micromecenatge | Un que passava\nArxiu d'etiquetes: micromecenatge\nFa temps, en un reportatge que van emetre per TV3 en què parlaven dels problemes de l’edició i la publicació de llibres i discos, parlaren d’una discogràfica que recollia per Internet diners per als projectes dels músics: una mena de subscripció popular a canvi de la qual rebrien una part dels beneficis del projecte si aquest arribava a fer-se realitat. Podria ser Aua Music, o podria no ser-ho: en aquell moment no vaig donar-hi prou importància per anotar-ho i ara em costa trobar-ho. Aquesta manera de finançar un projecte té un nom: «crowd funding», o micromecenatge, i és el mateix principi que ha mogut a posar en marxa Verkami, «la primera plataforma de micromecenatge (“crowdfungding”) del nostre país, com la defineix l’equip que hi ha al darrere en el missatge que van enviar a final de l’any passat.\nD’això en fa gairebé un mes, i ja se n’ha parlat a bastament: fins i tot ahir a l’Espai Internet de TV3. Del que no hi van parlar* és d’un dels projectes que hi ha actualment, el projecte d’un dels membres més actius i inquiets de la catosfera; un projecte, d’altra banda, molt interessant: un diccionari de refranys i dites sobre l’ull. Refranys i dites? Sí, refranys i dites: i parlar de refranys i dites a Internet és parlar d’en Víctor Pàmies, «El Senyor de les Parèmies».\nEl resultat del projecte que ha posat en marxa es titularà Amb cara i ulls. Diccionari de dites i refranys sobre l’ull. Per aconseguir-ho, calen 4.000 €, dels quals ja n’ha recollit més de 3.000 €. En què consisteix la participació en el projecte (i en qualsevol projecte de Verkami): qui vulgui, pot subscriure-hi un «compromís d’aportació» que, si es recullen tots els diners i el projecte arriba a bon port, li donarà dreta a una «recompensa». En el cas del diccionari, les recompenses van de punts de llibre del llibre, a exemplars del llibre dedicats. En diuen «compromís d’aportació» perquè si no s’arriba al total, no es cobra res als que n’hagin subscrit una. Però això ho expliquen molt millor a les PMF de Verkami.\nJo ja hi he fet el meu «compromís». Verkami em sembla una bona iniciativa per aconseguir finançament per projectes que potser no en trobarien per altres vies, i el projecte d’en Víctor Pàmies em sembla molt interessant. Si hi esteu interessats, també podeu fer-ho: el mínim són 5 €, i tot el que passi dels diners previstos pot servir per fer més còpies del llibre. Més amunt teniu l’enllaç, i aquí el vídeo de presentació del projecte:\nVídeo Verkami – Amb cara i ulls de Víctor Pàmies Riudor a Vimeo.\nAquesta entrada s'ha publicat en Llengua i literatura, Llocs web i s'ha etiquetat amb micromecenatge, refranys catalans, Verkami, Víctor Pàmies el 24 gener 2011 per admin.


03.11.2019 - Buenos Aires, Argentina - REHUNO - Red Humanista de Noticias en Salud\nLa salut és un Dret Humà inalienable i així ha de ser tractat. Ho afirma la Declaració Universal dels Drets Humans de 1948 en el seu article 25:\n“Tota persona té dret a un nivell de vida que li asseguri, així com a la seva família, la salut i el benestar, i especialment respecte a alimentació, a vestit, a habitatge, l’assistència mèdica i els serveis socials necessaris; té així mateix dret a les assegurances en cas d’atur, malaltia, invalidesa, viduïtat, vellesa i altres casos de pèrdua dels seus mitjans de subsistència per circunstàncies independents de la seva voluntat “. (Declaració Universal dels Drets Humans)\nSalut i benestar humà són drets universals que no han de dependre del país de residència. “Humanitzar la salut” requerirà d’una transformació social profunda que abastarà múltiples factors i nous paradigmes. L’equitat en les despeses és només un d’aquests factors. Tot i que la despesa específica en salut (sense explicar el destinat a benestar), no defineix per si sola una prestació de qualitat, la seva iniquitat augmenta la desigualtat d’oportunitats.\nAlgunes estadístiques reflecteixen aquesta situació:\nDespeses en Salut per persona:\n– Països amb ingressos mitjans-alts: USD 270 x persona (350% més gran que els altres països)\n– Països amb ingressos mitjà-baix: USD 60 x persona (només el 40% d’aquest pressupost prové dels governs. El 60% restant prové dels propis ciutadans, fundacions i organitzacions no-governamentals). Font: OMS (veure nota completa a: OMS – Despeses en Salut)\nEl dret a la salut i el benestar per a tots els habitants del planeta independentment del seu país de residència és un imperatiu moral que no pot quedar com “lletra morta” en una Declaració de Drets. L’equitat en les despeses destinades a la sanitat, encara que no resol el problema en la seva totalitat, ajudarà a incorporar la “igualtat d’oportunitats” a la ja esmentada declaració “d’igualtat de drets davant la llei”. Això s’aconseguiria per una major participació de la despesa pública (com % del PIB que cada país destina específicament a la sanitat) i conseqüentment un menor pes de la despesa privada.\nAquesta transformació ha de ser impulsada per la pressió de les societats i per l’acció de organismes internacionals (ONU, OMS) amb caràcter urgent i vinculant per als països, establint metes i generant resolucions per a tal fi (com s’està impulsant per a altres greus problemes mundials com és el canvi climàtic)\nAquest canvi avança en la direcció de veure el món com una societat mundial organitzada, solidària i no-violenta.\n¿Utopia? És possible … però és des de les utopies que han nascut i neixen els grans canvis de la història humana.\n“Posant tot en funció de la salut i l’educació, els complexíssims problemes econòmics i tecnològics de la societat actual tindran el marc correcte per al seu tractament “(Silo).\nTags: #REHUNO, Pressupostos equitatius, Salut


Teresa Pallarès se suma a la llista 'oberta i transversal' de Junts per Reus com a número 3 | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nL'exregidora socialista destaca que s'uneix al projecte de Pellicer 'per responsabilitat'\nPallarès, al Castell, aquest dilluns\nLa llista de Junts per Reus per a les municipals del mes de maig es va perfilant. Si la regidora Montserrat Vilella serà la número 2 de Carles Pellicer, aquest dilluns s'ha presentat Teresa Pallarès, com a tercera. Aquesta ha apuntat que ha donat resposta al batlle i s'ha afegit al seu projecte per "responsabilitat i amb il·lusió", en un context nacional "excepcional". L'acte per escenificar la seva incorporació a la plataforma s'ha fet a la plaça del Castell.\nL'alcalde s'obre al pacte 'amb tothom'\nPellicer ha introduït l'exregidora socialista i actual diputada de JuntsxCat al Parlament tot destacant que "com ella, molts altres" han fet un "viatge polític" similar, amb destinació "cap a un futur de llibertat com a país", en paraules de l'alcalde, perquè "del contrari l'entesa amb l'Estat no serà possible". De fet, ha disparat contra el canvi que al seu parer han fet el PSC i el PSOE, "que han abraçat el 155 amb Cs i PP". Amb tot, ha matisat que "en clau local" està disposat a pactar "amb tothom", sempre i quan "hi hagi respecte democràtic". "Amb el PSC de Reus ja hem arribat a acords puntuals, i al futur caldrà arribar a grans pactes per al progrés de la ciutat", ha pronosticat.\nTot subratllant altre cop que la de Junts per Reus és "una llista oberta i transversal, amb sensibilitats diverses", Pellicer s'ha definit novament com "un alcalde de l'1 d'octubre" per reiterar que "tornaria a fer el mateix, i em tornarien a imputar". "Però jo he de fer de batlle, aquest és el meu objectiu", ha reblat. Per part seva, Pallarès ha defensat la feina feta pel govern en l'últim mandat i ha manifestat que se sent "plena d'il·lusió" per "posar-me a treballar" per a la ciutat.\nL'acte s'ha tancat, com en la presentació de Vilella com a número 2, amb una degustació de menjablanc per als assistents.\nJordi P.R. 19 de Març de 2019\nTrànsfuga, impresentable, oportunista i vividora de la política. Qui pot confiar en una persona així?


