Territori i Sostenibilitat millora les línies de bus de Cambrils i Vila-seca amb Reus per a afavorir la mobilitat als centres universitaris\nTerritori i Sostenibilitat millora les línies de bus de Cambrils i Vila-seca amb Reus per a afavorir la mobilitat als centres universitaris (06/09/2017)\nEl secretari d’Infraestructures i Mobilitat, Ricard Font, i el director general de Transports i Mobilitat, Pere Padrosa han presentat avui, juntament amb l’alcaldessa de Cambrils, Camí Mendoza i l’alcalde de Vila-seca, Josep Poblet, les millores que el Departament de Territori i Sostenibilitat posarà en funcionament a partir del 12 de setembre en les línies de bus que comuniquen Cambrils i Vila-seca amb Reus per facilitar la mobilitat als centres universitaris. Aquestes millores es traduiran en noves expedicions ràpides que permeten la connexió entre aquests municipis i que, en especial, donen cobertura a la zona del campus de Bellissens, a Reus.\nAmb aquest objectiu, s’incorporen dos nous serveis de bus entre Cambrils i Reus i entre Vila-seca i Reus. Aquests serveis comptaran amb 9 expedicions d'anada i tornada en el cas del servei Cambrils-Reus i 12 expedicions d'anada i tornada en el cas del servei Vila-seca-Reus, de dilluns a divendres feiners que efectuaran parada al campus de la Universitat Rovira i Virgili de Bellissens i a l'estació d'autobusos de Reus. La incorporació d'aquestes mesures comporta una despesa anual de prop de 210.000 euros que serà assumida pel Departament de Territori i Sostenibilitat.\nEn aquest sentit, Ricard Font ha posat de relleu que amb aquestes millores “connectem municipis, centres sanitaris, espais universitaris i espais de lleure”, en una oferta de transport públic, “pensada pels ciutadans que viuen i treballen al Camp de Tarragona i pels turistes que visiten el nostre país”. El secretari d’Infraestructures i Mobilitat ha argumentat que “l'èxit de les mesures que hem posat en servei en mesos anteriors, amb creixements d’entre un 30% i un 50% de demanda, ens avala per seguir posant nova oferta en servei”. Així mateix, ha remarcat que “els municipis del Camp de Tarragona i la Generalitat estan fent una feina en comú que donarà fruits a curt termini tant pel que fa a la planificació d'infraestructures com de nous serveis”.\nLes noves expedicions\nEn el cas del servei Cambrils – Reus, recollint la petició de l’Ajuntament de Cambrils, les noves expedicions faran parada a l'estació de busos del municipi i a Vilafortuny per tal de cobrir també les necessitats d'aquest nucli. El servei entre estacions s’efectuarà en 30 minuts i permetra, conjuntament a la resta d’oferta de serveis ja existents entre Cambrils i Reus oferir una alternativa en transport públic al vehicle particular.\nEn concret, el global del corredor comptara amb 32 expedicions d’anada i tornada, de les quals 9 accediran a Reus per Bellissens, constituint-se en una alternativa per als nombrosos estudiants de la URV. Aixiì mateix, es garanteix la cobertura en les principals franges horaÌries del matiì, de manera que els usuaris de l’Hospital Sant Joan de Reus disposin d'una bona opció en els seus desplaçaments.\nD’altra banda, pel que fa al servei Vila-seca – Reus, amb les noves expedicions es preveu atendre una doble demanda de mobilitat: tant per accedir als centres universitaris de Reus com als de Vila-seca. Amb les noves expedicions, la comunicació entre els dos municipis disposarà en total de 18 anades i 19 tornades per atendre la mobilitat, tenint en compte que ambdós municipis també estan connectats de forma directa per serveis ferroviaris.\nAquestes noves expedicions seran gestionades per Empresa Plana, que ja presta el conjunt de serveis entre aquestes poblacions i formaran part del sistema tarifari integrat de l'ATM del Camp de Tarragona.


