posa de manifest a Tortugues...\nDe fet, un dels temes dels que volia parlar eren les relacions humanes i del ritme en el que vivim.\nUn ritme que una de les parelles protagonistes vol canviar...\nÉs la història de dues parelles, una que vol viure més poc a poc i una altra que precisament viu acceleradament.\nA banda de les relacions humanes, també parles dels límits de l'amor, les dues parelles arriben a situacions extremes...\nTotes dues arriben fins a uns límits qüestionables a nivell ètic i personal, de plantejar-se si val la pena arribar tan lluny o bé aturar-se abans. És difícil parlar d'aquesta obra sense fer espòilers... En Joan (Dani Arrebola) és un noi molt nerviós que viu a un ritme molt diferent del de la Marta (Clara Cols), la seva parella. I ella decideix anar a un poble més tranquil per ell i arribarà molt lluny per amor.\nCom se t'acut utilitzar la ciència per explicar aquesta història?\nM'agraden molt les històries que tenen un punt fantàstic i el tema científic i de la física quàntica portades fins a un límit de ciència ficció em va semblar un llenguatge molt interessant per utilitzar, precisament, en una comèdia. Són dos gèneres que barrejats funcionen molt bé. A més, la història per a mi va sobre el temps. En Joan explica que, quan era petit, la seva mare el posava en una galleda mentre ella rentava els plats i semblava que el temps s'aturava i ell era feliç, no existia res més. I ara ell està buscant això, vol sentir-se feliç i viure només el moment present. És una recerca per aturar o frenar el temps i es complementa molt amb els científics que, a la vegada, estan investigant com alentir el temps.\nEt vas documentar per escriure la part científica del text?\nLa teoria no és real, òbviament. Hi ha moltes parts que són extretes de fórmules reals de física quàntica, però si ho escolta un físic segurament hi veuria esquerdes. Si no, voldria dir que he descobert una teoria molt important... Vaig llegir coses de física i vaig parlar amb un parell d'amics que són físics per no dir cap bajanada, el que es diu són trossos de fórmules i existeixen.\nEl personatge del científic (Àlex Brull) treballa sobre la teoria d'un tal Goleman. Com que vens del món de la psicologia, aquest cognom el vas triar per Daniel Goleman, autor del best-seller Intel·ligència emocional?\nMolta gent m'ho ha preguntat, però no és així. És casualitat, em va sortir aquest nom i m'agradava com sonava.\nLes dues parelles tenen la sensació, quan coneixen la vida de l'altra parella, que s'estam perdent coses. Sempre volem allò que no tenim i que els altres sí tenen?\nEm semblava un tema interessant. Quan planteges una situació on una parella n'està espiant una altra, ofereixes un espai on plantejar-se coses de la pròpia relació. Penso que és una cosa que fem tots, creus que només tu et fixes en les altres parelles, però les altres també es fixen en la teva.\nAquesta obra és un encàrrec de la Sala Flyhard, sembla que hagi estat escrita pensant en la posada en escena en aquest espai, va ser així?\nJo tenia aquesta idea des de feia més temps, però quan em vaig posar a escriure-la i a donar-li forma, ja sabia que s'estrenaria a la Flyhard i la vaig embolcallar per a aquesta sala. A més, la vaig escriure a l'estiu, a casa de la meva àvia, i quan vam quedar per assajar-la i la vam anar aixecant amb els actors, em van ajudar a acabar-la de perfilar. Vaig canviar coses i la vaig adaptar.\nEns trobem amb un escenari ple d'objectes, mobles i un gran llit on s'hi mouen les dues parelles. Buscaves crear aquesta sensació de claustrofòbia?\nJo tenia clar que volia un estil com el de les pel·lícules de Jean-Pierre Jeunet o Wes Anderson, molt carregades, amb una estètica molt barroca però bonica alhora, i amb un punt retro, estrany, que desubiquessin temporalment. L'Elisenda Pérez, d'escenografia, i l'Itzok Hurga, de vestuari, van fer molta feina, de seguida van connectar amb l'estètica i van aportar idees i de sobte, tot allò es va convertir en univers molt màgic i molt fantàstic, de conte.\nEn els canvis d'escena hi ha uns quants foscos, però el ritme es manté, no es trenca. Això és deu a un control molt acurat dels temps?\nD'entrada, com que la història anava sobre els ritmes vitals i el temps, tenia ganes d'explicar-la barrejada temporalment. Les dues històries no són lineals, van en paral·lel, però amb temps diferents. I quan s'ajunten, entens tota la trama. D'altra banda, sóc una mica maniàtica del ritme, repasso moltes vegades l'obra i si hi ha algun tros que no aporta res o que adorm el pas de la història, el trec.\nDe fet, Tortugues és una obra on tots els detalls estan molt cuidats: espai, so, llum, moviment... És la teva forma de treballar o ha sigut la situació que t'ho ha permès?\nLa situació m'ha ajudat molt. Hi ha un molt bon equip a la Flyhard i de sobte, les coses surten bé. Però a mi en general, m'agrada molt cuidar-ho tot, de fet és on disfruto més, tan quan escric com quan ho pujo cap als actors, mimar tots els moviments, pensar idees d'atrezzo, que tots els esforços i tots els detalls de l'obra vagin cap a la mateixa direcció, per explicar la mateixa història, m'ho passo molt bé.\nUn d'aquests detalls són les jaquetes dels personatges, que són reversibles. És purament un joc escènic o volies reforçar algun aspecte dels personatges?\nPenso que ajuda a reforçar la idea de què tots estan convivint en el mateix lloc i l'acció d'una de les parelles canvia la manera de viure dels altres. Era una manera d'explicar-ho.