Turi Vega - El Portal de Turisme del Baix Segura - Història i Personatges Cèlebres\nHistòria i Personatges Cèlebres\nLa comarca del Baix Segura ha sigut, per la seua situació estratègica i les seues privilegiades condicions naturals, assentament de diverses civilitzacions. La comarca va estar poblada des de la prehistòria, com demostren diverses investigacions, que posen al descobert uns quants assentaments humans, ja des del Neolític, en zones pròximes al riu Segura entre Rojales i Guardamar del Segura, o els poblats del Bancalico dels Moros, el Racó i el Pujol a Redován i Les Espeñetas a Orihuela. Després nombrosos pobles van arribar fins a la comarca: fenicis, cartaginesos, romans i visigots.\nEn l'època islàmica la comarca va aconseguir disfrutar d'una àmplia autonomia a causa del pacte que es va firmar entre Teodomiro i Abd-al-Aziz, on la comarca va romandre formant un xicotet estat cristià que es va anomenar Tudmir, a canvi d'un tribut de vassallatge fins a principis del segle IX. Més tard amb l'Emirat i el Califat es va imposar el domini musulmà en el Baix Segura, durant més de 700 anys i va formar part del Regne de Múrcia. Al llarg d'estos anys van arribar els avanços tecnològics, els seus murs de contenció, sénies, preses, séquies i cultius.\nEn el segle XII el Baix Segura va ser reconquistada pels castellans, encara que sent disputada per la Corona d'Aragó, fins que en el 1.304 es firma un pacte entre les dos corones, concretat en el Sentencial Arbitral de Torrellas on la comarca s'incorpora al Regne de València, és a dir, a la Corona d'Aragó. Durant este període, Orihuela va aconseguir ser la ciutat més important del sud-est peninsular, arribant a ser capital de governació en 1366.\nDurant 1429, la comarca va patir les conseqüències de la guerra entre Joan II de Castella i Alfons III de València i V d'Aragó. En estos i altres esdeveniments històrics, la comarca es va posar de part de la Corona d'Aragó enfront de la de Castella. Clar exemple ho constituïx el seu suport a l'arxiduc Carlos durant la Guerra de Successió, la conseqüència immediata va ser una nova estructura per als pobles de la Corona d'Aragó, l'anomenado Decret de Nova Planta. Este decret significava l'abolició de tot sistema legislatiu i polític valencià (Els Furs de València), substituït per les lleis de Castella.\nDesprés de la guerra, el segle XVIII transcorre com una època de creixement poblacional: el Cardenal Belluga va concebre un grandiós projecte, pel qual un terreny humit i quasi sempre pantanós que era focus perenne de malalties, passara a ser una terra fèrtil. Per a això es va desaiguar el terreny, excavant assarbs i obrint multitud de canals per on correguera lliurement les aigües cap al riu o l'albufera d'Elx. Els llocs pantanosos van quedar secs i este terreny es va transformar en hortes, un total de 40.000 tafulles que van ser comprades a diferents municipis de la comarca junt amb una donació realitzada per la corona. El Cardenal Belluga va fundar llavors les viles de la Mare de Déu dels Dolores, Sant Felip i Sant Fulgenci. El Rei Felip V va donar privilegis als nous pobladors d'esta zona, contribuint d'esta manera al creixement econòmic i humà de la zona.\nAl març de 1829, un violent terratrémol va sacsar la comarca del Baix Segura, una catàstrofe que va afectar nombrosos pobles de la comarca (Torrevieja, Guardamar del Segura, Almoradí, Algorfa, Benejúzar,...) i que va destruir pobles illes i va produir un gran nombre de víctimes. A l'enginyer José Agustín Larramendi, arquitecte reial, se li va fer l'encàrrec de planificar la construcció de les noves poblacions i va projectar el model urbà per a alçar les poblacions de nova planta. Esta es va realitzar segons les directrius acadèmiques imperants a principis del XIX, el traçat va ser hipodámico, és a dir, illes traçats en escaquer, perfectament paral·leles, formant illes de vivendes rigorosament quadrades i perpendiculars. Les vivendes es van dissenyar de baixa altura i amb patis interiors amplis, a fi de previndre futurs terratrémols.\nEl segle XX en la comarca del Baix Segura ha significat canvis socioeconòmics molt importants. El segle va començar amb un important creixement demogràfic, encara que durant la dècada dels anys cinquanta este creixement va quedar estancat pel fet que la població emigrava a zones més industrials. A partir d'esta dècada es produïxen canvis tant des del punt de vista dels aprofitaments i dels cultius dominants: introducció de cultius intensius (hortícoles i frutícoles) i la proliferació d'activitats turístiques. En esta època la indústria està destinada a la transformació de la producció agrícola.\nA partir de la dècada dels setanta es produïx una recuperació demogràfica més visible en els anys huitanta, les causes es deuen a la modernització dels cultius i a la reactivació de la indústria. La construcció del transvasament Tajo-Segura va suposar una major productivitat agrícola, transformant la superfície agrícola de secà a regadiu. Una obra molt significativa per a la comarca de la Vega, va ser la canalització del riu Segura, evitant així les nombroses riuades que vènia patint al llarg dels anys i canviant la fisonomia tant en els nuclis urbans, per on discorre Orihuela- Rojales, com en tota l'horta.\nEn els anys noranta la sequera patida ha posat de manifest la vulnerabilitat de la riquesa agrícola de la comarca i l'abandó de la part de terra cultivada per la impossibilitat de disposar d'aigua de forma constant i de qualitat procedent dels enviaments del transvasament Tajo-Segura.\nEn estos últims anys el Baix Segura també ha patit transformacions en la seua demarcació territorial, ja que s'han creat tres nous municipis i un altre d'ells ha desaparegut annexant-se amb el nucli més pròxim i important: al febrer de 1974 el municipi de Pobla de Rocamora es va annexar al pròxim de Daya Nueva.\nEl 30 de juliol de 1986, El Pilar de l'Horadada naix com a municipi, segregant-se d'Orihuela del que havia sigut al llarg del temps pedania. L'any 1990, Els Montesinos es va segregar d'Almoradí, a què ha pertangut des del segle XVI, sent des d'eixe moment municipi independent. L'última segregació produïda en la comarca ha sigut la de Sant Isidre en 1993, separant-se de la veïna Albatera.\nValentín García Quinto va nàixer a Albatera en 1927. La seua inclinació a la pintura i escultura li ve des de la infància.\nMarxa a Barcelona en 1942 per a cursar estudis en l'Escola d'Arts i Oficis. Completa la seua formació en el Taller de Reixach Campanya i posteriorment estudia dibuix i modelatge a Palma de Mallorca i decoració d'escultura i talla de pedra a Madrid.\nCap a 1953 coneix el Pare Mojíca i marxa a treballar a Perú, on Roman fins a 1970, data en què torna al seu poble natal.\nLes seues obres, fonamentalment d'inspiració religiosa, embellixen la Setmana Santa albaterense i la de nombrosos pobles de la nostra província, Almeria i Múrcia.\nArtista universal i treballador incansable té escultures repartides per tot el món: Egipte, Nova York, Cuba, Perú, Veneçuela i Japó.\nDestacat com un dels representants de l'escultura llevantina actual, va ser nomenat Fill Predilecte de la Vila d'Albatera en 1996.\nD. Tomás Valdés Ibáñez, nascut a Almoradí, va ingressar en l'Escola Naval el dia 19 d'octubre de 1941 i va ser promogut a alferes de Navili el 15 d'octubre de 1946 amb el número u de la seua Promoció, pel que se li va concedir la Creu de Mèrit Naval d'1.A Classe amb distintiu blanc.\nEl dia 8 agost de 1950 ascendix a l'ocupació de tinent de Navili, estant destinat en el Creuer Méndez Núñez. Estant embarcat en l'Estat Major de la Divisió Naval del Mediterrani, en el Destructor Gravina i en el Creuer Miguel de Cervantes. De tinent de Navili va manar el guardapesques Cies i el Pescamines Almanzora.\nEl dia 1 de gener de 1950 ascendix capità de Corbeta. El dia 1 de juliol de 1971 ascendix capità de Frégate passant a manar el Destructor almirall Valdés. Al febrer de 1979 ascendix capità de Navili. El dia 3 de març de 1982 és promogut a Contraalmirall de l'Armada. Ha exercit a flotació, els comandaments següents:\nDe tinent de Navili: Guardapesques "Cies"; Pescamines "Almanzora"; de capità de Frégate Destructor "almirall Valdés"; de capità de Navili Cap 11.A Esquadrilla de Destructors.\nVa nàixer a Benijófar (Alacant) el dia 7 d'octubre de 1899, encara xiquet, va perdre el braç esquerre entre les dents mecàniques d'una sénia a les vores del riu Segura.\nMestre en el seu poble natal fins als vint-i-tres anys.\nMestre en l'antic col·legi salesià d'Alacant com a aspirant. La seua valuosa actuació en la dita escola li va valdre perquè D. Felipe Rinaldi, llavors superior general dels salesians, li dispensara de la falta d'un braç per a ingressar en el noviciat.\nVa fer la professió religiosa com salesià Coadjutor a Barcelona-Sarriá el dia 17 de juliol de 1927, tornant a Alacant fins a 1931.\nLa nit de l'11 de maig de 1931, gents embogides assaltaven i cremaven les escoles salesianes d'Alacant, on rebien educació gratuïta huit-cents xiquets de les més humils classes socials.\nEs trasllade a València al col·legi del carrer Sagunt on li esperava la nit del 21 de juliol de 1936. El col·legi va patir un assetjament durant la nit del 20-21, van ser hores de compromís, sobresalt i una espera de por. Amb les primeres llums de l'alba, es produïx l'assalt d'una multitud que vocifera, blasfema, saqueja i destruïx. L'arribada dels guàrdies va ser un alleugeriment per a tots els salesians. Els cotxes cel·lulars els van conduir a la presó model, a Mislata.\nPosat el llibertat el dia 29 del mateix mes, torna a ser detinguts l'endemà en la mateixa estació de Mislata. Tret d'aquella presó per les gestions del Comité Revolucionari de Benijófar. A este fi es van traslladar a València alguns components del Comité i, després de laborioses negociacions, van aconseguir traure-ho de la presó i traslladar-ho a Benijófar, on li van deixar en llibertat.\nVa passar la guerra en el seu poble, recorrent l'horta amb un llibre davall el seu únic braç i, en les pauses de les labors, ensenyava als veïns a llegir i escriure.\nTornava a València, al col·legi del carrer Sagunt en 1939 on va romandre fins a la seua mort.\nL'any 1957, els antics alumnes, li van fer un gran homenatge.\nL'any 1963 es va sotmetre a una operació de cataractes i l'any següent quedava cec.\nEl senyor Florencio es va responsabilitzar de l'ingrés durant els 24 anys de la seua activitat docent. La seua classe va ser tots els anys un rusc remorós de 60 a 70 alumnes, demanava tindre quants caberen en l'aula i el seu major disgust era que li llevaren algun.\nVa defendre i va actuar la trilogia: comptar, llegir i escriure. Preguntava tots els dies a tots i en totes les matèries, en cercle. Usava el mètode dels punts. Mantenia la disciplina amb una destresa inigualable. Amb els retardats tenia una paciència sense límits i els feia classe a banda, en les hores de descans o recreació.\nLa seua vida era una constant lliçó. Els pares al matricular els seus fills, insistien en el fet que els posaren en la seua classe (tal era la fama de bo). D'home bo i bon mestre de què gaudia el senyor Florencio. Era la classe del mestre per excel·lència, de l'home bo, del manc. Era el mestre més volgut del col·legi….. ¡sense títol acadèmic cap!.\nEra home d'aspecte corpulent, més aïna alt que baix i manc. Cap redona, cutis morena, faç amable i somrient, de caminar lent i d'un físic sense arestes. La seua figura moral, la de l'home bo per excel·lència.\nVa morir a València, col·legi del carrer Sagunt, el dia 14 de desembre de 1972, als 73 anys d'edat i 44 de vida religiosa.\nFrancesc-Martí Salinas i García va nàixer a Callosa del Segura el 17 de novembre de 1909 i va morir en l'Hospital Provincial d'Alacant el 30 de maig de 1987. Sext fill d'una família de nou fills del matrimoni de Juan Antonio Salinas Bernal i Desamparados García i Macía. Vivien en el carrer Cervantes, enfront de les escoles graduades. El pare tenia una perruqueria en el carrer Nombre més gran 16. A la família li deien els Cabotas (en valencià, cabotes).\nLes habilitats poètiques de Francisco Salinas van destacar per la capacitat de compondre de memòria a l'estil dels trobadors. Francisco no va assistir a l'escola, perquè feia jònecs i passava el dia jugant i fent maldats de criatures. Va prendre l'ofici de son pare, perruquer, i en el saló de la dita perruqueria es reunien a manera de tertúlia informal poetes del Baix Segura, que segons aferma la seua neboda Rosario Salinas, amb una certa freqüència acudia també Miguel Hernández, Santiago Moreno, Vicente Bautista, Gabriel i Ramón Sijé, Carlos Fenoll, Jesús Poveda, Manuel Molina, Vicente Ramos, Carlos Sahagún i el pintor Gastón Castelló.\nLuis Belda Benavent, poeta callosino, comenta en el pròleg de l'Antologia poètica de Francisco Salinas, editat pel Consell Municipal de Cultura de Callosa de Segura en 1989, que durant la guerra civil va pertànyer a la Milícia de la Cultura Republicana de Callosa, i a més "és notori el moviment cultural en el qual cal inserir Francisco Salinas: d'un costat la generació del 27 està marcant amb la seua nova concepció de poesia el camí que s'ha de seguir". No creiem, que Salinas estiga dins de la generació del 27, però sí que podria incloure's, per edat, en la generació del 36 o de la guerra civil, encara que Aitor L. Larrabide apunta que "el mètode generacional ha caigut en l'ostracisme". Per això seria interessant agrupar els molts poetes i escriptors del Baix Segura dins del que podria anomenar-se "Grup del Baix Segura". En les tertúlies de la barberia de Salinas es recitaven i comentaven les últimes tendències literàries del moment. Inclús s'ha arribat a dir, i queda per demostrar, que alguna vegada també va acudir Miguel Hernández junt amb altres amics Orihuela.\nVa nàixer en la Granja de Rocamora, es va criar a Guardamar i va exercir la seua professió en el Camp de Mirra i Callosa de Segura. Joaquín Cartagena Aldeguer (1896-1942) va ser un d'eixos mestres de poble que en els anys vint i trenta no es limitaven a impartir lliçons en les aules. Xiquets i adults van ser objecte de les seues activitats, en una societat que caminava necessitada el que per a ell era un ideal: la "instrucció". Han hagut de passar més de cinquanta anys perquè estos quatre pobles es bolquen en reconeixements.\nNo va ser un teòric de la pedagogia, la seua única publicació va ser un fullet d'un poc més de vint pàgines, que ell mateix va costejar, sobre el poble en què va viure el seu primer destí. Publicat en 1925, ho va titular "Notes del Camp de Mirra" i va tindre –Això sí– Fins educatius. Volia comptar-lo als seus alumnes i als seus majors el seu passat i actualitat local.\nHui la importància d'eixe opuscle és distinta. Les seues comptades pàgines proporcionen al lector actual una informació sociològica res menyspreable sobre la vida en un poble agrari de l'Espanya dels anys vint. Les relacions socials, els rigors de la terra, l'emigració, l'analfabetisme, la influència catòlica, la falta de mitjans sanitaris i escolars, la implantació de la Unió Patriòtica, el partit patrocinat pel general Primo de Rivera. Tot està en les observacions d'aquell jove mestre.\nPer si no fóra poc, el mestre Cartagena va convéncer l'alcalde perquè sol·licitara el reconeixement d'un escut d'armes. Va proposar un disseny, però la Reial Acadèmia Espanyola ho va rebutjar en un raonat informe per no atindre's a les normes heràldiques. No obstant això, l'informe va tindre una doble transcendència: va provocar la correcció del disseny i va concloure que l'antiga Almizra del tractat firmat en el segle XIII per Jaume I i el futur Alfons X el Savi havia estat situada en eixe terme municipal.\nJoaquín Cartagena havia nascut en la Granja de Rocamora perquè son pare era metge titular allí, però la seua família –Com la seua nóvia i després esposa María Blasco– Era de Guardamar. En 1927 es va traslladar a Callosa de Segura, on va romandre fins a la seua mort en 1942, víctima d'una epidèmia de tifus. A Callosa va ser director del Grup escolar i va dur a terme diverses iniciatives amb els adults: va organitzar conferències del pediatre Pedro Herrero, va formar grups teatrals i va ser amic d'un altre mestre que exercia en la pròxima Redován: Rafael Pérez i Pérez, que prompte es convertiria en un leidísimo novel·lista rosa.\nDurant 1999, la seua figura s'està recuperant amb la cadena de reconeixements dels pobles a què va estar vinculat. L'Ajuntament del Camp de Mirra, que ja li havia dedicat un carrer, li va anomenar al març Fill Adoptiu i té intenció de posar-li el seu nom a les escoles. la Granja de Rocamora ha inaugurat, este mateix mes de desembre, una Casa de Cultura denominada "Joaquín Cartagena Aldeguer", mentres que en eixa mateixa inauguració l'alcalde de Callosa de Segura va anunciar que l'Ajuntament que presidix té previst dedicar-li un carrer.\nFrancisco Mira va nàixer a Aspe, en 1863, va ser un il·lustre enginyer la vida del qual està molt lligada a la història de Guardamar de Segque van ser fixades aplicantura, en concret per la pineda que va ser plantat a principis del segle XX per a frenar l'avanç de la duna litoral situada a un costat i a l'altre de la desembocadura del riu Segura.\nEl primer pas va ser la construcció artificial d'una duna litoral que servira de barrera natural a l'avanç de l'arena que tirava el mar. Per a això es va construir una palissada a uns 70 metres del límit del mar, per mitjà de palplanxes de metre i mig d'altura.\nEste espai forestal té 840 hectàrees d'extensió i en el seu origen va ser un conjunt de dunes d'arena mòbils, que van ser fixades aplicant el mètode Goury. A fi de frenar l'avanç de les dunes sobre el poble, produïdes estes pels sediments del mar i el riu, i arrossegades pel vent de llevant, es va iniciar este projecte de plantació de la pineda de Guardamar l'any 1900, finalitzant en els anys 30 i donant lloc a l'actual massa forestal consolidada al costat del mar i de gran interés paisatgístic per les masses de pins que la poblen i que oferixen immillorables condicions per al seu ús recreatiu.\nL'any 2001 va tindre lloc la celebració del centenari de la repoblació forestal i es va crear, en el que va ser sa casa, la Casa-Museu que porta el seu nom.\nAlfonso Vegara Gómez, arquitecte, economista i sociòleg nascut a Jacarilla en 1955. És un dels urbanistes de major prestigi en tot el món. Se li considera un dels espanyols més influents als Estats Units d'Amèrica.\nHa sigut membre del Consell Assessor Internacional de la Fundació Eisenhower Exchange, presidida per l'expresident George Bush i en l'època en què l'actual secretari de Defensa Donald H. Rumsfeld era el seu president executiu.\nHa sigut autor de nombrosos projectes urbanístics d'entitat en l'àmbit internacional i ha dut a terme la planificació territorial en nombroses regions espanyoles.\nEn l'actualitat és president de la International Society of City and Regional Planners (ISOCARP). També és president de la Fundació Metrópoli, la missió del qual és contribuir a la innovació i al desenrotllament de les ciutats i els territoris des d'una perspectiva internacional. Els seus últims treballs giren entorn al projecte cities per a l'anàlisi de les contribucions a l'urbanisme de 20 ciutats emblemàtiques del nostre planeta.\nLes seues idees innovadores en l'àmbit internacional li fan creditor de ser inductor de la introducció d'un "nou urbanisme a Espanya", plasmat en multitud de projectes duts a terme durant els últims anys. El nom d'Alfonso Vegara ha circulat inclús com "alcadable" de la ciutat de Madrid.\nEn un país com Espanya que té assignatura pendent en urbanisme, el nom d'Alfonso Vegara ha adquirit renom internacional. A banda de presidir durant alguns anys una de les associacions internacionals d'urbanistes, els seus projectes han rebut premis de les nacions Unides, la Unió Europea, el Consell Europeu d'Urbanistes, Col·legis d'Arquitectes, associacions Empresarials, ajuntaments i Governs Nacionals.\nSe li considera un dels espanyols més influents als Estats Units d'Amèrica. Membre de la Comité Internacional de la Fundació Eisenhower i assessor per a diferents ciutats com Singapur, Dublín i Curitiba.\nEl projecte més recent d'Alfonso Vegara és 'L'illa de la innovació', que es construïx actualment en la ria d'Avilés, a Astúries, on 'es transformarà una zona molt deteriorada en un àmbit d'excel·lència i innovació. També col·labora amb nacions Unides en la busca d'avanços en el plantejament de la ciutat com un repte del desenrotllament. Un dels seus llibres recents va obtindre un gran impacte: Territoris intel·ligents.\nVa ser nomenat Fill Predilecte de Jacarilla l'any 2003, té dedicat un parc en el seu poble i en la casa on va nàixer es llig una placa commemorativa.\nA Orihuela, un xicotet poble d'Alacant, va nàixer Miguel Hernández Gilabert, el 30 d'octubre de 1910. Fill d'un contractant de bestiar, la seua infància i adolescència succeïxen per la lluminosa Sierra Oriolana, després d'un xicotet bolic de cabres. A les vesprades muny les cabres i es dedica a repartir la llet pel veïnat. Només el curt parèntesi d'uns anys, deté esta vida per a acudir a l'Escola de l'Ave Maria, on estudia gramàtica, aritmètica, geografia i religió, destacant pel seu sorprenent talent. En 1925 als quinze anys d'edat, ha d'abandonar el col·legi per a tornar a cuidar de les cabres prop d'Orihuela. Però, mentres les cuidava, llegia llibres de Gabriel i Galán, Miró, Zorrilla. A vegades es posava a escriure versos a l'ombra d'un arbre.\nAixí van començar els seus primers assajos poètics. A poqueta nit passeja pel veïnat i coneix Ramón i Gabriel Sijé i als germans Fenoll, la forn dels quals es convertix en tertúlia del xicotet grup d'aficionats a les lletres. Ramón Sijé, jove estudiant de Dret, li orienta en les seues lectures, li guia cap als clàssics i la poesia religiosa, li perfecciona i li anima a seguir la seua activitat creadora. El jove pastor va portant el seu autoeducació amb els llibres que aconseguix en la biblioteca del Cercle de Belles Arts. A poc a poc anirà llegint als grans autors del Segle d'Or: Cervantes, Lope, Calderón, Góngora i Garcilaso, junt amb alguns autors moderns com Juan Ramón i Antonio Machado. Des de 1930 Miguel Hernández comença a publicar poemes en el setmanari El Poble d'Orihuela i el diari El Dia d'Alacant. El seu nom comença a sonar en revistes i diaris llevantins.\nA l'esclatar la Guerra Civil, al juliol de 1936 li obliguen a prendre una decisió. Miguel Hernández, sense donar lloc a dubtes, la presa amb enteresa i entusiasme per la República. No sols entrega tota la seua persona, sinó que també la seua creació. Com a voluntari s'incorpora al 5t Regiment, després d'un viatge a Orihuela per a despedir-se dels seus. Va passant per diversos fronts: Boadilla de la Muntanya, Pozuelo, Alcalá. En plena guerra escapa a Orihuela i es casa el 9 de març de 1937 amb Josefina Manresa. Als pocs dies ha d'anar al front. És una vida de continus viatges i activitat literària. Tot açò i la tensió de la guerra li produïxen una anèmia cerebral que li obliga, per recomanació mèdica, a allunyar-se a Cox per a recuperar-se. Diverses obres de Teatre en la guerra i dos llibres de poemes queden com a testimoni d'este moment bèl·lic: Vent del poble (1937) i L'home aguaita (1939).\nEn la primavera de 1939, davant de la fugida del front republicà, Miguel Hernández tracta de creuar la frontera portuguesa però és entregat de nou a les autoritats espanyoles. Així comença el seu anar i vindre per presons: Sevilla, Madrid. Sobtadament, a mitjan setembre de 1939, és posat en llibertat.\nArrossegat per l'amor als seus, marxa a Orihuela, on és empresonat de nou en el seminari de Sant Miquel, convertit a la presó. Fins que en el seu indefens organisme es declara una “tuberculosi pulmonar aguda” que s'estén a ambdós pulmons, aconseguint proporcions tan alarmants que fins a l'intent de traslladar-ho al Sanatori Penitenciari de Portaceli resulta impossible. Entre dolors, hemorràgies, colps de tos, Miguel Hernández es va consumint lentament. El 28 de març de 1942 mor als trenta-un anys d'edat.\nEls seus restes es troben en el Cementeri de La nostra Sra. dels Remedios, Alacant.\nPedro Terol, destacat tenor i baríton en la primera mitat del segle XX, va morir el 19 d'agost del 2003 en el seu domicili de Madrid als 95 anys a causa d'un desocupació cardíaca, segons van confirmar fonts de la seua família. El cantant alacantí, allunyat dels escenaris des de mitjans dels anys seixanta, va ser un dels més brillants del seu temps i un dels millors ambaixadors de la sarsuela i la música espanyola en el món. Pedro Sánchez Terol havia nascut en la localitat alacantina d'Orihuela en 1909. Ja en la seua infància va destacar pels seus dots vocals, la qual cosa li va portar a debutar sobre un escenari amb només nou anys.\nL'ajuntament d'Orihuela i la Diputació d'Alacant li costejarien després uns estudis de cant que va realitzar a Madrid.\nCompletaria després la seua formació musical a Milà, becat en esta ocasió pel Cercle de Belles Arts de Madrid. En esta ciutat italiana oferiria el seu primer concert com a tenor líric en 1929.\nPerò l'èxit li arribaria en la tessitura de baríton i ja de tornada a Espanya amb sarsueles com La rosa del safrà i Luisa Fernanda.\nEstos èxits li permetrien formar companyia pròpia i iniciar una reeixida gira per Espanya en la primera mitat de la dècada dels quaranta, a més de presentar la sarsuela i el millor de la música espanyola a Amèrica i bona part d'Europa. Després de la guerra civil i després de diversos triomfs en el Liceu de Barcelona, Terol havia provat també sort en el cine, on va tornar a collir èxits memorables amb títols com La reina mora o Els herois de fang.\nTorna als teatres per a triomfar una altra vegada amb Carmen i iniciar de nou llargues gires acompanyades del gran mestre Pablo Sorozábal interpretant sarsueles en escenaris de grans ciutats americanes i europees com a Nova York o París.\nImatger espanyol, nascut en 1904 en el Pilar de l'Horadada (Alacant) que en aquell moment pertanyia a Orihuela, Espanya. És el màxim representant en el segle XX de la corrent imatgera basada en l'estil creat per Francisco Salzillo. La majoria de les seues obres es troben en les províncies d'Alacant, Albacete, Granada, Almeria i, sobretot, Múrcia. Va viure a Múrcia, però era encara molt jove quan es va traslladar a Madrid i posteriorment a Barcelona per a continuar els seus estudis.\nA més d'imatger escultor i restaurador també li va dedicar temps a la docència, sent Professor de l'Escola d'Arts i Oficis de Múrcia.\nEntre els nombrosos reconeixements atorgats, destaquem la Medalla d'Or de l'Acadèmia Italiana d'Art i Treball (1980), el Llorer de Belles Arts de Múrcia (1982) o la Medalla d'Or de la Société Academique d'Education et d'Encouragement de París (1986).\nVa ser nomenat cavaller de l'honorable Orde Ducal de Sant Antón d'Orihuela.\nVa morir en la seua ciutat natal, Pilar de l'Horadada, l'1 de novembre de 1995.\nNascut en Pilar de l'Horadada el 20 d'agost de 1966. Director i guionista de cine espanyol. Va estudiar de Ciències de la Imatge en la Universitat Complutense de Madrid (1984-1990).\nVa ser assistent de producció en films Com el son de la mona boja (Fernando Trueba, 1989) i Les cartes d'Alou (Montxo Armendáriz, 1990), i ajudant de direcció en Tots a la presó (Luis García Berlanga).\nLa seua passió pel cine li ve de la seua infància i adolescència, perquè la seua família tenia un cine i el seu germà major era el programador. Açò va fer que Albaladejo ocupara la seua joventut veient pel·lícules de Buñuel, Bertolucci, Kubrick, Pasolini, Woody Allen, Truffaut i Fassbinder, entre altres grans noms dels anys 70.\nSang Cega (1994)\nCurtmetratge amb Geli Albaladejo\nLa primera nit de la meua vida (1998)\nBasada en el personatge d'Elvira Linda\nAtac verbal (2000)\nEl cel obert (2001)\nGuanyadora del premi a la Millor Pel·lícula del V Festival Llatí dels Ángeles. Goya al millor actor secundari (Emilio Gutiérrez Caba)\nGuanyadora del Goya a la millor actriu revelació (Lolita Flores)\nVolant vaig (2006)\nNascut en Rafal en 1929. Director de bandes militars. Compositor de més de 160 obres musicals molt premiades i han sigut interpretades per grups de càmera nacionals i estrangers.\nSalvador García Aguilar naix a Rojales (Alacant), el 21 de novembre de 1924. En 1.940 es trasllada Molina de Segura (Múrcia), d'on és fill adoptiu. A la seua novel·la "Alegria en l'Home" va ser concedit el Premi Nadal 1983. Altres obres publicades: "Epíleg per a una reencarnació" (1979), "La Guerra dels ànecs" (1980), "Relats" (1983), "Clama el Silenci" (1986), "Granada Cajín" (1988).\nLa Llegenda de "L'Encanta" és una Llegenda popular de Rojales (Alacant) basada en el segle XIII, la versió literària de Salvador Del Qual García Aguilar ha sigut adaptada al teatre amb el títol de "La Nit de L'Encanta" i dirigida per Alberto González El Verger, amb música original de Gustavo González Ros, homenatge dels tres autors al seu poble natal i els seus paisans.\nEl recordat i prestigiós mestre de l'escola Gratiniano Clots Romero va nàixer en Sant Miquel del Salí l'any 1878. Amb el temps va arribar destinat a Torrevieja, on va exercir l'ensenyança en els anys 30, primer en una escola situada en Fotògrafs Darblade i posteriorment en les Escoles Graduades, de les que va arribar a ser el seu director.\nEn 1929, el mestre Gratiniano Clots Romero va realitzar un important estudi arqueològic sobre l'antiga calçada romana Via Heracle o Hèrcules, coneguda també com a Via Augusta, el traçat del qual passava prop de la immemorial devesa de Sant Genís o Perdonavides, que hui coneixem com a devesa de Campoamor. En l'actualitat, en la casa de la cultura del Pilar de l'Horadada, es troba el museu arqueològic que porta el nom de Gratiniano Clots Romero. En este museu, entre altres coses relacionades amb l'arqueologia i l'antropologia, es troba un bust de bronze del mestre Gratiniano Clots Romero, que va morir en 1939 als 61 anys d'edat.\nRicardo Lafuente va nàixer a Torrevieja i va créixer al compàs del 2x4, en temps d'havanera i el seu ritme sensual, romàntic i calent sonarà ja sempre al llarg de la seua vida: en les seues cançons de bressol primer, en les nits i dies de la seua infància després, en les reixes i rondes de la seua joventut més tard i en la seua ànima i cor sempre. Llaurador d'havaneres va conquistar l'aplaudiment d'Espanya amb "Torrevieja", havanera composta per ell, lletra i música, i que ha donat la volta al món amb els seus més de vint-i-cinc versions discogràfiques i que va definir per sempre la seua vocació musical primer i la seua especial dedicació a la música del seu poble i de la seua gent. La seua labor en este gènere compta amb:\nUnes 30 havaneres originals, algunes d'elles tan conegudes com "Torrevieja", "Que bonic capvespre!"...\nDiverses adaptacions i versions líriques d'havaneres de profunda tradició popular i originals pròpies, entre les que es poden citar: "La negreta", "Veuen-te amb mi a la Pampa", "Ai, marinera", "Són els teus ulls", "Mai t'oblidaré"...\nTreballs i estudis sobre l'origen i l'arrelament de l'havanera a Torrevieja.\nLa seua activitat musical comprén altres camps, aconseguint composicions molt elogiables en música lleugera: "Obsequi d'amor", "Adelaida"... En el camp de la música culta "En aquell lloc d'Europa", el poema líric "Conca". És autor, lletra i música, de l'Himne Oficial de Torrevieja.\nEn la ciutat portuguesa de Vila Praia d'Aucora va ser homenatjat en el 2001.\nEn el 2002 li va ser concedida la placa "Forqueta d'Or", Asoc Hostaleria de Torrevieja.\nEn 2003 es va inaugurar el seu museu, en el qual apareix part de la seua història, els seus records, els seus reconeixements, guardons obtinguts etc...