EN EL NOM DE LA MARE, EN EL NOM DE LA TERRA - ACVIC Centre d'Arts Contemporànies\n[activitats virtuals vinculades a l'exposició]\n[activitats vinculades a l'exposició]\nLa taula ha estat un element recurrent i símbol arquetípic en l’obra d’Isabel Banal. Testimoni silenciós de la vida quotidiana, metàfora del paisatge quotidià i metonímia del feinejar rutinari de les mans que treballen al camp, a la casa o al taller d’artista. A la instal·lació Intents (2019), versió de la creada originalment per al Museu de la Mediterrània (Torroella de Montgrí), les diverses taules trobades i reciclades estan connectades per petits ponts, d’aquells que es fan servir per muntar pessebres. El joc d’escala permet una doble mirada, la real i la figurada. Els ulls es desplacen com caminants en lliures itineraris i el pensament travessa estimballs, rius i penya-segats. Un paisatge on ressona la memòria de la infantesa de l’artista, nascuda a Castellfollit de la Roca, quan contemplava des de la cinglera el traginar de la gent als camps. Però és també un paisatge creador de pensament matern, perquè el pont és allò que vincula, lliga i alhora fa possible qualsevol “intent” o desig de desplaçar-se més enllà del perímetre de seguretat i confort, accions enteses en tota la seva amplitud.\nLa versió que Raquel Friera realitza de l’obra 4’ 33”del compositor estatudinenc John Cage (1912-1992) s’inscriu en un cicle més ampli de performances titulat Feminizing Art History, on l’artista reinterpreta, en clau feminista, algunes performances històriques, fins ara, fetes per homes. Cage proposava entendre la música com una experiència bàsicament d’escolta en primera persona i ampliava la concepció del so musical incloent el so accidental i l’indeterminat. En aquest cas, realitzava també un homenatge al silenci, entès, entre d’altres coses, com un desplaçar-se d’una pràctica creativa centrada en la subjectivitat individual. En aquest vídeo, Raquel Friera ens proposa visionar i experimentar allò que esdevé quan una mare interpreta una peça musical on es tracta de mantenir-se en silenci durant quatre minuts i trenta-tres segons. L’obra es presenta per primera vegada en aquesta exposició.\nMadre Sal (2009) de Lucía Loren és un dels projectes que aquesta artista realitza en entorns naturals, amb la intenció de comprendre les relacions simbiòtiques entre els éssers vius i el planeta terra, i aprendre de la saviesa de la població rural. La petita mostra d’escultures ens remet a una intervenció que va tenir lloc al bell mig d’un prat proper a una ermita, al Parque de Esculturas “Lomos de Orio” de Villoslada de Cameros (La Rioja). El vídeo documenta com les roques de sal, tallades en forma de pits i mig soterrades, es transformen quan els animals herbívors del lloc les llepen. Observem un procés de nutrició cíclic i beneficiós per ambdues parts: els animals transformen els elements minerals i els retornen a la mateixa terra que els alimenta. La sal els beneficia doncs els facilita el creixement, evita la deshidratació, afavoreix la digestió i assimilació dels aliments i millora, per tant, l'estat de salut dels animals. Les fotografies mostren perspectives de les escultures suggerint carenes de muntanyes i tot fa pensar en les formes i les funcions de la terra viva, com una pacient i persistent nodridora.\nEsbós d'una pancarta per a un estat ruderal (2019) d’Olga Olivera-Tabeni s’ha confeccionat a partir de la impressió en roba d’una fotografia de la vegetació que creix en tossals i marges, en “terrain vague”, concretament, en espais del territori lleidatà on s’havien celebrat trobades i activitats de dones acusades de bruixeria en processos judicials, al segle XVI. L’artista està realitzant un ampli projecte on vincula la memòria d’aquelles dones indòmites i sàvies amb la persistència de les popularment anomenades “males herbes”, plantes que viuen amb pocs recursos i tenen utilitats vàries.Sense alçar la veu, aquesta pancarta fa d’altaveu de models de vida lliures i resistents a les dinàmiques del capitalisme i de la societat de consum.\nConverses amb la meva filla (2016-2019) d’Irene Pérez és una selecció d’un seguit d’obres de text que es basen en les idees i, a vegades, s’expressen en el llenguatge literal que sorgeix en la interacció diària de l’artista amb la seva filla. Es tracta de converses sobre colors preferits, els seus cossos, súper-heroïnes, còmics, feminisme(s), malaltia, política, sexualitat, roba, economia, racisme, migració, fanzines, ecologia, música, mort, llenguatge i moltes altres coses.“Gràcies a la meva filla i a través d’ella, estic exposada a idees innovadores i experimentant la possibilitat de nous paradigmes. I és des d’aquest lloc en el que em trobo en aquest moment i en el que sóc tant mestra de la meva filla com aprenent d’ella, on el món entra al meu estudi d’artista” explica l’artista. Les obres de retolador sobre cartró ploma son patrons de referència per a la generació posterior d’obres tèxtils. Frases que són el motor que ha generat un projecte multidisciplinari i obert anomenatLlavors per la Resistènciaon l’artista ha estat investigant, acompanyada de lectures feministes, l’experiència de maternar com a verb de múltiples accepcions, i fa una anàlisis de la teoria i la pràctica del treball de les cures.\nCarme Sanglas es defineix com a pintora i pinta des de fa més de quaranta anys. La captiven les imatges i crear-les és per a ella una feina alquímica, “una transmutació de la matèria en sentit i una alegria en el reconeixement”. La seva pintura es nodreix d’imatges d’art del passat, de les metàfores del pensament visual i del silenci i la intimitat que demana la contemplació de la natura. Mirar és una crida persistent a deixar parlar les imatges que li arriben i que, enriquides per la traducció i el pòsit d’un viatge misteriós, desemboquen, com per generació espontània, sobre paper, fusta o plom. Muntanya, barca, foc, aigua, casa, or, llum, sol, lluna, ocell, arbre, vel, cabells, figures humanes, sovint femenines, són la gramàtica d’un llenguatge elemental portador d’una dimensió col·lectiva i palpitant del coneixement essencial. Perquè, com insisteix l’artista, “la imatge no parla només d’ella mateixa, sinó de totes les altres imatges germanes que arrossega i que conformen el nostre univers visual, la nostra memòria i el nostre passat compartit”. Cal escoltar-les amb els ulls perquè, “saber-les mirar és com posseir un tresor o un talismà que cura”.\nLa veu en off del vídeo Cant de sanació de las Aigües marines i la illa de Capri és el fil conductor del projecte Plastic Mantra (2016), que inclou originalment vàries instal·lacions (El Manto, La Fuente del Perdón i La Fuente del Encuentro). Aquesta peça recull l'experiència iniciàtica d’Eulàlia Valldosera en un viatge a la regió de Campània (Itàlia) cap al rescat de la memòria dels temples-cova excavats a la roca volcànica. Orientada per la veu de la Sibil·la de Cumes (segle VI a.C.) i les reverberacions màntriques del seu cant, l’artista porta a terme una acció silenciosa de connexió amb l’aigua i la llum solar per fer una reprogramació de les memòries del lloc. Els cingles de l’illa de Capri estan marcats per la violència del dictador romà Tiberi i ara també per la nostra contaminació de les aigües. En l’acció observem com l’artista continua en la seva tasca de transmissió de coneixement mediúmic a través del que recupera la veu de dones i de comunitats que han cregut en el poder reparador i guaridor de la imatge i de la paraula, tant en l’àmbit personal com en el col·lectiu.\nIsabel Banal i Xifré (Castellfollit de la Roca, 1963). Artista visual i professora a l’Escola Massana de Barcelona. Els seus orígens han impregnat el seu treball: la relació amb la natura, l'àmbit rural, la tradició de la pintura paisatgista de l'Escola d'Olot i l'han portat a reflexionar sobre la tensió i la convivència entre el món rural i el món urbà, entre els conceptes de natura i artifici. Ha estat becada a l’Academia de España a Roma (2013-14). Entre les seves mostres individuals destaquen intents (Museu de la Mediterrània. Torroella de Montgrí, 2019), locus amoenus. Rad-Art/ Bòlit. San Romano (Itàlia), Amb els peus a terra (ARBAR. Vall de la Santa Creu, 2018), Llunyanies (Espai Dieu.Cadaqués, 2017), Natura morta amb passos (Fundació Miró, Barcelona 2016), Via Lactea(Arts Santa Mònica, Barcelona 2014), La maleta [blava] de W.B. (Portbou, 2011), Ascensioni (Galleria Enrico Fornello. Prato, 2007), feix petit pel camí creix (Centre de Lectura. Reus, 2004), Allez (Centre d’Art Contemporain. Saint-Cyprien, 2004), Rumiant (Espais. Girona, 2003), Sense revelar (Espai Zero1. Olot, 2002). http://www.isabelbanalx.com\nLucia Loren (Madrid, 1973) Sota el binomi art i ecologia, ha realitzat intervencions específiques en nombrosos entorns naturals d'Espanya, Itàlia, Polònia, Suïssa, Argentina o el Sàhara Occidental. En totes aquestes intervencions utilitza elements del paisatge per realitzar petites variacions que reflexionen sobre el propi concepte de paisatge cultural. Ha presentat les seves propostes plàstiques en Centres d'Art Contemporani com: CDAN, MUSAC, IVAM, CAB, Escorxador, La Casa Encendida, Cercle de Belles Arts, Estampa, Círculo de Bellas Artes, Museo Contemporáneo Esteban Vicente, La Panera, Centro Cultural Montehermoso, Galeria Estampa, Museo Provincial Bellas Artes de Tucuman, Jardín Botánico de Bogotá, Palacio del Quintanar, Ap Gallery, entre d’altres. www.lucialoren.com\nRaquel Friera (Barcelona, 1974) combina una mirada crítica envers l’economia amb consciència de gènere. Els seus projectes dinamiten el que va aprendre durant la seva llicenciatura en Econòmiques, i aprofiten tot i més de la carrera de Belles Arts, que va finalitzar a Barcelona el 2006. Amb aquest aprenentatge i desaprenentatge, mira sempre de combinar la reflexió conceptual, un llarg procés de treball amb les persones que participen als seus projectes i una crítica estètica de totes les jerarquies. Des de la teoria de gènere, s’ha ocupat més precisament del tema del treball, tant en el context del món de l’art com també en d’altres sectors, interessant-se per als àmbits on predomina la precarietat laboral. Aquests temes d’interès (treball, precarietat i gènere) apareixen declinats de maneres diferents en la sèrie de performances que està realitzant en l’actualitat, titulada Feminizing Art History, i que consisteix en reinterpretar, en clau de gènere, algunes de les performances mítiques de la Història de l’Art. www.raquelfriera.net\nOlga Olivera-Tabeni (Lleida, 1972).Llicenciada en Belles Arts. Les seves propostes artístiques volen assenyalar els sistemes i els mecanismes de discriminació́ com, per exemple, el silenci, i concretament, les eines utilitzades per a silenciar les veus, femenines i de classes o estaments socials no hegemònics, o les amnèsies socials degudament volgudes. També l’interessa explorar els significats que li atribuïm o imposem a la natura i obrir preguntes, i pensar possibilitats d’una alternativa davant la crisi i el col·lapse del nostre món. Darrerament ha realitzat exposicions individuals i col·lectives: Centre d'Art la Panera (beca Art i Natura 2017-18), La Gòtica de l’IEI (Lleida), la Bienal Internacional de Arte Textil Contemporáneo WTA, (Madrid), Museu Tèxtil de Terrassa, la Trastera(Segur de Calafell), la casa Duran i Sanpere i la Casa Dalmases de Cervera, Biennal de Riudebitlles, Museu Paperer de Capellades, Embarrat (Tàrrega), UCLM (Cuenca), UPV (València), Fundació La Posta, al Culturgest de Lisboa. https://www.olgaoliveratabeni.net\nIrene Pérez (Terrassa, 1975) és una artista visual, mare i activista ecofeminista. Va començar la seva carrera a Chicago, Estats Units, on va viure entre 1999 i 2009. Els seus estudis inclouen història de l'art a la Universitat Autònoma de Barcelona i fotografia i belles arts al College of DuPage, IL., EUA. Llicenciada en Belles Arts per la Universitat d'Illinois de Chicago. Els seus treballs exploren temes sobre la identitat, el gènere, la llengua i l’educació, partint de l’experiència personal i de manera multidisciplinària, amb l'objectiu que es converteixin en el vehicle per generar pensament. Des del 2017 ha estat desenvolupant un projecte sota el nom de Seeds for Resistance, que pren com a punt de partida les converses que Pérez manté amb la seva filla, concretament les relacionades amb la discriminació de gènere, l’ecologia i la política. Aquesta premissa, juntament amb la pràctica de la criança conscient i feminista, ha permès a l’artista continuar treballant amb la idea del seu projecte anterior, New Universe: Exploring Other Possibilities, que prenia com a referent l’educació com a motor del canvi. http://ireneperez.net\nCarme Sanglas (Barcelona, 1953). Pintora. Llicenciada en Història de l'Art per la Universitat de Barcelona, i amb estudis de Belles Arts. Des del 1986 viu a Ordis (Alt Empordà). Fa una obra que busca representar vivències i realitats a partir d'una figuració estilitzada que tendeix a la depuració, amb tècniques tradicionals com el pa d’or, però pensant el sentit actual de la imatge que s’ofereix a la contemplació. Ha exposat dins l'àmbit català i europeu, té obra a col·leccions públiques i privades. També ha realitzat il·lustracions per a llibres i altres mitjans. http://www.carmesanglas.cat\nEulalia Valldosera (Vilafranca del Penedès 1963). Amb el llenguatge de la llum artificial i, darrerament, la llum solar, crea dispositius amb materials quotidians i efímers per resituar la percepció i el cos com a nuclis on es forma i transforma la memòria i la consciència. La seva actitud compromesa amb un art sanador que desvel.li les trampes del mercat l’ha portat a obrir un nou cicle de treball que anomena Economia de la visió, amb accions parlades i vídeos. Treballa paral·lelament dos plans, la contaminació de l’aigua i les zones obscures de la psique col·lectiva.Va rebre el Premi Nacional d’Arts plàstiques de la Generalitat per la seva retrospectiva a la Fundació Tàpies (2001) en reconeixement a les seves instal·lacions multidisciplinàries. La seva obra i projectes de major referència s’han exposat a: Witte de With (Rotterdam), 2001, MNCARS, 2009, Antarctic Biennale 2017, Biennale de Lyon 2010, Bienal de São Paulo 2004, Yokohama Triennale 2005, Biennale di Venezia 2001, Site Santa Fe (New Mexico) 1998, Istanbul Biennale 1997, Manifesta I (Rotterdam) 1997, Johannesburg Biennale 1997, Bienal de Kwang-ju (Korea) 1995, entre d’altres. https://eulaliavalldosera.com\nAssumpta Bassas Vila. Mare, professora d’Història de l’Art Contemporani i d’Estudis de Performance a la UB i curadora d’exposicions i projectes educatius. Estudia i escriu sobre l’ obra i trajectòries d’artistes contemporànies, les trobades del feminisme i l’art, la diferència sexual en la història de l’art i l’espiritualitat femenina en l’art contemporani. Ha fet de co-comissària (amb Joana Masó) del cicle d’exposicions «Blanc sota Negre. Treballs des de l’imperceptible» a Arts Santa Mònica, Barcelona 2014-2015, entre d’altres exposicions dedicades a explorar diverses temàtiques en les pràctiques artístiques de les artistes i el pensament de tradició femenina. Creadora de metodologies docents, dels tallers Entremestres i del programa sobre art i cultura de les dones, “Les Juliettes” (amb María José González) a laBonne (Barcelona, 2018). Recentment, ha estat a cura del programa de performances, "Irreductibles", en el marc de Feminismes, al CCCB, Barcelona (6 d’octubre, 2019).


Professionals de l’atenció primària de la Catalunya Central descobreixen a Berga el potencial d’alguns boscos per a la salut. | Revista Tasta.cat\nProfessionals de l’atenció primària de la Catalunya Central descobreixen a Berga el potencial d’alguns boscos per a la salut.\nTota la vida s’ha dit que passejar pel bosc aporta benestar i que viure prop de la natura és sinònim d’una vida més saludable. Actualment l’evidència científica corrobora aquesta afirmació. El Japó és un dels països que més estudis ha desenvolupat en aquesta àrea, juntament amb Corea del Sud i els Estats Units, que demostren els efectes beneficiosos dels boscos vells en la salut humana, a través dels anomenats banys de bosc (shinrin yoku, en japonès).\nAixí, en relació amb la salut mental, els beneficis més destacats consisteixen en l’alleujament de l’estrès i la reducció del risc per trastorns ansiodepressius que hi estan relacionats (ansietat i angoixa, depressió…) i la millora de la concentració i atenuació de l’agressivitat i del trastorn per dèficit d’atenció amb hiperactivitat (TDAH).\nQuant a la salut física, els beneficis s’orienten envers el tractament de la fibromiàlgia, la disminució del dolor, l’ajuda en el tractament de les disfuncions cardiovasculars i de la hipertensió, el tractament de la diabetis, la millora del sistema immunològic contra virus i tumors cancerígens, el tractament de crisis asmàtiques, la curació d’al·lèrgies o el tractament de la psoriasi, entre altres patologies que es poden treballar clínicament.\nEls resultats són tan significatius que, per exemple, des de 1985 el govern japonès impulsa una xarxa de boscos terapèutics amb l’objectiu de reduir la despesa de sanitat a mitjà termini, i els seus metges prescriuen aquestes passejades com a mesura preventiva al desenvolupament de determinades malalties.\nEn aquest context es reforça la importància de la conservació dels boscos madurs i vells i, la implantació d’itineraris forestals terapèutics es presenta com una nova estratègia per a la seva conservació, oferint així, beneficis socials, econòmics i ambientals al territori on s’estableixin.\nLa setmana passada es van dur a terme tres edicions del mateix taller, oberts als professionals de la salut de les àrees bàsiques de la Catalunya Central referents del Pla d’activitat física, esport i salut (PAFES). El taller es va organitzar amb l’objectiu de donar a conèixer experiències d’activitat física i salut realitzades al voltant del PAFES, descobrir el potencial dels boscos per a la salut, aprendre les característiques que han de tenir els boscos per tal de ser considerats terapèutics i entendre què és un bany de bosc i la seva utilitat per a la salut. Cada dia es va explorar un indret diferent: el primer dia la sortida va ser per l’Obaga de Queralt, un bosc de pins i faigs; la segona sessió es va dur a terme a una roureda, prop de l’ermita de Santa Maria d’Avià. El tercer dia es va anar al Pont de Pedret, un bosc de ribera a la llera del Llobregat, seguint l’antiga via del carrilet, actualment en procés de transformació en via verda.\nEls referents del PAFES reben formació per tal de poder-ne fer difusió als altres professionals del centre de salut d’atenció primària, de manera que tots els professionals puguin fer ús dels coneixements i tècniques que s’adquireixen amb les formacions a les quals assisteixen i, a través d’ells, transmetre-ho als usuaris dels centres de salut que ho necessitin.\nLa formació va anar a càrrec d’Ethel Cañadell, infermera del CAP Berguedà on, ja des de fa temps, es realitzen aquestes sortides terapèutiques amb els pacients a qui se’ls prescriu aquesta activitat per motius de salut.\nEls tallers van tenir molt bona acceptació entre els participants i el nivell de satisfacció va ser molt elevat. A causa de les característiques pràctiques del taller el nombre de participants va ser reduït (14 persones per grup) i hi va haver professionals que no van poder-hi assistir, per la qual cosa s’està plantejant una nova edició d’aquesta formació de cara al curs que ve.\nEl PAFES és una iniciativa interdepartamental, impulsada pel Departament de Salut i la Secretaria General de l’Esport, en què participen tots els centres de salut, i en la qual s’aconsella la pràctica d’activitat física saludable (més de 30 minuts d’una activitat física moderada, com pot ser caminar a bon pas, almenys 5 dies a la setmana) en el cas de les persones adultes i, en especial, en el de les persones amb factors de risc cardiovascular.\nComunicació / Departament de Salut Generalitat de Catalunya\nEtiquetes Atenció PrimàriaBoscosSalut\nEls professionals d’atenció primària de l’ICS Catalunya Central promouen un ús adequat dels antibiòtics\n18 novembre, 2019 - 0 Comentaris\nL’Hospital Sagrat Cor de Germanes Hospitalàries homenatja M. Àngels Foz, coordinadora dels Serveis de Salut Mental del Berguedà de 1985 a 2018\n15 juny, 2018 - 0 Comentaris\nSense respostes a “Professionals de l’atenció primària de la Catalunya Central descobreixen a Berga el potencial d’alguns boscos per a la salut.”


