El Port de Tarragona engega la segona edició de la mostra artística Expressa’t en versió nadalenca | Port Tarragona\nEl Moll de Costa oferirà diversos espais de la instal·lació com a escenaris de les actuacions\nper Fran Volpi 12/11/2021 10:31h\nLes festes de Nadal estan cada cop més a prop. És per això que el Port de Tarragona vol tenir planificades les activitats que facin gaudir als tarragonins i tarragonines d'aquesta festivitat.\nD'aquesta manera, la mostra artística Expressa't tornarà més forta que mai a finals del mes vinent amb una segona edició ambientada a la celebració nadalenca.\nUna mostra artística amb menys d'un any de vida\nDesprés de l'èxit que va obtenir Expressa't durant el mes de maig d'aquest any, el Port de Tarragona ha decidit organitzar una segona edició amb l'objectiu de promoure la cultura al territori i donar èmfasi la tasca que realitzen les escoles, associacions i entitats en l'àmbit cultural en els diferents vessants de dansa, música i altres manifestacions artístiques.\nAquest nou certamen tindrà lloc durant les festes de Nadal, i per tant la temàtica tindrà relació amb aquesta festivitat. Els dies escollits per a les actuacions són el 22, 23, 27, 28, 29 i 30 de desembre amb tres horaris de les 17, les 18 i les 19 hores.\nEl Moll de Costa cedirà les instal·lacions de l'interior del Tinglado 1, i els espais exteriors d'aquest, o del Tinglado 2 i Tinglado 3. per a què la mostra artística Expressa't, que va néixer davant les nombroses peticions de les diferents entitats i escoles, pugui dur a terme les celebracions artístiques.\nCom participar en el certamen?\nAquelles associacions que estiguin interessades a participar en la mostra artística hauran d'enviar un formulari amb la documentació necessària, publicada a la web del Port, al correu electrònic expressat@porttarragona.cat abans del dia 30 de novembre.\nUn cop presentat el formulari, l'organització del Port de Tarragona estudiarà les propostes i escollirà quines seran les escoles i entitats que participaran en la mostra artística Expressa't. Els criteris estipulats són la diversitat de diferents disciplines, el compliment dels requisits i l'ordre d'arribada de la petició.\nEl pròxim divendres 3 de desembre es farà públic el llistat d'associacions que participaran en aquesta segona edició.


Snooze KL Kuala Lumpur Malàisia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLP5 International Contact Pier Kuala Lumpur International Airport, Sepang, Kuala Lumpur, Malàisia, 64000 - Veure al mapa\nÚs diari (màx. 6 hores) (Day Use (max. 6 hours))\nHabitació estàndard d'ús diürn (màxim 12 hores) (Standard Day Use Room (12 hours))\nBé 6,6 (3121 comentaris)\nNotable 7,0 (1054 comentaris)\nNotable 7,6 (744 comentaris)\nNotable 7,6 (1516 comentaris)\nBarri Sepang Sepang Sepang Sepang Sepang Sepang Sepang Sepang Sepang Sepang\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Snooze KL es troba a la zona de Sepang de la ciutat de Kuala Lumpur. Situat només a 56 km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Snooze KL asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi.\n13 habitacions que es distribueixen sobre 1 plantes ofereixen una càlida i plaentera escapada i comoditats modernes com ara aire condicionat, servei de despertador, escriptori. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Kuala Lumpur, el Snooze KL és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (48) Parelles (4) Viatgers en solitari (36) Famílies amb infants petits (6) Grups (2)\nÚs diari (màx. 6 hores)


Taller “No passis de roda a roda” – Escola MARINADA\nTaller “No passis de roda a roda”\nPublicat el 27 Novembre 2015 27 Novembre 2015 per marinada\nEls alumnes de 5è han participat aquesta setmana, dins la classe d’Educació Física, en un taller organitzat per la Fundació Mestral que porta per nom “No passis de roda a roda”.\nAquesta activitat vol ajudar els nens i nenes a empatitzar amb les persones amb discapacitat a partir de la pràctica d’un esport amb cadira de rodes. Així, el taller ha constat de dues parts ben diferenciades:\nPart teòrica: Xerrada a càrrec de dues persones amb discapacitat sobre la mateixa i relats de vivències personals dels monitors.\nPart pràctica: Circuit de detecció de barreres arquitectòniques per l’escola i pràctica d’un esport unificat (consisteix en que les persones amb discapacitat i les que no puguin realitzar l’activitat alhora).\nQuan cliqueu damunt la imatge se us obrirà l’àlbum amb les fotos.\nEntrada prèvia PRIMERS DIES A L’ESCOLA DELS NENS I NENES DE P3\nEntrada següent L’ESCOLA COL·LABORA AMB LA MARATÓ


Les platges de Torredembarra tindran socorristes per Setmana Santa\nTambé tindran passeres d'accés, servei de dutxes i rentapeus, papereres i servei de neteja\nActualitzada 04/04/2017 a les 13:52\nLes platges de Torredembarra comptaran amb un mínim de serveis per Setmana Santa, entre els quals destaca el de socorrisme. El Servei de Prevenció d’accidents, vigilància, salvament i socorrisme –integrat per dos socorristes i un coordinador- estarà operatiu de Divendres Sant a Dilluns de Pasqua, d’11 h a 18 h a les platges urbanes de la Paella i Barri Marítim, fins a Cal Bofill. La vigilància es realitzarà amb patrulles dinàmiques i sense torre de control, ja que no es necessita per la baixa densitat de persones dins l’aigua en aquestes dates.\nEl punt central de coordinació serà el mòdul de socorrisme, situat al Barri Marítim, que compta també amb un lavabo per a persones amb mobilitat reduïda. Es recomana que les persones siguin molt prudents a l’hora de banyar-se i es fixin en les indicacions de les banderes de l’estat de la mar. També es recomana que les famílies amb nens petits i gent gran es posin al voltant de la zona de mòdul de socorrisme, ja que és el punt central de l’operatiu.\nA més del servei de socorrisme, les platges torrenques també tindran per Setmana Santa tres passeres d’accés –una a la Paella tocant al port, una al Barri Marítim i una al costat del Club Marítim; quatre dutxes i quatre rentapeus, ubicats a l’alçada del Club Marítim, davant la bioplatja del Barri Marítim, a la Paella a l’alçada del passeig Mediterrani i a l’alçada del port; papereres i servei de neteja diària durant Setmana Santa. Aquests serveis s’incrementaran a mesura que avanci la temporada.


