kokoku | agencia & productora\nMostra el contingut de les entrades?\nkōkoku’s blog: Il·lusions de ganxet\n4 febrer 2013 by kokoku| Deixa un comentari\nI seguint amb la saga de les il·lusions, avui us en portem unes fetes de ganxet que ens han semblat molt xules. L’artista que els hi ha donat forma és Nicole Gastonguay, una dissenyadora gràfica que viu i treballa a New York. A què dedica el seu temps lliure? Doncs, entre altres coses, a teixir amigurumis (petits ninotets fets de ganxet). Un dels seus secrets és que no fa servir patrons, així que si intenta fer dos cops la mateixa peça, mai li queda igual. Aquí en teniu una petita selecció.\nPublicat a THINK kōkoku’s blog: Il·lusions de fusta\n31 gener 2013 by kokoku| Deixa un comentari\nAvui, hem sortit a caminar per Internet a la recerca de noves il·lusions (per seguir la saga que vam començar amb les “Il·lusions de cartró”) i hem tingut la sort de xocar amb aquests genials ninotets: els Woody’s. Petites escultures de fusta, fetes amb materials reciclats que podem trobar a algun calaix de casa: botons, claus, cremalleres… El que és més difícil de trobar és el talent i la imaginació de les bessones Arieke i Willems Tineke. Dues germanes holandeses que posen cara i ulls a l’estudi Tweelink.\nPublicat a THINK ExpoCaixa “Il·lusionisme”\nUs presentem l’últim vídeo que hem realitzat per promocionar les ExpoCaixes de l’Obra Social “la Caixa”. Exposicions itinerants que duen l’art, la ciència i la cultura més a prop teu.\nkōkoku’s blog: Il·lusions de cartró\n9 gener 2013 by kokoku| Deixa un comentari\nBye bye Nadal, Cap d’Any, Reis Mags… I ara, què fem amb totes les capses de cartró que tenim escampades per casa? Doncs, fàcil: transformar-les en il·lusions per als més petits! Aquí us deixem algunes bones idees perquè us animeu a reciclar les Festes. (I sinó, ja ho sabeu: cap al conenidor blau ;D).\nPublicat a THINK Solveris.es\nUn dels nostres darrers projectes ha estat la creació de la web de Solveris. Una empresa d’enginyeria tècnica que parla de tu a tu, sense embuts i amb total transparència. La seva web, doncs, no podia ser d’una altra manera: clara, directa i amb un contingut molt proper.\nEl projecte desenvolupat des de kōkoku inclou l’arquitectura web, la creació de continguts i el disseny gràfic. Tweet\nDescobreix kōkoku en 90 segons\nVídeo corporatiu "Grandvalira, obert 24 hores"\nUn any en 7 minuts. Una vídeo-memòria carregada de projectes\nFall/Winter 11-12, la col·lecció més natural de FETE "HI-Cooking" de Castey, una campanya cuinada amb 3D de HI-Quality\nMix de 3D & Motion-graphics per al llançament del portal "DKV Habla Claro"\nDibuixem somriures per al Programa d'Ajuts de l'Obra Social "la Caixa"


Societat Civil Catalana dóna suport als actes de l'orgull gai celebrats a Madrid | SOCIETAT CIVIL CATALANA | Asociació Cívica i Cultural\nSocietat Civil Catalana dóna suport als actes de l'orgull gai celebrats a Madrid\nEnviat per SCC central el dt., 04/07/2017 - 14:12\nL'entitat assegura que les diferències no justifiquen fronteres ni discriminacions\nSocietat Civil Catalana va néixer com una plataforma ciutadana de Catalunya que, des de diferents posicions ideològiques, defensàvem -enfront del secesionisme- un projecte d'unió, d'integració i de convivència en la diversitat. La tolerància i la no exclusió de cap conciutadà d'Espanya, sigui per motius de residència, de llengua, de situació econòmica o d'ideologia, és una de les nostres senyes d'identitat.\nI una manifestació d'aquest respecte pel pluralisme i d'aquesta capacitat integradora de la societat espanyola és la comprensió i el reconeixement de les diferents orientacions sexuals, en què el nostre país ha estat legalment pioner a nivell internacional.\nIgual que lluitem per la igualtat de tots els ciutadans d'Espanya, sense exclusions i sense que els sentiments justifiquin aixecar fronteres ni retallar drets, creiem en la igualtat de tots els homes i dones amb independència de la seva orientació sexual.\nSom proactius en el nostre compromís per l'Estat de dret, la igualtat davant la llei i els drets de les persones. També rebutgem l'uniformisme lingüístic o el menyspreu cap a altres comunitats d'Espanya, a les que sovint el sector nacionalista català es refereix a elles amb comentaris supremacistes. Això ens aboca a mostrar el nostre respecte i simpatia amb aquells que han sofert, i als que encara segueixen patint la discriminació i el rebuig.\nEspanya és un destí preferit per aquells homes i dones que són repudiats o perseguits en els seus països d'origen per la seva orientació sexual. Aquesta dada és una manifestació clara de com el nostre país és reconegut internacionalment pel seu respecte cap a les diverses opcions afectives i sexuals, parcel·les que integren l'espai privat de llibertat de cada persona.\nCelebrem el paper de Madrid com a seu mundial de l'orgull gai (World Pride) i com a imatge d'una Espanya moderna i avançada en la defensa de la igualtat de drets i en el suport a una comunitat històricament postergada, com és el col·lectiu LGTBI (lesbianes, gais, transsexuals, bisexuals i intersexuals).\nSaludem des de Catalunya a tots els que treballen per la diversitat i el pluralisme, perquè les diferències (sexuals, lingüístiques, econòmiques ...) no justifiquen ni les fronteres ni les discriminacions. El nostre projecte, de concòrdia i de respecte, entronca amb el de tots aquells que tracten d'incrementar drets i no de suprimir-los.


ORDENANÇA DE VESSAMENTS\nÉs objecte de la present Ordenança regular les condicions dels vessaments d’aigües residuals a les xarxes de clavegueram i col·lectors, amb especial referència a les prescripcions a què hauran de sotmetre’s en aquesta matèria, els usuaris actuals i futurs, de conformitat amb les següents finalitats:\n1- Protegir el medi receptor de les aigües residuals, eliminant qualsevol efecte tòxic, crònic o agut, tant per a l’home com per als seus recursos naturals i aconseguir els objectius de qualitat assignats a cadascú d’aquestos medis.\n2 - Preservar la integritat i seguretat de les persones i instal·lacions de clavegueram.\n3 - Protegir els sistemes de depuració d’aigües residuals, de l’entrada de càrregues contaminants superiors a la capacitat de tractament, que no siguen tractables o que tinguen un efecte perjudicial per a aquestos sistemes.\n4 - Afavorir la reutilització, en aplicació al terreny, dels fangs obtinguts en les instal·lacions de depuració d’aigües residuals.\nQueden sotmesos als preceptes d’aquesta Ordenança tots els vessaments d’aigües pluvials i residuals, tant de caràcter domèstic com industrial que s’efectuen a la xarxa de clavegueram i col·lectors, des d’edificis, indústries o explotacions.\nTotes les edificacions, indústries o explotacions, tant de caràcter públic com privat, que tinguen connectats o connecten en un futur, els seus vessaments a la xarxa de clavegueram, deuran tenir la corresponent Llicència d’Obres expedida per l’Ajuntament, sense perjudici d’allò dispost en l’article següent.\nL’esmentada Llicència d’Obres explicitarà l’autorització i condicions d’escomesa a la xarxa de clavegueram. Amb aquest objectiu, s’exigirà que els Projectes Tècnics aportats pels particulars interessats per a la concessió de les llicències d’obra establisquen, com a mínim, les previsions sobre el punt d’enganxall dels vessaments amb la xarxa municipal de clavegueram.


L’AMPA de Les Muralles col·labora amb la Marató de TV3\nL’Associació de Mares i Pares aconsegueix recaptar quasi 1000 €\ndiumenge, 23 de desembre 2018 - 19:26h\nL'AMPA de Les Muralles de Montblanc ha mostrat el seu compromís amb la causa de la Marató de TV3 | cedida\nUn cop més, l’Associació de Mares i Pares de l’escola pública Les Muralles de Montblanc ha mostrat el seu compromís amb la causa de la Marató de TV3 i Catalunya Ràdio i s’han sumat a la campanya benèfica d’enguany. En total, l’AMPA de Les Muralles ha aconseguit recaptar quasi 1000 € que aniran destinats a lluitar contra el càncer, una de les malalties amb més mortalitat.\nEls passats dies 19 i 20 de desembre (dimecres i dijous) es va organitzar un sorteig solidari en el marc de la realització dels concerts de Nadal dels alumnes del centre, des dels més petits de P3 fins als més grans de 6è. Així doncs, es van sortejar diversos lots de Nadal i obsequis, gentilesa d’empreses i entitats de la vila com la DO Conca de Barberà, Rifacli, Celler Cara Nord, l’Oficina de Turisme de Montblanc Medieval, Instal·lacions Roig, Bazar Roquete i Hiper Montblanc.\nEn total, s'han aconseguit recaptar quasi 1000 € que aniran destinats a lluitar contra el càncer | cedida\nBerenar solidari, mercat i teatre\nA més, el dimarts a la tarda, l’AMPA va organitzar un berenar solidari al pati de l’escola així com un mercadet i un espectacle de teatre infantil. La comissió de Projectes va encarregar-se de l’elaboració de més d’un centenar d’entrepans de pernil dolç i formatge, fruita i begudes per als nens i nenes de Les Muralles. La col·laboració amb Cuina Gestió, Europastry, Gustus i Garcia Vicent va ser fonamental per tirar endavant el berenar solidari. Al mercadet solidari es van vendre peces de roba, sobretot infantil; joguines, i llibres. Per tancar la jornada, es va representar l’obra de teatre «El tresor de les pirates Sangvermella», de la Factoria Brams, una companyia de teatre formada per mares de l’escola.\nL’Associació de Mares i Pares de Les Muralles vol agrair la col·laboració de la direcció de l’escola així com de totes les persones que han participat en les activitats, ja que, gràcies a elles, ha sigut possible tornar a col·laborar amb els projectes solidaris de la Fundació La Marató de TV3.


El Bages i el Moianès s’apunten a la celebració del Dia Mundial de l’Activitat Física | ICS Catalunya Central\nL’Anoia celebra el Dia Mundial de l’Activitat Física →\nLa celebració del Dia Mundial de l’Activitat Física, el 6 d’abril, ha propiciat que s’organitzin diversos actes al Bages i al Moianès, en molts dels quals els equips d’atenció primària de l’ICS tenen un paper actiu. Entre les activitats destaca la celebració de la primera trobada dels grups de caminades de la Catalunya Central, que recorrerà un tram de la Sèquia.\nPrimera trobada de germanor dels grups de caminades de la Catalunya Central\nLa trobada tindrà lloc aquest dijous, a les 9 del matí, i hi participaran els grups de caminades dels EAP Plaça Catalunya | Manresa, Sant Vicenç de Castellet, Moià-Castellterçol, Navarcles-Sant Fruitós-Santpedor i Navàs-Balsareny. Sortiran del Parc de l’Agulla i recorreran un tram de la Sèquia, d’aproximadament 3,5 quilòmetres. També hi ha la possibilitat de sortir a dos quarts de deu del CAP Bages. Els objectius de la iniciativa són promoure l’activitat física en l’àmbit comunitari, propiciar l’intercanvi d’experiències i l’ampliació de la xarxa social dels participants.\nCardona celebrarà, divendres 7 d’abril, la IV Caminada amb motiu del Dia Mundial de l’Activitat Física. L’activitat, que és oberta a tothom, està organitzada amb la col·laboració de diverses entitats i institucions. Les inscripcions es poden fer a les escoles, l’Institut de Cardona, el CAP Cardona i la Residència Sant Jaume. Sortirà a dos quarts de deu del matí des del pati de l’Institut.\nAquest dimecres, 6 d’abril, a tres quarts d’onze del matí, tindrà lloc una classe taitxí a la plaça del CAP Moià. L’activitat està organitzada per l’EAP Moià-Castellterçol.\nAquest dijous, a les 3 de la tarda, es farà una caminada intergeneracional en què participarà l’Escola de Primària Els Pins de Cabrianes i gent gran del poble. Es preveu que hi assisteixi un centenar de persones.\nAquest dijous se celebrarà una caminada urbana i, el pròxim dia 20, una sessió de lindy-hop.\nParal·lelament, l’EAP Montserrat té prevista una sortida amb els tres grups de caminades saludables de Castellbell i el Vilar, Monistrol de Montserrat, Rellinars i Vacarisses, de cara al mes de maig. L’EAP Sant Joan de Vilatorrada integra la passejada “A cent cap als cent”, com a activitat en el marc del Dia Mundial de l’Activitat Física. L’EAP Sagrada Família | Manresa farà la caminada setmanal i a Artés també se n’ha organitzat una.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Notícies i etiquetada amb activitat física, Bages, dia mundia, moianès. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Cansats de les braves de sempre? En aquests bars i restaurants trobareu tapes originals i creatives\ndimarts 21 de juny 2016\nCansats de les braves, els calamars i la truita de patates? En aquests restaurants no trobareu res d’això. O potser sí, però us ho serviran d’una manera totalment diferent. Són establiments de Girona i la Costa Brava que han fet de la tapa tot una delicatessen. Així doncs, ja ho sabeu: una bona canya i a gaudir-les!