Pilé on 45. Gourmet DJ Sessions: d’octubre 2011\nAcabem el mes al IV Aplec Modernista Vallesà\nDesprés d'una nova sessió del Pilé el passat divendres, abans que s'acabi el mes tindrà lloc el IV Aplec Modernista Vallesà. Des d'aquest espai us el volem recomanar, i és que a banda que els Dj's de Pilé on 45 hi punxarem els nostres vinils, els dies 28 i 29 d'octubre seran un cap de setmana ple de modernisme de poble. Concerts, escuterades, dinars, sessions Dj's, etc. tot per a demostrar que fora de la ciutat Condal també hi ha acció, elegància i energia en grans dosis.\nDe part del nostre Vallès Oriental, els nostres amics canalles de The Canary Sect actuaran dissabte amb el seu repertori de potentíssim Rhythm & Beat. De ben segur valdrà la pena, doncs aquests poca vergonyes si una cosa tenen bona és que saben deixar-se la pell al escenari.\nPer altra banda, el divendres 28 d'octubre, els dj's del Pilé on 45 estarem revolucionant a 45 i 33 r.p.m. els nostres crus vinils amb una selecció de Jazz, R&B i sons llatins durant la tarda per obrir l'apetit musical mentre li posem música a la inauguració de l'exposició de Marc Argenter "Els Cucs: una vida underground" a La Mirada (Raval de dins 16, Sabadell). I a la nit, després del concert més garatger de Terrassa a càrrec dels Cimbrelines, estarem compartit els plats amb els dj's Ginfizz i Ferran Mateo. Per a la ocasió, portarem una tria de temes garatge, r&b, soul, funk... per a fer ballar el personal amb molt de ritme. Tot això al Barimbau (Casa Bauman, Terrassa) a partir de les 22.30h.\nNomés dir que estem encantats de compartir cartell amb la resta de paisans vallesans i que venim amb tantes ganes de passar-ho bé com de veure el personal ballant i gaudint de la música, l'ambient i l'esperit.\nPublicat per Pilé on 45. Gourmet DJ's a 10:38 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Aplec Modernista, Ferran Mateo, Gin Fizz, Marc Argenter, The Canary Sect, The Cimbrelines\nOctubre, de Ryhthm & Blues i Rock & Roll\nAquest mes d'octubre tenim el gust i el privilegi de presentar-vos un Pilé carregat de Ryhthm & Blues i de Rock & Roll, triat entre els anys 50 i 60 amb cura i encert pels Dj's de Boppin' the Blues. Directament des de Barcelona, Boppin' the Blues és un club mensual que organitza sessions de emocionant i vibrant Rock and Roll, Ryhthm & Blues, Doo Woop... en definitiva els millors sons d'entre els anys 40 i 60. En aquesta ocasió desplaçaran les seves maletes cap aquest racó de la comarca, on els esperem agraïts d'haver acceptat la nostra invitació.\nEl proper divendres 21 d'octubre, al Anònims, tindrà lloc una nova sessió del Pilé on 45 en horari de nit. Per sopar a ritme de Blues, i per prèndre copes a base de Rock and Roll... ¿o era al reves? Bé, veniu i ho descobrireu vosaltres mateixos. Però us prometem una sessió de ritmes frenètics des del Delta a Chicago en negre vinil, enllaunat fa ja un grapat d'anys per a la vostra degustació. No us deixarà indiferents.\nDivendres 21 d'octubre, de 21 a 02 hores al Anònims (C/ Miquel Ricomà 57, Granollers).\nPublicat per Pilé on 45. Gourmet DJ's a 21:25 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Boppin' the Blues, Pilé on 45


Obteniu més informació sobre com podeu fer un lloc web de fotografia professional per mostrar-vos el vostre portafoli i descobrir quins errors heu d’evitar al fer-lo.\nPer a qualsevol fotògraf professional, un lloc web de fotografia és una necessitat per mostrar la vostra cartera i crear nova clientela. Considereu el vostre lloc web com el màxim representant de vendes que treballa en nom vostre fins i tot quan esteu dormint. És una manera excel·lent d’atreure clients nous durant tot el dia, però per convertir aquests clients potencials en reals, el vostre lloc web de fotografia ha de ser bo.\nCrear un lloc web impressionant és molt més senzill del que podríeu pensar. Els constructors de llocs web han reduït el temps i les competències necessàries per crear un lloc web. En aquest article, tractaré com podeu crear el vostre propi lloc web de fotografia, juntament amb els errors habituals que heu d’evitar.\n1 Realment puc crear el meu lloc web de fotografia jo mateix?\n2 7 passos per crear el vostre lloc web de fotografia\n2.1 Pas 1. Seleccioneu la plantilla dreta\n2.2 Pas 2. Pluja d’idees & Dissenyar les pàgines\n2.3 Pas 3. Carregueu contingut & Organitza la Galeria\n2.4 Pas 4. Trieu un nom de domini\n2.5 Pas 5. Creeu una adreça de correu electrònic d’empresa\n2.6 Pas 6. Treballeu en SEO\n2.7 Pas 7. Publicar lloc web & Promociona-ho\n3 Errors que cal evitar en crear el vostre lloc web de fotografia\nRealment puc crear el meu lloc web de fotografia jo mateix?\nSí! Amb tots els nous creadors de llocs web que s’introdueixen al mercat, hi ha diverses opcions factibles per triar, si decidiu crear el vostre lloc web. Per tal de crear un lloc web de fotografia, us recomano Wix i em referiré a ells en aquest article. Hi ha diversos creadors de llocs web que podeu utilitzar, però és probable que Wix sigui el més popular al voltant i sigui molt fàcil d’utilitzar. Un principiant complet del disseny web pot navegar fàcilment al seu voltant i crear un lloc web preciós amb només una estona i dedicació.\nPERQUÈ LA CONSTRUURE? Hi ha diverses raons, però la principal és el preu. Si bé podríeu pagar a un dissenyador web professional 2000 o més per crear el vostre lloc web de fotografia, la majoria de constructors de llocs web ofereixen preus que oscil·len entre els 5 i els 25 dòlars mensuals. Podeu estalviar molts costos inicials fent aquesta ruta.\n7 passos per crear el vostre lloc web de fotografia\nAra fem un cop d’ull als passos reals necessaris per configurar el vostre lloc web de fotografia:\nPas 1. Seleccioneu la plantilla dreta\nAquest és el primer pas per crear la pàgina web dels teus somnis. Wix té una gran varietat de plantilles en general, però el que és millor és que les tinguin plantilles realitzades especialment per a llocs web de fotografia / webs de cartera. Recordeu que aquestes plantilles us proporcionen una guia per dissenyar el vostre lloc web. La interfície d’arrossegar i deixar anar de Wix us permet personalitzar completament el vostre lloc web independentment de quina plantilla trieu per no passar massa temps a preocupar-vos d’aquesta part..\nPas 2. Pluja d’idees & Dissenyar les pàgines\nUn lloc web de fotografia no requereix gaires pàgines. Les pàgines principals que necessitaran són: Inici, Sobre, Contacte i una galeria. Si voleu que sigui més detallat, potser podeu afegir una pàgina de serveis / preus i pàgines diferents per a cada tipus de fotografia que feu (casament, paisatge, publicitat, etc.). La clau aquí és fer que el lloc web sigui fàcil per a què els usuaris puguin navegar i contactar amb vostès mentre encara queden impressionats.\nCONSELL RÀPID: Sempre és una bona idea consultar alguns llocs web de fotografia existents (potser alguns dels vostres competidors) per veure què els funciona.\nPas 3. Carregueu contingut & Organitza la Galeria\nNaturalment, un lloc web de fotografia no està complet sense les fotografies. El següent pas és pujar el vostre bell treball al vostre lloc web. Us proposem dividir el vostre treball en diverses categories, com ara casaments, paisatges, publicitat, etc., de manera que els visitants puguin trobar fàcilment el que busquen. Si una núvia visiti el vostre lloc web, voldria veure tota la fotografia del vostre casament en un mateix lloc. Aquesta facilitat de navegació pot significar la diferència entre algú que es posa en contacte amb tu o algú que faci clic al lloc web per frustració. A més, creeu-vos amb la manera de situar les imatges al lloc web. Wix té diversos estils de galeria per triar. No tingueu por de sortir de la caixa quan escolliu un estil de galeria, ja que això pot donar una gran impressió als vostres visitants.\nPas 4. Trieu un nom de domini\nEl vostre nom de domini és el que escriu la gent per trobar el vostre lloc web, de manera que hauria de ser fàcil d’encetar i fàcil de recordar. Wix és una plataforma tot en un perquè pugueu comprar el vostre nom de domini directament d’ells i connectar-lo fàcilment al vostre lloc web. Una regla general a l’hora de seleccionar un nom de domini per al vostre lloc web de fotografia consisteix a convertir-lo en el nom de la vostra empresa o el vostre nom, més la paraula fotografia. Alguns exemples bons inclouen “xyzphotography.com” o “johnbrownphotography.com”. Obteniu més informació sobre l’elecció d’un nom de domini excel·lent.\nPas 5. Creeu una adreça de correu electrònic d’empresa\nUna adreça de correu electrònic d’empresa sembla “[email protected]” i és la millor opció per anar-hi si esteu seriosos amb el vostre negoci de fotografia. Sembla més professional que un correu electrònic a gmail, Outlook o un altre proveïdor de correu electrònic gratuït. Tenir un correu electrònic d’empresa també pot ajudar a promocionar el vostre lloc web de fotografia. Si algú veu la vostra adreça de correu electrònic, serà molt probable que sigui prou curiós per anar a visitar el vostre lloc web sense que us ho demani. Que un altre visitant de la seva bella web!\nPas 6. Treballeu en SEO\nL’optimització de motors de cerca (SEO) és molt important per garantir que el vostre lloc web es troba quan la gent cerca a Google, Bing i altres motors de cerca per a fotògrafs de la vostra zona. Cadascuna de les pàgines de Wix té una secció de SEO que voldreu passar una bona estona omplint correctament. Determineu les paraules clau que el vostre públic objectiu probablement cercaria per trobar un lloc web com el vostre. Per exemple, si feu fotografia de casaments a Miami, Florida, algunes paraules clau que podríeu utilitzar inclouen: fotògraf de casaments a Miami, casament a Miami, venedors de casaments a Florida, imatges de bodes ect a Miami. Intenteu tenir la ment del vostre públic objectiu i escriure el que escriurien. També podeu utilitzar el planificador de paraules clau de Google i l’assistent de SEO de Wix per ajudar-vos.\nWix ofereix un assistent de SEO & Eina de seguiment per ajudar-vos a obtenir informació sobre com podeu obtenir el rànquing empresarial de la fotografia per a les paraules clau locals.\nPas 7. Publicar lloc web & Promociona-ho\nUn cop hàgiu completat el disseny del lloc web i hàgiu connectat el vostre domini, l’últim que heu de fer és publicar-lo i promocionar-lo a les xarxes socials. Algunes de les millors plataformes de xarxes socials per promoure treballs de fotografia inclouen Instagram, Pinterest i Facebook. Tot i que el SEO ajudarà a trobar el vostre lloc web, la promoció del vostre lloc web mitjançant les xarxes socials i altres canals hauria de ser una pràctica diària si voleu tenir èxit.\nErrors que cal evitar en crear el vostre lloc web de fotografia\nQuan creeu el lloc web per primera vegada, podeu deixar-vos endur amb el procés creatiu i acabar cometent alguns errors que la majoria dels novells de disseny web solen cometre. Vegem alguns d’aquests errors comuns i com podeu evitar-los.\nAmuntegament – Sempre hi ha la temptació de posar-ho tot a la pàgina principal, davant la preocupació perquè els visitants no facin clic cap a la resta del lloc web. Això és un error. Si la pàgina està plena de massa informació, els usuaris poden sentir-se desbordats i distrets per l’embolic i, per aquest motiu, feu clic al lloc web. S’adhereix a un disseny net i senzill que destaca només el teu millor treball. El vostre lloc web de fotografia hauria de fer una primera primera impressió en nom vostre.\nSense formulari de contacte – És necessària una pàgina de contacte per a qualsevol lloc web. Els usuaris necessiten una forma de posar-se en contacte amb vosaltres si necessiten més informació o estan preparats per comprar. L’error que cometen moltes persones és que només posen una adreça de correu electrònic i un número de telèfon i no inclouen un formulari de contacte. Aquesta és una oportunitat perduda per generar més oportunitats. La veritat és que algunes persones són massa mandroses per crear un missatge de correu electrònic o bé per trucar al telèfon. A la gent li encanta la comoditat i el formulari de contacte proporciona la forma més convenient perquè puguin contactar-hi sense sortir fins i tot del vostre lloc web.\nNavegació web difícil: Res és més frustrant que arribar a un lloc web preciós i no poder trobar la informació que desitgeu. Les opcions de menú de la vostra fotografia han de ser clares i en visió simple, idealment a la part superior de cada pàgina.\nNo Sobre la pàgina – La pàgina Sobre és una de les pàgines més visitades de qualsevol lloc web. Per què? A la gent li encanta connectar amb la gent. Els vostres clients i clients potencials volen saber qui hi ha darrere de la càmera, així que utilitzeu la pàgina sobre com a oportunitat per connectar-vos amb el vostre públic i demostrar-vos com a fotògraf. No dubteu a incloure algunes de les vostres realitzacions fotogràfiques més orgulloses, així com alguna informació personal, com la manera que vau somiar com a fotògraf quan era petit. Aquest equilibri de professionalitat i autenticitat ressonarà bé amb els vostres visitants.\nUn lloc web de fotografia és potent quan estableix una presència en línia i busca nous clients. En aquest article, vaig esbrinar què cal saber sobre com fer el vostre propi lloc web de fotografia i com podeu evitar alguns errors habituals. Utilitzeu les vostres habilitats creatives per fer que el vostre lloc web sigui propi, però també recordeu que el feu senzill perquè els nous visitants puguin navegar-lo fàcilment i posar-vos en contacte amb vosaltres..\nTot el millor per crear el vostre sorprenent lloc web de fotografia & deixa’m qualsevol pregunta als comentaris següents!\nConsells de SEO per a principiants sobre què NO fer. Tàctiques de SEO populars