Rodant el món: de gener 2010\nCom veieu a la foto, molt artística per cert ;), ja estem a punt de marxa!!\nSuposem que us preguntareu què hem estat fent des que vam penjar l'últim post...doncs:\n1. Ens hem vacunat contra: tètanus, febre groga, febre tifoidea i hepatitis A\n2. Hem anat a buscar els carnets de conduir internacionals\n3. Tenim els carnets d'alberguistes internacionals\n4. Ja tenim l'assegurança de viatge, podem viatjar tranquils\n5. Vam "atracar" la farmàcia i van flipar tant que fins i tot ens van demanar el blog, tenim anti-de-tot!!!\n6. Mosquiteres, sacs de dormir, alguna guia i la nostra casa durant un anyet: LES MOTXILLES\n7. Després de gairebé 3 hores d'odissea amb els amics d'Iberia: els ansiats BITLLETS D'AVIÓ\nAquesta setmana que ens queda la dedicarem a acomiadar-nos de família i amics, gaudir de Barcelona i muntar la "caseta" mòbil pels propers 12 mesos...ens hi cabrà tot???\nTachán tachán!!! El gran moment ha arribat, ja el tenim aqui!\nBenvinguts/des a aquest el nostre estimat blog ;)\nNo us talleu i navegueu pels nostres fantàstics apartats que ara mateix són com "huevos kinder", alguns amb sorpreses i d'altres buits,jeje!\nNo us deixeu endur per les impressions, us assegurem que hem currat de lo lindo i hem dedicat hores i hores i hores i hores per arribar a aquest GRAN MOMENT!\nApa, a tafanejar i a esperar ansiosament el proper post!\nAl mapa podeu veure per on rodarem...\nEn total són 14 països i 4 continents en un anyet, que es diu aviat, eh!\nPer aclarir una mica tanta xinxeta fem un petit resum:\nSortirem de Barcelona el 06 de febrer cap a Sud Amèrica on, durant 4 mesos, passarem per Argentina, Uruguai, Xile, Perú i Bolívia.\nContinuarem per Oceania on estarem gairebé 2 mesos recorrent Austràlia i tot i aixi no ens l'acabarem ni de conya!!\nL'entrada a Àsia serà per Japó des d'on, i després de 3 setmanetes menjant sushi, anirem al sudest asiàtic per visitar Tailandia, Laos, Vietnam i Cambodja durant 3 mesos.\nFarem una parada fugaç a Hong Kong per volar cap al Nepal on passarem un mes a un pet del sostre del mon!! Intentarem entrar al Tibet però ja veurem com les gasten els xinilús amb el tema dels permisos...\nDel Tibet tornarem cap a Hong Kong on tenim prevista una rutilla per la Xina abans de volar al nostre últim destí, Jordània!!!\nDesprés d'haver rodat el món serà l'hora de tornar al Born!!\nCliqueu a sobre del nom del país per accedir-hi directament.\nJordània i Israel\nDes d'aquí accedireu a les fotos que anirem penjant. Esperem que us agradin i que sortim ben guapos!!\nA continuació trobareu els vídeos resum dels diferents països:\nPer estrenar aquest apartat aquí teniu un vídeo molt especial per nosaltres i que a alguns us sonarà, un vídeo que ens fa recordar que aquesta aventura que comencem junts ens marcarà. Plegats tenim un camí infinit per recórrer i hem decidit que ara ens porti a fer una volta al món.\nAl mapa podeu veure per on rodarem... En total só...\nCliqueu a sobre del nom del país per accedir-hi di...\nDes d'aquí accedireu a les fotos que anirem penjan...\nA continuació trobareu els vídeos resum dels difer...


LA CIUTAT DELS SOMRIURES: HISTORIES DE SUPERVIVENCIA A BOMBAI - BiblioEteca\nLa ciutat dels somriures recull un cúmul de sensacions i un catàleg dhistòries plenes de dignitat i desperança de vida, fruit de dos viatges a Bombai.\nMartí Gironell retrata amb ulls dun cooperant occidental i un estil directe la realitat duna ciutat plena de contrastos. Duna banda, a través de lexperiència de lautor, el lector és testimoni de la lluita dels treballadors duna ONG que sesforcen per donar un futur més digne als dos col·lectius més desvalguts, però, alhora, pilars bàsics de qualsevol societat, la de lÍndia inclosa: els nens i les dones. I de laltra, dels esforços que han de fer tant aquestes criatures com aquestes dones per gestionar un present que els pugui garantir un futur.\nGràcies a la força de les històries duns personatges reals, la majoria carregats de malalties i maldecaps, Gironell aconsegueix traslladar el lector fins a les portes de linfern perquè comparteixi els anhels, les frustracions, els desitjos, els neguits, les emocions, les alegries i les desgràcies duna sèrie de persones que no perden mai el somriure ni la dignitat en la seva batalla personal per sobreviure a la malaltia i a la misèria. Lescenari és el duna ciutat, Bombai, capital econòmica de lÍndia, on la vida i la mort prenen el te juntes.


▷ Successos Dénia | Elperiodic.com\nNoticies de Successos en Dénia\nEls veïns de Dénia s'uneixen per a evitar l'ocupació il·legal d'un habitatge\nAgents de la Policia Nacional en atenció a les contínues queixes dels veïns i comerciants en un cèntric carrer de la localitat de Dénia, sobre el comportament que mostraven els ocupants d'un habitatge usurpat, han aconseguit que aquesta persona abandonaren volunt&...\nUn rescat amb final feliç a Dénia\nUna dotació de bombers de la Diputació d'Alacant ha rescatat aquest dijous a un pastor alemany que s'havia quedat atrapat en una tanca després de fugir de la seua casa i veure's desorientats. El rescat, que ha tingut lloc sobre les 15 hores, s'ha produït en el Co...\nFerit un ciclista després de xocar contra un cotxe en la carretera que uneix Xàbia i Dénia\nUn ciclista ha resultat ferit aquest dilluns al matí després de col·lidir contra un cotxe en la carretera de les Planes de Xàbia. És una via molt transitada durant l'estiu ja que uneix aquesta localitat amb Dénia i té amb algunes corbes molt tancad...\nAixí ha sigut el rescat a un gos després de caure en un pou en les Rotes de Dénia\nBombers del Consorci Provincial d'Alacant han rescatat aquest divendres a un gos que havia caigut a un pou en les Rotes de Dénia. L'incident, segons han explicat des del Consorci, s'ha produït al migdia en la ruta de senderisme en les Rotes, prop de la torre del ferro. No...\nMor un bussejador en els Gires de Dénia\nUn bussejador ha mort aquest dimarts a la vesprada en els Gires de Dénia. Segons han informat des del Consorci Provincial de Bombers d'Alacant, el trist succés s'ha produït poc abans de les tres de la vesprada a la Platja La Cala al costat d'aquesta zona costanera. Pel ...\nEnxampats in fraganti assaltant una xalet a Dénia gràcies a l'avís del conserge\nAgents de la Policia Nacional han detingut a una persona in fraganti quan intentava robar en un domicili de Dénia. Una anomenada a altes hores del matí a la Sala del 091 va posar en alerta a la Policia Nacional d'un robatori que s'estava produint en una urbanització de la loc...\nRescaten a un home que es va perdre en el Montgó (Dénia) en plena nit\nUn home de 69 anys d'edat i nacionalitat suïssa va haver de ser rescatat en la matinada del dijous al divendres pels bombers després de perdre's pel Montgó (Dénia) en plena nit. Segons informen fonts del Consorci Provincial de Bombers, els fets van tindre lloc po...\nL'assassí que ha degollat la seua exparella a Dénia tenia una ordre d'allunyament\nUn terrible succés ha commocionat la societat alacantina aquest dimarts. Tal com els ha avançat elperiodic.com,...\nDetingut un home a Dénia després de degollar a la seua exparella davant de la seua filla menor\nAgents de la Policia Nacional han detingut en la matinada del dilluns al dimarts a un home de nacionalitat russa com a presumpte autor d'un nou cas de violència de gènere en la localitat de Dénia (Alacant). Segons han confirmat fonts de la investigació a elperi...\nDesallotgen un ferri amb 393 passatgers encallat en arribar al port de Dénia\nUn total de 393 passatgers van haver de ser desallotjats en la nit d'ahir d'un fast ferri de la companyia Balearia en quedar aquest encallat en el port de Dénia a causa de causes encara desconegudes.Segons ha informat la companyia en un comunicat, tots els passatgers van eixir il·le...\nRescatats a Dénia dos nàufrags després de ser envestits per una barca que va fugir\nDos nàufrags van ser rescatats en les proximitats de la zona de les Rotes (Dénia) després de patir un accident amb una altra embarcació, la qual va fugir del lloc deixant als navegants ferits en el mar. Els fets van tindre lloc durant la matinada del diume...\nDetingut per intentar acoltellar a la seua exparella i exsuegra a Dénia\nUn nou cas de violència masclista esguita a la Comunitat Valenciana. Un home ha acoltellat, suposadament, a la qual era la seua exparella i a la seua exsuegra en la localitat alacantina de Dénia. Després de l'intent d'homicidi, l'home de 32 anys ha intentant llevar-se la vida...\nUn home perd la vida a la platja dels Marines a Dénia\nUn home ha mort en el matí de hui en quedar inconscient en l'aigua mentre gaudia d'un bany a la platja dels Marines a Dénia. Segons ha informat el Centre d'Informació i Coordinació d'Urgències (CICU) es desconeix el motiu de la mort. El home, de la qual ...\nQuè és l'estafa del 'tocomocho'?\nAgents de la Policia Nacional han detingut a Màlaga a un home i a una dona –tots dos de nacionalitat espanyola- com a presumptes responsables d'un delicte continuat d'estafa. Els investigats, especialistes a estafar mitjançant l'estafa del “tocomocho”, van aconsegu...\nL'incendi del Montgó ja està controlat\nL'incendi en el parc natural del Montgó ja està controlat. Ha sigut un primer avís que, afortunadament, es va poder controlar en a penes unes hores amb un balanç de sis hectàrees. La ràpida actuació dels bombers ha sigut la clau per a evitar que pogueren repetir-se escenes com en 2014, qua...