QUÈ T'ANAVA A DIR: Per molts anys Maria Esperança\nPer molts anys Maria Esperança perquè ja tens la jubilació a tocar. A la propera legislatura ja podràs gaudir d'una merescuda jubilació després de convocar milers de juntes de govern, plens, comissions i mil històries. Tu sempre has esta al peu del canó treballant amb silenci i amb esforç perquè la maquinària rutlli dia a dia sense incidents ni traumes socials. Poc a poc pencant com sempre per tenir-ho tot ben endreçat i a punt per qui ho necessiti. Una gran professional que per la seva feina es relaciona amb tot el consistori. Moltes felicitats guapa. He estat una de les desenes de persones que has format, però la vida i la feina dona molts de tombs i sempre et recordaré com una gran persona i professional que estas en tot. Una forta abraçada i una mica més i ja podràs fer deles teves. Aquells temps gloriosos han passat, però sempre queden els grans records i la vida continua cada u al seu lloc amb nous protagonistes.\nPublicat per Què t'anava a dir a 15:31\nMestres del Poble


Ajuntament de Mollet del Vallès - Una delegació de Mouans-Sartoux visitarà Mollet per intercanviar experiències en Agri-Urban\nUna delegació de Mouans-Sartoux visitarà Mollet per intercanviar experiències en Agri-Urban\nLa delegació del municipi francès Mouans-Sartoux, a la Provença, serà a Mollet del Vallès la setmana que ve. La visita s'emmarca dins del projecte Agri-Urban i té com a finalitat intercanviar coneixements i experiències en aquest terreny.\nMouans-Sartoux és, com Mollet, un dels membres de la xarxa Agri-Urban, que treballa per a promoure l?emprenedoria en el sector agro-alimentari, crear nous circuïts de distribució d'aliments per afavorir la producció local, seguir transformant hectàrees d'agricultura convencional en ecològica, i promoure una contractació verda als menjadors públics amb una aposta real pels productes ecològics i de proximitat.\nDilluns que ve, el primer dia de la visita, es farà una reunió entre tècnics i polítics de les dues localitats per compartir les seves estratègies per fomentar l'alimentació saludable basada en productes de proximitat i ecològics. Dimarts que ve, el segon dia, la delegació francesa visitarà l'escola Can Besora, com a model de promoció d'alimentació saludable, ecològica i de proximitat, i l'escola Can Vila, que es troba en ple procés de transformació del seu menjador. A la tarda, la delegació de Mouans-Sartoux anirà el parc agrari de Gallecs i després visitarà l'hort vertical instal·lat a la Masia de Can Borrell.\nEl novembre passat, Mouans-Sartoux va rebre el premi Victoires des cantines rebelles 2016, juntament amb 10 ciutats franceses més, com a reconeixement a la seva ambició pedagògica en la promoció del menjar ecològic i de proximitat. El guardó va ser atorgat per l'ONG de França Un Plus Bio.\nMés informació d'Agri-Urban a www.urbact.eu/agri-urban


Studio 6 Arlington Grand Prairie (TX) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHabitació Doble Delux amb 2 Llits Dobles - Bany\n1607 North Watson Road, Grand Prairie, Grand Prairie (TX), Estats Units - Veure al mapa\nMés informació sobre Studio 6 Arlington\nStudio 6 Arlington, ubicat a Arlington, Arlington (TX), és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nStudio 6 Arlington també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Arlington (TX). Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, servei de bugaderia, ascensor, màquina venedora.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, despertador per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com centre esportiu, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, pistes de tennis. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Studio 6 Arlington.