Notícies - La ciutat aconsegueix un 7,9 en satisfacció dels santcugatencs\nLa ciutat aconsegueix un 7,9 en satisfacció dels santcugatencs\nEl 85,7% dels santcugatencs diuen estar bastant o molts satisfets amb la ciutat\nel 26/set/18 Anna González Societat PDF\nSant Cugat, és a dir, viure a Sant Cugat, obté un 7,9 de mitjana dels santcugatencs, una valoració que cau dues dècimes respecte a l'anterior observatori sociològic elaborat per l'Ajuntament. Així, el 85,7% dels residents diuen estar bastant o molt satisfets amb viure a Sant Cugat, tot i que bona part dels indicadors presenten un lleuger retrocés en la percepció dels ciutadans. Aquesta onada, corresponent al juliol, coincideix amb la llavors recent implantada àrea verda i el relleu a l'alcaldia. De fet, el trànsit, juntament amb el soroll i el servei d'autobusos urbans, són alguns dels aspectes del municipi on la valoració dels santcugatencs ha millorat.\nEn paraules del tinent d'alcalde de Territori, Medi Ambient i Participació Ciutadana, Joan Puigdomènech, els santcugatencs 'han notat que la ciutat és una mica més amable'. Per això ha tret ferro dels indicadors que han empitjorat lleugerament els resultats i ha posat en valor aspectes com la millora de la percepció de la Policia Local i el grau de satisfacció dels santcugatencs, que diu, donen un notable al fet de viure al municipi. Amb tot, diu, són uns resultats que 'no preocupen, però que ocupen'.\nEstat general de la ciutat\nLa valoració de l'estat general de la ciutat és d'un 7,2, dues dècimes menys que a l'onada del febrer. Tots els indicadors; que valoren aspectes com la neteja, els equipaments i el manteniment urbà; es mantenen molt per sobre de l'aprovat tot i el lleuger descens en la percepció.\nEls aspectes relacionats amb la mobilitat estan entre els que han obtingut un millor resultat. La valoració del trànsit, que habitualment suspenen els santcugatencs, obté un 5,3. De la mateixa manera, el soroll (7,1) i els autobusos urbans (6,4) també aconsegueixen millorar en la percepció. Només l'aparcament, amb un 4,5, suspèn, mentre que l'estat de la pavimentació dels carrers cau quatre dècimes. En aquest sentit, Puigdomènch ha recordat que s'està 'transformant la mobilitat i el ciutadà percep que el soroll i la contaminació lligada a la mobilitat va disminuint i que la mobilitat en transport públic millora'.\nUn altre dels indicadors que obtenen millores és la seguretat ciutadana, a la qual els ciutadans en donen una nota mitjana del 6,5. De fet, la valoració de la Policia Local augmenta entre la població, amb tres dècimes més fins a arribar al 7,1. Entre la valoració de serveis generals, és l'únic que millora els resultats.\nAquesta 37a onada de l'Observatori Sociològic s'ha realitzat al juliol a través d'un miler d'entrevistes vàlides amb quotes per sexe, edat i zona de residència. És la primera que coincideix amb Carmela Fortuny com a alcaldessa, a la qual els santcugatencs posen un 6,7 de nota, tot i que només un 35,3% de la població assegura conèixer la persona que està al capdavant del consistori. Una qualificació superior a la de l'equip de govern, que obté un 6,2. En tots dos casos són resultats similars a onades anteriors. 'Ens dóna un estupend marge de millora', ha conclòs Puigdomènech.\nEstem transformant la mobilitat i el ciutadà percep que el soroll i la contaminació lligada a la mobilitat va disminuint i que la mobilitat en transport públic millora.\nUn altre dels temes és la caiguda espectacular del coneixement que té la ciutadania de la seva alcaldessa. En dona un estupend marge de millora.


Astrid Solé | divendres, 27 de març del 2015, a les 17.06\nEl procés per començar l'enderrocament del cinema Urgell ja està en marxa. En l'últim consell plenari del districte es va donar suport al projecte d'urbanització d'aquest espai. JOAN RODRÍGUEZ, conseller d'Igualtat, Urbanisme i Via Pública de l'Eixample "El que planteja aquest pla és l'enderrocament del cinema i la construcció d'un interior d'illa a l'interior d'iniciativa privada, amb una superfície de 992 m2 amb accés des del Comte d'Urgell i des de Comte Borrell, i una superfícies comercial d'alimentació al subsòl." Aquest model d'intervenció per recuperar interiors d'illa a partir de promocions privades ja s'ha proposat en altres espais de l'Eixample. La crisi del sector del cinema ha contribuït a alliberar grans espais, difícils d'obtenir en el centre de la ciutat d'altra manera. Un exemple n'és el de l'antic cinema Niza, tot i que en aquest cas els veïns i comerciants de la zona no hi estan d'acord. En el cas del cinema Urgell, tant els veïns com els comerciants del voltant valoren que amb aquest projecte la zona guanyarà més vida. VICENÇ GASCA, president de Sant Antoni Comerç "Com a comerç, el que no ens agrada és tenir espais tancats, que hi hagi una discontinuïtat comercial a la zona i que hi hagi les portes abaixades. Si aquesta activitat és a través d'un supermercat, si aquesta activitat és recuperar un interior d'illa, si aquesta activitat és tenir més espai per als veïns del barri, a nosaltres ens sembla bé." Els veïns comparteixen aquesta visió, tot i que el moment que va tancar el cinema, el maig de 2013, ja van lamentar que es perdés l'equipament cultural. Pel que fa a la nova superfície d'alimentació, creuen que això és un fet que ha d'estimular els comerciants i que aviat també obrirà el del subsòl del Mercat de Sant Antoni, que també suposarà un fort impacte en el sector.\nTant els comerciants com els veïns del barri de Sant Antoni esperen que el projecte del nou interior d’illa millori l’entorn del cinema Urgell, que s’estava començant a degradar. Es tracta d’una iniciativa que inclou una gran superfície d’alimentació i un espai públic. El cinema, la sala més gran de Barcelona, propietat de l’empresa Balaña, va tancar definitivament fa gairebé dos anys, el maig de 2013.\nLes obres de l’antic cinema Urgell ofereixen una oportunitat per disposar de grans espais a l’Eixample de Barcelona, que permeten recuperar interiors d’illa a partir d’una inversió privada, com es proposa també a l’antic cinema Niza, tot i que en aquest cas no té el suport de les associacions de veïns ni comerciants. En el cas del cinema Urgell, valoren positivament tenir un espai públic de lliure accés. No obstant això, lamenten que es perdés el cinema com a equipament cultural.