[M. Mallafré] Rajoy vol un ‘gran pacte’ contra la corrupció, abans de les Generals\nYou are here: Home / Veus / Opinions / [M. Mallafré] Rajoy vol un ‘gran pacte’ contra la corrupció, abans de les Generals\nRAJOY ABANS DE LES GENERALS VOL UN “GRAN PACTE” CONTRA LA CORRUPCIÓ\nNo, no és una portada de La Razón, es veu que va de debò. De fet, a Catalunya ja varem viure una cosa similar amb un gran pacte polític, quan van posar-se d’acord en tapar-se les vergonyes els uns als altres amb allò de les comissions del 3%.\nEl manifest podria començar així:\n1 – Gos no menja gos.\n2 – Comissions internes, que ni investiguen ni fan mal.\n3 – El poble paga, la Banca mana i el polític roba.\n4 – Els jutges sense pilotes i, a la policia que no li faltin les mateixes, però de goma.\n5 – La culpa i els dolents, molt dolents, sempre els de fora.\n6 – Si ens denuncien: es un atac a la bandera.\nEn resum, contra la corrupció “un gran pacte”. Contra la ciutadania: més lleis, més impostos, modificació del Codi Penal i presó preventiva. Ja ho deia Tàcit: “Contra més corrupte és l’estat, més lleis té” (segle I).\nUn altre pacte a tota la ciutadania contra la corrupció, s’anomena democràcia directa i passa per ajusticiar a tota aquesta gentussa d’una puta vegada i donar exemple. Fotre-ho tot a terra i construir la casa amb millors fonaments i pedres noves, quan una casa està en ruïna total és el que s’ha de fer, per tant com l’Estat s’ha enfonsat, es fa el mateix. Els temps de les paraules i les manifestacions ja ha passat, no tan sols no han escoltat res de res, sinó que a més s’han trencat el pit de riure a la nostra cara, jo no necessito més, simplement un bon recolzament popular de gent que pensi com jo per acabar amb tot aquest disbarat d’una vegada per totes.\nNo hi ha res més idiota que un obrer de dretes. Un poble que elegeix a corruptes no és víctima, és còmplice.


Bartumeu Gabriel, quart a l’eslàlom dels Campionats d’Espanya - Altaveu el diari digital d'Andorra\nBartumeu Gabriel, quart a l’eslàlom dels Campionats d’Espanya\nL’equip nacional es troba a Sierra Nevada, on l’andorrà va aconseguir, a més, una millora de punts durant la cursa\n29/03/2022 (10:57 CET)\nBartumeu Gabriel en una imatge d'arxiu\nL’equip nacional i l’equip EEBE de la FAE es troben a Sierra Nevada per disputar els Campionats d’Espanya. Aquest dilluns va començar la competició amb Bartumeu Gabriel en la quarta posició i amb millora de punts a la cursa d’eslàlom.\nL’eslàlom masculí va coronar campió d’Espanya a Joaquim Salarich amb 1.29.49. A 1.68 va finalitzar Bartumeu Gabriel, que a més va acabar a només 0.13 del podi, el qual el va tancar l’espanyol Aingeru Garay. Gabriel va aconseguir, a més, una millora de punts en fer 34.87, quan fins el moment tenia 39.30.\nAixí mateix, Àxel Esteve va ser sisè amb +2.16, mentre que els corredors de l’EEBE, Cerni Gil i Enzo Fuentes van acabar 18è i 27è, amb +7.55 i +15.29, respectivament. No van completar la primera mànega Xavier Cornella, Adrià Prats, Nicolas Piccino, Lluís Torres, Eric Ebri i els també andorrans Pol Robert, Alvar Calvó i Pirmin Estruga. A la segona mànega van quedar fora Àlex Rius, Pere Cornella i Ferran Torres.\nCAMINAL GUANYA EL DESCENS JÚNIOR DELS CAMPIONATS BRITÀNICS\nJordina Caminal ha guanyat el descens dels Campionats britànics júniors, amb un crono de 1.16.41, amb un avantatge de 0.05 respecte a la segona, la italiana Martine Brumin, i 0.35 respecte a la tercera, la britànica Jessica Anderson. A més, l’esquiadora andorrana ha marcat 86.79 punts FIS amb aquesta victòria, el que millora els actuals 91.86 de l’última llista publicada per la FIS. A aquesta cursa també ha corregut Jèssica Núñez, però no ha pogut completar la baixada.


13.1. HOTR0308_MF1090 Recepció i neteja de serveis de càtering (90h) del 5 de juliol al 22 de setembre | ESHOB - Escola Superior d'Hosteleria de Barcelona\n13.1. HOTR0308_MF1090 Recepció i neteja de serveis de càtering (90h) del 5 de juliol al 22 de setembre\nDimarts i dijous de 09:00 a 14:30h\nFormació subvencionada pel Consorci per a la Formació Contínua de Catalunya\nRequisits d’accés al curs: Treballadors ocupats o en situació d’ERTO i autònoms, amb nivell formatiu mínim de Graduat Escolar\nTitulació: Acreditació parcial acumulable, de Certificat de professionalitat, acreditació oficial en l’àmbit laboral de competències professionals.\nMetodologia: Aquesta formació és teòrica i pràctica\n· Adquirir coneixements per treballar i desenvolupar correctament la feina a recepció i neteja dels serveis de càtering.\n· Conèixer els passos a seguir per desenvolupar el procés de neteja de serveis de càtering, a més de conèixer la maquinària i els equips bàsics que es faran servir, i el seu funcionament i manteniment.\n· Conèixer les fases de neteja del distint material que s’utilitza en l’empresa de càtering.\n· Saber quines condicions de seguretat s’han de complir en els serveis de càtering prestats.\n· Conèixer els productes de neteja més comuns per a la neteja i desinfecció dels materials i superfícies i com s’han d’implementar els sistemes i mètodes de neteja en les zones de neteja en instal·lacions de càtering.\n· Saber quins tipus d’uniformes i equipament de protecció individual existeixen i es poden utilitzar segons la normativa actual.\n· Conèixer com manipular els residus i restes procedents dels serveis de càtering en la zona de neteja i saber com s’eliminen els residus i les plagues correctament.\n· Conèixer els riscos per a la salut i les malalties que es poden derivar de la incorrecta manipulació de residus alimentaris.\n· Saber què són i per a què es fan servir el Sistema d’Anàlisi, Perills i Punts Crítics de Control (APPCC) i les Guies de Pràctiques Correctes d’Higiene (GPCH).\n1: Aspectes generals sobre l’Accessibilitat en Web\n· El departament de neteja en instal·lacions de càtering.\n· El procés de neteja de material procedent de serveis de càtering.\n· Maquinària i equips bàsics: identificació, funcions, modes d’operació i manteniment.\n· Fases de neteja.\n2: Aplicant l’Accessibilitat en Web\n· Condicions específiques de seguretat que han de reunir els locals, les instal·lacions, el mobiliari, els equips, la maquinària i el petit material característics de les unitats de neteja de càtering.\n· Identificació i aplicació de les normes específiques de seguretat.\n· Productes de neteja d’ús comú: tipus, classificació, característiques principals d’ús, mesures de seguretat i normes d’emmagatzematge i interpretació de les especificacions.\n· Sistemes i mètodes de neteja: aplicacions dels equips i materials bàsics. Procediments habituals: tipus i execució.\n· Uniformitat i equipament personal de seguretat: Uniformes de neteja: llenceria i sabates. Peces de protecció: tipus, adequació i normativa.\n3. Manipulació i classificació de residus procedents de serveis de càtering en la zona de neteja\n· Maneig de residus i deixalles.\n· Eliminació de residus i control de plagues.\n· Neteja i desinfecció: Diferenciació de conceptes: aplicacions dels equips i materials bàsics. Procediments habituals: tipus i execució.\n· Tipus de malalties transmeses per incorrecta manipulació de residus alimentaris.\n· Fonts de contaminació dels aliments: físiques, químiques i biològiques.\n· Salut i higiene personal: factors, materials i aplicacions.\n· Autocontrol: sistemes d’anàlisis de perills i punts de control crític APPCC.\n· Guies de pràctiques correctes d’higiene GPCH. Aplicacions.\nAvaluació: Avaluació final teòrica i pràctica dels continguts del curs, seguint criteris del Certificat de professionalitat