Conceptes- origen de la vida / biogènesi\norigen de la vida / biogènesi GEN.\nSi bé la teoria de la evolució explica el desenvolupament i la formació de les diverses espècies vives sobre la terra, pressuposa la prèvia existència de la vida, la qual cosa condueix inevitablement a preguntar-se pel concepte mateix de què és la vida, i al problema del seu origen o problema de la biogènesi. La integració d’una teoria sobre la biogènesi al si d’una teoria evolutiva faria d’aquesta una vasta teoria relativa al procés de transformació de la matèria des de l’origen de l’univers; procés que integraria, doncs, tant l’evolució de la matèria inorgànica, com la de la matèria orgànica. D’aquesta manera, mentre les teories evolutives remeten al problema de l’origen de la vida, la biogènesi remet a les teories cosmològiques relatives a l’origen de l’univers, especialment relacionades amb la teoria del Big Bang.\nEl problema de l’origen de la vida s’ha plantejat des de diverses perspectives, que, òbviament, en els seus inicis, van ser especialment de tipus mític i religiós, però que, ja des de l’aparició de la filosofia, van intentar evitar recórrer al mite, la qual cosa va preparar el terreny per a explicacions d’ordre científic (veure textos sobre l’origen de l’home).\nDins el context mític religiós, es concebia el problema de la biogènesi com una extrapolació de l’experiència de l’origen de la vida individual: naixement, desenvolupament i mort i, per això, es buscava, com en la vida del individu, un progenitor, identificat generalment amb Déu. En la tradició més estesa a occident -la concepció dominant durant segles, lligada a les creences religioses de matriu judeocristiana-, es concebia l’origen de la vida com un acte de creació divina, creació que podia entendre’s com feta d’una vegada per sempre, o com una creació més o menys contínua, la qual cosa explicava la generació espontània. No obstant això, aquesta última creença (generalment acceptada en el segle XVIII i, fins i tot, en el segle XIX), també podia explicar-se a partir d’un model mecanicista o reduccionista (fruit de l’organització mateixa de la matèria a partir de causes estrictament naturals), sense necessitat d’apel·lar a una creació. En la filosofia antiga, Demòcrit podria representar el corrent materialista, que explicava la generació espontània com el fruit de la reunió al atzar de determinats àtoms capaços d’engendrar la vida, sense necessitat de sustentar la intervenció dels déus ni de cap mecanisme teleològic. També Lucreci proclamava que «onsevol que la matèria immensa trobi un espai que la contingui, no hi haurà dificultat cap per al seu desplegament, i farà néixer la vida sota formes variades».\nEn canvi, la teoria hilemòrfica d'Aristòtil sustentava la necessitat de la intervenció d’un principi formal estructurant de la matèria, i es feia ressò de les concepcions que atribuïen a l’ànima l’existència de la vida. En el cas dels éssers vius, aquest principi formal era, segons Aristòtil, les diverses ànimes: vegetativa, sensitiva i intel·lectiva.\nA causa de la gran influència d’aquest autor i a la preponderància del pensament religiós, les concepcions vitalistes i animistes van ser les més esteses durant segles. Però, en segle XVII, a partir de l’obra de Galileu i, especialment, de Descartes, es va concebre la possibilitat d’entendre els fenòmens vitals com reductibles a lleis mecàniques (el que per als cartesians, seguidors d’una concepció dualista entre ment i matèria, no era aplicable al cas del ser humà). El model de l’animal-màquina (que La Mettrie va estendre a l’home en el seu home-màquina) donava la primera empenta a concepcions no estrictament animistes. No obstant això, la constatació de la complexitat dels organismes vius (Malpighi) posava en dubte aquest fàcil reduccionisme mecanicista. Per això, en el segle XVIII va haver-hi un renaixement de concepcions organicistes, vitalistes i animistes (Stahl), revitalitzades per la Naturphilosophie i la filosofia de Schelling. L’aparició de la teoria cel·lular, en canvi, va revitalitzar les concepcions reduccionistes (que explicaven els fenòmens vitals a partir de les reaccions fisicoquímiques) enfront de les de tipus més vitalista. Així, durant tot el segle XIX la pugna entre mecanicisme i reduccionisme, d’una banda, i vitalisme i emergentisme, d’una altra, van ser constants.\nEn aquest context de pugna va tenir lloc l’aparició i desenvolupament del darwinisme o teoria evolucionista de Darwin. Però si la teoria de l’evolució, malgrat les seves moltes llacunes, donava explicacions prou satisfactòries per a l’aparició de les espècies, l’elaboració d’una teoria científica sobre l’origen de la vida no es va desenvolupar fins ben entrat el segle XX. No obstant això, ja en el segle XIX un fet fonamental va ser la síntesi de matèria orgànica a partir de matèria inorgànica (concretament la síntesi de la urea per part de Wöhler), que va obrir la possibilitat d’explicar per causes purament naturals l’origen de la vida, ja que es demostrava la possible continuïtat entre matèria inorgànica i orgànica i la possibilitat d’una química "prebiòtica"\nAixí, podem assenyalar que des de finals del segle XIX les diverses concepcions per explicar l’origen de la vida eren fonamentalment les següents:\n1) Les que li atribuïen un origen diví: hipòtesis religioses compatibles tant amb el creacionisme com amb altres modalitats de creença religiosa, i compatibles també amb la creença en la generació espontània, ja que aquesta podia incloure’s dins els plans de la divinitat. (En aquest context cabria situar la concepció biogenètica de Teilhard de Chardin).\n2) Les que atribuïen a la vida un origen etern. Evidentment, aquí el terme «origen» no té sentit, ja que si hi ha origen ha d’haver-hi novetat i començament temporal. Allò que és instantani o etern no pot, doncs, tenir origen Així, si es declara la vida com eterna desapareix el problema de l’origen de la vida.\n3) Les que l’atribuïen a la generació espontània, que eren compatibles tant amb les doctrines biogenètiques d’origen diví, com amb les doctrines independents de tota intervenció sobrenatural (com en l’esmentat cas de Demòcrit, per exemple).\n4) Les que li atribueixen un origen en una creació no divina: hipòtesi de l’atzar creador.\n5) Relacionades amb l'anterior, les que inclouen l’origen de la vida dins un vast procés evolutiu que aniria des dels components últims de la matèria fins a la vida. D’aquesta manera, es donaria una certa continuïtat entre ambdós pols.\nA partir dels anys vint del segle XX, i especialment a partir de les contribucions de J.B.S.Haldane, Oparin, Melvin Calvin, H.Urey, Stanley Miller, i altres rellevants científics, es dóna prioritat a l’enfocament evolucionista de la vida, englobant el problema de la biogènesi dins una vasta teoria evolutiva que aniria des del Big Bang fins a les diferents formes de vida, inclosa la de l’ésser humà i les seves produccions culturals. A partir dels autors esmentats s’ha considerat que la vida pot sorgir com un fenomen d’autoorganització de la matèria en unes determinades condicions prebiòtiques (és a dir, prèvies a l’aparició de la vida). Especialment significativa va ser l'anomenada "síntesis de Miller" que va mostrar com es generes fàcilment els principals aminoàcids necessaris per a la vida a partir d'una simple mescla de gasos (vapor d'aigua, amoníac, metà i hidrògen) presents en l’atmosfera primitiva de la Terra. (Veure imatge més abaix)\nD’altra banda, els estudis contemporanis sobre sistemes allunyats de l’equilibri (Prigogine) han assenyalat la possibilitat de fenòmens d’autoorganització en la quals, a partir d’un caos es genera espontàniament un ordre. El descobriment de l’existència de matèria orgànica fora de la Terra, particularment en alguns cometes, ha engendrat, d’una banda, la hipòtesi d’un origen extraterrestre de la vida (panspèrmia), i, d’altra banda, ha corroborat la possibilitat de l’aparició de matèria orgànica altament organitzada (aminoàcids, per exemple), en condicions prebiòtiques en la mateixa Terra, per la qual cosa l’aparició de matèria orgànica com els aminoàcids que formen el ADN -molècula fonamental de la vida tal com la coneixem-, es mostra com un procés plenament natural. Recentment s’ha considerat, a partir de l’anàlisi d’un meteorit d’origen marcià, la possibilitat de l’existència de vida a Mart o, almenys, de l’existència passada de fenòmens vitals en el dit planeta, la qual cosa vindria a ser la primera evidència científica, en el cas de comprovar-se la dita hipòtesi, d’existència de vida extraterrestre.\nL’origen de la vida i la hipòtesi de la panspèrmia\nL’origen de la vida com un procés evolutiu general\nLes concepcions eternalistes de la vida defensades a la fi del segle XIX i començaments del XX, van sorgir principalment per oposar-se als corrents vitalistes. Precisament, per afirmar que la vida era una propietat de la matèria, la consideraven eterna com aquesta. Però està clar que, declarar etern l’«origen» de la vida, és un contrasentit ja que, per la mateixa definició de eternitat, res etern pot tenir origen. Per això, la declaració d’eternitat de la vida, suposa eliminar el problema de la biogènesi més que afrontar-lo. Ja Engels s’havia oposat a aquesta concepció, en declarar en Dialèctica de la natura que un materialisme conseqüent no podia afirmar l’eternitat de la vida.\nPerò més atenció mereix la teoria de la panspèrmia o teoria de l’origen extraterrestre de la vida. Ja, en l’antiguitat, Anaxàgores havia declarat que la vida està originada per un conjunt de «gèrmens eteris» i és que, de la mateixa manera que observem que la vegetació pot envair les illes sorgides per moviments volcànics, com a producte de la fecundació de les laves estèrils per espores transportades pel vent, es va creure també en la possibilitat que tal fenomen afectés el conjunt de la terra. El planeta hauria pogut ser sembrat per certs gèrmens vinguts d’altres móns i la concepció de l’existència de vida en altres móns va ser bastant estesa, no sols en l’antiguitat, sinó també durant el Renaixement. Giordano Bruno, per exemple, proclamava que «hi ha innumerables sols i innumerables terres que giren al voltant del Sol, de la mateixa manera com els nostres set planetes giren al voltant del nostre Sol. Hi ha éssers vius habitant aquests móns».\nDins aquesta concepció es pot distingir entre la litopanspermia i la radiopanspermia. Segons la primera hipòtesi, basada en el descobriment de compostos de carboni en meteorits, els gèrmens primitius que haurien vingut d’altres móns haurien estat transportats per cometes o per meteorits. La radiopanspermia, defensada a la fi del segle XIX i principis del segle XX pel biòleg i físic suec Svan Arrhenius (L’esdevenir dels móns, 1907), sosté que aquests «gèrmens» o «espores» inicials van ser transportats a la terra (i ho són encara) per la radiació còsmica.\nEn l’actualitat alguns científics notables, com el premi Nobel F. Crick (codescobridor junt amb Watson de l’estructura molecular del ADN), o l’astrofísic F. Hoyle, també assenyalen com possible l’origen extraterrestre de la vida sobre la terra. En qualsevol cas, les diverses formes de panspèrmia, o teoria de la «fecundació» de la terra, situen l’origen de la vida sobre la terra en altres móns, però no expliquen l’origen de la vida, només desplacen el problema cap a un nou interrogant: quin és l’origen de la vida en altres parts de l’univers?. Els intents de resposta d’aquesta qüestió han donat lloc a l’exobiologia, entesa com a ciència que estudia els orígens i evolució de la vida a l’univers. La dita ciència (el nom de la qual es deu al biòleg i premi Nobel Joshua Lederberg) ocupa un lloc important en les actuals investigacions espacials. No obstant això, ha de distingir-se entre la panspèrmia pròpiament dita (origen extraterrestre de la vida) de la concepció de l’aportació, per part de cometes o meteorits carbonatats (condrits) de components de carboni útils o fins i tot necessaris per a l’aparició de la vida a la terra. En aquest cas no s’afirma que la vida provingui de l’espai, sinó que d’ell corresponen els compostos carbonats necessaris per a l’evolució química que donaria lloc a la vida.\nConcepcions de l’origen de la vida basades en la generació espontània\nLa idea que la vida pugui deure’s a una generació espontània havia estat exposada ja per Demòcrit, qui la considerava, com tot quant existeix, com el fruit de la unió a l’atzar d’àtoms en el buit. De la unió de determinats àtoms, especialment subtils, sorgiria la vida. Però aquesta tesi materialista no va ser acceptada en l’antiguitat, ja que va prevaler la concepció de tipus vitalista i animista que es va reforçar amb la filosofia aristotèlica. No obstant això, es va continuar creient (fins ben entrat el segle XIX) que determinats éssers vius, tals com els fongs, els cucs, la majoria dels insectes, i fins i tot les rates i ratolins, en determinades condicions, podien sorgir espontàniament de la matèria, especialment si aquesta es trobava en estat de descomposició o putrefacció. Aquesta generació espontània podia ser interpretada com a fruit d’una intervenció continuada de l’obra creadora de Déu, o bé, des d’una perspectiva més naturalista, com el fruit d’unes propietats inherents a determinats materials inerts (especialment els bruts o putrefactes).\nPerò ja des del segle XVII alguns naturalistes (Francesco Redigues o Leeuwenhoeck, per exemple) van reduir la creença en la generació espontània a alguns pocs casos, com els infusoris, descoberts gràcies al microscopi, que eren dels pocs éssers vius considerats encara com a fruit de la generació espontània. També es defensava des de determinats corrents de la filosofia (Schelling, per exemple, i el seu deixeble Oken). Però el 1862 Pasteur va assestar un cop definitiu a aquesta teoria. Des de llavors, va ser totalment abandonada. Ja ningú podia creure que pogués sorgir la vida de la mera matèria sense més. Però això va tenir com a conseqüència el creixement de les concepcions de tipus vitalista, teleològic i animista. Per això E. Haeckel va declarar que «negar la generació espontània significa acceptar un miracle: la creació divina de la vida. O la vida apareix espontàniament sobre la base de certes lleis particulars, o ben ha estat produïda per forces sobrenaturals». Ara bé, aquesta declaració d’Haeckel donava un significat diferent de la generació espontània: una cosa és afirmar que els organismes sorgeixen espontàniament de la matèria, i una altra és afirmar que la vida com a tal té el seu origen en les propietats fisicoquímiques de la matèria. Seguint aquesta noció de generació espontània formulada per Haeckel es va formular l’anomenada hipòtesi de l’atzar creador, consistent a suposar la formació d’un ésser viu a partir de materials amorfs en determinades condicions, al mode de la cristal·lització espontània de la glicerina (E. Desguin). Aquesta tesi de l’atzar creador converteix la vida en un fenomen altament improbable.\nDes d’una perspectiva contrària a les tesis vitalistes, va sorgir la possibilitat, rebutjada ja la generació espontània en el sentit clàssic, de considerar des d’una nova òptica l’origen de la vida a partir de la matèria. Una passa decisiu en aquest sentit va ser la síntesi de la urea a partir de compostos inorgànics. Per primera vegada, es provava la possibilitat que la matèria orgànica pogués ser sintetitzada a partir de la inorgànica. Això, junt amb el sorgiment del darwinisme i la concepcions evolucionistes, van possibilitar l’aparició de la concepció evolucionista de la vida.\nL’origen de la vida concebut com un procés evolutiu\nAquesta concepció va sorgir en el segle XIX en considerar, contra les teoria vitalistes, però, també, contra el mecanicisme clàssic del segle XVII, que els éssers vius es basen en els mateixos processos físics i químics que tota la matèria, la qual cosa també es feia extensiu al origen de l’home. No obstant això, el problema principal era el de definir què s’ha d’entendre per «vida». Basant-se en les dificultats de definir aquesta noció, un gran corrent del pensament va declarar que el problema de l’origen de la vida era irresoluble i romandria sempre al terreny de la metafísica. Però, malgrat això, ja des de principis del segle XX es van donar els passos fonamentals per a l’elaboració d’hipòtesis científiques sobre l’origen de la vida. El 1924 el rus A.I. Oparin i, el 1928, l’investigador anglès J.B.S. Haldane van crear les bases teòriques perquè, posteriorment, el 1952 M. Calvin i, especialment, el 1953 S.L, Miller poguessin experimentar basant-se en les hipòtesis dels autors anteriorment esmentats. (Veure imatge més abaix) En els anys 1960, els investigadors Oró, Fox i Ponnanperuma van prosseguir aquests experiments que demostraven la possibilitat de la síntesi d’aminoàcids i altres molècules complexes dins una evolució abiòtica.\nEl químic suís Albert Eschenmoser i el seu equip investiguen actualment la possibilitat d’una estructura intermèdia entre l’ARN (molècula duplicativa, però extremadament fràgil) i les proteïnes (no duplicatives) que seria, segons ells, el tipus de macromolècula primordial. Per al químic britànic Cairns-Schmith, l’origen de la vida terrestre estaria en sistemes de vida cristal·lina i basada en materials inorgànics que, posteriorment, desembocarien en la vida orgànica, mentre que el químic alemany Günther Wächterhäuser sosté que els primers sistemes capaços d’autoreplicar-se estaven constituïts per grans de pirita embolicats en matèria orgànica, amb la qual cosa s’acosta a la tesi de Cairns-Smith, però es basa en el tipus de vida descoberts en profundes fosses marines al voltant de fonts càlides sorgides en xemeneies volcàniques submarines, poblades de bacteris que viuen de quimiosíntesi de materials sulfurats.\nEn general, i a partir de les teories que han estès la noció d’evolució al món inorgànic, se sosté el model següent sobre l’origen de la vida:\nEvolució abiòtica: origen de la Terra (4.500 milions d'anys).\nAtmosfera: metà, amoníac, diòxid de carboni, hidrògen, vapor d'aigua. Base físico-química que permet l'evolució bioquímica.\ntransformació de substàncies inorgàniques en orgàniques.\na) síntesis de monòmers en l’atmosfera primitiva. (Experiments de Miller, Urey, Oró, Fox i Ponnanperuma)\nb) síntesis de polímers en el mar primitiu\nEvolució protobiològica: transformació dels polímers fins l’aparició de les cèl·lules.\na) coacervats. (Hipòtesi d'Oparin i Haldane)\nb) microesferes proteïnoides. (Fox, 1970)\nc) aparició dels gens a partir de les microesferes de Fox. Aparició de mol·lècules amb capacitat d'autoreplicació. L'ARN intermedi entre les proteïnes i l'ADN.\na) organismes heteròtrofs anaerobis\nb) organismes fotosintètics primitius\nc) oreganimes quimiosintètics primitius\ne) organismes heteròtrofs aerobis\nf) organismes pluricel·lulars ® Evolució\nImatge de la síntesis de Miller. A partir d’una mescla de gasos (vapor d’aigua, metà, hidrogen i amoníac) freqüents en l’atmosfera primitiva de la Terra Miller va mostrar que espontàniament es sintetitzaven els aminoàcids fonamentals que permeten la vida.\nImatges procedents de "El Periódico" del dia 5 de març de 2007


bibloca: de febrer 2020\nPublicat per bibroca a 10:52 0 comentaris\nGuies de recomanacions de llibres infantils\nPublicat per bibroca a 8:26 0 comentaris\nAquest 2020 els Cruspilletres debaten sobre el Canvi climàtic\nPer entendre la realitat que ens envolta, fer-nos-en partícips, debatre i parlar sobre temes d’actualitat... aquesta primera sessió amb els Cruspilletres hem tractat, debatut i sobretot vist i explicat llibres sobre el Canvi Climàtic: un tema que interessa, i molt, als infants.\nLa variabilitat del clima, l’efecte hivernacle, l’escalfament global, energies fòssils i energies renovables són alguns dels temes dels que hem parlat després d’explicar i mirar llibres que en parlen. Els alumnes de 4t de totes les escoles del municipi han seguit amb interès la sessió que els plantejava preguntes a través dels llibres. La sessió ha engrescat a llegir a nois i noies i entre tots hem fet un taller amb accions a favor i en contra del Canvi climàtic.\nUn tema molt actual de gran interès per a la població de cicle mitjà del municipi i que seguim de ben a prop amb totes les escoles.\nFins la propera Cruspis! Ens trobem de nou ben aviat.