Hospital (7): vint-i-quatre hores abans - Ulisses20\nHospital (7): vint-i-quatre hores abans\nHermini va passant una nit de dimonis, jo em mantinc desvetllat i mon pare va fent amb un sonor dormir d’home vell, dormir de ventríloc. Al passadís, i en altres habitacions va passant de tot, és una nit difícil, de tràfec, de gent amunt i avall. Aquesta nit no sé si ha descansat ningú, a la planta. Som en un hospital, caram, i ja passen aquestes coses. De matinada, quan comença a entrar la claror per la finestra, l’Hermini em mira i em somriu. Ha passat una nit de gossos, sense poder domrir, del silló al llit, del llit al silló. Em sembla que vol parlar, així que li dic com va, si vol res. Em confessa que espera que li desapareguen els dolors, mal de cap, neuràlgies, i un tumor al cap que, d’ací unes hores, ell ho espera, li trauran per deixar-lo bo.\n–Volia fer alguna cosa a la vida, volia fer, però m’he passat la vida treballant, solament que he fet això, treballar, no he sabut fer res més.\nHermini s’ha passat més de mitja vida per les teulades, posant uralita. Fent sostre, provant de no caure, de mantenir-se viu al llarg de la seua vida útil. –Davant meu n’han caigut uns quants, molts joves, que han mort per culpa d’uralites que venien clivellades, fràgils. Les primeres hores encara vas amb compte, però després et confies, has de fer la faena. Hi havia vagues, entre els treballadors de la uralita, i moltes venien defectuoses. Jo vaig tenir molta sort, solament que he caigut un parell de vegades, l’una vaig estar mes i mig enguixat de l’esquena al coll, però em vaig recuperar. De nou a treballar, és l’única cosa que he fet en aquesta vida. El meu germà va morir fa anys, era més jove que jo, i em vaig quedar sol. L’empresa érem ell i jo, però ell va morir d’un càncer, fa uns quants anys.\nEnmig del relat han entrat un parell d’infermeres, i han anat ordenant-li unes quantes coses: posa’t això, dutxat, posa’t les mitges, estigues preparat quan vinguen. Són les set del matí tocades, però Hermini té un neguit especial, avui, sap que d’ací a poc serà al quiròfan, i això no és el que més tem. –El pitjor, allò que em fa por, és que en porten a intensius. Quan em van operar la primera vegada, de les neuràlgies, vaig estar-me dos dies a intensius i vaig passar un infern. Hi havia molts crits, molt de soroll, rialles, no sabien com em trobava de malament, jo ho explicava, però no em feien cas. Allò era una discoteca. Vaig demanar pel cap, pel cap de servei, que va venir i vaig poder explicar-li-ho. ‘No em faran cas, em va dir, primer callaran, però als dos minuts ja seran de sarau’. M’ho va dir i va passar després com ho havia dit. Jo demanava per favor que no cridaren, que em trobava molt malament, però no em feien cas. Va ser un infern, pitjor que res. És el que em fa més por ara mateix, de l’operació, que em porten a intensius.\nA poc a poc, Hermini va posant-se les mitges, es demana per què ho ha de fer, posar-se unes mitges, que on hem arribat. Li avance que potser al quiròfan farà fred, que serà una manera d’evitar alguna cosa, d’anar més preparat. El pijama que li han portat li va petit, porta el cul a l’aire i això el torba més encara. Acaba de posar-se les dues mitges, i expressa la calor que li provoquen. Entra una altra infermera i li pregunta si s’ha dutxat, no?, doncs entre al bany i arregles tant com puga. Hermini entra al bany i es banya a la pileta. De fora estant es veu que ha agafat al peu de la lletra l’ordre. Hi ha una batalla d’aigua i l’Hermini vol complir a la lletra. Torna una altra infermera, li diu que es prepare. Em torna a buscar amb la mirada:\n–Una vegada em va tocar la loteria. Havíem fet una feina a Vigo, el meu germà i jo, i ens van felicitar. Una empresa de Lugo va veure aquell treball i ens va contractar per una quantitat que, a ell i a mi, ens semblava un regal. Com que faltaven uns dies per començar aquell treball, la loteria ens havia tocat, vam tornar al poble uns dies. Era l’any noranta-dos i un amic em va demanar que l’ajudés a posar un rètol lluminós. Vaig caure de l’escala i em vaig trencar el peu. Aquell dia vaig perdre la loteria, vam perdre el treball de Lugo, el meu germà i jo. Mai més no vam tenir aquella oportunitat.\n–Visc a l’avinguda del doctor Corachan, a Xiva.\nEl metge Corachan, de Xiva, va traduir el primer diccionari de medicina al català, arribà a ser conseller de sanitat durant la República a la Generalitat de Catalunya, un valencià de Xiva, com l’Hermini, pobre, que va tenir la bolleta de la loteria a la mà i un accident li la va fer perdre. El doctor Corachan també va haver de fugir del feixisme, malgat que va tornar a morir a Barcelona.\nHe deixat l’hospital pels volts de les nou. Tres hores més tard m’avisa el meu germà que el pare eixirà de l’hospital en dinar. L’Hermini encara és a l’habitació esperant per anar al quirofan. Després de migdia, cinc hores després de tots els prepartius, el pijama petit, les mitges, el bany a la pileta, i les cabòries d’un home malalt, sol, li comuniquen que, avui, no passarà pel quiròfan. Dilluns, Hermini, potser dilluns. Tot això d’avui ha sigut una mala broma, una altra bolleta de loteria perduda.\nVisca la sanitat, els hospitals, els consellers, la salut, i la mare que va parir la sort d’uns quants que, com l’Hermini, resisteixen l’atzar i tanta dissort.\n26 de juliol de 2008 a les 2:31 am\nviu, amoixamat i amagat, entre els bits d’aquest portal virtual.\n8 de juny de 2011 a les 3:24 pm


El PP ha guanyat les eleccions 2011 a Badalona - Badaweb Notícies\nEl PP ha guanyat les eleccions 2011 a Badalona\nPublicada: 23.05.2011Secció: Política\nEl Partit Popular ha guanyat les novenes eleccions municipals de la democràcia a Badalona. El PP de García Albiol ha obtingut 11 regidors i el PSC ha passat a ser la segona força per primera vegada des de l'any 1983 mantenint el mateix nombre de regidors que fa 4 anys, 9. Convergència i Unió es consolida com a tercera força perdent 1 dels 5 regidors que tenia, Iniciativa Verds Esquerra Unida en perd 2 i es queda en 3 i, finalment, la coalició encapçalada per Esquerra Republicana es queda sense representació al consistori perdent l'únic regidor que tenia.\nUna altra dada rellevant és una bona notícia per la democràcia: la participació ha pujat en aquestes eleccions 6 punts percentuals passant del 46% d'ara fa 4 anys al 52%.\nAmb els resultats a la mà i, un cop els ciutadans de Badalona han dit la seva, això dóna peu a una setmana de reunions entre els diversos grups municipals per disputar-se l'alcaldia de Badalona. L'escenari és obert però alhora limitat: el Partit Popular no ha aconseguit els 14 regidors que necessita per la majoria absoluta però l'actual fórmula de govern tampoc sumaria la majoria absoluta. PSC i Convergència i Unió necessitarien fer un pacte a 3 amb Iniciativa Verds per sumar més de 14 regidors i desbanbar el PP.\nDe moment, PSC assegura obertament que aposta per aquesta via de pacte, Iniciativa Esquerra Unida ha manifestat que contempla aquesta possibilitat i Convergència i Unió es limita a dir que farà el que va prometre a les eleccions: no pactar amb el Partit Popular.


Com ens hem d’alimentar després d’una cursa? | Club excursionista les Peülles del Montsec\nabr. 2, 2015 / Cap Commentari\nCom ens hem d’alimentar després d’una cursa?\nEn els posts anteriors hem conegut que a part de l’entrenament físic, la preparació obtinguda mitjançant una adequada alimentació pot influir en gran mesura en el nostre rendiment esportiu en les curses o caminades llargues. Ara bé, un cop ha finalitzada, és important seguir alguna pauta concreta d’alimentació? El que hem de tenir clar d’entrada, és que una adequada alimentació durant les hores posteriors és bàsica per garantir una recuperació molt més ràpida i més efectiva.\nUn cop finalitzada la cursa, al cap d’una mica més d’una hora, començareu a tenir prou gana per fer el primer àpat. La primera menjada després de l’esforç ha de tenir com objectiu compensar les pèrdues que s’han produït durant l’activitat: d’una banda, recuperar els nivells de glucogen en múscul i fetge i, d’altra banda, reemplaçar el líquid i els minerals perduts per la suor.\nEs important tenir en compte que, en les hores immediates posteriors a una activitat intensa, el metabolisme catabòlic canvia a anabòlic, moment en el qual es donen preferentment els processos de síntesi. Això significa que l’organisme està especialment receptiu per absorbir substàncies. Es per això, que cal obtenir profit d’aquesta situació fent una menjada que contingui, en una proporció correcta, totes les substàncies consumides durant la competició.\nEn primer lloc, per assegurar el reaprovisionament adequat, de les reserves esgotades de glucogen hepàtic i muscular, cal començar a prendre tan aviat com sigui possible begudes amb hidrats de carboni, i per tant, també convé prendre aliments d’aquest grup; com ara l’arròs integral o la pasta. Alguns estudis certifiquen que, si la dieta és molt rica en carbohidrats, en 24 hores es pot recuperar el 100% del que s’ha consumit. Ara bé, si l’aportació és només com la d’una dieta normal, la càrrega muscular serà més lenta i recuperarem en cinc dies el 50% del que hem gastat.\nAliments que ens ajudaran a recuperar-nos després d’un esforç físic\nSi som del grup d’esportistes que tenim problemes estomacals i no ens trobem amb prou ànim per fer una menjada de les que entenem com “habituals”, podem preparar-nos un batut amb plàtan, i afegir-hi mel o melmelada. Dues hores després, però, convindria fer l’àpat ric en hidrats de carboni, combinat –sempre que sigui possible– amb una mica de proteïna. Si no voleu menjar carn podeu cobrir els requeriments proteics amb formatge fresc, ous o llegums; de manera que podem fer arròs amb pollastre, peix amb patates, etc. Durant aquestes primeres hores, és recomanable evitar els aliments greixosos, ja que acostumen a alentir la reposició de glucogen. Finalment, és aconsellable ingerir fruita fresca, especialment taronges o plàtans, que podem barrejar perfectament amb iogurt o formatge fresc, ja que durant l’esforç també haurem patit una pèrdua important de vitamines i minerals que cal recuperar.\nThis entry was posted in Nutrició. Bookmark the permalink.\n← Són necessaris els bastons per fer senderisme?\nCom millorar la salut dels nostres peus? →


Restauració de la Façana i Escalinata de la Catedral de Santa Maria de Girona - Arquitectura Catalana .Cat\nEl conjunt, format per la portada i el campanar, amb l’escalinata i l’escenografia que la circumscriu, constitueix un dels espais barrocs més singulars d’Europa i, de fet, l’aportació de la ciutat a la història de l’arquitectura. Junt amb la torre de Sant Feliu configura un dels punts emergents i representatius del paisatge urbà, i amb la portada i la capella de la mateixa església de Sant Feliu i la façana i l’escalinata de Sant Martí, correspon a una època de brillant implantació de reformes barroques, gairebé sense solució de continuïtat amb un dilatadíssim gòtic. En el vessant d’accés a la basílica hi havia una escalinata més estreta, cenyida per una illa lineal al sud. El context previ a l’obra el formen l’acabament del fust d’un campanar entre gòtic i enaixentista el 1607 (Joan Balcells) i la realineació urbana, ja barroca, del front oest (Arévalo de Zuazo, 1609). Les obres de façana s’iniciaren el 1680, segons un projecte de Llavina modificat per Soriano, a partir de la primera cornisa de la torre (i encara amb una part de façana romànica) i quedaren paralitzades el 1707, abans de la rosassa, amb la intervenció de Puig, Garau, Baró i Bret. Entre els anys 1690 i 1694 (durant el mandat del bisbe Pontich) es bastí l’extraordinària escalinata, lleugerament més curta que l’actual (reforma de rasants del 1904). Amb un projecte de Pere Costa que prefigura escultures, rosassa, galeria i balustrada es reprenen les obres (1730-40), i amb el disseny de Clarà i Soriano s’acaba la torre, eludint la seva rèplica simètrica al nord i amb una certa confusió geomètrica en la seqüència vertical. La dissimetria obtinguda distancia el resultat de l’estereotip barroc i permet que la torre de Sant Feliu es conjugui amb la catedral en el paisatge de la ciutat. El pla de façana, amb aires de brodat barroc sobre el parament massís i mut, era tosquejat i polit i exercia un efecte fulgurant sobre el paisatge, tal com s’ha sabut pels eficients treballs de restauració (2002). Sota l’ègida de Cartañà i del neocatolicisme vigent a Espanya des del 1939 s’emprengué l’acabament i coronament de la façana i també la implantació d’escultures a les fornícules (1959-62). Les figures es van encarregar a Fita, Casamor, Busquets i Bohigas. La balustrada de Costa quedà convertida en una insistent cornisa; en mans de Masramon, aquesta radicalitat s’allunya de la coherència i la delicadesa barroques. Els valors propis de l’obra barroca produeixen interessants resultats col·laterals, com el vertiginós i angost ascens dels carrers situats a banda i banda, d’una violència i un encant extraordinaris. Aquests efectes espacials són més significatius que la qualitat intrínseca de les baranes i els balustres barrocs.