En l’últim ple municipal de Malgrat es va aprovar les noves tarificacions de la llar d’infants de Malgrat que es va inaugurar el mes de novembre passat i que acull a 28 infants.El preu de la Matrícula s’ha rebaixat 30 €, passat dels 110€ als 80€ que valdrà a partir d’ara. Pel que fa al preu de la mensualitat, ñla quota es manté als 140€, però a partir d’ara inclourà una hora més de servei. Aquesta hora de més es podrà triar entre les franges en les que s’ofereix el servei de canguratge. Per tan a partir d’ara amb el mateix preu s’inclourà 6 hores del servei.\nDe fet una de les crítiques que més s’han repetit pel servei de la llar d’infants ha estat el seu elevat preu. La regidora d’ensenyament de Malgrat, Carme Aubanell, va senyalar al ple que la llar d’infants s’ha abaratit en tres aspectes; un, la rebaixa de la matrícula, l’altre la no pujada de l’IPC corresponent i per últim considerant que pel mateix import de quota, ara s’inclou una hora més.\nEl cost del servei es finança una part amb la subvenció de la Generalitat, una altra amb subvenció de l’Ajuntament i la resta amb l’aportació de les quotes de les famílies.\nLa nova llar d’infants municipal, situada als terrenys de l’antiga caserna de la Guardia Civil de Malgrat, es va obrir el mes de novembre amb 28 alumnes, molt lluny de la seva capacitat real, de 102 infants.\nEl període de preinscripció en aquesta llar d’infants començarà el proper 5 de maig i es preveu poder obrir noves aules.\nAquests dissabte es fa, a més unes jornades de portes obertes al centre de 10 del matí a 1 del migdia.\nArticle anteriorJornada estranya al Futbol Sala aquests cap de setmana.\nArticle següentAquests vespre es fa el sorteig de llibres de l’associació de comerciants i empresaris de PLF.


L’Institut de Cultura d’Olot demana que també es creïn ajudes per als artistes locals - Ràdio Olot\namb Ràdio Olot 17:36\nLa direcció de la institució explica a aquesta emissora que s’estan estudiant accions amb l’equip de govern de la ciutat. Asseguren que caldrà ajudar aquelles companyies, distribuïdors o artistes de la mateixa manera que també s’ajuden els comerciants de la ciutat.\nUn dels espais de l’exposició de Xavier de Torres, cancel·lada pel coronavirus (Olot Cultura)\nLa voluntat de l’Institut de Cultura d’Olot és que els creadors locals “no quedin absents” de les ajudes que pugui oferir l’Ajuntament per la crisi del coronavirus. El director de l’ICO, Ricard Sargatal, diu a Ràdio Olot que estan treballant amb l’equip de govern.\nA la ciutat d’Olot, a més dels artistes professionals també hi ha molts creadors amateurs. Segons Sargatal, aquest sector podria recuperar-se molt més ràpid.\nPrecisament la programació cultural del primer semestre de 2020 apostava per la producció local, però artistes com Xavier de Torres o Dolors Rusiñol han vist com les seves exposicions quedaven a les fosques d’un dia per altre. A més també s’ha suspès Cantània, el Tots Dansen i les exposicions i obres de l’Escola Municipal d’Expressió.\n229 queries in 0,675 seconds.


Arxivat a: avui no us perdeu Navidad Nadal avui no us perdeu pa pan bakery panarres dolços dulces\nPa de Nadal, bonic, saborós i amorós\nSeguim l'autèntica recepta alemanya “STOLLEN”.\nI l'elaborem amb un acurat procés artesanal en el qual hi particpen a mode de simfonia, la fruita confitada, els fruits secs i les espècies. Després el banyem amb mantega fosa, vainilla i sucre blanc...I, com que és força irresisitible pot ser que en mengem a qualsevol hora...sol o acompanyat. I si encara no l'heu tastat, correu! Aleshores estem convençuts que us acompanyarà a taula el dia de Nadal.


Vídeo xat Singida - Sales de vídeo xat en Tanzània - Kangaroochat\nPàgina d'inici › Per país › Tanzània › Vídeo xat singida\nVídeo xat singida Tanzània\nSom testimonis de moltes històries d'amistat que va començar com una conversa de xat. Si t'agrada provar per veure si té la mateixa sort, connecti en aquest moment i fer una ullada als usuaris connectats en Vídeo xat Singida.\nHi ha moltes maneres de divertir-se; xat és un d'ells, perquè és agradable per parlar quan vulgui, amb qui vulgui. Si en aquest moment, t'agrada xatejar amb algú de Singida i, fins ara, no se sap per on començar, deixa de vacil·lar, perquè no trobarà una millor sala de xat de Vídeo xat Singida als Kangaroochat.\nAquest és el teu moment! Conèixer a algú de Singida, que té lloc 327123 habitants, en els quals es podien trobar la seva ànima bessona! Si se sent un pessigolleig quan es pensa en parlar amb qualsevol usuari de la llista de Vídeo xat Singida, no dubti en iniciar un xat privat. No deixeu que ningú més ho faci primer.\nMostrant 1 Vídeo xat Singida\nVídeo xat Singida per ciutat important\nAccedir al xat per a conèixer gent de Singida, aquesta peculiar ciutat de Tanzània amb 62432 habitants. Si espera un segon més per fer-ho, podria perdre l'oportunitat de conèixer a la seva ànima bessona. Venir en aquest moment i divertir.\nVols fer nous amics de Mtinko? Aquesta ciutat que pertany a Tanzània té una població de 26725 habitants i ofereix el millor que es pot trobar en aquest país. Així que en aquest moment en contacte amb la gent d'allà, fer nous amics i visitar-la amb la companyia de la gent d'allà que podria mostrar la més bella d'aquest lloc.\nLi agradaria visitar Sepuka, en Tanzània, amb una perspectiva de la persona nativa? Li donem una bona idea: tractar de posar-se en contacte a través d'aquesta xerrada amb la gent que viu en aquest lloc i descobrir l'ineludible. Hi ha la possibilitat que vostè podria trobar algú que pot anar amb vostè en el seu viatge a aquesta ciutat.\nFer nous amics de Shelui, en Tanzània, i tornar a visitar aquest fascinant ciutat de 24817 habitants, després d'haver establert contacte prèviament amb la gent d'allà. Aquesta és una molt bona manera de submergir-se en la cultura de qualsevol lloc del món que vulgui visitar.\nAmb una població de exactament 23718 habitants, Mgandu que podria ser la millor ciutat per trobar a aquesta persona que vostè està buscant. Accedir a aquest divertit xatejar per conèixer gent d'aquest lloc i potser la sort li va somriure avui.\nSap vostè Kiomboi, aquesta ciutat de Tanzània, amb 23519 habitants? Si vostè està pensant a visitar aquesta meravellosa ciutat, podem posar-li en contacte amb la gent d'allà perquè pugui conèixer algú especial, que us mostrarà les atraccions turístiques més importants i amb els quals es podria tenir una connexió. ¿Vostè s'atreveix? A continuació, accedir al xat en aquest moment.\nVídeo xat Singida per província\nÉs el moment perquè vostè vagi en un viatge a Altres ciutats a Singida, en Tanzània no obstant moure de la cadira. Conèixer gent d'allà i enamorar-se de la seva simpatia i bon rotllo. I no s'atura allà, vostè podria convidar a algú a un xat privat amb qui se senti una connexió forta, i gaudir de xat de text o simplement amb el vídeo i l'àudio.\nusuaris de major classificació en Singida