Entrevista Montserrat Soley, presidenta Associació de Diabètics de Catalunya (ADC)\nEls malalts de diabètics de Catalunya pateixen la crisi econòmica multiplicada per dos. Les economies domèstiques queden ressentides, de forma directa o indirecta, per una crisi econòmica global que portem arrossegant des de fa anys. El malalt de diabetis però, a més de patir aquesta crisi, com molts altres malalts o sectors de la població, també pateixen les retallades de l’Administració Pública que els condemna a perdre qualitat de vida.\nUn grup de 127 experts de 27 països es varen reunir a Atenes per consensuar els criteris i les tècniques de l’administració d’insulina. El grup, anomenat TITAN (The Third Injection Technique Workshop in Athens) va concloure, entre moltes altres recomanacions, que les agulles estan preparades per un sol ús i que la seva reutilització provoca que es despuntin, perdin lubricació, provoquin dolor i facilitin l’aparició d’hipertròfies.\nActualment l’Institut Català de Salut (ICS) no proporciona una agulla per punxada. Els afectats de diabetis han perdut qualitat de vida.\nEntrevista a Montserrat Soley Soteras (MS), presidenta de l’Associació de Diabètics de Catalunya (ADC) i vicepresidenta del Consell Assessor sobre Diabetis a Catalunya (DOGC núm. 6291).\nPregunta: Com viu l’associació de diabètics de Catalunya la crisi econòmica i en especial, les retallades propiciades per la Generalitat de Catalunya?\nMS: L’ADC va trampejant la situació to i que amb certes dificultats, a més de les retallades en les subvencions públiques també hem vist reduir les aportacions de les empreses privades i disminuir el número de socis. Hi ha socis que es donen de baixa per motius econòmics al no arribar a final de mes.\nAra més que mai caldria que les persones amb diabetis estiguessin unides i formessin part de l’Associació.\nPregunta: Els afectats de diabetis també pateixen les mesures restrictives de la Generalitat?\nMS: Els que tenim diabetis abans de la crisi ja feia temps notàvem certes mesures de deducció, per exemple, el tema de reduir el número de tires per fer els autocontrols imprescindibles, això ja s’havia fet habitualment i cada vegada s’ha anat lliurant el material necessari pel control de la diabetis de forma més reduïda, en compta gotes.\nLes agulles per a les plomes d’insulina, per exemple, ja fa temps que les agulles per a plomes no s’entregaven en el seu envàs original que és de 100 unitats, i ho feien de 30 en 30 en un sobre, o un guant o dins un got. Aquestes havien de durar 30 dies però la majoria de persones que necessiten punxar-se insulina es posen més d’una dosis al dia.\nDe manera subtil s’indueix a la reutilització d’un material que està pensat per un sol ús.\nPregunta: I els afectats no es queixen?\nMS: Amb la crisi ens arriba informació de problemes que tenen algunes persones amb diabetis però quasi no es presenten queixes per escrit. Amb totes les reduccions que hi ha hagut hauríem d'haver augmentat el número de queixes, però no és així, ha disminuït, la gent no vol presentar la queixa, doncs pensen que si es queixen del poc material que reben encara els donaran menys.\nDes de l'Associació ens oferim a presentar les queixes en nom de la persona afectada però cal que ens ho facin arribar per escrit, per poder-la presentar ben documentada.\nPregunta: Què proposaries a la Conselleria de Salut per tal de millorar el servei públic?\nMS: Aquesta crisis està servint per racionalitzar encara més algunes coses tot i que amb la diabetis ja portem molt temps racionalitzant-les, som conscients que el material d'autocontrol no es pot malgastar, que no se n'ha de donar en accés, el que s'ha de fer és donar el que sigui necessari. En els últims anys la conselleria està posant mitjans per racionalitzar l'entrega d'aquest material, però a vegades es passen en la rigidesa, i el material que lliuren no arriba i la persona afectada se l'ha de comprar.\nCal fer esment que a Catalunya els diabètics ens hem de comprar les llancetes, que són les agulles que es fan servir per punxar-nos el dit i poder fer la prova amb les tires, a altres comunitats autònomes estan finançades pel sistema públic de salut. L'Associació de Diabètics de Catalunya en aquesta moment no ens plantegem reivindicar que les llancetes ens les facilitin de manera gratuïta, però cal que es donin les tires que siguin necessàries i també les agulles per a ploma suficients per posar-se insulina sense que es doni l'elevada reutilització que s'està fent en aquest moment.\nPregunta: Si és tant dolent reutilitzar xeringues perquè ningú es queixa, què està passant?\nMS: En el tema de la reutilització de les agulles per a ploma incideixen tres aspectes:\n1. l'Administració que intenta donar el mínim material possible, és a dir que si no en demanes més, ells encantats.\n2. Les persones amb diabetis que a vegades per comoditat i/o per desconeixement del que pot comportar l'excessiva reutilització, no fan el canvi d'agulla quan toca.\n3. El personal sanitari que no sol preguntar quantes vegades es fa servir aquest tipus de material.\nPregunta: I doncs, què proposaries per poder garantir una xeringa per punxada?\nMS: L'Administració ha de fer la previsió de la material necessari que cal utilitzar, en aquests moments quasi tots o tots els centres de primària estan informatitzats, i totes les persones que utilitzen insulina hauríem de tenir a la seva història quantes vegades es punxen cada dia, per tant és fàcil fer la previsió de quina quantitat d'agulles caldrà comprar en un any.\nLes persones amb diabetis han de prendre consciència de que les agulles estan pensades per un sol ús, porten una lubricació que quan s'utilitzen més d'una vegada es perd i fa que la punxada pugui ser més dolorosa, al reutilitzar-se també pot provocar hematomes, al posar i treure el tap es podem fer malbé les agulles, etc..\nPregunta: I al personal sanitari què li proposaries?\nMS: Han de preguntar per aquests processos que es fan a casa, com quantes vegades es canvia l'agulla de la ploma, en quina zona es posen la insulina, per comprovar que fan la rotació de zones de manera correcta, comprovar que es fa la injecció de manera correcta, que es posa l'agulla correctament, etc... és a dir han de comprovar que la tècnica d'injecció és correcta\nLes tres parts, administració, pacient, associació. tenim deures per fer i millorar.\nPregunta: A la resta de l’Estat com viuen la crisi, què fan les altres Associacions de Diabètics?\nMS: La majoria d'associacions de diabètics pertanyem a FEDE-Federació de Diabéticos Españoles, i compartim experiències, però com que les competències de salut estan transferides cada comunitat és tot un món.\nCom a mínim a Catalunya no és igual a tot arreu, depèn de cada zona, de cada centre, perquè tenim centres del sistema públic amb diferent titularitat i diferents temes de gestió, tant Hospitals com Centres de Primària, i cada un funciona a la seva manera. Per exemple en ciutats grans tenim centres que són de l'ICS (Sistema Públic) i centres que estan gestionats per Mútues o consorcis sanitaris. Això comporta diferències.\nPregunta: Aleshores creus que la gestió hauria de passar per un sol ens?\nMS: No, no vull dir que hauria de ser una mateixa organització a tot arreu, perquè hi ha maneres diferents de fer les coses ben fetes, el que hem d'aconseguir és obtenir els mateixos resultats i que les persones amb diabetis tinguin un bon servei visquin on visquin.\nPregunta: Què creus que ha d’aprendre d’aquesta crisi l’ICS? La seva gestió actual creus que és adient?\nMS: La crisi ens ha obligat a tots a fer un bon examen de com estàvem fent les coses i revisar processos, també l'ICS, sí.\nPerò encara ens queda feina per fer, les associacions de pacients fem molta feina que moltes vegades s'aprofita poc, doncs organitzem moltes activitats en que la participació és reduïda, no arriba la informació de les nostres activitats a moltes persones amb diabetis, el número d'associats és un percentatge molt petit de les persones amb diabetis.\nPregunta: I què podeu fer des de l’Associació de Diabètics de Catalunya mentre l’ICS no vegi mogui fitxa per millorar la qualitat de vida dels pacients de diabetis?\nMS: Nosaltres cal que seguim organitzant actes i activitats. La major part de les activitats estan pensades per la informació i formació del col·lectiu, per viure amb diabetis amb normalitat cal dominar molt tots els aspectes de la diabetis, això vol dir formació i més formació.\nUn pacient ben informat sempre serà un pacient més ben cuidat, hi haurà més adherència al tractatment.\nL’ICS “de manera subtil indueix a la reutilització d’un material que està pensat per un sol ús”.\n“Molta informació de les nostres activitats no arriba als diabètics”.\n“Les persones amb diabetis han de prendre consciència de que les agulles estan pensades per un sol ús”.\nL’Administració “a vegades es passa en la rigidesa i el material que lliura no arriba, la persona afectada se l'ha de comprar”.\n“Cal que es donin les tires i agulles suficients per posar-se insulina sense que es doni l'elevada reutilització que s'està fent en aquest moment”.\nL'ADC, l’Associació de Diabètics de Catalunya, és una entitat que aplega tant diabètics com tutors de nens diabètics, familiars i col·laboradors sensibilitzats per algun motiu amb els problemes que deriven d'aquesta carència. Es troba totalment desvinculada de qualsevol ànim de lucre, ideari polític o religiós. La seva principal finalitat és l'ajut i la defensa del diabètic.\nEls objectius de l’ADC són informar, aconsellar, ajudar i defensar el diabètic. Igualment contribueix a impulsar la investigació, fomentar la qualitat de l'assistència pública i promoure la sensibilització de la societat de la problemàtica que afecta al diabètic i al seu entorn.\nTelèfons: (0034) 93 1929647 - 647 75 80 12\nTelèfons: (0034) 972 183 287 - 647 75 80 12