El enfermo como sujeto activo en la terapéutica | Fundació Dr. Antonio Esteve\nEl respecte a la llibertat de la persona i als drets del malalt han anat adquirint amb el temps un pes més gran en l’àmbit sanitari, on la implantació del consentiment informat ha suposat un dels avenços més rellevants. Tanmateix, tots els esforços per a dotar de més garanties als pacients es troben amb una realitat ben diferent a la desitjable. En el millor dels casos, quan la persona coneix tots i cadascun dels seus drets, es topa amb la barrera infranquejable d’una terminologia mèdica difícil de desxifrar. Conceptes com dignitat o qualitat de vida es tornen tan irremediablement subjectius que resulta quasi impossible delimitar-los.\nLes decisions són més difícils com més greu és la situació del malalt i quan les emocions tenen més pes que les raons. Igualment són complicades quan sorgeixen esperances en forma d’assaig clínic i de medicaments prometedors. Al mateix temps que augmenta la responsabilitat del pacient sobre la seva pròpia salut, creix també la necessitat de conèixer la seva percepció sobre algunes d’aquestes mesures que li garanteixen una major autonomia.\nAmb aquesta filosofia, quatre professionals del món de la sanitat i quatre representants de diferents associacions de pacients van seure cara a cara per a discutir diferents aspectes del tractament amb medicaments. Aquest nou Quadern de la Fundació Dr. Antoni Esteve recull les reflexions dels vuit participants que es van donar cita a Barcelona el 2007 per a participar en la jornada sobre El enfermo como sujeto activo en la terapéutica.\nLa trobada es va centrar en quatre punts específics de la terapèutica en els quals el pacient hi té molt a dir. Per una banda, les virtuts, i també les limitacions, de l’eina legal per antonomàsia de l’autonomia del pacient: elconsentiment informat. Per una altra, el xoc, bastant freqüent, entre l’eficàcia terapèutica i la qualitat de vida. Seguidament, els dilemes que pot plantejar l’aparició de medicaments prometedors, però d’utilització necessàriament restringida. Per últim, la possibilitat de remunerar als pacients que accepten la seva inclusió en un assaig clínic.\nEls representants d’associacions de pacients que van acudir a la cita van serÁgueda Alonso, de l’Asociación Española de Escleroris Múltiple;Gloria Cavanna, de la Federación de Asociaciones para la Defensa de la Sanidad Pública; Montserrat Domènech, del Grup Àgata (Associació Catalana de Dones Afectades de Càncer de Mama) iJosé Ramírez, de l’Associació de Pacients Coronaris APACOR.\nLa comunitat científica la van representar Xavier Carné, de la Unitat de Farmacologia Clínica de l’Hospital Clínic de Barcelona; María Casado, de l’Observatori de Bioètica i Dret de la Universitat de Barcelona; Pere Gascón, del Servei d’Oncologia Mèdica de l’Hospital Clínic de Barcelona iGaietà Permanyer, del Servei de Cardiologia de l’Hospital Universitari Vall d’Hebron.\nA més de les reflexions dels participants a la reunió, el Quadern també inclou la Carta de drets i deures dels ciutadans en relació amb la salut i l’atenció sanitària, elaborada pel Departament de Sanitat i Seguretat Social de la Generalitat de Catalunya.\nDocument complet [wpdm id=471 type=”btn”]


El certamen, en què havien d’actuar Els Pets, Manel i Els Amics de les Arts, ja s’havia ajornat l’any passat\nL’organització del Sisquere Festival ha decidit cancel·lar definitivament el certamen que s’havia de celebrar els dies 16, 17 i 18 d’abril a Torrelameu (Noguera) arran del retorn del confinament comarcal. Manel, Els Pets i Els Amics de les Arts, eren els principals reclams del festival en què també havien d’actuar altres artistes. El certamen s’havia de programat inicialment durant els caps de setmana que anaven del 25 de juliol al 15 d’agost del 2020 però es va haver d’ajornar arran de les restriccions vigents en aquell moment per la pandèmia. Aquelles persones que havien comprat entrades de forma anticipada rebran automàticament la devolució dels diners a través de la plataforma de venda Entardium.\nL’Associació per la Cultura Lliure de Lleida i l’Ajuntament de Torrelameu, organitzadors del Sisquere Festival, expliquen que han decidit cancel·lar el certamen després del retorn del confinament. “Les mesures aplicades pel Procicat i pel Govern no permeten que la Cultura com a bé essencial pugui esdevenir un motiu per trencar el confinament comarcal i assistir a uns actes culturals com el que teníem programats”, assenyalen en un comunicat. El fet que només hi pogués assistir gent de la Noguera “el feien inviable”, afegeixen


La bretxa de gènere en ciència existeix i cal que la combatem entre tots - CSIC en Illes Balears\nLa bretxa de gènere en ciència existeix i cal que la combatem entre tots\ngen. 22, 2018 | Noticies\nEn l’actualitat les dones troben diferents barreres que dificulten la seva presència en el món científic, una d’elles no entén de gènere, encara que per desgràcia afecta de manera crucial a l’ecosistema de la R + D + I, sobretot i especialment a Espanya, es tracta de la manca de pressupost i les retallades que han asfixiat el sistema durant els últims anys. A aquest gran escull s’uneix el dur camí que les investigadores han de lliurar per aconseguir la igualtat de gènere i ocupar càrrecs de responsabilitat i la constant lluita contra comportaments masclistes i discriminatoris dels caps de laboratori (PNAS, 2012), els tribunals d’avaluació o el sistema de publicació d’articles especialitzats (Nature, 2017)\nDes de la publicació, el 2013, del número especial de la Revista Nature, titulat Women ‘s Work, pocs canvis hem pogut apreciar. La pregunta que llançava aquesta prestigiosa revista Per què la ciència segueix sent sexista? té a dia d’avui la mateixa resposta: pertanyem a una societat sexista, i el biaix, conscient o inconscient, el tenim tant homes com dones. El primer pas, sens dubte, és reconèixer-parar intentar contrarestar la inèrcia sexista. Semblaria lògic acceptar a la llum de les dades i informes existents que aquesta situació anòmala per a les dones és una realitat, però, molts són els col·legues, especialment, aquells que ocupen posicions de poder, que es mostren reticents a acceptar el valor dels dades. Aquesta percepció, en un camp dominat pels homes, fa més difícil que es reconeguin els biaixos i es comencin a combatre (PNAS, 2012)\nCrear vocacions STEM en les nines, capacitarles i gestionar el seu talent STEM tot un repte\nPerò la desigualtat comença molt abans, des de les primeres etapes educatives i es manifesta posteriorment en l’elecció dels estudis en l’educació secundària. Segons dades de l’OCDE, només una de cada cinc noies de 15 anys vol dedicar-se a professions tècniques, científiques o a enginyeries. Una de les raons és que falten rols femenins en l’àmbit de la ciència i la tecnologia, eclipsades pels homes del seu entorn, moltes científiques han romàs a l’ombra al lardo de la història, i aquest biaix històric es manifesta en els currículums actuals i recursos educatius. D’altra banda, les nenes a partir dels 6 anys es perceben a si mateixes com menys brillants que els nens (Science, 2017), encara que tots dos sexes reconeixen que elles treuen millors notes. Aquestes idees sobre el gènere i la intel·ligència que apareixen en una fase primerenca de la infància, poden fer que les nenes perdin l’interès per les ciències o enginyeries.\nLa igualtat de gènere, la quarta prioritat de l’Espai Europeu d’investigació\nSembla raonable, que en aquest marc, la igualtat de gènere es converteixi en la quarta prioritat de l’Espai Europeu de Recerca (H2020) i que les Nacions Unides hagin declarat l’11 de febrer Dia Internacional de la Dona i la Nena a la Ciència amb el objectiu d’aconseguir l’accés i la participació plena i equitativa en la ciència de les dones i les nenes i contribuir així a tancar la bretxa de gènere que actualment existeix en l’àmbit científic.\nAlgunes dades sobre la igualtat de gènere en la ciència espanyola\nTal com avança l’informe Científiques en Xifres 2015 la segregació vertical, no només és patent en la carrera investigadora, també s’observa i de forma més notable en els òrgans de govern d’Universitats i OPI s. Sis dels set Organismes Públics d’Investigació (OPI), entre els quals es trobava el CSIC fa tot just dos mesos, estaven liderats per homes. A les Balears la situació no difereix substancialment de la resta d’Espanya pel que fa a l’ocupació de dones en càrrecs de responsabilitat. Sí que hi ha diferències respecte a la proporció total d’investigadores dedicades a la ciència amb relació a la d’homes, ja que el 2014 va ser del 45% a la nostra comunitat, la més alta d’Espanya conjuntament amb la Rioja. A l’altra banda de la taula, Castella-la Manxa va registrar el percentatge més baix, amb un 36%. Per sectors, a les Balears hi havia aquest any un 48% de dones científiques en l’Administració Pública i un 45,5% a l’ensenyament superior, però només un 27% a les empreses, sempre en relació amb la proporció d’homes científics. En el sector empresarial destaca de nou la Rioja, amb un 36% de dones científiques.\nEn xifres generals, el registre d’investigadors ha mantingut més o menys estable a Espanya des del 2009 amb un 39% del total, fins i tot per sobre del 33% de la mitjana europea. Només cinc països del continent europeu -Suècia, Regne Unit, Bèlgica, Letònia i Irlanda- tenen més dones que homes científics. La presència femenina, que supera el 40% a les universitats espanyoles i els centres de recerca, és molt inferior en el sector industrial, on només arriba al 31% en el conjunt d’Espanya, .cuanto a les universitats públiques, totes excepte una ( la de Granada) eren presidides per rectors en el moment que es va elaborar l’informe Científiques en Xifres, encara que ara hi ha tres dones rectores. El percentatge millora en el cas de les universitats privades, en el qual 15 institucions tenen una dona al front. En la proporció de catedràtics, també la privada és més igualitària, amb un 43% de llocs ocupats pel gènere femení enfront del 21% a la pública. A la UIB, el percentatge de dones que configuren el personal docent i investigador (catedràtiques, professores titulars i contractades, investigadores i postdoctorals) és del 37,6% i només del 32,1% si excloem el personal associat, segons dades facilitades des el rectorat universitari.\nEls guardonats segueixen sent homes\nNomés el 18% dels guardons de ciència que s’atorguen a Espanya recauen en dones, segons un informe de l’Associació de Dones Investigadores i Tecnòlogues, que recorda que només el 3% dels premis Nobel de ciències s’han concedit a dones des de la seva creació en 1901. Encara que trobem més dades sobre la dona en l’àmbit científic, per exemple en el Llibre Blanc sobre la situació de les dones en la ciència espanyola elaborat per la Unitat de dones i ciència (UMYC) o l’informe de dones Investigadores elaborat pel CSIC el 2016, segons el qual el personal investigador d’aquest organisme d’investigació, que és el més gran de tot Espanya, està compost per un total 2.800 persones, entre les que només un 35,3% són dones.\nA la vista de les dades presentades es posa de manifest que segueixen sent necessàries polítiques d’igualtat de gènere de la R + D + I i la implicació de gestors públics, educadors, investigadors i mitjans de comunicació per fomentar les vocacions científiques entre les nenes des de les primeres etapes d’ensenyament, creant rols femenins en els àmbits STEM. També hem de elaborar recursos per gestionar el talent femení i bandejant el discurs de la “brillantor masculina” associada a la brillantor en el camp de la ciència. La Història de la Ciència ha de rescatar les científiques i inventores que han marcat la història de la ciència i les institucions han de detectar i eliminar tots els esculls que dificulten la promoció femenina en la carrera investigadora.