Rosa Mary: GRECIA\nÚltima hora : Destituït el cònsul honorari de Grècia a Barcelona per "greuges a la bandera d'Espanya"\n17/10/2018 - 21.04\nGrècia ha destituït el seu cònsul honorari a Barcelona, l'empresari i arquitecte Fernando Turró, a petició del Ministeri d'Afers Exteriors espanyol.\nHo ha revelat el ministre, Josep Borrell, en la seva compareixença davant la comissió mixta de la Unió Europea. Borrell ha explicat que l'ambaixador grec a Espanya, Christodoulos Lazaris, ha cessat Turró per "greuges a la bandera d'Espanya".\nFonts d'Exteriors han precisat que Turró ha acudit a "diversos actes que no són propis" de la condició diplomàtica, com ara participar en una manifestació independentista amb una samarreta amb l'estelada.\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: #ActiveuLaDUIJa , Bandera espanyola , Catalunya-Espanya , cónsol , destituït , Espanya , Govern Espanyol Feixista , GRECIA , incompliment polítics dimissió , J.Borrell , POLITICA , PP PSOE la mateixa merda es en 21:14:00 Cap comentari :\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: CATALUNYA , CUP , GRECIA , Iannis Varoufakis , INDEPENDÈNCIA , Internacional , POLITICA en 17:08:00 Cap comentari :\nSyriza guanya les eleccions a Grècia i frega la majoria absoluta\nRedacció | 20/09/2015 a les 21:45h\nEl partit d'Alexis Tsipras treu 145 dels 300 diputats en joc\nNova Democràcia queda en segon lloc amb 75 escons\nUnitat Popular, escissió de Syriza, no entra a la cambra\nLa participació és del 55%\nAlexis Tsipras guanya àmpliament les eleccions gregues. Foto: Syriza\nSyriza guanya per segon cop les eleccions a Grècia, vuit mesos després de la primera victòria d'Alexis Tsipras. Amb un 56,48% escrutat, el partit de l'exprimer ministre obté el 35,5% dels vots i li pertoquen 145 diputats, a cinc de la majoria absoluta. Nova Democràcia, el seu principal competidor, es queda amb el 28,18% dels suports i 75 representants. La tercera força és el grup neonazi Alba Daurada, que ha tingut un 7,06% dels vots i 19 escons.\nEl Partit Socialista grec, el PASOK, queda quart amb 17 diputats i 6,41% dels sufragis. Per darrera queden els comunistes del KKE amb 15 diputats (5,45%), els centre-liberals To Potami amb 10 representants (3,97%) i els independentistes grecs Anel que també treuen 10 diputats (3,67%). El parlament el completa Unió dels Centresties amb un 9 diputats i un 3,41% dels vots.\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: Alexis Tsipras , CONGRATULACIONS , eleccions , GRECIA , guanya , Internacional , majoria , POLITICA , Syriza en 0:24:00 Cap comentari :\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: CATALUNYA , Defensa , Dret d'Autodeterminació , GRECIA , Iannis Varoufakis , INDEPENDÈNCIA28-S DUI , POLITICA , Procés Català , suport en 23:38:00 Cap comentari :\nLa crisi grega ajudaria a Catalunya a mantenir-se dins la UE\nSegons la paradiplomàcia catalana, l’expulsió de l’economia catalana suposaria “col·lapsar l’euro”.\nManifestació a favor del Sí - Reuters\n“No està en interès de ningú que Catalunya deixi de formar part de la Unió Europea perquè representa més del 2% de l’eurozona, és un contribuent net, perquè és un actiu i no pas un passiu, i és una economia més gran que la de Grècia o la de Findlàndia i perquè la seva sortida podria suposar el col·lapse de primer nivell de l’euro”.\nAquesta és la premissa del Diplocat, el consorci públic-privat de diplomàcia catalana, que ha expressat aquest matí el seu secretari general, Albert Royo, des de la UCE a Prada.\nSegons Royo, “el més raonable” és que hi hagi una negociació a tres bandes entre Catalunya, l’Estat espanyol i la UE per mantenir una virtual República catalana dins l’entramat europeu per evitar una crisi grega més.\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: #27s2015 , Ajudes , Albert Royo , CATALUNYA , col·lapse , Crisi , Diplocat , ECONOMIA , euros , Exclusió UE , GRECIA , INDEPENDÈNCIA28-S DUI , manteniment , POLITICA en 17:31:00 Cap comentari :\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: antidemòcrata , Espanya , GRECIA , incorporació , INDEPENDÈNCIA , Internacional , Kossove , POLITICA , reconeixement , suport , UNESCO , VERGUENZA DE GOBIERNO en 15:41:00 1 comentari :\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: A.Merkel , acord , Alexis Tsipras , BCE , ECONOMIA , Eurogrup , FMI , GRECIA , Internacional , POLITICA en 16:35:00 Cap comentari :\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: ACCEPTACIÓ , Alexis Tsipras , demana , ECONOMIA , GRECIA , POLITICA , Reforma pensions , Rescat , UE en 18:51:00 Cap comentari :\nDimecres, 8 de juliol de 2015 10:20 h\nEl ministre d’Afers Exteriors espanyol, José Manuel García-Margallo ha fet aquesta referència al procés català parlant de Grècia.\nMargallo ha instat el govern Tsipras a explicar com pensa tornar el deute i com reactivarà el país. De fet, durant els darers dies, Espanya ha tret pit de la seva situació –en comparació amb Grècia- com si fos un dels primers motors econòmics del continent.\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: #Margallades , CATALUNYA , Espanya , Govern Espanyol , GRECIA , INDEPENDÈNCIA , Margallo , mentides , nervis , POLITICA , PPDICTADORES , Procés Català , VERGUENZA DE GOBIERNO en 15:01:00 Cap comentari :\nRajoy es fa un embolic amb les xifres de Grècia i acaba dient sense adonar-se'n que Espanya té un deute "astronòmic"\nEl president espanyol atribueix un deute del 90% al país hel·lè, per sota del passiu espanyol, i el qualifica d'"astronòmic". En realitat, deu al voltant d'un 180% del seu PIB.\nDANI SÁNCHEZ UGART Madrid Actualitzada el 06/07/2015 21:42\nEmbolic de Mariano Rajoy. El president del govern espanyol s'ha referit aquest dilluns, en una entrevista a Telecinco, a la situació a Grècia.\nQuan valorava la necessitat o no d'una quitança, Rajoy ha dit que "el deute de Grècia és del 90% del seu PIB", i ha establert un paral·lelisme amb Espanya: "Si nosaltres tinguéssim el mateix deute, seria de més de 900.000 milions, una quantitat astronòmica".\nEn realitat, el deute grec és del voltant del 180% del seu PIB i, de fet, el deute espanyol supera amb una certa comoditat els 900.000 milions a què es referia el president espanyol: fins a l'abril era d'1,032 milions d'euros, un 98% del PIB. És a dir, segons el barem de Rajoy, el deute espanyol supera la barrera "astronòmica".\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: #MarcaEspaña , ECONOMIA , embolic , Espanya , Govern Espanyol , GRECIA , HUMOR , INDEPENDÈNCIA , Mariano Rajoy , ridícul , xifres en 18:47:00 Cap comentari :\nEl "no" grec dispara la prima de risc espanyola\nEl diferencial entre els bons alemanys i els espanyols s'incrementa, de cop, en més de vint punts.\nLa prima de risc espanyola s'ha incrementat en més de vint punts a causa del resultat del referèndum grec. Concretament, el passat divendres el diferencial entre els bons alemans i els espanyols era de 142 punts i, a hores d'ara, ja supera els 163 punts.\nAquesta pujada es deu, sobretot, per un allau d'ordres de compra de deute alemany, a causa de la incertesa del context europeu per la crisi grega.\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: ECONOMIA , Espanya , GRECIA , ibex35 , NO , POLITICA , prima de risc , pujar , REFERENDUM en 15:09:00 Cap comentari :