Alí Paixà de Janina - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: 'Alī de Tebelen)\nAlí Paixà de Janina (conegut també com a Alí Tepeleni, i el Lleó de Janina) (Tepelenë, ara Albània, 1740 - Ioànnina, ara Grècia, 5 de febrer de 1822), fou un alt dignatari turc otomà, governador de la regió grega de l'Epir. Intentà fer-se sobirà independent a la zona que tenia sota el seu control.\n24 gener 1822 (Julià) (71/72 anys)\n2 Governador otomà semi-independent\n3 Relacions amb els occidentals\n4 Governant independent\n5 La caiguda\nAlí va néixer en una poderosa família turca al sud d'Albània. La versió de que descendien d'un dervix emigrat des de Kütahya (Anatòlia occidental) no està demostrada. El seu avi i el seu pare tingueren importants càrrecs de l'Imperi Otomà a Tepelenë, al nord de l'Epir (en territori actualment albanès). El seu pare va morir sent Alí un infant i aquest va ser criat per la seva mare, que era de la regió de Konitza, on una guerra constant es desenvolupava entre dos caps locals rivals. La mare fou capturada i violada precisament en el curs d'aquest enfrontament entre clans.\nCap al 1764 o 1770, segons les fonts, es casà amb la filla del paixà de Delvinë, que li donà dos fills.\nSembla que va ser el capitost d'una banda de partisans, amb la que hauria fet diverses operacions armades, i també hauria participat en conflictes entre senyors locals, i també entre un d'aquests i els suliotes, la minoria albanesa cristiana de l'Epir, el 1772.\nCap al 1775, fou capturat pel paixà de Berat, Kurt Paixà, però es posà al seu servei i el 1776 li donà la victòria en un conflicte amb el paixà de Shkodër. Després tornà a la vida de bandoler, i va exercir temporalment de recaptador d'impostos, mantenint contactes, tant amb els martolos cristians com amb els mercenaris musulmans, de manera que es va fer realment ric. Alhora, tenia l'habilitat de mantenir la conflictivitat permanent a la regió per tal de desacreditar el governador local i oferir els seus serveis a les autoritats imperials. Fins i tot va fer amistat amb les colònies costaneres de la República de Venècia, que li van procurar la recomanació del bailo venecià a Istanbul, i el 1784 fou nomenat paixà. El primer que va fer per aprofitar la seva nova posició de poder fou venjar la seva mare massacrant la població de Khormovo. Aquest mateix any fou nomenat governador de Delvinë i tot seguit de Ioànnina, però en fou deposat de seguida per les protestes de la població, i hagué de ser expulsat precisament per Kurt Paixà.\nGovernador otomà semi-independentModifica\nLa regió de l'Epir, escenari de les activitats d'Alí Paixà.\nFortificacions construïdes per Alí Paixà a Butrint, al sud d'Albània.\nUn decret d'Alí Paixà del 1810, escrit en grec. Alí emprava el grec en tots els seus actes de govern.\nAlí Paixà i la seva esposa principal, Kyra Vassiliki, cristiana grega.\nTanmateix, la Sublim Porta el devia necessitar, perquè el 1786 fou nomenat governador de Trikala, i el 1787 s'apoderà definitivament de Ioànnina, a la mort de Kurt Paixà. Aquest estat sobirà de facto fou reconegut pel soldà al final d'aquest any. Per tal d'acréixer i centralitzar el seu poder, Alí s'enfrontà progressivament als diversos poders locals de la regió, tant si eren grups ètnics autònoms com cabdills feudals, tan cristians com musulmans. En la Guerra austroturca (1787-1791), simultània a la Guerra russoturca (1787-1792), serví fidelment el soldà. Després de la guerra, el 1792 i el 1793, envià dues expedicions militars contra els suliotes, una confederació armada de clans epirotes cristians ortodoxes que havien estat aliats dels austríacs, però totes dues van fracassar. Aleshores atacà i conquerí Arta el 1796, i Himarë el 1798.\nEl 1792, després de la pau amb Àustria, va ser encarregat d'impedir als albanesos de passar a Rumèlia, on havien estat utilitzats fins aleshores per reprimir els bandolers i, en lloc de millorar la situació, havien augmentat el bandidatge i el conflicte a la zona.\nEn 1797-1798 participà, integrat a les forces otomanes, en la frustrada repressió de la revolta d'Osman Pazvantoğlu, a Rumèlia.\nEl 1797 el tractat de Campo Formio va transferir les illes Jòniques i els enclavaments costaners de Préveza, Parga, Vonitza i Butrint, que havien pertangut a l'extinta República de Venècia, a la sobirania de l'Imperi francès. Alí Paixà va enviar el 1799 tropes per ajudar els otomans i els russos a conquerir Corfú, i va aprofitar per ocupar Butrint i obtenir alguns triomfs sobre els francesos que li van permetre seguidament entrar a Préveza i Vonitza. Per l'acord signat el 1802, els quatre districtes foren incorporats al sandjak de Janina.\nAmb la represa de la guerra contra els suliotes el 1803, Alí Paixà va ocupar el territori i va exterminar els supervivents.\nEl 1807, pel Tractat de Tilsit, l'estat autònom de les Set Illes (Heftanesos) constituït el 1800 sota protectorat de Rússia i de l'Imperi Otomà, fou lliurat a França; però els francesos planejaven recuperar també els quatre districtes de Butrint, Préveza, Vonitza i Parga, que havien perdut al mateix temps que les illes. Parga fou la primera a ser ocupada, i es va iniciar la revolta dels grecs de Trikala que el fill d'Alí, Mukhtar, va poder reprimir. Entre 1808 i 1809, Alí va concertar aliances matrimonials amb el mutasarrif d'Awlonya, tres filles del qual es van casar amb dos fills i un nebot d'Alí. El 1810, Alí va provocar una revolta a Awlonya i, amb l'excusa d'anar en ajut del seu consogre, es va apoderar del sandjak; el sultà Mehmet II es va veure en l'obligació de nomenar a Mukhtar, fill d'Alí, com a nou governador d'Awlonya. El 1811 Alí es va apoderar del govern de Gjirokastër i va envair el país dels ghegs albanesos, tot amb el disgust de la Porta. A Albània, Alí va derrotar els ghegs i va poder ocupar les fortaleses de Tirana i Peklinje, i els sandjaks d'Okhri i Elbasan, que va afegir als seus dominis.\nDavant l'amenaça que suposava l'oposició a la seva política per part de la Porta, es va voler fer perdonar i quan el 1809 es va reprendre la guerra contra Rússia, va enviar molts soldats a les ordes dels seus fills Mukhtar i Weli a lluitar pel sultà. També va ajudar als britànics a ocupar les illes Jòniques, entre 1809 i 1814, durant la Campanya de l'Adriàtic (1807-1814). El 1819 Alí es va apoderar de Parga.\nEl sultà Mahmoud II, entronitzat el 1808, emprengué una política de centralització del poder retallant l'autonomia dels governadors locals, que havien augmentat el seu poder mercès als conflictes que agitaven l'Imperi otomà al final del segle XVIII i principis del XIX. Concretament, entre 1812 i 1819, aprofità l'escàndol de la massacre perpetrada per Alí Paixà contra la població musulmana de la ciutat de Gardiki (al sud de l'Albània actual) per degradar el seu fill Weli traslladant-lo d'una província a una altra fins a pràcticament anul·lar-lo.\nRelacions amb els occidentalsModifica\nAlí Paixà esdevingué un interlocutor per a les potències europees, que hi veien un aliat potencial en el cas que s'esdevingués la caiguda de l'Imperi Otomà, que tothom s'imaginava ben propera. Napoleó nomenà un cònsol i els britànics un militar per assessorar l'exèrcit del paixà, però que tenia també la missió d'informar sobre les fortaleses otomanes. Ambdós personatges han deixat descripcions detallades de la regió i del govern d'Alí Paixà.\nLa descripció més cèlebre d'Alí Paixà és la carta que Lord Byron envià a la seva mare el 12 de novembre de 1809. Acabava de ser rebut pel paixà de Janina amb tot el respecte i consideració possibles, prova de les ganes que tenia aquest de reconciliar-se amb Occident, i Lord Byron no va estalviar elogis cap al seu amfitrió. També en fa una descripció detallada: «Alí Paixà mesurava entorn d'un metre seixanta-cinc, estava grassonet, però no pas fat. Tenia la cara rodona i els ulls blaus».\nLa fortalesa de Janina en una imatge de 1913.\nAleshores, veient-se assetjat en els seus dominis, Alí Paixà, què encara es creia prou fort, i amb el suport d'Occident per afermar la seva independència respecte de la Sublim Porta, intenta fer matar el seu enemic Ismael Bei el febrer del 1820, però fracassa i els seus homes confessen sota tortura i el delaten. Aleshores el sultà l'obliga a traslladar-se a Istambul. Com que estava clar que si hi anava l'haurien mort, el mars de 1820 finalment decideix llançar-se a la revolta.\nEls governadors de les províncies que envoltaven Janina van rebre l'orde de preparar les seves forces i una petita flota es va enviar a la costa albanesa. Alí Paixà va respondre signant un acord amb els caps de la rebel·lió grega i va intentar promoure revoltes a les illes de la mar Egea, a Sèrbia i als principats danubians. La Porta va respondre amb la revocació del seu rang de visir i del càrrec de governador del sandjak de Janina i li va ordenar anar a viure amb la seva família a Tepelene.\nL'illa del llac de Janina, darrer refugi d'Alí Paixà.\nCasa on va ser assassinat Alí Paixà.\nRàpidament, les tropes otomanes van ocupar totes les possessions del rebel, excepte Janina, on la fortalesa, ben proveïda de menjar, podia resistir un setge. Els otomans van haver d'assetjar Janina. Tres dels seus fills i un nét, que governaven districtes en nom del pare/avi, es van rendir. Alí va saber promoure un motí entre les forces albaneses que l'assetjaven, cosa que, unida a la revolta de grecs i dels suliotes, l'ajudà a resistir dos anys.\nFinalment, el gener de 1822, fou víctima d'una conspiració com les que ell solia fer. Khurshid Paixà el convencé d'acceptar el perdó si es rendia. Alí Paixà acceptà retirar-se amb la seva família a l'illa del llac de Janina, deixant la fortalesa (i el seu tresor) custodiada per alguns fidels amb ordres de volar-la si no hi havia més remei.\nEl 5 de febrer acceptà de rebre a l'illa la delegació que li portava el decret del perdó. Quan entengué que en realitat es tractava d'uns sicaris, es defensà amb les seves armes fins a la mort. El seu cap fou exposat durant tres dies a Janina i després momificat i enviat a Istambul, on fou novament exposat. Tots els seus familiars, que havien estat deportats a Àsia Menor, també foren assassinats.\nTomba d'Alí Paixà davant la mesquita Fatih, a Janina.\nLa seva biografia se'ns mostra envoltada de moltes llegendes, que ell mateix fou el primer interessat a difondre, i fins i tot a inventar, a fi de fer créixer el terror que inspirava en els seus adversaris. Les aventures que va explicar al Cònsol de França a les Illes Jòniques, Julien Bessières, van ser tot seguit reinterpretades i amplificades per Alexandre Dumas (pare) a la seva sèrie de novel·les Les Crimes célèbres, i fins i tot el personatge apareix novel·lat a El comte de Montecristo. El final del paixà de Ioànnina és un dels elements principals que permeten al comte de Montecristo prendre's la revenja de Fernand Mondego, esdevingut comte de Morcerf: com que Fernand havia estat al servei d'Alí Paixà, i com que havia contribuït a la seva caiguda tot fent creure que havia intentat salvar-lo, Montecristo presentà el testimoni d'Haydée, la filla del paixà, a qui tenia sota la seva protecció, per fer-lo quedar malament davant la Cambra dels pars.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 1,6 1,7 Skiotis, Dennis N. «From Bandit to Pasha: First Steps in the Rise to Power of Ali of Tepelen, 1750-1784». International Journal of Middle East Studies, 2, 3, juliol 1971, pàg. 219 – 244.\n↑ El 24 de gener, segons el calendari julià, aleshores vigent a Grècia.\n↑ Wrigley, W. David. The diplomatic significance of Ionian neutrality, 1821-31 (en anglès). P. Lang, 1998, p. 50. ISBN 0820406961.\n↑ Davenport, Richard A. The life of Ali Pasha of Tepebni, Vizier of Epirus (en anglès). Tegg, 1837, p. 162.\n↑ Gardiner, Robert (editor). The Victory of Seapower (en anglès). Caxton Editions, 2001 , p. 181. ISBN 1-84067-359-1.\n↑ Finlay, op. cit., p. 85.\nJ. Von Hammer, Histoire de l'Empire Ottoman\nR. A. Davenport, Life of Ali Pasha, 1837\nG. Remerand, Ali de Tepelen, París 1928\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Alí Paixà de Janina\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Alí_Paixà_de_Janina&oldid=22135178»\nDarrera modificació: 17 oct 2019 a les 09:18