Cementiri abandonat - Diari La Veu\nEscriba el número 166753\n- Què fem? Entrem, no?\nLa veu de Roser em va tornar a la realitat del moment. Encara no em podia creure que estigués un altre cop en aquell lloc, un any després. Quan vam sortir corrent, atemorits, aborronats mes bé, presos d’un atac d’histèria i pànic que li costà la salut mental a un del meus amics, em vaig jurar que mai més tornaria a xafar aquell indret. Però vaig cometre la imprudència de contar-li-ho a Roser, la xica amb què havia començat a eixir feia uns mesos, estudiant de Psicologia i molt aficionada a la parapsicologia i l’esoterisme, i s'entestà que calia esbrinar la realitat del misteri. I allí estaven, davant la porta d’aquell maleït cementiri d’aquell poble abandonat un altre Divendres Sant. Amb una diferència amb l’altra vegada; aquesta, havíem arribat eixe mateix matí i no la nit anterior.\nDisposats a passar quatre dies d’acampada, lluny de la ciutat, oblidant-nos dels estudis, en contacte amb la natura, com havíem fet tantes voltes des de menuts, ens vam dirigir a aquell lloc que ens recomanà un conegut de Pere. Érem quatre amics: Andreu, Dani, l’esmentat Pere i jo, Xavi. Els quatre, companys de col·legi des de sempre, la colla més engrescadora de tot el poble. Aficionats a l’acampada, feia uns anys que aprofitaven eixos dies de vacances per escapar-nos. Li vam fer cas a aquell xicon i posàrem rumb cap a aquell poble abandonat enmig de les muntanyes, a vora cent quilòmetres de casa.\nCom he dit, arribàrem de nit. Se'ns va fer tard a l’hora d'eixir i ja sabíem que hauríem de muntar la tenda a la llum de les llanternes. No ens importava, teníem molta experiència i podríem fer-ho, encara que sempre s’aconsella acampar a la llum del dia.\nSeguint les indicacions que ens havien donat, una vegada al poble continuàrem per la mateixa carretera, que anava empinant-se, i prenguérem la desviació per un camí de terra que s’obria a menys d’un quilòmetre del poble i que portava a un replà dalt del turó que dominava el paisatge.\nEntre les llums del cotxe i les llanternes no tinguérem problema per muntar la tenda. No va ser fins després d’haver acabat quan en vam adonar del rumor de veus que arribava cap a nosaltres. Per la part oposada per on havíem vingut vam albirar unes llums, breus llampades de diversos colors: roig, verd, blau. D’allà mateix provenien les remors, de vegades suaus, d’altres més fortes, però no vam poder comprendre paraula. Apuntàrem les llanternes i vam descobrir que a poca distància del peu del turó hi era el cementiri del poble. Ens vam mirar i sense dir paraula enflàrem corrent cap allà.\nEn arribar, el silenci era total; només s’hi sentien les nostres alenades per la carrera que ens havíem pegat. La porta estava oberta: una invitació que no podíem desaprofitar. Entràrem i, només passar Dani, l’últim de nosaltres, sentírem un grinyol. En girar-nos vam veure com la porta es tancava a una velocitat desacostumada. Sols vam tindre temps a fer una passa per evitar-ho, quan un gran estrèpit de ferros ens va fer saber que s’havia tancat. Alçàrem els muscles i ens endinsàrem en el recinte; ja l’obriríem a l'eixir.\nA la llum de les llanternes no apreciàrem res d’extraordinari. No véiem de nou les llums. Però, de sobte, les remors es tornaren a deixar sentir i ens paregué que unes ombres ens envoltaven. Un crit aborronador ens sacsejà de cap a peus. Notàrem com si els peus se'ns enfonsaren al terra, o com si aquest estigués obrint-se al nostre pes. Dani va ser el primer a girar cap a la porta i els tres el seguirem, no sense dificultats; ens costava desenganxar-nos d’un terreny com fangós, humit, i feia temps que no havia plogut per aquelles contrades.\nPere va caure; maleí i en alçar-se havia perdut la llanterna, però no s’hi parà a buscar-la i continuà corrent. Dani sacsejava la porta i cridava pres d’un atac d’histèria perquè no s’obria. Jo vaig apartar-lo i agafí els ferros per separar les fulles. La gelor que vaig sentir a les mans em va glaçar també la sang. Engolí saliva i amb totes les meues forces fiu perquè allò ens deixés pas. No hi hagué manera.\nAndreu va veure que al mur hi havia uns forats que ens permetien escalar-lo. S’alçà sobre ell i ens cridà perquè l’imitàrem. Amb els nervis, la llanterna de Dani li caigué de les mans i s’apagà. Les dents li tocaven les castanyoles i dues voltes es va esvarar al principi de trepar sobre el mur. Andreu, que ja estava a dalt, li estirà la mà i Pere i jo l'empentàvem pel cul per ajudar-lo. Per fi, va poder agafar la mà del nostre amic i pujà. Els passàrem les llanternes i pujàrem nosaltres. D’un bot salvàrem la distància que ens separava de terra i ens llançarem a córrer desesperadament cap al campament, sense mirar enrere. Pere il·luminava pel davant i jo tancava el grup amb l’altra llanterna.\nEn arribar on estava la tenda, les remors de les veus es tornaren a sentir. Em va semblar que, a més de les llums de colors d’abans, de tant en tant s’albirava un blanc, com el de les nostres llanternes. Però no vaig dir res als altres i entràrem dins i vam tancar la cremallera i ens vam juntar tremolosos. No cal dir que no dormirem gens.\nL’endemà, una mica més tranquils, tornàrem a mirar des de dalt del turó el cementiri. No s’observava res d’estrany, tot semblava quiet. Tampoc no sentíem cap veu ni remor, ni el del vent, que no bufava.\nDani no volia, però el vam convèncer que havíem de tornar per recuperar les llanternes. Tot devia haver estat una suggestió. Ens havíem espantat de no res.\nRient-nos i fent comentaris humorístics per animar Dani, marxàrem de nou cap aquell cementiri. No l’havia apreciat de dalt, però en arribar ens adonàrem que la porta estava oberta, com la passada nit. La rialla se’ns gelà al rostre. Dani va dir que no entrava, però entre tots l’obligàrem. No anàvem a estar gaire temps, trobar les llanternes i fora. El vam fer passar davant i em vaig quedar jo l’últim. En travessar la porta, una ràfega d’aire glaçat em creuà el rostre i, com la nit anterior, un grinyol ens va indicar que la porta es tancava de nou a gran velocitat, sense que ho poguéssim evitar.\nDani volia llançar-se, histèric, contra l'eixida. Pere el va agafar i li va fotre dues bufetades per a calmar-lo. Esclatà a plorar com un xiquet. Andreu es quedà amb ell i Pere i jo ens endinsarem fins on créiem haver arribat la nit anterior. Però el terreny no hi era tou, no hi havia rastre de les nostres petjades i, el que és pitjor, tampoc de la llanterna. Sobre el terra ressaltaven les sepultures, descuidades, sense flors, pedres mig trencades, noms que a penes es podien llegir; el mateix aspecte desolador que oferien els nínxols.\nEncara avançàrem uns metres més per si la foscor de la nit ens havia despistat. Però era impossible que haguéssim arribat tan fondo perquè una tomba s’alçava davant nostre en línea recta i hauríem ensopegat amb ella la nit anterior; no teníem constància d’haver-nos desviat de la línea recta, però tot podia ser. No hi havia rastre físic que ho confirmés, ni que digués el contrari.\nTornàrem on estaven els altres dos. Li preguntàrem a Andreu si havia trobat la llanterna i ens digué que no. Nosaltres li diguérem que tampoc havien vist l’altra. Dani estava una mica més tranquil, però en sentir allò de les llanternes va començar a posar-se nerviós un altre cop. Decidírem marxar: total, unes llanternes... En tenien dues mes. Però a mi em quedà la rabior de no saber què podia haver passat amb elles.\nIntentàrem obrir la porta, però com la nit anterior no hi va haver manera. Tornàrem a trepar pel mur i sortírem. Passàrem la resta del dia prou bé i a l’hora de gitar-nos començaren de nou les remors i les llums. Dani, que semblava haver recuperat la seua presència d’ànim, es va vindre avall. Tremolava, escridassava i suava a mars; volia anar-se’n a casa ja mateix. Vam poder assossegar-lo i li vam prometre que a l’endemà ens n'aniríem. A l'intentar entrar a la tenda, vaig sentir de nou al rostre el mateix aire glaçat que pel matí, i una olor que no havia percebut adés i que no sabria descriure; no recordava haver-la olorat mai i, fins ara, no havia tornat a sentir-la.\nNo poguérem dormir fins quasi l’alba, quan cessaren els sorolls i les llums i ho vam fer de pur cansament. Era més de mig dia quan obrírem els ulls, sortírem de la tenda i ens desdejunàrem. Dani estava com absent, la mirada a voltes perduda, d’altres atemorida, pronunciant incoherències. Pensàvem que en dormir s’havia calmat i oblidat la idea de tornar a casa, però va ser l'única cosa coherent que ens va dir només acabar el desdejuni. Alçàrem el campament i tornàrem al poble.\nNo volguérem inventar excuses. Contàrem el que ens havia passat i per això tornàvem. Els pares de Dani, en veure el seu estat, el portaren a Urgències. Va estar uns mesos ingressat en una clínica psiquiàtrica i, encara que ha sortit, no és el mateix; el seu estat mental no ha acabat de restablir-se. El que no vaig contar a ningú és que abans de muntar al cotxe vaig donar una darrera mirada a aquell maleït cementiri des de dalt del turó i em va semblar que la porta tornava a estar oberta.\nCom ara. El rostre de Roser s’il·luminava pel seu somriure, a ella li agradaven molt estes coses. Vaig assentir a la seua pregunta i sense esperar un segon més travessà la porta. Uns instants després ho feia jo, esperant conscientment fora per veure si la porta es tancava o no. No ho va fer. Al creuar el llindar, de nou em vingueren la glaçada i la pudor i, a penes donades tres passes, el conegut grinyol i un full s’estampà violentament contra l’altre.\n- És el que ha passat sempre? –va dir ella.\n- Sí –a penes vaig poder mussitar jo.\nEns acostàrem i no vam poder obrir. Vaig botar la tàpia i amb una lleugera pressió del dit la porta es va obrir des de fora. Roser se n'adonà que les xarneres hi eren fluixes i una petita corrent d’aire podia ser prou perquè es tanqués. Sí, però, per què no es podia obrir des de dins?\n- És com si ens volgués dir que ací s'entra però no se’n surt –vaig comentar.\n- Pot ser –contestà Roser.\nLi vaig preguntar si havia sentit el vent glaçat i l'olor i em va dir que sí. Per què els meus amics no havien dit res? Ja eren massa preguntes sense una resposta clara.\nVaig agafar una pedra de fora del cementiri i la posí recolzada sobre el full fix. En endinsar-se uns metres, el grinyol i un soroll de ferros. Però la pedra havia impedit que la porta es tanqués. Si havíem d'eixir corrent, no hauríem de botar la tàpia.\nTot estava igual que l’any anterior, semblava que ningú havia entrat; les mateixes pedres trencades, el mateix aspecte esgarrifós, el terra dur on es trobaven les sepultures. Miràrem més detingudament per tot arreu, encara sabent que no havíem xafat aquells racons l’altra vegada, però les llanternes perdudes no aparegueren.\nDe sobte, Roser es va estremir.\n- He notat una presència –va dir-. Aquest lloc està carregat d’esperits que no descansen en pau. No –va afegir ràpidament-, més d’una; no volen que estem ací. Anem-nos-en.\nLa vaig mirar estranyat.\n- No només sóc afeccionada a les ciències ocultes, tinc poders, puc fer de mèdium i aquest lloc no m’agrada gens –em digué.\nEm va prendre la mà i sortírem quasi corrent. La pedra continuava al lloc impedint que la porta es tanqués. La vam obrir tot el que donava de si, passàrem fora i ens semblà que un renec sortia de no sabíem ben bé quin indret, i l’airet glaçat ens tornà a creuar les galtes i desordenar els cabells; bufà més fort que mai. El full va romandre quiet malgrat haver sortit els dos ràpidament.\nEns vam allunyar uns metres. Encara sentíem la gelor al rostre, però al mirar cap el cementiri, els xiprers no movien cap branca, l'aguda punta dels arbres no responia al vent que nosaltres notàvem. Roser em va abraçar i confessà que per primer cop en la seua experiència amb l’espiritisme havia sentit por. Li vaig proposar marxar cap a casa, però volgué quedar-se fins la nit i contemplar des de dat del turó el fenomen de les llums, encara que fos dins del cotxe per si havíem de sortir corrent.\nI així va ser. Pujàrem en el vehicle fins al punt d’acampada de l’any anterior. Menjàrem el que havíem dut de casa i esperàrem que es fera de nit. Caigué més prompte del que havia de ser. El cel començà a cobrir-se d’uns núvols negres que no presagiaven res de bo. L’aire venia carregat d’electricitat, s’apropava una turmenta.\nNo feu més que ennegrir-se el cel i els ulls de Roser s’obriren de bat a bat, amb la mirada clavada en el cementiri. Vaig dirigir cap allí la meua i de nou l’espectacle de llums verdes, roges, blaves... i blanques tornà a aparèixer, igual que les altres vegades. Amb una diferència: aquesta semblava que sortien del cementiri i es dirigien cap a nosaltres.\n- Arranca! –cridà Roser atemorida.\nNo m'ho va haver de dir dues voltes, vaig girar la clau del contacte, engeguí el motor i enfilàrem la baixada. No feia dos segons que havíem emprés la marxa quan un llamp caigué sobre l’arbre sota el qual estàvem uns moments adés; un cruixit de fusta trencant-se ens arribà als oïts i pel retrovisor vaig veure com es consumia en flames l’imponent vegetal.\nUn ruixat violent ens caigué al damunt i tots dos notàrem com una ombra creuava per davant nostre i escoltàrem el mateix renec del matí. Quan arribàrem baix del turó, la pluja cessà de la mateixa sobtada manera que havia mamprès i a l'enfilar la carretera una feble claredat ens indicava que el capvespre s’apropava. Tot havia tornat a la normalitat.\nNo badàrem boca en tot el trajecte fins arribar al poble. Roser em confessà el seu dilema: volia descobrir el misteri que envoltava eixe cementiri abandonat, però tenia molta por. Ho comentaria en el seu grup de parapsicologia i segur que voldrien anar amb medis per intentar esbrinar alguna cosa. Però ella no tenia clar si volia tornar; a hores d’ara no, qui sap si dintre un temps. Jo sí que li vaig dir que no pensava xafar aquell paratge mai més en la vida; n’havia tingut prou havent sortit dues voltes amb vida i amb la salut mental intacta, no com el meu amic Dani, no volia temptar la sort un cop més. Si aclarien el misteri, ja m’ho contarien.\nNo ho va fer ningú. Ni tan sols sé si anaren. Roser marxà del poble quan acabà la carrera i durant eixe temps a penes tornàrem a parlar, posava excuses per a no eixir amb mi. Quan coincidíem per casualitat, semblava que em fugia. Amb els meus amics Andreu i Pere tampoc no parlem del tema; el record de Dani ens angoixa, el seu cap s’hi quedà en aquell maleït cementiri abandonat que alberga un misteri per desentranyar. O ho han fet i no m’han volgut dir res? Un altre misteri que afegir.\nCèsar M. Vercher\nEscriba el número 411449