Presentació de 'La Armonía del Orden', el nou llibre de Noemí Primo i Marta Gabaldà | Fundació Casa del Tibet de Barcelona\nPresentació de 'La Armonía del Orden', el nou llibre de Noemí Primo i Marta Gabaldà\nInici › Presentació de 'La Armonía del Orden', el nou llibre de Noemí Primo i Marta Gabaldà ›\nEl proper dia 27 de març a les 19: 30h podràs assistir a la presentació de el llibre: "La Armonía del Orden ". És un llibre en el qual se t'explica com a través de posar ordre en la nostra ment i en el nostre espai, podem aconseguir una vida equilibrada i més feliç. Podràs entendre d'una manera senzilla el com, el per a què i el perquè és útil i necessari simplificar la teva vida. Descobriràs d'una manera fascinant la relació entre espais i ment, és a dir, com t'afecta psicològicament els teus espais a casa, a la feina, etc. Amb aquest llibre viuràs un viatge d'autoconeixement i creixement personal.\nNoemí Primo.- Psicòloga i Musicoterapeuta, especialista en ordre mental. Actualment es dedica a compartir i difondre habilitats i recursos per aconseguir l'ordre Mental i el Benestar Integral. Té consulta psicològica i és fundadora de el projecte Yume i el mètode de Creixement Personal (TCP).\nMarta Gabaldá.- Psicòloga, Interiorista, especialista en ordre espacial. Actualment es dedica a les reformes psicològiques integrals (persona i espai). Té consulta en creixement personal, i és formadora de l'mètode psicològic (Magabu), que té com a objectiu ordenar la vida de les persones.\nDivendres 27 de Març de 2020 a les 19:30 h