Eusebio: «Això acaba de començar i hem de continuar concentrats» - Diari de Girona\nEusebio: «Això acaba de començar i hem de continuar concentrats»\nCaparrós: «Estic segur que Eusebio ha preparat el partit. Ha fet la seva estratègia i li ha sortit bé»\ntatiana pérez 28.04.2019 | 16:37\nEusebio Sacristán EFE/Kiko Huesca\nDesprés de la important victòria del Girona contra el Sevilla a Montilivi (0-1), els tècnics han fet una valoració del partit. Eusebio Sacristán, que ha rebut una gran xiulada per part de l'afició a l'inici del duel, ha dit el següent:\n- "Afrontàvem el partit amb la mentalitat que era un repte per la situació que teníem. Psicològicament les circumstàncies ens han canviat aquesta setmana i per això havíem d'anar a totes. És una possibilitat d'aconseguir un èxit important i viure-ho quasi com un ascens. Hem estat amb la mentalitat i intensitat adequades. Hem de seguir convençuts que el Girona mereix el millor. El públic ens ha donat escalf. Hem de continuar de la mateixa manera".\n- "Hem de mantenir el que hem vist avui al camp. No hi ha cap altre camí. Hi seguirem fins al final. Centrats en el dia a dia i confiant per donar el millor de nosaltres mateixos. Aquesta és la mentalitat".\n- "Hem viscut una setmana curta i amb una gran decepció. Ha sigut un moment de màxima dificultat. Tots ho hem viscut així. Des de dalt cap a baix hem intentat treure el millor. Hi ha persones amb un compromís enorme i capaces de prendre decisions sensates. Això ha de tenir recompensa".\n- Estic satisfet perquè hem aconseguit els tres punts i guanyar a Montilivi després de molt temps. Aquests dies he treballat i posat el meu granet de sorra perquè l'equip estigues així. Aquest club m'ho ha donat tot i jo li tornaré tot fins a l'últim segon. Això acaba de començar i hem de continuar concentrats".\n- "Hem de donar el millor, tots i cadascun de nosaltres. Ja no serveix lamentar-se. Hem d'analitzar i veure què no hem de repetir per al futur. Cada dia hem de donar el millor, tots junts".\n- "No hem de pensar enrere i en què podríem haver fet millor o diferent. Hem d'analitzar i mirar endavant. No podem posar-nos un número, sinó centrar-nos en el dia a dia. Hem de pensar ja en el pròxim partit"\n- "El més important és el Girona i que l'equip se senti fort. Estic tranquil perquè tot el que trobo al club és molt bo. Tot el que suposi un plus per a l'equip va bé i les opinions o comentaris els accepto tots. M'estan ajudant a créixer com a entrenador i com a persona".\n- "La mentalitat i la intensitat han sigut les adequades. L'equip és capaç de fer aquestes coses perquè portem fent un gran treball durant tota la temporada. Tot suma".\n- "Portu estava cansat. Havia fet un desgast enorme i en principi no hi ha res. Podrem comptar amb ell per al pròxim partit".\nD'una altra banda, Joaquín Caparrós ha explicat que:\n- "Potser ens hagin guanyat a les jugades individuals. El partit estava molt igualat, no hi havia ocasions clares i tampoc ens podien fer mal al joc aeri. No hi ha hagut ocasions clares de gol i al final ha arribat en una jugada accidentada. No hem pogut generar ni combinar".\n- "Crec que hem entrat bé a la primera part. Hem generat ocasions i n'hi ha hagut una de clara de Ben Yedder. Hem perdut en aquella jugada que ha suposat un pal. Tenim qualitat i talent per sobreposar-nos, però no ha estat així. El Girona ha sabut portar la situació després del gol".\n- "Al futbol la desgràcia més gran que hi ha és baixar, però també el més motivant és posar-te en competicions europees. No ha pogut ser, veníem molt mentalitzats i és complicat guanyar. Quan veus el final, creus que no et dona temps a recuperar-te. Semblen més importants aquests partits, però la validesa és la mateixa que a principi de temporada".\n- "Veníem molt mentalitzats i ens ha fet perdre el gol. Teníem clar que volíem anar pel partit. Hem de donar mèrit al Girona, que s'ho a preparat, ha lluitat i ens ha sabut neutralitzar".\n- "Estic seguir que Eusebio va preparar el partit. Ha fet la seva estratègia i li ha sortit bé. La resposta de l'afició ha estat la correcta".


Ajuntament del Masnou/Exposició: "El món amb ulls d'infant"\nData i hora oficials: 25/11/2020 02:36\nExposició: "El món amb ulls d'infant"\n«Un barret és com un tap perquè no et marxin les idees, però també és una ombra privada perquè el sol no t'enlluerni i alhora una viseraper amagar una mirada tafanera.» Pilarín Bayés.\nL’exposició “El món amb ulls d’infant” és un homenatge al Premi Pilarín Bayés i molt especialment a la tasca dels docents i les escoles participants repartides per tot el territori. En aquest concurs d’escriptura, els nens i les nenes de primària que hi participen fan a través dels seus contes de cronistes de la societat actual. I, prenent com a punt de partença valors essencials, són els mateixos infants els que proposen solucions per al futur.\nL’exposició recull el fruit dels darrers quinze anys de participació de les escoles i, a través de fragments dels contes i el testimoni de l’experiència viscuda per mestres i alumnes, es convida el públic familiar que visiti l’exposició a posar-se el barret d’aquests valors essencials i mirar el món amb ulls d’infant. Precisament són els barrets, element clau en la representació de la mateixa Pilarín, el fil conductor, el "segell de marca" de l’exposició. Barrets que permetran aglutinar tots els continguts i valors que s’hi transmeten.\nFins el 27/11/2020\nDurada : Del 9 al 27 de novembre\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 30-10-2020 10:41


Assegurança de la llar | Revista\n: Assegurança de la llar\nEm vull comprar un habitatge i he de contractar una assegurança de la llar. Però tinc dubtes sobre el valor que he d'indicar en la cobertura. Què em recomanen?\nPer a evitar problemes i rebre la indemnització justa en cas de sinistre, el valor assegurat ha de coincidir amb el valor real del bé o, almenys, ser tan ajustat com sigui possible. En les assegurances de la llar, la companyia asseguradora és l'encarregada de fer la taxació del continent (la casa o l'habitatge i els seus elements estructurals). El client, per la seva banda, fa la valoració del contingut que vol assegurar. El preu de la pòlissa de l'assegurança serà més alt o més baix en funció de la suma de les dues valoracions. Si la suma total assegurada és inferior que el valor real dels béns, es dóna una situació denominada d'"infraassegurança". En aquest cas, si ocorre un sinistre, vostè cobrarà menys del que cobraria en cas que els dos conceptes coincidissin. I a l'inrevés, quan allò valorat i declarat en la pòlissa és superior al valor real dels béns, parlem d'una "sobreassegurança". En aquest cas, si ocorre un accident, la companyia no l'indemnitzarà pel valor assegurat, sinó pel valor real del dany sofert. Encara més, el contracte podria arribar a ser declarat nul si la situació de sobreassegurança es degués a mala fe per part de l'assegurat.


Barcelona. Dissabte, 6 de març de 2021. 05:30\nTots els que hem viscut als anys 80 sabem que Thriller, la cançó i videoclip de Michael Jackson va suposar un abans i un després de la música pop. Encara ara, les coreografies i els balls d’aquest carismàtic cantant exerceixen una estranya fascinació. El vídeo de Thriller, de gairebé 14 minuts, té més de 800 milions de visualitzacions a Youtube, i l'elapé (long play, discs de vinil de llarga durada que anaven a 33 rpm al tocadiscs) va ser el més venut a tot el món l’any 1984. Respecte a la història explicada al vídeo, sempre he pensat que la manera de lligar del protagonista amb la novieta, fent-li passar molta por, entremig d’homes llop i zombis, era força maldestra. A mi no m’agraden gens les pel·lícules de por, així que aquesta aproximació no hauria tingut èxit, però és cert que en aquella època estaven de moda les pel·lícules amb fenòmens paranormals. Qui no va anar al cine a veure Poltergeist?\nLa veritat és que m’ha vingut al cap aquest videoclip en llegir un article molt curiós sobre el festeig de certes aus d’Austràlia. L’ocell lira superb (Menura novaehollandiae) és una au que recorda llunyanament un faisà, amb una cua de plomes quasi etèrea que pot obrir com un magnífic vano. Aquest ocell té una capacitat vocal sorprenent, ja que és capaç d’imitar múltiples veus i sons amb extrema precisió (com podreu comprovar en aquest altre vídeo). En època d’encreuament, la femella visita la zona on resideix el mascle, i aquest ha de convèncer la femella perquè s’hi quedi per a l’encreuament. Segons va proposar Darwin en el seu llibre La descendència de l'home i sobre la selecció en relació amb el sexe, en moltes espècies animals, les femelles trien les seves parelles sexuals amb un criteri estètic i el “gust de les femelles pel que és bell”, ha portat al fet que la selecció natural sexual hagi seleccionat mascles amb ornamentacions especialment extravagants. Però, a més, la teoria de la selecció sexual també preveu que hi hagi casos de selecció per conflicte (com els cérvols mascles, que s’enfronten entre ells) o l’engany. L’engany sol consistir en una “trampa” sensorial, en què els mascles enganyen sensorialment les femelles per aconseguir copular.