L'Ajuntament de Mataró estudia mesures de mobilitat per fer front a les següents fases de desconfinament i una de les primeres passes podria ser el tall de la carretera N-II perquè la gent pugui sortir a fer esport a partir de dissabte, si el govern espanyol acaba donant el llum verd definitiu a la mesura. "Tenim aquesta setmana per estudiar si podem alliberar espai", ha explicat l'alcalde de Mataró, David Bote, a preguntes de l'ACN sobre aquesta qüestió. La mesura permetria als mataronins sortir a exercitar-se evitant aglomeracions i tenint en compte que dos dels espais preferits pels mataronins per sortir a córrer, com el passeig marítim o el parc central, continuen tancats.\nMés enllà del que acabi passant amb la carretera, Bote va encarregar dilluns a l'àrea de Mobilitat una proposta sobre com s'haurà d'adaptar l'ús de l'espai públic durant el període de desconfinament. "S'haurà de reforçar l'ús per a vianants de determinats carrers i la gent haurà de caminar a una certa distància", assegura l'alcalde.\nBote explica haver comentat amb altres alcaldes estratègies sobre com fer front a al nova mobilitat després que ajuntaments com els de Barcelona o Cornellà de Llobregat hagin anunciat ja mesures en aquest sentit. A la capital catalana, per exemple, es pacificaran carrers com Consell de Cent, Girona i Rocafort, es tancaran al trànsit trams dels laterals de Gran Via i Diagonal i s'ampliaran voreres com les de Via Laietana.