Abadia de Sant Agustí - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAbadia de Sant Agustí\nL'Abadia de Sant Agustí va ser un monestir benedictí de Canterbury, a Kent, Anglaterra. L'abadia es va fundar el 598 i va funcionar com a monestir fins a la seva dissolució el 1538 durant la reforma anglesa. Després de la dissolució de l'abadia, va ser desmantellada fins al 1848. Des d'aquest any, una part s'ha utilitzat amb finalitats educatives i les ruïnes de l'abadia s'han conservat pel seu valor històric.\n(en) St Augustine's Abbey\nEsglésia, edifici desaparegut i monestir en ruïnes\n51° 16′ 41″ N, 1° 05′ 18″ E / 51.278127777778°N,1.0882055555556°E / 51.278127777778; 1.0882055555556Coord.: 51° 16′ 41″ N, 1° 05′ 18″ E / 51.278127777778°N,1.0882055555556°E / 51.278127777778; 1.0882055555556\n1 De la fundació a la dissolució\n1.1 La reforma de Dunstan\n1.2 Danesos invasors\n1.3 Conquesta normanda\n1.3.1 Porta de Fyndon\n2 De la dissolució a l'actualitat\n2.2 De la restauració a l'actualitat\n3 Ruïnes existents\n3.1 Enterraments notables a l'abadia\nDe la fundació a la dissolucióModifica\nEl 597, Agustí de Canterbury va arribar a Anglaterra, havent estat enviat pel papa Gregori el Gran de mentalitat missionera per convertir els anglosaxons. El rei de Kent en aquesta època era Etelbert I de Kent. Tot i que anava en un temple pagà just fora de les muralles de Canterbury, a l'est de la ciutat, estava casat amb una cristiana, Bertha. Segons la tradició, el rei no només va acabar cedint el seu temple i els seus recintes a sant Agustí per a fer una església i un monestir, també va ordenar que l'església s'erigís “esdevenint esplendor, dedicada als beneïts apòstols Pere i Pau, i el va dotar de diversos regals". Un dels propòsits de la fundació era proporcionar una residència a Agustí i als seus germans monjos. Tant el rei com Agustí van preveure que l'abadia havia d'esdevenir un lloc d'enterrament per a abats, arquebisbes i reis de Kent.\nWilliam Thorne, cronista de l'abadia del segle XIV, registra el 598 com l'any de la fundació. Els edificis monacals eren molt probablement de fusta a la manera de la construcció saxona, de manera que es podien construir ràpidament. No obstant això, la construcció d'una església de maçoneria massissa, com les esglésies que Agustí havia conegut a Roma, va trigar més. L'església es va completar i consagrar el 613. Capa al 624 a poca distància cap a l'est, Eadbald, fill i successor d'Ethelbert, va fundar una segona església, dedicada a Santa Maria, que també serviria per enterrar la reialesa de Kent. L'abadia es va conèixer com a Sant Agustí després de la mort del fundador.\nDurant dos segles després de la seva fundació, Sant Agustí va ser l'única casa religiosa important del regne de Kent. L'historiador GF Maclear va caracteritzar Sant Agustí com una "escola missionera" on "el coneixement clàssic i l'aprenentatge de l'anglès van florir". Amb el pas del temps, l'abadia de Sant Agustí va adquirir una extensa biblioteca que incloïa fons religiosos i laics. A més, tenia un scriptorium per produir manuscrits.\nLa reforma de DunstanModifica\nDunstan, arquebisbe de Canterbury del 959 al 988, va influir en la reorganització de l'abadia per adaptar-se a la regla benedictina. Es van ampliar edificis i es va reconstruir l'església. Dunstan també va revisar la dedicatòria de l'abadia, dels originals Sants Pere i Pau, afegint sant Agustí el 978. Des de llavors, l'abadia es coneix amb el nom de Sant Agustí.\nEls danesos invasors no només van preservar Sant Agustí, sinó que el 1027 el rei Cnut va passar totes les possessions de Minster-in-Thanet a Sant Agustí. Aquestes possessions incloïen el cos conservat de santa Mildred. La creença en el poder miraculós d'aquesta relíquia s'havia estès per tota Europa i va portar molts pelegrins a sant Agustí, els regals dels quals van enriquir l'abadia.\nPlànol de l'abadia que mostra els diferents períodes de construcció \nDesprés de la conquesta normanda d'Anglaterra el 1066, Guillem el Conqueridor va confiscar les finques, però va respectar les propietats de l'Església. A l'abadia de Sant Agustí, els edificis anglosaxons es van reconstruir completament en forma d'un monestir benedictí normand típic. El 1100, tots els edificis originals havien desaparegut sota un edifici romànic. Va haver-hi més reconstruccions com a conseqüència del gran incendi del 1168. La destrucció del foc explica la manca de registres històrics del període anterior.\nA partir del 1250 en endavant va ser un període de riquesa en què "les construccions es van anar succeint". La història de Boggis anomena aquest període com un moment de "magnificència mundana", marcat per "despeses fastuoses" en edificis nous, visites reials i banquets amb milers de convidats. A més, el papat va imposar molts impostos a l'abadia. El gran deute en què van incórrer aquestes despeses podria haver acabat amb l'abadia si no hagués estat per als generosos benefactors que van venir al rescat.\nEl claustre, el refectori i la cuina van ser totalment reconstruïts. Es va afegir un nou allotjament per l'abat i un gran saló. Els primers anys del segle XIV el terreny va ser adquirit per un cellerer i es va fer una sala de cocció, un forn de pa, i una nova paret de vinya. Es va construir una capella de la Dama a l'est de l'església.\nPorta de FyndonModifica\nLa casa de la porta de l'abadia va ser reconstruïda del 1301 al 1309 per l'abat Fyndon. Des d'aleshores es coneix com la Porta de Fyndon o la Gran Porta. La cambra situada damunt de l'entrada era la cambra estatal del monestir. El 1625, Carles I d'Anglaterra i la reina Henrietta Maria van dormir en aquesta cambra, després del seu matrimoni a la catedral de Canterbury. El 1660, després de la Restauració, Carles II i els seus germans, els ducs de York i Gloucester, es van allotjar a la porta de casa mentre es dirigien a Londres.\nLa porta de Fyndon va patir tants danys per les bombes alemanyes durant la Segona Guerra Mundial que es va haver de reconstruir. La porta dóna a una petita plaça coneguda des del regnat de Carles I com a Lady Wootton's Green, després de la vídua d' Edward, Lord Wootton de Marley que va viure al palau fins a la seva mort el 1658. Les estàtues d'Æthelberht de Kent i la reina Bertha estan situades a la zona verda.\nEstàtua del rei Æthelbert\nEstàtua de la reina Bertha\nDe la dissolució a l'actualitatModifica\nBoggis descriu el començament del segle XVI que va conduir a la dissolució dels monestirs com els "dies de la decadència". Tot i que l'abadia posseïa finques a tot Kent amb un total de 19.862 acres, Boggis sosté que "les proves històriques demostren de manera concloent que, fins i tot si Enric VIII no els hagués dissolt mai, els monestirs anglesos ja estaven condemnats". L'extorsió que feia el papat conduirien a la fallida.\nTanmateix, la reforma anglesa acompanyada de la dissolució dels monestirs va accelerar la fallida. La Reforma va substituir el Papa (un clergue) per un monarca (un laic). Les accions de la Cambra dels Comuns del Parlament van enfortir el poder dels laics enfront del poder del clergat. Aquestes accions formaven part de la "gran transferència" de poder de la Reforma anglesa, tant econòmica com religiosa, de les autoritats eclesiàstiques a les laiques.\nCom a part del "gran trasllat", el Parlament va donar al rei Enric VIII l'autoritat per dissoldre els monestirs i confiscar els béns per a la Corona. El fonament esmentat era "que les cases religioses havien deixat d'aplicar la seva propietat als usos religiosos específics per als quals es donava originalment".\nEl 30 de juliol de 1538, els comissaris del rei van arribar per rendir-se a l'abadia de Sant Agustí. L'últim abat i monjos van complir i van abandonar l'abadia. L'abadia, amb el seu lloc, els seus béns, edificis, terres i tota la resta de possessions, va passar a ser propietat de la Corona. Aquesta dissolució va acabar amb més de 940 anys de presència monàstica.\nCapella del Col·legi Sant Agustí\nDurant la resta del regnat d'Enric, l'abadia de Sant Agustí va passar a mans de la Corona amb alguns dels seus edificis convertits en residència reial. No obstant això, en altres parts de l'abadia, el desmantellament i la venda de material van començar el 1541. Una part de la pedra es va utilitzar a les fortificacions del Pale of Calais, però se'n va vendre més localment. La biblioteca, que contenia dos mil manuscrits, va ser destruïda i el tresor saquejat.\nLa residència reial va ser utilitzada ocasionalment per la família reial fins al regnat de la reina Isabel I, durant la qual els edificis van ser arrendats a una successió de nobles. El 1558, Isabel va arrendar el palau a Henry Lord Cobham. Durant la possessió de Lord Cobham, la reina va mantenir la seva cort aquí mentre viatjava. Lord Cobham era un resident de Kent que l'havia servit fidelment com a diplomàtic i parlamentari. Com a assassí de Lord Cobham per traïció el 1603 sota el regnat de Jaume I, la residència fou concedida a Robert Cecil, Lord Essenden.\nDesprés de la mort de Cecil el 1612, la residència va passar a Edward, Lord Wootton de Marley. Lord Wootton va emprar John Tradescant the Elder per dissenyar jardins formals. Wootton va morir el 1626, però Lady Wootton va viure al seu palau fins a la seva mort el 1658. L'espai obert abans de la porta d'entrada encara es coneix com Lady Wootton's Green.\nSir Edward Hales (1626–1684) va prendre possessió de la propietat després de la mort de Lady Wootton, al que va seguir el seu fill Sir Edward Hales (1645–1695). En lloc de conservar la propietat, aquests nous propietaris van desmantellar els edificis i van portar pedres usades per construir una nova casa a Hales Place.\nDes d'aleshores fins al 1844, la desolació va continuar fins que va engolir l'església, el claustre, la cuina i el refectori. Altres parts del lloc van patir degradació. Del 1770 al 1844, la cerveseria Alfred Beer & Company va funcionar dins del recinte de l'abadia. El 1804, una part del lloc es va dividir en lots i es va vendre. La Gran Cort es va utilitzar com un terreny per jugar a bitlles. La torre d'Ethelbert, la torre restant de l'abadia normanda, va ser enderrocada el 1822. Robert Ewell, a la seva Guia del monestir i col·legi missioner de Sant Agustí, va escriure que a la primera meitat del segle XIX, l'abadia "va arribar al seu punt més fort de degradació".\nDe la restauració a l'actualitatModifica\nEntrada del patrimoni anglès a Longport a les ruïnes de l'abadia de Sant Agustí\nL'estat de destrucció de l'abadia no va passar desapercebut. El 1844, un jove terratinent ric, membre del parlament i generós home de l'església, Alexander James Beresford Hope, va visitar les ruïnes, les va trobar deplorables i les va comprar. Inspirats en l'afany missioner del Reverend Edward Coleridge, Hope i altres donants van donar diners addicionals per restaurar i construir edificis per a la creació d'un col·legi per formar joves com a missioners a les colònies britàniques. Van imaginar un doble propòsit per al col·legi: (a) educar missioners i (b) excavar i preservar les restes de l'abadia. El Col·legi Missioner de Sant Agustí va romandre fins al 1947. No obstant això, la nit del 31 de maig de 1942, els seus edificis van ser tan danyats per una incursió alemanya que va provocar que el Col·legi deixés d'operar.\nDel 1952 al 1967, els edificis del Missionary College es van utilitzar com a Central College of the Anglican Communion. Del 1969 al 1976, el departament teològic del King's College de Londres va utilitzar el centre com a base per a la preparació de l'ordenació. Des de 1976, els edificis de la universitat, juntament amb alguns altres de nous, han estat utilitzats pel de King School, Canterbury, com a internat i la biblioteca escolar. Aquesta part del lloc de l'abadia de Sant Agustí va ser adquirida per l'Escola el 1994.\nLes ruïnes de l'abadia van passar a formar part del govern del Regne Unit el 1940  i ara són gestionades per English Heritage. L'Abadia va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.\nRuïnes de l'església anglosaxona de St Pancras, al recinte de Sant Agustí\nRuïnes de la rotonda i nau de l'església de Sts Peter and Paul, al recinte de Sant Agustí\nVista de la catedral de Canterbury des de la ruïna de Sant Agustí\nSepulcre d' Agustí de Canterbury\nSepulcres de Mellitus, Justus i Laurence, primers arquebisbes de Canterbury\nEnterraments notables a l'abadiaModifica\nEtelbert I de Kent, rei de Kent, a l'església de Sant Pere i Sant Pau. El seu santuari es va col·locar més tard sobre l'altar major de l'església normanda\nEadbald de Kent, rei de Kent, a l'església de Sant Pere i Sant Pau\nTeodor de Tars, arquebisbe de Canterbury\nEmma d'Austrasia, consort d'Eadbald, també a l'església de Sant Pere i Sant Pau\nJust de Canterbury, primer bisbe de Rochester, quart arquebisbe de Canterbury\n↑ "St Augustine’s Abbey" at http://www.britainexpress.com/attractions.htm?attraction=27.\n↑ 4,0 4,1 William Page, ed., 'Houses of Benedictine monks: The abbey of St Augustine, Canterbury' in A History of the County of Kent: Volume 2 (1926), 126-133 at British History Online, accessed 20 July 2013\n↑ 7,0 7,1 7,2 St Augustine's Abbey, Canterbury at sacred-destinations.com, accessed 19 November 2013\n↑ Michael Lapidge, 'Dunstan [St Dunstan] (died 988)' in Oxford Dictionary of National Biography, online edition, ed.\n↑ Alston, George Cyprian.\n↑ 14,0 14,1 Clapham, Alfred. St. Augustine's Abbey, Canterbury, Official Guidebook. London: Her Majesty's Stationery Office (HMSO), 1955.\n↑ 15,0 15,1 C. Dunkley, ed., The Official Report of the Church Congress Held at Portsmouth on October 6th, 7th, 8th and 9th, 1885 (Bemrose & Sons, 1885), 455.\n↑ Charles Sandys, F.S.A., A History of Gavelkind and Other Remarkable Customs in The County of Kent (1851) 100.\n↑ R. J. E. Boggis, A History of St Augustine's Monastery (1901) 19.\n↑ R. J. E. Boggis, A History of St Augustine's Monastery (1901) 70, 85, 96, 103.\n↑ 20,0 20,1 Fyndon Gate at britainexpress.com, accessed 15 November 2013\n↑ 21,0 21,1 Ewell (1896), 14-15, 19\n↑ R. J. E. Boggis, A History of St Augustine's Monastery (1901) 111-118, 122.\n↑ 25,0 25,1 Judith Roebuck, St Augustine's Abbey (English Heritage, 1997), 13.\n↑ 26,0 26,1 26,2 26,3 St Augustine's Abbey: information for teachers (pdf) at english-heritage.org.uk, accessed 19 November 2013\n↑ Ewell (1896), 14\n↑ Henry Cobham I of Sutton at Hone, Kent (1538-92), sometimes known as Henry Brooke.\n↑ 29,0 29,1 29,2 Ewell (1896), 15\n↑ "Lady Wootton's Green" at http://www.canterbury-archaeology.org.uk/#/wootton/4557759367\n↑ «S. Augustine's, Canterbury: Its Rise, Ruin and Restoration, by G. F. Maclear (1888)». anglicanhistory.org. [Consulta: 6 juny 2014].\n↑ «Alfred Beer & Co». machadoink.com. [Consulta: 6 juny 2014].\n↑ St Augustine's Arxivat 22 October 2013 a Wayback Machine. at kings-school.co.uk, accessed 19 November 2013\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Abadia_de_Sant_Agustí&oldid=27011314»\nDarrera modificació: 21 abr 2021 a les 18:29\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 abr 2021 a les 18:29.