Carcaixent refinancia 5’1 millones de euros a pagar tras las elecciones de 2015 - elseisdoble.com\nAna Calatayud, portaveu Units per València Carcaixent\nUnits per Valéncia Carcaixent en contra de la intenció de Botella d’ajornar el pagament de préstecs a les pròximes legislatures\nLa regidora valencianista, ha votat en contra de la proposta de l’Equip de Govern (PP-PSD) que pretén traslladar la responsabilitat del pagament de préstecs de més de cinc milions d’euros, al govern que isca triat en les pròximes eleccions municipals.\nSegons Calatayud, esta mesura, a més de la càrrega addicional amb què es gravarà a les futures generacions, suposarà un augment dels interessos totals a pagar pròxima al 1.000.000 d’euros.\nLa modificació suposa elix refinançament de tres operacions de préstecs vigents, augmentant el període de carència, a canvi d’un augment en el tipus d’interès, la qual cosa al seu parèixer “representa un clar perjuí per a les arques municipals”.\n“Açò és un clar exemple del puntelló cap avant, per a evitar afrontar un problema que, lluny de solucionar-se va creixent a mesura que passa el temps” ha declarat Calatayud que es lamenta de que els discursos sobre reducció del dèficit i austeritat, “queden desautoritzats pels fets i els fets, no són altres que, a causa de la mala gestió de l’Equip de Govern de Lola Botella, d’ací a vint anys acabarem de pagar préstecs subscrits durant la legislatura passada, amb un major cost per a tots els ciutadans de Carcaixent”.\nPortaveu Units per València Carcaixent\nNota d’aclariment sobre el Concurs Internacional de Paella Valenciana a Sueca\nDesprés de la presentació del 52 Concurs Internacional de Paella Valenciana de Sueca, el 4 de maig a la Muntanyeta dels Sants, i del I Concurs 2.0 Arròs de Sueca, el 18 de maig a les instal·lacions del Centre de Turisme de València, s'han publicat en diversos mitjans notícies que donen lloc a dubtes i malentesos sobre els dos esdeveniments i que esta regidora vol aclarir.\nEn primer lloc, parlarem sobre el canvi de dia de la celebració del concurs internacional. Des que sóc la regidora encarregada del certamen, any rere any els restaurants es queixaven de la data, perquè normalment és el segon diumenge de setembre, quan estem encara en plena temporada estival i de vacances. Vindre a Sueca a concursar un diumenge d’estes característiques suposa un gran esforç al sector, ja que la major part dels establiments estan en zones turístiques o de costa.\nA més a més, els participants forasters també havien de marxar el dissabte del seu lloc de procedència per a estar a temps a Sueca.\nSi repassem la història, la primera edició, l’any 1961, tingué lloc el darrer diumenge de setembre, exactament el dia 24, com es publicà en les cròniques de l’època que reproduírem en el llibre commemoratiu dels 50 anys del Concurs. Desconec quan canvià la seua data, però supose que es posà el diumenge després de la festivitat de la Mare de Déu de Sales per, d’alguna manera, tancar les festes patronals.\nA hores d’ara, i gràcies a la Mostra de Mim, un festival que ja té la meitat de l’edat del nostre veterà concurs, podem dir que les festes es prorroguen una setmana més. Però des de l’Ajuntament no es vol que es perda la tradició que el diumenge després de la Mare de Déu de Sales, Sueca s’impregne de l’olor a paella. Per això, conjuntament amb la Regidoria de Festes, es cuinaran dos paelles gegants en les immediacions del parc de l’Estació. La continuïtat com a Festa Declarada d’Interès Turístic queda garantida.\nEl suport que des de l’Ajuntament donem a l’arròs s’evidencia en el fet que, a suggeriment del president del Consell Regulador de la Denominació d’Origen Arròs de València, canviàrem el cartell acabat de presentar de la 52 edició, per a introduir 3 el logo de la D.O., per a donar-li més importància i relleu al nostre arròs certificat.\nEl nostre concurs és auster, molt auster si em permeteu. A tall d’exemple, l’Ajuntament de Sueca es gasta en diners líquids un poc més del que ha costat l’aparició en un programa del cor de no arriba a cinc minuts de la Fideuà de Gandia.\nÉs evident que cada certamen es promociona com vol i utilitza els seus recursos com considera oportú. Però el nostre Ajuntament no estira el braç més que la mànega perquè no volem hipotecar el futur de suecanes i suecans.\nPer ajustar el pressupost hem fet altres canvis, com són la reducció del nombre de participants, la reducció del nombre de premis i, sobretot, la reducció en els convidats del dinar posterior al concurs. Eixe dinar no és el dinar oficial de les festes de Sueca, sinó el dinar del concurs. Per això, s’ha de convidar preferentment\ngent del món de la gastronomia, patrocinadors i organitzadors, món de l’arròs, participants i guardonats. Vaja, la gent estrictament necessària.\nAra parlarem de la qüestió del canvi d’imatge. Des del comitè organitzador pensàvem que un concurs professional havia de tenir una imatge professional, i després de 50 anys, ja tocava modernitzar-la. L’any 2011 contactàrem amb Socarrat Studio, un gabinet professional de disseny d’Alboraia que, malgrat la seua joventut, ja ha realitzat importants campanyes com, per exemple, la del transport públic (FGV Metro València) i les de festes populars (la Tomatina de Bunyol i les Falles de València ciutat). El disseny que ens han fet ha rebut majoritàriament l’aprovació de totes les persones que se m’han adreçat (de les anònimes no opine). Jo estic molt satisfeta del canvi que hem fet, ja que es tracta d’una visió moderna, actual, alegre i simpàtica. El canvis encara no han acabat i aniran introduint-se en properes edicions.\nEsta renovació també s'ha fet per la convocatòria del I Concurs 2.0 Arròs de Sueca, que pretén crear noves receptes amb el nostre producte estrella, l’arròs, i la resta d’ingredients de la recepta tradicional. Un concurs d’estes característiques, innovador i rupturista, reclama unes instal·lacions que no existixen a Sueca. Per això, la fase final, és quan els participants escollits realitzaran en directe la recepta, que tindrà lloc enguany a les cuines del Centre de Turisme de València, un centre oficial de formació de cuiners i d'altres aspectes turístics. Amb este concurs volem arribar a altres àmbits, utilitzant les tecnologies més modernes, que són les que empra la joventut.\nSeguint la màxima de “renovar-se o morir”, el Concurs Internacional de Paella Valenciana de Sueca aposta fermament per la renovació. I, és clar, després de l'edició d’enguany, la comissió organitzadora avaluarà els resultats i farà els canvis necessaris, si ho considera oportú, en pròximes convocatòries.\nQuede a la disposició de tota la ciutadania de Sueca per a informar-los amb més detall de totes estes novetats.\nTeresa Ribes Císcar\nRegidora del Concurs Internacional de Paella Valenciana de Sueca\nLa Ribera - Comarca - Pueblos y pedanías : Noticias generales de la comarca, Carcaixent, Llaurí, Sueca,


Colofó per a l'any Enric Valor en la Universitat d'Alacant. Actualitat Universitària\nColofó per a l'any Enric Valor en la Universitat d'Alacant\nLa Universitat d'Alacant ha acollit els dies 4, 5 i 6 de novembre de 2011 el Simposi Enric Valoramb motiu de la celebració del Centenari del naixement de l’escriptor i lingüista Enric Valor i Vives. La cita, que ha significat el colofó de tot un any d’activitats commemoratives, ha estat organitzada pel Departament de Filologia Catalana de la UA amb la col·laboració de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, l'Institut d’Estudis Catalans, l'Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana, els vicerectorats d'Extensió Universitària i Tecnologia i Innovació Educativa, el Servei de Promoció del Valencià, l'Institut de Ciències de l'Educació (ICE) i les facultats de Filosofia i Lletres i d'Educació de la UA.\nSi la trobada es plantejava com una aproximació a aquest multidisciplinari autor a càrrec d'alguns dels més prestigiosos especialistes en cadascun dels aspectes proposats, ha acabat sent una veritable caixa de sorpreses on s’han compartit troballes, iniciatives i projectes rabiosament espectaculars i innovadors en relació amb l’estudi i la divulgació de l’univers valorià. La presidenta de la Comissió de l’Any Enric Valor en l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, Verònica Cantó, ha estat la responsable d’encetar les sessions acadèmiques i ha fet balanç de l’Any Valor. Tot seguit, el prestigiós lingüista Josep Martines ha analitzat des de perspectives inèdites «El model de llengua d’Enric Valor». L’escriptor Víctor Gómez Labrado ha aportat reveladores «Notes per a la biografia pendent d’Enric Valor». Jaume Albero ha desvelat noves claus simbòliques de les «Coordenades espaciotemporals en les rondalles d’Enric Valor». El catedràtic de la UA Enric Balaguer ha parat sobre la taula la importància d’Aitana en l'obra de Valor amb «La novel·lística d’Enric Valor: Aitana com a espai simbòlic». Óscar Pérez Silvestre ha descobert i ha analitzat un document inèdit sobre el procés de censura a l’obra d’Enric Valor en «L’ambició d’Aleix i la censura: història de l’expedient 3322-59». Rafael Beltran Llavador ha posat en evidència els múltiples referents de la mitologia clàssica que poblen les Rondalles valencianes en «Entre bruixes, làmies, herois i gegants: personatges mítics i clàssics en les rondalles d’Enric Valor». I l’investigador Josep Daniel Climent Martínez ha compartit amb els participants els resultats més rellevants del llibre que acaba de publicar sobre «Enric Valor. Estudi i compromís per la llengua».\nA més, el Simposi s’ha distingit per comptar amb les intervencions de persones que van conèixer en vida Enric Valor, com és el cas de Joan Senent Moreno, fill del qui va ser amic i col·laborador d’Enric Valor, Joan Senent Anaya; o també la seua editora, entrevistadora i amiga, Rosa Serrano Llàcer, que dissabte va tancar les sessions acadèmiques: unes sessions en què —també això mereix ser remarcat— no ha faltat el caliu humà de la mateixa família de l’escriptor, representada pel fill, Enric Valor Hernàndez i la seua dona; la filla M. Dolors Valor Hernàndez; i la néta, Lluïsa Gea Valor, professora de Filologia Anglesa en la Universitat Jaume I de Castelló.\nDe més a més, cal destacar, entre les novetats del Simposi, la inauguració del nou Portal Enric Valor, dins la Biblioteca Virtual Joan Lluís Vives, a càrrec de la mateixa directora, Llúcia Martín (amb estudis, documents digitalitzats, materials gràfics i recursos didàctics). I la presentació del projecte «Enric Valor poliglota», feta pel director de l’Ivitra, el catedràtic Vicent Martines, que respon al repte de la internacionalització de l’obra valoriana amb la traducció de les seues cèlebres rondalles al castellà, l’alemany, l’anglés, el francés, el grec, l’italià, el portugués, el polonés i el romanés.\nPer últim, el diumenge dia 6 els professors organitzadors de la UA, Vicent Brotons i Joan Borja (coordinadors d’un equip també integrat pels investigadors Dari Escandell, Anna Francés i M. Jesús Francés), es van responsabilitzar d’una ruta literària per la serra de Castalla fins al mas de Planisses, considerat simbòlicament l’epicentre del laberint geogràfic que Valor recrea en la seua obra literària. A través d'aquest camí van aprofitar per a explicar rondalles que Valor situava en paisatges concrets i definits.\nEl Simposi Enric Valor ha estat, així doncs, el tancament esplendorós a tot un any d'actes dedicats a la figura de l'il·lustre castallut, que, a més, va fer estudis de perit mercantil en l'antiga Escola de Comerç (un dels gèrmens de l’actual Universitat d’Alacant), i és doctor honoris causa per aquesta mateixa institució des de l'any 1999. El lloc de celebració és l'Aula Magna de la Facultat de Filosofia i Lletres de la UA.\nPer una Fundació Enric Valor\nUna de les conclusions potser més singulars del Simposi Enric Valor, aprovada amb l’aplaudiment unànime dels més de dos-cents congressistes que omplien l’Aula Magna de la Facultat de Filosofia i Lletres, ha estat la de reivindicar la necessitat de constituir una Fundació Enric Valor, amb seu a la casa natal de Castalla (actualment propietat de la Generalitat Valenciana), i participada amb un màxim d’entitats culturals i institucions públiques involucrades en l’estudi i la divulgació de l’obra d’Enric Valor.


A Kerubé ja fa setmanes que estem treballant en la nova temporada, hi hauran moltes novetats i sorpreses. A més a més de nous dibuixos i dissenys per a les nostres samarretes, també incorporarem noves i divertides peces de roba, com pantalons, faldilles… De moment us deixem un p\nNous dissenys d’animalons\nEn uns dies ja tindrem enllestits els nous jerseis animalons de suau i calentó teixit “minkey”. Els acabats estan fets en overlock. I a més van conjuntats amb una bufanda-coll. Indispensables per passar un hivern ben abrigats!!!.\nTemporada tardor-hivern 2015-16\nFa unes setmanes us vam fer un tast de la nova temporada de Kerubé amb la col·lecció Animalons. A hores d’ara ja tenim tenim totes les col·leccions acabades i estem en el procés de fotografiat i catalogació, això vol dir que en uns dies ja tindrem tota la temporada tardor-hivern\nUs avisem que han arribat uns animalons molt monus a l’estudi, no sabem com ha estat! Desitgem que us agradin! Portem unes setmanes de molta feina preparant la nova temporada, i aquest bonics animalons en són una petita mostra. Tots tres els tindrem en tots tres colors de samarr\nA Kerubé fem samarretes Aniversari, ¿i que són les samarretes Aniversari ens direu? Doncs unes samarretes amb l’edat del rei o la reina de la casa, i per això a més a més del número també hi posem una corona. I per ensenyar-vos-les ens moríem de ganes de publicar aquesta foto ta\nREBAIXES ESTIU 2015\nRebaixes Estiu!!! Ja han arribat les rebaixes d’estiu a Kerubé. A la nostra botiga on-line trobareu totes les nostres samarretes amb un 10%, 20% i 30% de descompte.