Cinc jutges han passat en només un any pel jutjat 3 de Balaguer - Teleponent\nInici Tribunals Cinc jutges han passat en només un any pel jutjat 3 de...\nCinc jutges han passat en només un any pel jutjat 3 de Balaguer\nEl president de l'Audiència de Lleida mostra la seva preocupació per l'alta mobilitat dels magistrats però també per una organització de treball interna deficient\nEl president de l'Audiència de Lleida, Francesc Segura (dreta), durant la roda de premsa per presentar la memòria 2016, acompanyat del jutge degà de Lleida, Eduard Enrech. (acn)\nEl president de l’Audiència de Lleida, Francesc Segura, ha reconegut la seva preocupació pel funcionament dels nous jutjats de Balaguer on, assegura, no s’han aconseguit els resultats esperats. Ha explicat que tot i les noves instal·lacions i l’increment de la plantilla, el funcionament no és òptim i existeix un retard en els procediments penals. Apunta com a una de les possibles raons, l’alta mobilitat dels jutges. Al jutjat 3 de Balaguer, per exemple, en l’últim any hi han passat cinc magistrats i un d’ells s’hi va estar només 22 dies. Una altra de les raons, segons recull a la memòria judicial del 2016 és que el funcionament diari dels jutjats de Balaguer continua sent “lent, desorganitzat i defectuós”, a causa d’unes dinàmiques de treball deficients que s’arrosseguen des de fa anys. En la roda de premsa per presentar la memòria anual dels jutjats de la demarcació de Lleida, Segura també ha explicat que els procediments al jutjat de violència sobre la dona han augmentat un 41% i ha insistit en què és imprescindible i prioritària la creació a Lleida d’un nou jutjat de família, ja que l’actual suporta una sobrecàrrega de treball el 150%.\nArticle anteriorDescobreixen una pintura i un arc de pedra dels s. XVII i XVIII a Barbens\nArticle següentDemanen quatre anys de presó a l’acusat d’abusar sexualment d’un nen de deu anys a Linyola