És un somni fet realitat: esquiar un 25 de desembre amb les pistes gairebé buides - Món Rural\nÉs un somni fet realitat: esquiar un 25 de desembre amb les pistes gairebé buides\n“És un somni fet realitat”. En Xavier, veí de Campdevànol (Ripollès), ha estrenat la temporada d’esquí aquest dijous amb unes pistes gairebé buides. Només uns 200 esquiadors han pujat fins a Vallter, la meitat del que hi hauria la vigília de Nadal en una temporada habitual. Entre els esquiadors també hi ha gent de segones residències a qui el confinament perimetral els ha enxampat dins de la comarca. “Ha anat tot rodat”, assegura un esquiador de Barcelona, que passarà el Nadal a Setcases. I a l’altra cara de la moneda, les empreses de serveis de Vallter, que han decidit no obrir per protestar contra el tancament, una mesura que fa “inviable” el seus negocis.\nUns 200 esquiadors han viscut el confinament comarcal del Ripollès per la covid-19 com una oportunitat per poder gaudir de l’esport i sense les aglomeracions habituals d’un dia de neu a Vallter 2000. “És com un somni perquè sempre està ple de gent”, admetia Xavier Cunya, un esquiador de Campdevànol que preparava l’equip abans de poder pujar a pistes.\nA partir del 26 de desembre començaria l’activitat forta de les festes de Nadal en aquesta estació. Amb les restriccions de la pandèmia, però, ja es preveia que seria més fluixa. El confinament comarcal que va entrar en vigor aquest dimecres ha deixat fora molts esquiadors que tenien previst pujar a pistes. D’altres, però, han estat més afortunats i s’han trobat que ja estaven a la comarca. És el cas de Santi Velasco, un barceloní que ha vingut amb la seva família a la segona residència que tenen a Setcases (Ripollès). “Va coincidir que ja teníem previst el 21 de desembre quan les fills acabaven l’escola i quedar-nos fins al 4 de desembre”, afirma.\nL’ambient, però, no és el mateix. “És una sensació també estranya, perquè no hi ha gent”, admet Velasco, que ha lamentat les conseqüències econòmiques d’un tancament perimetral com aquest per al territori. “I que ho puguin aguantar”, afegeix.\n“És un luxe poder esquiar i està bé, però tampoc fa molta gràcia que no hi hagi gent”, afirmava Iu Onada, un esquiador de Sant Joan de les Abadesses que trobava a faltar l’ambient habitual.\nLes empreses de serveis de l’estació tanquen com a protesta\nL’estació ha obert aquest dijous, vigília de Nadal, amb set pistes disponibles i cinc remuntadors en marxa. Ara bé, totes les empreses de serveis –escoles d’esquí, lloguer de material i el restaurant- no han obert com a protesta pel confinament comarcal. “Ens hem plantat”, afirma Jaume Vilà, propietari de l’Escola Esquí Nord Sud de Vallter. Denuncia que la mesura fa del tot inviable els negocis d’aquestes empreses amb aquestes condicions. “L’estació estarà obert però sense clients; no podem més cèntims per llençar”, afirma amb indignació.\nAssenyala que només porten nou dies amb l’estació oberta i que, amb el confinament, no ho poden aguantar. “No s’han fet les coses ben fetes”, lamenta i reclama amb urgència un pla de rescat immediat. Lamenta que ja començaven a tenir reserves per “sobreviure” fins al gener però que el tancament els ha dinamitat les previsions.\nRecorda que l’afluència de gent a Vallter repercuteix directament amb l’economia de la comarca amb sectors com el primari, la restauració i també altres negocis com la construcció. Precisament aquest dijous a la tarda hi ha prevista una protesta amb treballadors i empreses del Ripollès afectades pel confinament perimetral.\nEtiquetes: confinament comarcalEmpresesesquiadorsNadalSetcasesVallter 2000\nEl Nadal de la pandèmia als mercats: més comandes però més petites i el quilo de gamba a 240 euros


El 33,3% de les dones han rebut material sexual explícit sense consentiment | Xarxa Punt TIC\nResultats enquesta 25N 2021, for Pexels. 2021. Licence: BY-SA\nL'enquesta ha rebut la participació de 211 persones, entre les quals 166 dones, 41 homes i 4 persones no binàries (gràfic 1). La franja d'edat que més ha participat són les persones d'entre 50-59 anys. Les dones amb un 27,1% i els homes amb un 24,4%.\n* Gràfic 1. Gènere\nL'estudi ha analitzat les formes de violència digital a les que s'enfronten les dones, les persones no binàries i els homes al món online. Una dada significativa és que l'11,2% de les dones i persones no binàries d'entre 10 i 30 anys ha rebut assetjament o violència sexual en línia (gràfic 2). Un 82,4% restant no l'ha rebut. Això és deu a què l'enquesta ha estat contestada en menor mesura per persones que no formen part de la generació Z, que són les que més contacte tenen amb les TIC.\n* Gràfic 2. Assetjament i/o violència sexual en línia\nRespecte a la forma de violència que més han rebut les dones i persones no binàries al món digital, són els comentaris o insinuacions sexualitzades a internet amb un 44,7% (gràfic 3). A més, un 33,3% d'aquestes han rebut material sexualment explícit sense consentiment (gràfic 4).\nLes dones i persones no binàries que emeten continguts o es relacionen a través de les xarxes socials, coincideixen en el fet que un dels principals problemes que pateixen és la constant sexualització de qualsevol cosa i els comentaris en aquesta línia són habituals. Ho diu l'informe "Les violències de gènere en línia" de Píkara Magazine. La constant sexualització de les dones és un dels majors inconvenients per garantir la seva seguretat a internet.\n* Gràfic 3. Comentaris o insinuacions sexualitzades\n* Gràfic 4. Material sexual explícit\nRespecte a les violències que reben els homes en el món digital, un 12,5% l'han amenaçat a través d'internet i un 13,9% ha tingut presions per a veure pornografía en línia (gràfics 5 i 6). En contraposició, un 5,4% d'aquests han exercit control del mòbil i/o l'ordinador de la seva parella sense el seu consentiment (gràfic 7), més present en la franja d'entre 10 i 30 anys. Segons el darrer "Baròmetre joventut i gènere 2021" de la FAD les accions més assenyalades amb diferència per les persones enquestades són revisar el mòbil.\nA més, pel que fa a altres tipus de violències que exerceixen els homes al món digital recollides a l'enquesta i que fan referència al control per xarxes socials i dispositius mòbils, no es registren dades. Diversos informes ens diuen que un número cada vegada major d'ells no la identifiquen com a tal. Per exemple, al Baròmetre 2021 de la FAD trobem que 1 de cada 5 adolescents i joves homes d'entre 15 a 29 anys creu que la violència de gènere és un "invent ideològic". També, augmenta l'opinió de què la violència és inevitable, que "és habitual" i que si "és de baixa intensitat no suposa un problema".\n* Gràfic 5. Amenaces a internet\n* Gràfic 6. Presions per veure pornografia en línia\n* Gràfic 7. Control de dispositius mòbils i/o ordinador de la parella sense consentiment


Tema: Revista Tradició Catalana en internet\nCuelgo un enlace que he encontrado navegando en la red con la hemeroteca de todos los numeros de la revista Tradició Catalana, no sé si ya lo ha enlazado alguien antes:\nA la fi del segle XIX es troben dues tendències dins de la prosa ideològica catalana: la liberal i la conservadora, representades en les figures de Valentí Almirall, fundador del primer diari en llengua catalana El Diari català (1879-1881) i de Josep Torres i Bages, amb el seu tractat La Tradició catalana (1892).\nÉs dins d'aquest context que va aparèixer, el 1893, la revista titulada La Tradició catalana, títol adoptat, molt probablement, de l'obra de Josep Torras i Bages, encara que el contingut poc hi tingué a veure degut al seu integrisme, fins a l'extrem que sembla ser que el mateix Torres i Bages s'hi va negar a col·laborar.\nEls seus dos anys de vida estan marcats per dues etapes que s'hi corresponen. El primer any fou dirigida per Frederic Carreras i el segon per Gaietà Soler. Tanmateix, trobem que l'impulsor i promotor de la publicació va ésser sempre Fèlix Sardà i Salvany, conegut pel seu radicalisme catòlic.\nLa revista començà el 23 d'abril de 1893 i s'acabà el 15 d'agost de 1894.\nLa seva periodicitat fou mensual durant el primer any i quinzenal durant el segon. Se'n publicaren un total de 21 números, el darrer dels quals fou doble.\nFormalment era impresa a dues columnes i tenia molt poques il·lustracions. La capçalera de la primera etapa era dibuixada per Antoni Utrillo i la de la segona etapa era tipogràfica. Les cobertes contenien el títol, el preu, l'adreça de la redacció i el sumari, a l'interior contenien publicitat d'obres catòliques.\nEs presenta amb diferents subtítols i n'hi ha un que es manté al llarg de la publicació "Scientia-Ars-Litterae" encara que durant el segon any "Ars" apareix escrit "Arts".\nLa primera etapa s'imprimeix a la Llibreria i Tipografia Catòlica i la segona a la impremta de Fidel Giró, tot mantenint la redacció i l'administració en la Llibreria i Tipografia Catòlica.\nCada any comença una nova numeració i paginació. Les dues etapes es diferencien físicament per un canvi en les dimensions 34x24 cm en la primera, i 20x13 en la segona; per un canvi en la tonalitat i en la qualitat del paper de la coberta; per la disposició de les il·lustracions: el 1893 sota la capçalera i moltes a tota la plana, i el 1894 desapareix la de sota la capçalera, són més petites i es troben intercalades en el text; finalment, els textos del 1893 van signats amb inicials i els editorials els firma "La Redacció" i en canvi, els del 1894 estan signats amb tot el nom i els editorials els signa el director Gaietà Soler.\nLa Tradició catalana publicà poemes i algun article de Jacint Verdaguer, i s'hi troben col·laboracions, entre d'altres, de Jaume Collell, Marià Aguiló, Antoni Rubió i Luch i Amadeu Vives, el qual hi publicà la seva partitura de L'Emigrant, amb lletra de Jacint Verdaguer, a la pàgina 77 del número 5 de 1893.\nM. del Tura Molas Alberich


La ultradreta descarta de presentar un programa comú a nivell europeu per a les eleccions a l'Eurocambra\nLa ultradreta descarta de presentar un programa comú a escala europea per a les eleccions a l’Eurocambra\nAra per ara, al Parlament Europeu els partits d'ultradreta són dividits en tres grups\nEls partits d’ultradreta europeus no presentaran un programa conjunt per a les eleccions europees del 26 de maig, segons que ha revelat el president d’Alternativa per a Alemanya (AfD), Jörg Meuthen, en una entrevista amb el dominical vespertí Frankfurter Allgemeinen Sonntagszeitung.\n‘No ens presentarem a les eleccions amb un programa en comú. El projecte encara és en formació’, ha afirmat Meuthen. ‘Cadascú s’encarrega de la seva campanya nacional i prova d’aconseguir com més vots millor’, ha afegit.\nDilluns passat a Milà Meuthen va anunciar l’aliança d’ultradreta juntament amb el dirigent del partit italià Lliga Nord, Matteo Salvini. A més, també s’hi han afegit el Partit de la Llibertat (FPÖ) austríac, Autèntics Finlandesos i el Partit Popular Danès, amb vista a formar un grup parlamentari a Estrasburg.\nEl president de l’AfD ha explicat que confia que s’hi afegirà la francesa Marine Le Pen i el seu partit, absents en la cita. ‘Hem d’obrir-nos com més aviat millor. Si les coses van bé, potser podríem convertir-nos en el segon grup més fort del parlament’, ha assenyalat. Ara per ara els partits d’ultradreta i euroescèptics són dividits en tres grups al Parlament Europeu.