Habitacions – Hotel Cal Sastre (Santa Pau-Garrotxa)\nReserveu tot l´hotel sencer per la vostra familia (19 persones)\nLes habitacions de Cal Sastre són el resultat d’una rehabilitació elaborada i tècnica de dues cases del SXV, on s‘ha mantingut una perfecta armonía entre l’arquitectura i l’entorn excepcional del casc antic de Santa Pau.\nCada habitació del nostre hotel està decorada de manera diferent, el que fa que siguin habitacions amb encant, càlides i acollidores per oferir als nostres clients experiències personalitzades. Estàn decorades amb peces antigues restaurades i totalment equipades. El terra de totes les habitacions és de fusta de teca i la calefacció i l’aire acondicionat individualitzat, asseguren el confort i el descans. Els banys combinen aixetes de disseny amb terres típics de rajola catalana.\nTotes les habitacions són exteriors amb vistes al Volcà Santa Margarida, Volcà Puig de Mar, muntanyes Sant Julià o al Castell Medieval de Santa Pau del S.XIII.\nSuite Cal Sastre\nLa Suite Cal Sastre de 35 m2 es troba situada a la segona planta i té un encant especial pel seu sostre abuhardillat i els seus grans finestrals. És lluminosa, espaiosa i es caracteritza per la seva comoditat i funcionalitat. Disposa d’un dormitori amb un llit de matrimoni de 2×2 amb un capçal artesà “olotí ”, característic de la zona de la Garrotxa i d’una zona d’estar amb una espectacular vista al Volcà Santa Margarida, Volcà Puig de Mar i a les muntanyes Sant Julià.\nEl bany complet disposa d’una dutxa cabina amb hidromassatge.\nSuite Santa Pau\nCapacitat màxima: 2 Persones – Sota disponibilitat 1 llit extra.\nLa Suite Santa Pau de 35 m2 es troba situada a la primera planta. És lluminosa, espaiosa i es caracteritza per la seva comoditat i funcionalitat. Disposa d’un dormitori amb un llit de matrimoni de 2×2 amb un capçal artesà “olotí ”, característic de la zona de la Garrotxa i d’una zona amb sofà.\nAquesta suite ofereix unes boniques vistes al Volcà Santa Margarida, Volcà Puig de Mar i a les muntanyes Sant Julià.\nL’habitació doble superior de 24 m2 es troba situada a la primera planta i té un encant especial pel seu balcó, davant del Castell Medieval de Santa Pau del SXIII . És lluminosa, espaiosa i es caracteritza per la seva comoditat i funcionalitat. Disposa d’un llit de matrimoni de 1.80×2 amb capçal artesà “olotí ”, característic de la zona de la Garrotxa.\nEl bany complet disposa d’una banyera.\nL’habitació doble superior de 24 m2 es troba situada a la segona planta i té un encant especial pel seu sostre abuhardillat. És lluminosa, espaiosa i es caracteritza per la seva comoditat i funcionalitat. Disposa d’un llit de matrimoni de 1.80×2 amb capçal artesà “olotí”, característic de la zona de la Garrotxa.\nAquesta habitació ofereix unes boniques vistes al Castell Medieval de Santa Pau del S.XIII.\nLes dues habitacions dobles estàndards de 20 m2 es troben situades a la primera i segona planta. Són lluminoses, espaioses i es caracteritzen per la seva comoditat i funcionalitat. Disposen d’un llit de matrimoni de 1.80×2 amb capçal de ferro forjat fet a mà.\nEl bany complet disposa d’una banyera d’estil modernista.\nAquestes habitacions ofereixen unes boniques vistes al Volcà Santa Margarida , Volcà Puig de Mar i a les muntanyes Sant Julià.\nL’habitació familiar amb balcó de 25 m2 es troba situada a la primera planta i té un encant especial pel seu balcó davant del Castell Medieval de Santa Pau del SXIII. És lluminosa, espaiosa i es caracteritza per la seva comoditat i funcionalitat. Disposa de 2 llits individuals junts amb un capçal de ferro forjat fet a mà i d’una zona d´estar amb sofà-llit de 1.40, ideal per a 3 persones.\nEl bany complet disposa d´una dutxa amb barra d´hidromassatge.\nL’habitació familiar de 24 m2 es troba situada a la segona planta i té un encant especial pel seu sostre abuhardillat. És lluminosa, espaiosa i es caracteritza per la seva comoditat i funcionalitat. Disposa de 2 llits individuals junts amb un capçal de ferro forjat fet a mà i d’una zona d’estar amb sofà-llit de 1.40, ideal per a 3 persones\nEl bany complet disposa d’una dutxa amb barra d´hidromassatge.


Un any enfrontant reptes en la lluita contra la violència institucional\nNo existeixen mecanismes efectius perquè siguin denunciats els delictes contra la integritat moral comesos per funcionaris públics malgrat que estiguin recollits i penats pel Codi Penal\nAndrés García Berrio / Andrés García Berrio\nIrídia, centre per la defensa dels drets humans — 28 de octubre de 2016 06:00h\nFa un any un grup de persones que portàvem temps treballant en la defensa dels drets humans vam decidir crear una estructura estable de protecció dels drets humans que treballés en el marc català, Irídia. El projecte central amb el qual vam néixer és el Servei d'Atenció i Denúncia davant de situacions de Violència Institucional (SAIDAVI), el qual ofereix un servei d'atenció jurídica i psicosocial a persones que hagin patit una situació de violència institucional en el marc del sistema penal. Un any després de la seva posada en funcionament i a escassos dies de celebrar el nostre primer aniversari, volia compartir algunes reflexions del nostre primer any de treball.\nEn l'àmbit de la violència institucional és profunda la manca de mecanismes reals a Catalunya i a l'Estat Espanyol tant per prevenir-la com per a sancionar-la quan es produeix una situació d'aquest tipus.\nEl primer, ¿on pot anar una persona que ha estat víctima d'una situació de maltractaments en una comissaria o a la presó, o en un Centre d'Internament d'Estrangers? Tot i que els delictes contra la integritat moral comesos per funcionaris públics estan recollits i penats pel Codi Penal, no hi ha mecanismes eficaços perquè aquestes pràctiques siguin denunciades ni tampoc existeixen mecanismes efectius per a la investigació de les mateixes. Si una persona vol denunciar qualsevol delicte pot trucar a la policia per denunciar-ho o pot acudir a una comissaria. Això dóna lloc a una investigació per part dels agents per trobar els responsables i portar-los davant la justícia.\n¿Algú pensa que sense que hi hagi els mecanismes adequats una víctima de violència institucional pot realitzar el mateix recorregut? ¿El mateix cos policial o funcionarial està capacitat realment per realitzar la tasca d'investigar-se a si mateix? La resposta és no i això genera fortes conseqüències per a les persones afectades. De fet, situacions que s'han viscut recentment ens allunyen cada vegada més d'aquesta possibilitat. En el cas de Juan Andrés Benítez el paper d'alguns agents minuts i hores després de la seva mort va ser anar al lloc dels fets i als pisos del costat per, lluny de complir amb el que el procediment davant de qualsevol altre tipus de mort, esborrar les proves. Van eliminar les taques de sang i van sol·licitar als veïns que esborressin les imatges.\n¿Per què es va investigar el cas Benítez? Va ser el treball que activistes de Rereguarda en Moviment van realitzar per preservar proves el que va portar a trobar el vídeo que va ser clau en el procés. Quan vam accedir a aquesta prova 24 hores després dels fets ens trobem davant dues persones atrinxerades al seu pis, molt espantades, que havien gravat una prova imprescindible per dilucidar una mort, i que no sabien a qui lliurar-les (després que haguessin vist a policies coaccionar a veïns perquè fossin esborrades). Efectivament, aquest buit va ser omplert per la societat civil. Es van preservar proves, es van lliurar al jutjat i es va impulsar el procediment. Aquest cas és una excepció? No ho és. Així ho hem evidenciat en el treball desenvolupat des d'Irídia al llarg d'aquest any. Dos exemples:\n1. L'11 abril de 2015 la Raquel es va suïcidar en el règim d'aïllament de la presó de Brians I. Hi va haver una investigació interna a la qual hem tingut accés en el marc del procediment de responsabilitat de l'administració davant la seva mort que hem incoat i hem pogut veure una nova evidència del volem plantejar. La informació reservada realitzada per l'àrea d'investigacions internes de la Direcció General va realitzar un informe en el qual conclouen que va actuar de manera correcta sense demanar proves que eren imprescindibles. La investigació que hem impulsat ha evidenciat aspectes molt rellevants i greus, i només demanant dues coses de sentit comú: el seu historial mèdic i el seu historial de sancions i incidents. De nou un buit de la pròpia administració davant d'una situació de mort sota custòdia.\n2. Al mes de juliol un ciutadà que anava caminant amb la seva bicicleta, després d'una discussió amb una persona, que posteriorment va resultar ser agent de la Guàrdia Urbana de Barcelona, va acabar sent detingut i maltractat en una comissaria de policia. Setmanes després quan vam aconseguir parlar amb ell es trobava absolutament desorientat i temorós. No saber on acudir quan ets víctima d'un delicte és una experiència que amplifica el trauma. Mesos després la situació és ben diferent.\nPodríem seguir analitzant un per un els 15 casos que, a hores d'ara, després d'un any de treball, estem representant jurídicament i donant suport a nivell psicosocial. I sí, hem evidenciat un buit de mecanismes per a aquest tipus de situacions. Per això, en el nostre aniversari anunciarem una nova etapa del servei que ens permetrà amplificar la seva difusió.\nEl nostre treball des del SAIDAVI no busca exclusivament atendre les persones afectades, sinó promoure polítiques públiques eficaces en matèria de violència institucional. Estem bastant cansades que, amb millors o pitjors paraules, es miri cap a un altre costat en aquesta matèria. De moment, es fa imprescindible que les àrees d'assumptes interns dels diferents cossos policials i funcionarials realment investiguin aquestes situacions, recaptin proves i les posin a disposició judicial. Que siguin veritablement proactius. I sí, efectivament, sancionin amb duresa quan es produeixin aquestes situacions.\nA mig termini estem treballant en el disseny d'un Pla Integral contra la Violència Institucional que inclogui la implementació d'una fiscalia especialitzada en delictes de violència institucional, experiència que està funcionant a la perfecció a Argentina; un torn d'ofici específic per a casos de violència institucional en els col·legis d'advocats; la formació de jutges i fiscals sobre mecanismes efectius per a la prova d'aquest tipus de delictes; que mecanismes com el Síndic de Greuges, de la mateixa manera que en d'altres països, tingui la capacitat també de litigar contra les administracions davant de situacions de violència institucional. Aquestes són només algunes de les mesures que presentarem en aquest pla en uns mesos. De fet, el nostre treball perdria el seu sentit si no busqués generar canvis en les polítiques públiques; no només volem omplir buits.\nPerò ara és imprescindible que seguim omplint aquests buits treballant en xarxa amb altres entitats com SOS Racisme (en qüestions de racisme); l'Observatori del Sistema Penal i els Drets Humans de la UB (en el registre i la denúncia internacional); o la Comissió de Defensa de l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Barcelona (en la implementació de mesures efectives i en el monitoratge); i així un llarg etcètera d'entitats.\nEn aquest any, a més del SAIDAVI, hem fet molta més feina des de cadascuna de les nostres cinc àrees: gènere, dret de reunió i manifestació, espai públic, presons i migracions. Vam començar sent 6 persones i ara ja som 25. Vam néixer sense mitjans, gràcies al suport de la col·lectivitat. I és per això que volem celebrar-ho en un acte i festa d'aniversari que tindrà lloc el proper dissabte 29 a l'Ateneu de Nou Barris , en el qual podrem reflexionar sobre tot això juntament amb defensors dels drets humans que vénen d'altres parts de l'Estat.\n28 de octubre de 2016 - 06:00 h


DESCÀRREGA MiG-21MF FSX & P3D - Rikoooo\nMiG-21MF FSX & P3D CALENT\nmida 24.43 MB\ndescàrregues 25 848\nS'ha canviat 28-08-2013\naquest add-on és per als amants de la simulació de hardcore, vol dir que no podeu iniciar els motors sense haver llegit i entès el manual. No cal descarregar-vos si no esteu disposats a invertir per entendre el seu funcionament. Els procediments i les funcions de l'habitacle virtual són idèntics als d'un MIG-21 MF real. Aquest pack inclou sons 100% reals, més pintades i un bonic VC. El model extern també està molt ben fet. Per FSX-SP2 o acceleració.\nPer al enlairament que és recomanable tenir un nivell de solapa i màxim de compensació.\nEl manual que s'inclou en aquest paquet està en txec, però, ha trobat una Rikoooo traduïda un per Lukasz Kacprzykowski. Descarregar-lo a continuació\nEl Mikoyan-Gurevich MiG-21 és un avió de combat soviètic també conegut pel codi Fishbed l'OTAN. Aquest és el raig el producte de tots els temps, amb més còpies 11,000.\nMolt potent i àgil, el MiG-21 però no és molt llarga en el combat i les ajudes electròniques a la navegació, el que és un "pilot d'avió", els resultats depenen en gran mesura de les habilitats de combat d'aquest últim. Malgrat les seves debilitats, és molt popular: el seu cost relativament baix ha permès a moltes forces aèries de tenir el seu primer caça supersònic.\nVídeo de presentació del membre de Fox 4 de Rikoooo\nEls procediments bàsics de vol\nVídeo amateur de posada en marxa els motors i la demostració d'aire (real)\nVídeo: 10 minuts de la felicitat (real)\nIris Phantom AS-GA Megapack FSX & P3D + correccions\nEntrenadors de Hawker Hunter FSX & P3D