L'Escola Entença inicia la via judicial contra l'Ajuntament | betevé\nLes famílies han elevat una reclamació al consistori abans d'interposar una demanda judicial\nSergio Segura | dimarts, 2 de juny del 2020, a les 14.20\nFamílies de l’Escola Entença han iniciat la via judicial contra l’Ajuntament de Barcelona per la proximitat dels barracons actuals en una subestació elèctrica. L’Associació de Famílies d’Infants de l’Escola Entença ha elevat una reclamació al consistori en què demana marxar del recinte de l’Escola Industrial i traslladar definitivament l’equipament a l’espai de l’antiga presó Model. La presentació d’aquesta reclamació és un tràmit imprescindible abans d’interposar una demanda al tribunal contenciós administratiu.\nFa anys que mares i pares demanen marxar de l’espai actual pel perill que, diuen, suposa la subestació elèctrica per a la salut dels alumnes. Davant les reclamacions constants, aquest curs 2020-2021 estava previst traslladar els infants a uns nous barracons provisionals a la Model abans d’anar definitivament als Jardins de la Paula Montal, un espai verd entre els carrers del Consell de Cent i Diputació que no agrada les famílies per ser massa petit. Ara, però, les mares i els pares dels alumnes han sabut recentment que el pròxim curs l’hauran de començar, de nou, al recinte de l’Escola Industrial.\nLes famílies no descarten demandar l’Ajuntament si aquest no respon favorablement en els pròxims tres mesos a la reclamació presentada.\n“Una greu irresponsabilitat” de l’Ajuntament\nEl Col·lectiu Ronda recorda que l’Agència Pública de Salut de Catalunya va concloure que la ubicació actual “podria arribar a suposar un perill greu per a la salut dels infants” a causa de l’exposició constant a radiacions i camps electromagnètics. El recinte de l’Escola Industrial és un emplaçament temporal abans del trasllat definitiu, però ja fa quatre anys que els infants hi fan classe en barracons. Marc Vilar, advocat de Col·lectiu Ronda, qüestiona que els quatre anys entrin dins de la lògica de la provisionalitat i adverteix que el consistori podria estar cometent una il·legalitat.\nMariona Puigdellívol, presidenta de l’associació de famílies, lamenta la “promesa incomplerta” i la “greu irresponsabilitat” comesa per l’Ajuntament de Barcelona. “Els nostres fills i filles hauran canviat tres vegades la localització de la seva escola i durant, com a mínim, quatre anys han estat exposats innecessàriament a radiacions potencialment perjudicials“, ha lamentat.\n— Ajuntament de Barcelona — barracons — escola — famílies


Plataforma en Defensa de la Sanitat Pública del Baix Vallès: Comunicat de premsa: Reunió amb la directora dels Caps. Mollet Carme Pereira\nComunicat de premsa: Reunió amb la directora dels Caps. Mollet Carme Pereira\nEl pasat Dimecres 25 de Gener una delegació de la Plataforma en Defensa de la Sanitat Publica del Baix Valles es va reunir amb la directora dels Caps de Mollet\nPediatría.-la plataforma ha mantingut una reunió, amb la responsable de primària de Mollet la Dra. Carme Pereira, un dels punts tractats han estat la pediatria la manca de pediatres en els últims temps, la doctora ens ha comentat que a partir de l'1 de El febrer ja estaran cobertes les 8 places que hi ha entre els dos ambulatoris fins ara hiabia 6 La plataforma planteja que s'estan donant llista d'espera en pediatria a 15 dies la doctora diu que en tot cas es poden donar llista d'espera en les revisions, però no en la visites, perquè tots els dies hi ha pediatres en tots els torns. Reconeix que no es poden fer totes les substitucions per falta de pediatres.\nPersones no presentades.- La Doctora Pereira, comenta que ha fet un estudi, i que en 15 dies de gener als CAPs hi ha 444 visites sense acte de presència, això provoca que les llistes d'espera a primària es mantingui, al no cridar per anul·lar la visita si no es pot anar, ems han demant ajuda.\nEs constata que hi ha d'haver més comunicació amb els usuaris i la plataforma per evitar malentesos i donar resposta a les queixes dels i les usuàries, es compromet a millorar aquesta comunicació.\nRehabilitación.-la Dra. Pereira reconeix la llarga llista d'espera en Rehabilitació, de moment no es veu cap solució, ja que la solució la té l'administració invertint més en aquesta Rehabilitació, es constata que seria interessant tenir un servei de rehabilitació pel propi ambulatori des de la plataforma li vam comentar que el local que actualment té INSS un cop fet el trasllat a les noves dependències i sigui traspassat a l'ICS.\nPer últim tractem la creació del Consell sanitari de primària de la zona del Baix valls que s'està elaborant, amb la participació de les diferents sectors associats a la salut que es posaran en marxa properament tindrem una reunió prèvia amb la responsable del Vallès Oriental de primària Sabina Molina.


Magatzem New Yaohan Hotels - BEST HOTEL RATES Near Macau Centres i àrees comercials Area - Macau\nCerca hotels a prop de Magatzem New Yaohan\nPopular ara mateix a Macau Més venut The Venetian Macao Resort Hotel Estrada da Baia de N. Senhora da Esperanca Suite Bella - 2 Llits Queen reservada fa 6 minuts, 17 segons\nGalaxy Macau Galaxy Macau Habitació Galaxy amb Llit Extragran reservada fa 6 minuts, 36 segons\nThe St Regis Macao Cotai Central Estrada Do Istmo S N Llit King Delux reservada fa 10 minuts, 9 segons\nHoliday Inn Macao Cotai Central At Sands Cotai Central Cotai Strip Superior reservada fa 17 minuts, 40 segons\nSintra Hotel Avenida de D. Joao IV 2 Llits Estàndard reservada fa 23 minuts, 38 segons\nMacau és famosa per atraccions populars com ara Magatzem New Yaohan. Habitacions d'hotel oferides a les tarifes més baixes a Agoda.com moltes d'elles a prop de Centres i àrees comercials. Trobi l'allotjament perfecte a prop de Magatzem New Yaohan, amb eleccions com el Pensao Tin Lai Hotel i el Pousada De Sao Tiago Hotel. Usant el formunlari de reserves segures online d'Agoda.com per reservar hotels prop de llocs com Magatzem New Yaohan és ràpid i senzill. La nostra pàgina de ciutat de Macau incorpora eines de recerca útils i ampla informació dels hotels que permet una recerca fàcil d'hotels. Amb més de 150,000 hotels per tot el món, és fàcil trobar hotels a Agoda.com prop de llocs d'interès com Magatzem New Yaohan.\nHotels a prop de Magatzem New Yaohan el més proper\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Harbourview Hotel es troba a la zona de Ciutat de Macau de la ciutat de Macau. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Harbourview Hotel ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, recepció 24 hores, servei d'habitacions 24 hores, express check-in/check-out. Els clients poden triar d'entre 444 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de centre esportiu, piscina coberta. Harbourview Hotel és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Macau.\nEls millors hotels prop de Magatzem New Yaohan


Fundació Impulsa Balears - El patronat d’IMPULSA BALEARS aposta per incrementar la massa crítica de la fundació\nEl patronat d’IMPULSA BALEARS aposta per incrementar la massa crítica de la fundació\nEl patronat de la Fundació IMPULSA BALEARS ha celebrat la primera sessió ordinària de l’any, en el transcurs de la qual s’ha valorat positivament l’activitat duta a terme durant el primer trimestre i s’han establert les bases per seguir desenvolupant el pla d’actuació anual tal com estava previst.\nEn aquest sentit, el patronat ha pres mesures per incrementar la massa crítica des de les línies d’acció i|compromís –acceptant l’adhesió de nous patrons al projecte fundacional– i i|participació –posant en funcionament l’Unitat d’estatègia i l’Àgora-Impulsa, els dos òrgans de transferència estratègica creats per garantir que la tasca de vigilància desenvolupada afegeixi el valor esperat i per aglutinar els agents econòmics i socials al voltant de la transformació productiva de les Balears.\nAixí mateix, el patronat ha aprovat posar a disposició dels agents econòmics i socials nous recursos elaborats per la Unitat d’intel·ligència econòmica relacionats amb l’estructura productiva regional, els quals es difondran a través de la propera i|newsletter, prevista per a la primera setmana de maig.\nEl conseller de Treball, Iago Negueruela, ha convidat avui els agents socials i empresarials a treballar de manera conjunta per “aconseguir un millor finançament”, per fer més competitives les empreses de la comunitat i incrementar la seva productivitat. “És així -ha dit el conseller- com es pot fer créixer el benestar i que aquest arribi a tota la societat”.\nEl ministre d’Hisenda, ha dit Negueruela, ha de deixar de “posar en risc l’economia” de les Illes, que, tot i partir d’una “situació injusta”, compten enguany amb unes previsions econòmiques molt bones que hem d’aconseguir transformar en riquesa per als ciutadans de la comunitat.\nNegueruela ha assenyalat que, per poder dur a terme aquesta millora, és “imprescindible un tractament més just” per part de l’Estat perquè les bones perspectives, que situen el creixement de l’economia de les Illes al voltant del 3,5% durant el 2016, es tradueixin en una millora real de la competitivitat.\nEn aquest sentit, el conseller ha insistit en el fet que les Illes Balears han complit “els objectius establerts” i que, en aquest moment, la comunitat no es planteja fer “cap retallada”, en la línia en què es va expressar també la presidenta del Govern, Francina Armengol, després de la reunió que va mantenir ahir amb el ministre d’Hisenda, Cristòbal Montoro.\nEl conseller de Treball ha fet aquestes declaracions coincidint amb la reunió ordinària del patronat de la Fundació Impulsa, del qual Negueruela forma part en representació de l’executiu autonòmic. A la reunió de la Fundació s’ha aprovat, entre d’altres, la creació de l’organisme Ágora Impulsa, que permetrà la participació de sindicats, organitzacions empresarials, col·legis professionals, centres tecnològics i institucions de promoció del coneixement a les diferents àrees de treball que gestiona la fundació.\nTambé s’han fet les passes per crear la Unitat Estratègica de la fundació, que facilitarà la col·laboració amb altres organismes i empreses que puguin estar interessats a contribuir a la seva tasca o disposar de les eines i la informació elaborada per la fundació.\ncompromís patronat Intel·ligència econòmica Recursos vigilància Competitivitat global cercle d'intel·ligència Fundació Direcció tècnica impulsa Programes Àgora-Impulsa econòmica iItòpics intersecció publicacions productivitat funcions vectors eines estratègia participació Unitat sensibilització transferència valors governança Comitè executiu Impulsa missió


'Mala broma' obre les representacions de teatre al Mercè Rodoreda | Ajuntament de Sant Joan Despí\nInici/Despí Notícies/Cultura/'Mala broma' obre les representacions de teatre al Mercè Rodoreda\nEl Teatre Mercè Rodoreda aixeca aquesta setmana el teló de les representacions de teatre adult amb Mala broma, una obra de Jordi Casanovas interpretada per Anna Sahun, Ernest Villegas i Òscar Muñoz, que es podrà veure el 19 d'octubre. Una comèdia negra sobre els límits de l'humor que donarà el tret de sortida a una temporada farcida d'espectacles per a tots els gustos.\nLa programació de teatre adult a Sant Joan Despí continua el 9 de novembre amb Pep Tosar-Federico García, basada en l'obra i la vida del poeta Federico García Lorca sota la direcció de Pep Tosar. I el 16 de novembre, el Teatre Mercè Rodoreda acollirà els monòlegs científics de The BigVan Theory, un grup de científics que utilitzen l'humor per explicar-nos els secrets de la ciència.\nLa temporada teatral acabarà al desembre amb Curvy, un divertit monòleg d'Eva Cabezas a la Sala Bulevard (14 de desembre), i amb Impacients, l'espectacle de la companyia local Hocus Pocus que es representarà el 15 de desembre al Teatre Mercè Rodoreda.\nPel que fa al teatre infantil, diumenge 21 d'octubre la companyia Sim Salabim porta al Mercè Rodoreda un clàssic: Els músics de Bremen, un espectacle recomanat a partir de 4 anys. Al novembre, Txo Titelles ens presentarà Cuac, una obra per a infants fins als 3 anys (11 de novembre) i el pallasso Marcel Gros visitarà Sant Joan Despí el 25 de novembre amb els seus Contes amagats, recomanat a partir de 3 anys.\nA més d’obres teatrals, la programació de TeatresDespí també inclou espectacles de música i cinema. Pel que fa a la música, s'han programat un concert tribut a Estopa, a càrrec del grup Destrangis (9 de novembre, Sala Bulevard); el concert 'Who's that girl?' de tribut a Madonna (23 de novembre, Sala Bulevard), i el taller de cant participatiu i concert de gòspel del cor Carlit Gospel (1 de desembre, Teatre Mercè Rodoreda).\nI per als amants del cine, el Teatre Mercè Rodoreda acull cada mes la projecció d'una pel·lícula del Cicle Gaudí de cinema català, amb la següent programació: Formentera Lady (18 d'octubre), Petitet (15 de novembre) i Les distàncies (20 de desembre).\nPodeu comprar les entrades per als diferents espectacles a les taquilles del Teatre Mercè Rodoreda (carrer Major, 69) o a través del web teatresdespi.cat.