Quan el pòrtic amb balustrada que ara dóna al carrer dels Montcades mirava per l’entrada de “La Salle” al carrer de la Concepció folràvem de blau l’aritmètica, la història, la gramàtica... i el Valentín o el niño bien educado . La gramàtica ens ensenyava d’entendre i expressar correctament les...\nLa paritat , s’està veient no pot aportar cap solució, només posar pegats, a la diferència entre homes i dones *; és a dir, a l’equiparació entre homes i dones; al reconeixement de la igualtat personal i social. És evident que, en aquest aspecte s’ha avançat, però encara queda camí per...\n¿Qui ha estat el curt de gambals, l’ingenu o el malintencionat que ha inclòs, en una comèdia d’embolic i desbarats, un acte tràgic. El responsable hauria de donar la cara i explicar-se. Una cosa així és intolerable. No té sentit obligar tots els actors a posar-se, de cop i volta, la màscara de...\nNo fa molt, quan en el corral de prop de Neptú la comèdia encara no era tan barroera, mesquina i fastigosa com ahir i com, desgraciadament, pot continuar, un amic em va recordar que un altre amic comú, Josep Melià, que va ser secretari d’Estat amb l’UCD, deia que si un ciutadà normal assistís a...\nVaig apuntar quatre possibles usos dels míssils alemanys que comprava l’Excel·lentíssim Senyor President del Govern Rodríguez Zapatero. (Prest, sense excel·lentíssim.) Idò, dels quatre ja n’he endevinat un. I voldria que quedàs ben clar que no m’he trobat amb el President a cap corredor, ni...\nDe vegades se m’ocorren idees inquietants. Segurament una bona part de la culpa la tenc jo, que no estic al dia i segueix creient en l’aprofitament de recursos, en la rendibilitat de la producció, en la remuneració adequada del treball i l’esforç, etc, etc. ¿A qualcú li pot estranyar que, amb...\nDemostra una visió industrial i empresarial digna de summa cum laude , la decisió de separar la construcció naval bèl·lica de la civil. Són dues activitats, en moments com els actuals, amb característiques mercantils ben diferenciades i, si bé de disseny i tècnica semblants, difícils de...\nÉs curiós que per simples fal·làcies s’entaulen discussions sense altra utilitat que produir aldarulls i distreure’ns de la veritable importància de la qüestió a debatre. ¿Qualcú sap què està dient sobre la religió en l'ensenyança? Dóna la impressió que només s’intenta, sense la mínima...\nFa anys, una amiga em va mostrar unes fotocòpies per si li podia aclarir una mica de què anava la cosa. Les fotocòpies, les hi havia donat un senyor que estava molt ufanós d’usar una tècnica pròpia: el dibuix a mà alçada. Tal com m’ho va dir donava a entendre que l’artista era l’inventor de...\nPer fi, una idea sensata aplicable al futur de Mallorca. I dic Mallorca; perquè no veig viable «l’objectiu que les Illes Balears siguin un estat», com proposa un tal senyor Isern --¿o no és Isern?-- que no conec ni sé de quants de punts es calça, però que me l’imagin una llumenera, malgrat em...\nQue un president -del Govern, no de la RAE- no sàpiga filologia, mentre no vulgui impartir doctrina, no és motiu de blasme; i tampoc conec cap disposició que obligui els ministres a tenir el certificat d’estudis primaris. Però que el president del govern espanyol no conegui les normes per...\nHem sabut que uns paleontòlegs catalans han agrupat i ordenat una troballa d’ossos i els ha sortit el Pierolapithecus catalaunicus , el qual, per destacar la branca familiar del seu origen, han anomenat Pau. L'elecció del nom, ben mirat, es presta a confusió: diuen que l’han triat per ser un...\nL’estampa certament més horripilant d’Iraq, la vaig veure no fa massa per la televisió. I és una mostra ben palmària de com es pot pacificar un país. Si no fos, la imatge, tan descarada i escandalosa, fins i tot podria parèixer tendra i graciosa com l’escena d’un betlem. A Bagdad es veia...\nTira-li cocetes an es davantal / No els hi tiris fortes que li faràs mal / Ai, sí, ai, no/ Sa tia Antonina i es conco en Simó. Potser seria més propi el “Parado de Valldemossa”, però m’ha fet més gràcia tira-li cocetes . Qualque vegada quasi he estat a punt de tenir remordiments per lo...\nNo som cap entès en política, ni local ni nacional ni internacional. Tenc moltes de carències en aquests assumptes i, en la branca de la política bèl·lica, les meves idees són molt primitives i rudimentàries. Amb tot, no tan elementals com per pensar que les diferències entre dues faccions o dos...\nLa batlessa vol incorporar dos psicòlegs a l'equip de regidors, "para serenar los ánimos en Urbanismo y Medio Ambiente", diu un titular de diari. Jo, encara que no som un expert, pens que la idea és pot millorar. Em pareix que l'eficàcia de dos psicòlegs permanents es podria reforçar...\nEn Gabriel Janer Manila ha publicat una carta, que he llegit a El Mundo/El Día de Baleares d'ahir, dia 11, que no hauria cregut que fos capaç d'escriure. ¿Ha perdut l'oremus en Biel? ¿Ha quedat obnubilat per l'altura intel·lectual del seu "subordinat" , el qual defineix com escriptor...\nLes coses no es fan així. Ara, de cop i volta, que les institucions no vulguin posar més doblers per acabar el puzle d'en Pere Llabrés, que, en principi, li havia de regalar en Miquel Barceló és una mesquinesa. Això ho havien d'haver pensat abans; i s'haguessin estalviat la part, molt més...\nDe tant en tant apareix un il·luminat d'una inefabilitat suprema i si, com el d'ara, a més a més, es poeta, encara millor. I no entenc que hi hagi qui propugni que se l'engegui de la trona que té en l'Institut d'Estudis Baleàrics. Personatges així, de tan preclara visió i profètica paraula,...\nDarrerament s'està deixant com un pedaç brut la gent que fa o hauria de fer feina en els organismes i institucions públics. Uns cappares -¿o hauria de posar cappares i capmares?- no fa molt venien a dir que la gent elegida en les urnes no té preparació ni serveix . (Ells mateixos, també?)....\nSi ho record bé, el senyor Conde, ex president bancari, doctor honoris causa per la Complutense i, un temps, pretendent a la poltrona de don Felip, enganxat a diversos processos judicials, va ser empresonat, precisament, per la condemna per haver usurpat a l'entitat que presidia 600 milions de...\nNo m'ho han contat. L'he vist i l'he sentit a la televisió -i he de suposar que no era un trucatge- ; el quídam ha dit que allò que demana es d' estricta justícia . Molt poc abans ha afirmat: "no quisiera estar en la piel de Zapatero". Relacionant ambdues afirmacions, com ha fet ell,...\n"Corrupción", intitula Joan Riera, la seva secció "La fiesta en paz" del Diario de Mallorca de dia 17 d'octubre, i diu: "Un conocido divide a los políticos en cuatro categorías, con independencia de su adscripción ideológica: a) competentes e incorruptibles; b) competentes y corruptibles; c)...\nEstic en èxtasi. ¡Quin embadaliment! L'efecte del cascall no pot ser més que una pàl·lida imitació. Només s'hi pot aproximar, o per ventura igualar, l'experiència dels grans místics, i allò que pogueren sentir Santa Teresa per les paraules de Sant Joan de la Creu o Sant Francesc d'Assís per...\nDia 16 d’octubre. En la plana 10 de El Mundo/El Día de Baleares, una nota intitulada “El PP agradece el «comportamiento ético» de Nadal”, diu: “Según reza el comunicado emitido por los populares, la dimisión de Nadal demuestra que (sic) «una vez más, la ética política que tiene tanto el ex...\nEstava confós. Intuïa que hi haurà d’haver un nou «regne enmig de la mar»; mes, geogràficament, ¿amb quina extensió? Ara ho començ a veure clar; les terres del regne han de ser: Mallorca, Cabrera, Sa Dragonera, s'Illa des Porros, Ses Illetes, Sa Porrassa... I Sa Conillera, que no hi pot...\nL'amic Joan Pla, en un dels seus PUPUT I ANGELOTS al diari El Mundo/El Día de Baleares, ha escrit que en Jaume Santandreu, també amic i antic condeixeble, va afirmar que parlava i escrivia en "cavaba", referint-se a l'idioma contengut en el Diccionari Ca(talà) Va(lencià) Ba(lear), i, francament,...\nRepetidament, sent i llegesc que el resultat electoral del 14M va esser legítim, i aquesta reiterada i obsessiva manifestació, tant de tiris com de troians, pareix voler allunyar el més petit dubte sobre la seva bondat; i també palesar l'èxit i salut de la nostra democràcia; i per a mi, tanta...\nEls ciutadans mai no agrairem a bastament a la Sala tots els esforços que fa per a què progressem i estiguem al dia. Vagin, només, uns exemples. En l'aspecte paisatgístic, superant les abundants mostres i exposicions a recintes tancats i en maquetes, organitza demostracions temporals a mida...\nNo puc evitar el comentari; possiblement, altres tampoc. I ben segur que circularan acudits a voler. Per la televisió he vist imatges de la sala on se celebra un congrés d'una d'aqueixes agrupacions que, en el Regne d'Espanya, van substituint les assemblees d'Acció Catòlica, les Quaranta...\nAra també mos surt el Govern basc amb un avantprojecte de llei "para la Igualdad de Hombres y Mujeres que determina la presencia paritaria de ambos sexos en las listas electorales presentadas al Parlamento y a las Juntas Generales". A mi, ¿què voleu que us digui?, aquesta obsessió que els ha...\nQue en els diaris, al peu de la fotografia d'una premsa litogràfica, posin "prensa de grabado" o "prensa de estampación", no és per alabar-lo, però, si per coses més importants s'empra sovint un lèxic bastant pobre, no pretendrem que els redactors, i tampoc els correctors -si encara...\nEl diari El Mundo/El Día de Baleares, publica una entrevista amb el director d'informatius d'IB3. IB3, supòs que ja se sap, serà la televisió autonòmica balear. La meva presumpció és que IB3 no tendrà credibilitat. Així, per un titular del diari, es pot deduir d'una afirmació del nou...\nLa quantitat d'informació i la velocitat dels sistemes de comunicació que la transmeten, fa que les notícies s'oblidin tan ràpidament com es coneixen. Qualcú, de vegades, té la caparrudesa de mantenir viu un assumpte, mes sol esser excepcionalment i sense molt d'èxit. Aquesta riuada informativa...\nEn el municipi Valencià de Bunyol duen anys fent l’”horterada” –ho fan amb un producte de l’horta- de la “tomatina”. De fa poc, a la vila mallorquina de Binissalem, s’han inventat una “tradició” –supòs que com idea original, no una còpia-: el bunyol d’empastifar-se de rém. Això sí! Amb rém forà...\nReferint-me als Premis Ciutat de Palma, vaig dir que, per ara, no considerava aplicable el problema del bilingüisme al premi de pintura. I, vaja, vet aquí que ja podem parlar de pintura en mallorquí; o millor dit, pintureta casolana. Un tal senyor Collingwood, en un llibre ja clàssic sobre...\n¿Qui recorda, a hores d’ara, els noms de les tretze persones acabades de distingir pel Consell de Mallorca? ¿I qui les coneix i sap què feren o han fet? M’atreviria a dir que ni un tres per cent dels habitants en edat de raciocini de l’illa, entre ells, per equiparació, el mateix percentatge de...\n38 500 cabres. ¡Quina precisió matemàtica!; sense tenir-ho gens fàcil, els comptadors han fet una bona feina. Però,d'altra banda, es ben trist que ara 38 500 cabres hagin de pagar la imprevisió dels organismes que han de velar per la conservació de la vegetació muntanyenca. Tantes cabres...\nEuroregió. Aquesta paraula, vista ara escrita, no em pareix ni eufònica ni tan sols harmònica en la seva grafia. En canvi, en el lèxic vigent, pot ser una troballa important per sobreposar una nova demarcació territorial, encara que el trastoqui –o simplement l’embulli– del sector de la...


FECAV estima en més de 2 milions les pèrdues per la cancel·lació del MWC\nEl sector de l’autobús estima en més de 2 milions les pèrdues per la cancel·lació del Mobile World Congress\nJosé María Chavarría, president de FECAV, ha explicat que “és un cop dur per a moltes empreses del sector, ja que suposa un impacte econòmic important totalment inesperat.”\nFECAV, la Federació Empresarial Catalana d’Autotransport de Viatgers, que és l’entitat més representativa del sector del transport de viatgers per carretera a Catalunya, mostra total respecte a la Fira de Barcelona i a l’empresa organitzadora GSMA per la cancel·lació del Mobile World Congres 2020, que s’havia de celebrar del 24 al 27 de febrer.\nAl mateix temps, expressa la seva confiança amb les autoritats sanitàries que, com han dit en repetides ocasions, tenen mecanismes i mesures implantades per a fer front a possibles casos d’infecció de coronavirus que s’arribessin a donar. A més FECAV recorda que a Catalunya actualment no s’hi ha produït cap diagnòstic d’aquesta malaltia.\nParal·lelament, no pot deixar de plasmar la realitat del sector de l’autobús, que quantifica les pèrdues en més de 2 milions d’euros. De fet, el transport, juntament amb el sector hoteler, la restauració i el comerç, és un dels més afectats.\nEls autocars discrecionals garanteixen cada any durant el Mobile World Congress la mobilitat entre els hotels, la Fira de Barcelona, l’Aeroport i altres punts d’interès de milers de congressistes d’una manera sostenible i eficient, evitant emissions contaminants i una major congestió dels carrers.\nEl febrer, quan es celebra la fira, és un mes de baixa demanda per a les empreses de transport discrecional en autocar a causa d’una menor arribada de turistes comparat amb altres èpoques de l’any i una reduïda contractació d’excursions. Per això, els operadors que tenien reserves vinculades a aquest esdeveniment difícilment podran reubicar els autocars a altres serveis. A més, el poc marge amb què s’ha comunicat la cancel·lació, amb menys de dues setmanes d’antelació, encara dificulta més trobar feines alternatives.\nA les pèrdues dels serveis discrecionals cal sumar-hi les dels serveis regulars. Les línies de transport públic en autobús que arriben a la Fira de Barcelona experimenten un increment de la demanda durant les dates del MWC ja que hi traslladen treballadors i congressistes. Part dels ingressos per la venda de títols de transport públic aquest any també es perdran.\nJosé María Chavarría, president de FECAV, ha explicat que la cancel·lació del Mobile World Congress “és un cop dur per a moltes empreses del sector, ja que suposa un impacte econòmic important totalment inesperat.”


Un xiquet de 4 anys salva la vida de la seua mare en demanar ajuda a la seua família per Whatsapp\nUn xiquet de només quatre anys va salvar ahir la vida a València a la seua mare, embarassada de diversos mesos, en aconseguir activar l'ajuda mèdica enviant a la seua família àudios de Whatsapp.\nUn xiquet de només quatre anys va salvar ahir la vida a València a la seua mare, embarassada de diversos mesos, en aconseguir activar l’ajuda mèdica enviant a la seua família àudios de Whatsapp.\nLa dona, que segons la primera valoració mèdica va patir un accident cerebrovascular, va poder ser rescatada a temps i traslladada d’urgència a un hospital de València.\nEls fets van succeir entorn de les nou de la nit d’ahir. El servei d’emergències 112 va rebre la trucada d’una persona alertant que hi havia una dona inconscient en el seu domicili i que acabava d’avisar-los el fill de quatre anys de la víctima.\nPel que sembla, la dona, en avançat estat de gestació, va començar a sentir-se indisposada, però va perdre el coneixement abans de poder demanar ajuda amb el seu telèfon mòbil. El xiquet, en veure que no reaccionava, va agafar el telèfon i es va connectar a l’aplicació Whatsapp, des de la qual va començar a enviar àudios als seus familiars relatant que la seua mare estava tirada en el sòl i que no es movia.\nLa família no va dubtar ni un moment i va demanar ajuda mèdica urgent telefonant al 112, des d’on van activar el protocol enviant al lloc a la Policia Nacional. Els agents van cridar al timbre, però no hi havia resposta, encara que sí que van poder arribar a parlar amb el xicotet a través de la porta. No obstant això, el xicotet no podia obrir perquè la porta d’accés a l’habitatge estava tancada amb clau, així que els agents van demanar la presència urgent dels bombers.\nVan ser estos, pertanyents al parc sud dels Bombers de l’Ajuntament de València, els qui van aconseguir obrir finalment la porta, després de la qual cosa van entrar els policies i els sanitaris de l’ambulància del SAMU enviada al lloc. La dona, que estava molt greu, va ser atesa i evacuada immediatament a l’Hospital Clínic, on va ser sotmesa a una intervenció d’urgència per a pal·liar els efectes del vessament cerebral.


Forfet Temporada Ski 2018/19\nForfet Vallnord Ordino Arcalís\nFF Temporada Esquí 2018/19\nForfet VN Ordino Arcalís\nESDEVENIMENTS HIVERN 2018-2019\nCURSA VERTICAL: La prova vertical es realitza integralment a la pista d’esqui per permetre als esportistes que donin el 100% sense que es generi cap interferència durant la progressió.\nEls sèniors i júniors masculí surten de 1.590m; les júniors femení i els cadets surten més amunt, de 1.855m. Però, per a tothom, l'arribada és a cota 2.320m, al costat del Xalet Igloo.\nL'arribada és el millor lloc per seguir la prova. Tot i aixó, els telecadires d’Arinsal ens permeten veure la sortida i, tot seguit, pujar ràpidament a l'arribada.


La Seu Vella corona Nicolás Sessler com a guanyador de la Volta - 7accents\nLa Seu Vella corona Nicolás Sessler com a guanyador de la Volta\nEls tres segons que ha tret a Ivan Martínez han estat decisius per vestir-se el mallot vermell de campió, ja que ambdós havien arribat amb el mateix temps en la darrera etapa\nLleida 19.06.2017 11.30 h\nEl més ràpid en l'etapa de diumenge va ser Peio Goikoetxea. (Foto: Ajuntament de Lleida)\nNicolás Sessler, el ciclista brasiler del Lizarte, s’ha proclamat campió de la seixantena edició de la Volta Ciclista Internacional a Lleida, que va culminar amb l’ascensió a la Seu Vella en un final d’etapa espectacular, i és que els tres segons que li ha tret a Ivan Martínez, del Gsport València, en creuar la línia de meta han estat decisius, ja que ambdós havien fet fins aleshores el mateix temps.\nEl guanyador de l’etapa, que s’ha disputat amb sortida i arribada a la capital de Ponent, després de transitar per la comarca de les Garrigues, ha estat Peio Goikoetxea, de l’Ampo, que s’ha avançat només 5 segons a Francisco Garcia, del Gsport València. El marcatge entre els dos favorits –Sessler i Martínez– ha fet que aquests arribessin gairebé plegats dalt el turó, en vuitena i desena posició respectivament, a 19 i 22 segons del guanyador.\nPer equips, el Lizarte ha estat el millor en la classificació general de la Volta mentre que José Félix Parra (Lizarte) ha estat el primer classificat entre els ciclistes més joves de 23 anys i Genís Soriano entre els corredors catalans.\nEl mallot de la regularitat ha estat per a Christopher Jurado (Quick Step Telco), que també s’ha enfundat el de la muntanya, i el dels esprints especials, per a Antoni Soto (Lizarte).\nVolta Ciclista Internacional de Lleida


Ajuntament de Vilassar de Dalt/L'Ajuntament prioritza l'atenció al públic de forma telefònica i telemàtica\nData i hora oficials: 29/01/2022 03:28\nL'Ajuntament prioritza l'atenció al públic de forma telefònica i telemàtica\nA partir d'aquest divendres 13 de març, i mentre estigui activat el Pla Procicat de malalties emergents pel coronavirus SARS-CoV-2, l'Ajuntament prioritza l'atenció al públic de forma telefònica i telemàtica.\nNomés s'atendran presencialment aquelles gestions amb caràcter urgent i que no puguin realitzar-se ni per telèfon ni digitalment, prenent les mesures preventives dictades per les autoritats sanitàries. Per aquest motiu, qui vulgui fer consultes a qualsevol servei municipal, ha de trucar al telèfon 93 753 98 00 o bé enviar un correu electrònic a oac@vilassardedalt.cat.\nPer la resta de gestions, teniu el registre electrònic disponible les 24 hores del dia. També posem a la vostra disposició un servei d'assistència en la tramitació electrònica que us ajudarà a realitzar els tràmits electrònics. Per fer-lo servir truqueu al 930 267 225 (de 8h a 20h) o envieu un correu electrònic a: oac360@vilassardedalt.cat.\nEn cas de necessitar informació o realitzar una consulta, us oferim el servei de cita prèvia trucant al telèfon de l'Oficina d'Atenció a la Ciutadania: 93 753 98 00.


Airbnb® | Hooge Zwaluwe: lloguers de vacances i allotjaments - Noord-Brabant, Països Baixos\nTroba llocs on allotjar-te a Hooge Zwaluwe a través d'Airbnb\nLloguers vacacionals a Hooge Zwaluwe\nAllotjaments a Hooge Zwaluwe\nOosterhout, Noord-Brabant, Països Baixos\nLage Zwaluwe, Noord-Brabant, Països Baixos\nDrimmelen, Països Baixos\nL'estada es va complir amb les meves expectatives: casa molt acollidora i super hostes amables. Un bon descobriment va ser el deliciós lloc italià al centre de la ciutat.\nLa caseta es veia molt bé decorada amb colors frescos. Durant els mesos d'estiu serà encara més acollidor si podeu seure fora. S'han fet tots els esforços per fer feliços els inquilins.\nGran lloc per allotjar-se! Barri molt net i agradable, i els amfitrions són molt acollidors :). Molt recomanat per als visitants futurs!\nCasa molt acollidora! La meva germana i jo vam viatjar a Breda per un cap de setmana, i no teníem res en absolut. Tot està aquí, Elma i la seva parella ens han rebut perfectament. Gràcies\nViatgem amb cotxe, així que no hi ha cap problema per arribar a la casa. L'habitació està neta i amb tot el que necessitem. El gos de casa és molt amable. Molt recomanable.\nL'apartament estava molt net i ordenat. Jo ho recomano a qualsevol persona.\nPreciós apartament tranquil i molt ben situat, jardí i terrassa ideal per allotjar-vos i com a base per a aquesta part de Brabante.\nElma i Jaap, on excel·lents amfitrions ens van fer sentir molt benvinguts i hi va haver tot en l'allotjament perquè la nostra estada sigui agradable. La ubicació era ideal per visitar molts llocs dins d'una hora en cotxe.\nLage Zwaluwen, Països Baixos\nTeteringen, Noord-Brabant, Països Baixos\nDen Hout, Noord-Brabant, Països Baixos\nDen Hout, NB, Països Baixos\nHola Stephanie, Hola Jan, moltes gràcies per estar amb mi. Salutacions cordials Stephan\nHabitació molt lluminosa, molt ben decorada i amb bons detalls. Benvinguda càlida, també hem rebut consells pràctics per explorar la regió. Bon esmorzar acabat de fer! Hem gaudit de la nostra estada amb Stephanie i Jan!\nWagenberg, Noord-Brabant, Països Baixos\nZevenbergen, Noord-Brabant, Països Baixos\nWagenberg, Brabant Septentrional, Països Baixos\nL'apartament estava impecable i està molt ben reformat amb bonics detalls. Teniu la vostra pròpia entrada i arribeu immediatament a la cuina, on podeu plegar la taula per seure amb cinc. Fins i tot hi ha jocs de taula a punt. De seguida us sentiu com a casa!\nRecepció molt amable, decoració molt elegant\nVa tenir una estada molt hospitalària i agradable. Bona comunicació i disposicions fàcils de fer el registre d’entrada i sortida. Definitivament recomanable i una joia amagada\nUn allotjament elegant i molt agradable.\nEncara més divertit que a les fotos! Molt recomanable!\nDrimmelen, Noord-Brabant, Països Baixos\nTerheijden, Noord-Brabant, Països Baixos\nPrinsenbeek, Noord-Brabant, Països Baixos