Digital i interactiu archivos - Medialog\n3 febrer, 2018 /in Administració, Digital i interactiu, Estratègia i planificació, Financer, Investigació i insights, Planificació i compra, Planificador de Mitjans, Serveis a client /by Philipp Furst\nT’agrada treballar en mitjans?\nEn Medialog creiem en una gestió de capital humà ètic i sostenible. L’equip de Medialog no està compost per una simple quantitat de professionals amb un cost salarial associat. Som una agència feta per persones i per a persones.\nDonat que som responsables en la gestió del capital humà, estudiem qualsevol oportunitat independentment de la teva situació personal, les teves prioritats i somnis, i fins i tot la teva ubicació geogràfica.\nLa nostra agència, Medialog, està ideada per treballar en el núvol. Parla’ns de tu i com ens podries ajudar a fer de Medialog una agència millor i més forta.\nEnvia’ns el teu CV o, millor encara, el teu perfil de Linkedin. Et contestarem!


Redacció 23/06/2018 - 20.11 Actualitzat 25/06/2018 - 08.28\nUn nen de 6 anys ha mort ofegat en una piscina municipal de Tàrrega aquesta tarda, segons ha confirmat l'Ajuntament de la ciutat en un tuit.\n Ajuntament Tàrrega (@ajtarrega) 23 de juny de 2018\nL'accident ha passat a les piscines de la zona esportiva municipal del Reguer. Els serveis d'emergències han estat alertats de l'incident a les 18.43 hores i fins al lloc s'han desplaçat tres ambulàncies del SEM. Quan els efectius han arribat, el nen ja era fora de l'aigua i no han pogut fer res per salvar-li la vida. L'equip de psicòlegs del SEM s'ha ocupat d'atendre els familiars.\nEl nen era veí de Tàrrega. L'alcaldessa de la ciutat, Rosa Maria Perelló, en nom del municipi, ha expressat el condol a la família i ha assegurat que tota la ciutat està molt afectada i trasbalsada pels fets.\nEl consistori ha decretat dos dies de dol oficial i ha suspès els actes de la revetlla de Sant Joan. L'Ajuntament de Tàrrega també insta la policia a investigar els fets per aclarir què ha passat.\n⚫ COMUNICAT L'Ajuntament de #Tàrrega hem decretat dos dies de dol oficial per la mort del petit T.S.B a les Piscines Municipals i la bandera de la ciutat onejarà a mig pal. DEP https://t.co/nFTkVuOtQi\nEls veïns han obert una caixa de solidaritat per ajudar la família a repatriar el cos del menor al seu país d'origen. L'infant tenia nacionalitat espanyola i era d'origen senegalès.


S´ajorna fins dimarts el judici per agredir dos mossos a Garriguella - Diari de Girona\nS´ajorna fins dimarts el judici per agredir dos mossos a Garriguella\nSegons la policia, l'agressió es va produir després que els agents van recriminar a un d'ells la conducció perillosa\nACN | GARRIGUELLA El Jutjat de Figueres ha decidit ajornar fins el proper dimarts a les deu del matí el judici a tres homes, d'entre 32 i 35 anys d'edat i ètnia gitana, que van agredir i colpejar amb barres de ferro dos Mossos d'Esquadra fora de servei la nit de cap d'any a Garriguella (Alt Empordà). En principi, estava previst que aquest dissabte es realitzés un judici ràpid però davant el gran nombre de testimonis, finalment s'ha decidit ajornar-lo un dia més, fins el proper dimarts. Una vuitantena d'agents s'han desplaçat fins als jutjats per mostrar el seu suport als policies agredits. Els Mossos han explicat que la investigació continua oberta i no es descarten noves detencions.\nEls fets es remunten a la matinada del passat 1 de gener quan dos agents dels Mossos d'Esquadra, que estaven fora de servei, van veure com un vehicle circulava a gran velocitat i fent maniobres perilloses pels carrers de Garriguella, a l'Alt Empordà.\nEls agents, que es trobaven amb les seves respectives famílies, van recriminar al conductor la seva actitud. Davant d'això i segons la versió dels Mossos d'Esquadra, el conductor d'ètnia gitana i veí de Garriguella, va sortir del cotxe i va començar a amenaçar i encarar-se contra els agents. Els dos policies es van identificar i, després de calmar-lo, l'home va marxar amb el seu vehicle.\nTot i això, uns minuts més tard, el conductor va tornar acompanyat de tres homes més i carregats amb barres de ferro i altres objectes contundents. Els homes, tots ells d'entre 32 i 35 anys d'edat, van començar a colpejar i agredir els mossos.\nEn concret, els detinguts van colpejar un dels policies al cap amb una barra de ferro i van tirar puntades de peu a l'altre agent. Segons ha pogut saber l'ACN, un dels fills dels mossos agredits - que es trobava en el lloc dels fets- va llançar un objecte contra els agressors tot demanant que "deixessin estar el seu pare". Per aquest motiu, els homes també es van enfrontar amb el nen.\nEls Mossos d'Esquadra han explicat que els dos agents van patir contusions i ferides lleus. Els policies van posar la denúncia el mateix dia dels fets. Dos dies més tard, aquest passat dia 3 de gener, els mossos van detenir tres homes que estarien relacionats amb l'agressió. La investigació segueix oberta i no es descarten noves detencions perquè els mossos continuen buscant un quart home -d'ètnia gitana- que també hi hauria participat.\nConcentració d'agents davant el jutjat\nAquest dissabte, un grup d'uns 80 agents s'han reunit davant del Jutjat de Figueres - on es realitzava el judici - per mostrar el seu suport als dos agents agredits. Els mossos han sortit dels jutjats al voltant d'un quart de quatre de la tarda. El judici continuarà el proper dimarts a les deu del matí i està previst que testifiquin diversos testimonis que van presenciar els fets.


Opinió EcoResort - GR - Cerdanya Eco ResortOpinió EcoResort - GR - Cerdanya Eco Resort\nHem estat quatre dies amb la canalla i no hi ha res negatiu que poguem dir! Quina santa paciència la del personal de tot el complex, amables i servicials a tothora! Bones instal·lacions i ben cuidades, podem fer esport, o el que es vulgui, mentre els monitors entretenen la quitxalla amb activitats i excursions. Bon menjar, variat i natural que pot gaudir tota la família. Tornarem l’any vinent!!


La fi de la temporada d'estiu torna a fer créixer l'atur a Catalunya al setembre en 5.641 persones\nLa fi de la temporada d’estiu torna a fer créixer l’atur a Catalunya al setembre en 5.641 persones\nEl sector dels serveis és el que més nous aturats ha registrat, mentre que els desocupats han disminuït a la indústria i a la construcció\n04.10.2016 - 09:23\nCCOO vincula la reducció de l’atur amb el desànim dels demandants de feina\nL’atur registrat a Catalunya el setembre passat es va incrementar en 5.641 persones. La variació suposa un augment de l’1,27%, cosa que situa la xifra total de persones que busquen feina en 451.082 casos. A Espanya, el nombre d’aturats ha pujat al setembre en 22.801 persones respecte al mes anterior (+ 0,6%) i el total de desocupats s’ha situat en 3.720.297 persones, segons el ministeri d’Ocupació i Seguretat Social.\nSi es comparen les dades de Catalunya amb les que hi havia fa un any, el resultat és una reducció de 62.106 desocupats, equivalent a un 12,10% menys.\nSetembre és habitualment un mes d’augment de l’atur, a causa de la fi de la temporada d’estiu. En la sèrie històrica, el nombre d’aturats només s’ha reduït tres vegades aquest mes, els 2005, el 2006 i el 2007, mentre que altres 18 vegades ha pujat el nombre d’aturats aquest mes.\nTornat a Catalunya, si es compara amb el mateix mes de l’any passat, les quatre províncies han reduït el nombre d’aturats inscrits: a Barcelona hi ha 48.172 menys (-12,55%); a Tarragona, 6.380 (-10,81%); a Girona, 4.769 (-10,39%), i a Lleida, 2.785 (-11,33%).\nPer sectors de producció, el que més ha contribuït a l’augment de l’atur ha estat el dels serveis, ja que registra 5.133 aturats més que a l’agost, i també ha augmentat l’atur en l’agricultura (+609) i els parts que afirmen no tenir ocupació anterior, que s’han incrementat en 1.489 persones.\nPer contra, el nombre d’aturats s’ha reduït en la construcció i en la indústria, on es registren 1.297 i 293 aturats menys que el mes anterior, respectivament.\nUna tònica que no varia és la tendència a l’increment de contractes. Al setembre s’han registrat 281.932 contractes, cosa que suposa un increment del 34,84% respecte al mes anterior (72.844 més), dels quals un 86,1% (242.961) són temporals i un 13,9%, indefinits (38.971).\nFilant més prim, els contractes indefinits han crescut un 87,09% respecte al mes anterior, amb 18.141 més, i els indefinits s’han incrementat en un 29,06%, amb 54.703 més.\nD’altra banda, si es comparen amb setembre de l’any passat, el nombre de contractes ha augmentat en un 14,07% amb 34.774 més; d’aquests, 28.528 corresponen a contractació temporal (un 13,3% més) i 6.246 són indefinits (+ 19,09%).\natur setembre a catalunya 2016\nL’atur torna a pujar a l’octubre a…\nL’atur baixa al setembre en 374 persones a Catalunya…\nL’atur baixa al juliol en 9.044 persones a…


Benvinguts a la Secció Sardanista de Martorell, entitat que treballa pel foment de la Sardana a Martorell i on faci falta.\nEntre les nostres activitats destaquen la celebració de la Diada Nacional de Catalunya amb l'enlairament d'una senyera gegant i l'Aplec del Roser dins les Festes del Roser al mes d'octubre.\nCarrer Rutlla, 14 - 08760 Martorell\nAquesta nova campanya està basada en la reconeguda frase “Som i Serem” de la lletra de La Santa Espina, que ràpidament s’associa al món de la sardana.\nEs vol donar a conèixer la tasca, que dia a dia, i durant més de 40 anys, està desenvolupant la Secció Sardanista per promocionar la sardana i la música de cobla a Martorell i comarca.\nTambé hi té un paper important la creació i catalogació d’un arxiu històric que reflecteixi tota la trajectòria de la nostra entitat.\nUn missatge clar i amb vocació de futur per tal d’ampliar la massa social de l’entitat i garantir-ne la seva continuïtat durant molts més anys.\nAmb la campanya es pretén treballar la creació de públics als espectacles sardanistes i també explorar nous formats i experiències.\nUna de les accions més destacades de la campanya és la creació d’aquest nou espai web de l’entitat amb domini propi sardanesamartorell.cat. Des d’aquesta pàgina es donarà a conèixer tota l’activitat que es realitza des de l’entitat i, com també la seva història.\nS’hi podrà trobar una agenda i una secció de notícies i també la història del sardanisme a Martorell i fotografies de moments destacats de l’associació.\nEn una segona fase, es preveu implementar una botiga en línia amb la discografia i el marxandatge de l’entitat.\nAquest nou web està obert a l’aportació de tothom que hi vulgui col·laborar amb material fotogràfic o vivències pròpies.