No es una agressio, es una violacio (I) / Antoni Fontelles | Accio Nacionalista Valenciana\nNo es una agressio, es una violacio (I) / Antoni Fontelles\nQuan conegui, per la tele, el 26-4-18, la sentencia de la presunta violacio d’una jove per part de cinc homens, vaig experimentar la mateixa sensacio d’impotencia que la de millers de persones: unes persones que enteniem que l’Audiencia de Navarra havia segut molt blana en la condena d’uns fets que han concitat un rebuig generalisat i transversal, com ara es diu. Recordem que tres dels cinc varons tambe estan encausats en un atre juï per agressio sexual a una jove de Pozoblanco, en 2016. Vaja, que pareix que no es una conducta casual (dos casos son coincidencia, i si en son tres…).\nL’Audiencia de Navarra, en un text que es una joya per a l’analisis del discurs, ha condenat a cadascu dels cinc membres de “la manada” a 9 anys de preso, per un delit continuat d’abus sexual en prevaliment i en acces carnal (en penetracio), pero sense que hi haja hagut ni violencia ni intimidacio. Estos ultims son els motius pels quals la qualificacio tipologica es d’abus i no d’agressio sexual. El soport radica en que els forenses documentaren les penetracions, pero no constataren signes externs compatibles en una violacio o en alguna classe de violencia.\nLes penes per abus van dels 8 anys als 15, pero sens haver circumstancies agreujants, es cert que el tribunal tampoc pot impondre la quantia maxima perque esta discrecionalitat sería injustificable.\nYa se que es ajustada a dret, conforme han aclarit els experts (algu dels quals ha criticat que ‘repetim consignes’ i que hauriem de ser mes prudents). Pero que siga ajustada a dret no equival a justa, perque hi ha casos, com el present, en que s’ha jugat en la lliteralitat de la llei, sense tindre en conte la globalitat del succes. Aci es molt obvi que la totalitat (l’agressio) no es igual a la suma de les parts (corpulencia dels varons, intimidacio, conducta individual dels atacants, resposta de la victima, absencia de signes externs de rebuig, context, analisis forenses…).\nRicardo González, el juge del vot particular en la sentencia de la manada\nDels tres membres del tribunal dos s’han pronunciat per la condena i u per l’absolucio, Ricardo González (i pose el nom, perque es lo minim que puc fer, per a la seua vergonya, encara que no crec que en tinga), en un vot particular mes extens que la propia sentencia.\nEste magistrat interpretà que no hi havia hagut violacio, ni abus, perque en el video el rostre de la victima mostrava “una innegable expresión relajada, sin asomo de rigidez o tensión”, i encara que les imagens son de contengut “perturbador”, ell nomes veu “una cruda y desinhibida relación sexual, mantenida entre cinco varones y una mujer, en un entorno sórdido” (Levante-EMV, 27-4-18).\nLa disputa: un fet i dos interpretacions\nPer a la majoria del tribunal, està provat que la chicona es va vore coaccionada, sense capacitat de reaccio i obligada a acceptar el sometiment (es dir, hi hague ‘prevalencia’, en la terminologia tecnica), pero sense que s’haguera produit violencia o intimidacio. Simplement s’ha d’anar a qualsevol diccionari i vore que ‘intimidar’ es causar o produir por. El mateix proces nos permet saber que ‘abusar’ implica usar injustament d’alguna cosa o d’algu, o tractar de forma deshonesta a una persona de menor força, experiencia, poder… que estiga en inferioritat de condicions respecte a un atre o uns atres.\nMiren, deixem-nos de romanços i parauletes. Que cinc tios fornits, com armaris, es planten davant d’una atra persona i l’obliguen a fer lo que ells volen, ¿nomes es ‘prevalencia’?, ¿i l’intimidacio que supon el grup i la corpulencia personal?, ¿no estem davant d’una de les multiples formes que poden adoptar la coaccio o la violencia?, ¿l’intimidacio no es una forma de violencia? Es mes, ¿l’abus sexual continuat nomes deriva de la ‘prevalencia’ o es producte d’una conducta ‘violenta’?, ¿i si un centenar de persones m’acorrala i m’obliga, per la simple presencia, a llançar-me per un precipici, estariem tambe parlant de ‘prevalencia’?, ¿es pot abusar sense violencia? Si lo que li ha ocorregut ad esta jove li haguera passat a una filla d’algu d’ells o d’un familiar ¿haurien segut tan ‘benevols’ en la qualificacio delictiva o estarien en les manifestacions? Yo respondré, quasi segur que no.\nEl fet d’ajustar-se a dret i ser llegal no li lleva la condicio de ‘injusta’, a ulls d’una grandissima part de la societat (com a minim, la que s’ha pronunciat publicament de forma reiterada).\nFins no fa molt, la jurisprudencia establia que si no hi havia penetracio, no es podia considerar violacio. Des d’ara, havent penetracio, ha d’haver tambe clara mostra de dolor o d’oposicio. Com diuen algunes dirigents feministes, nomes nos queda aguantar i callar o rebelar-se i arriscar-se a que et maten. I no, senyors juges, no es aço.\nS’ha parlat i escrit molt de la falta de ‘empatia’ de la sentencia. Per a mi es una ‘favada’. Esta i totes les atres resolucions judicials no han de ‘empatisar’ en la victima, nomes han de ser justes.\nFront a la sentencia, està el vot particular absolutori de Ricardo González, raonat i argumentat extensament, en el qual a banda d’afirmar que la victima experimenta excitacio sexual, conclou que en els videos gravats ell nomes veu a cinc varons i una dona practicant “actos sexuales en un ambiente de jolgorio y regocijo”.\nDe situacions com esta nosatres ya en coneguem alguna (en el cas de la llengua valenciana, segons siga la ‘perspectiva’). Aci la majoria, dos magistrats, emmarca el fet en una ‘prevalencia’ d’acort en l’ideologia de la llei, mentres que la minoria, el discrepant, li otorga un atre sentit molt distint, ‘festa i diversio’, producte de la propia ideologia. Obviament d’estos marcs hiperorganisadors –les ideologies– naixen les categorisacions, de les quals partixen les comprensions, i de les comprensions deriven les qualificacions finals que, com es veu, son diametralment opostes. Per eixemple, el mateix fet –la suposta passivitat de la victima– es entesa pels condenants com a sometiment, mentres que l’absolutori l’enten com a complicitat i acort. ¡Aixina es la vida!\nImagens: reaccions sentencia la manada, menorca.info\njuge vot particular sentencia la manada.publico.es


5 millors pentinats víkings mitjans per a un aspecte robust - Inspiració De Tall De Cabell\n5fotografies Dovidpro / Shutterstock.com Cridaner, atrevit i ple d’actitud perTeresa Edria 14 de maig de 2020\nConegut per tenir panys llargs i amb barba, els guerrers nòrdics han inspirat alguns dels millors talls de cabell amb girs moderns, incloses cues de cavall, reduïdes, barbes netes, etc.\nFes una ullada a aquests 5 pentinats per a pèls curts o mitjans i prova un d’ells per encarnar l’aspecte resistent i nerviós. Per obtenir més versatilitat en l’estil, també ens encanta quan es combina amb alguns pèl facial de bona ole, un parell celestial!\n1/5 Top desordenats i costats cònics\nEls víkings sempre es van representar com a descarnats, però creieu-nos que hi ha un cert encant, igual que aquest primer pentinat. Podríeu semblar ben arreglat i sofisticat amb els cabells desordenats i fluixos mantenint els laterals curts i reduïts per equilibrar l’aspecte.\nimatges de nuvi i núvia\n@ kipp_hair / Instagram 2/5 Cabells reduïts i reduïts\nEs necessita paciència per poder lligar-se el cabell per darrere, però confieu en nosaltres, l’espera definitivament val la pena. Elegant, modern i sense presses, què més se li pot demanar?\nPer als cabells més llargs a la part superior, podeu optar per un exquisit mig poni o fins i tot una trena. Consell professional: penseu en fer créixer una barba ferotge per oferir-li més avantatge víking.\nIvan + Kochergin / Shutterstock.com 3/5 Fes pinzell enrere i retalla amb X Design\nUna de les coses que ens encanten de la miniatura és pel seu versatilitat; complementa tots els talls de cabell i es veu bé en gairebé totes les formes de la cara.\nAmb un disseny afaitat més complicat, el vostre aspecte passa de genèric a èpic. No ho oblideu sigues creatiu amb el teu disseny.\nfwb en text\n@grenville_barbershop / Instagram 4/5 Caesar Crop and Burst Fade\nPer convertir-se en guerrer víking, cal tenir una valentia invicta i només sabem la millor manera de mostrar-ho, barrejant estils de signatures.\nPer a aquells que prefereixo els cabells més curts i un tall més net, aquest següent pentinat és perfecte. El cultiu caesar atemporal dóna forma a la teva cara amb un aspecte més nítid i la forma cònica de la ràfega proporciona un contrast elevat, donant aquest ambient contemporani que a tots sabem que ens agrada.\n@thatrealbarber / Instagram 5/5 Part superior de color mitjà fosc i de textura\nAmb un pas més llarg de la part superior del cap a costats afaitats dràsticament curts, aquest aspecte no compromès s’adapta a aquells que estiguin recentment interessats en els talls de cabell d’inspiració víking.\nÉs molt senzill, només heu de mantenir el cabell llarg i espès i capgirar-lo cap a un costat. De nou, no podem subratllar prou que a bonica barba sempre ho fa millor.


Dinamarca anuncia el final de les restriccions contra la covid-19: "L'epidèmia està sota control"\nPublicat 27/08/2021 14:09CET\nLes autoritats de Dinamarca deixaran d'aplicar restriccions especials contra el coronavirus a partir del 10 de setembre, segons ha anunciat aquest divendres el Ministeri de Salut del país en un comunicat.\n"L'epidèmia està sota control", assegura el ministre de salut danès, Magnus Heunicke, en el comunicat.\nPartint de les altes taxes de vacunació, el Govern afirma que ja no és necessari mantenir la categoria de "malaltia socialment crítica" que fins ara han aplicat a la covid-19, per la qual cosa mesures com la prohibició de formar grups o els passaports d'immunitat ja no tindran validesa legal.\n"En cessar la categorització, algunes provisions de la Llei d'Epidèmies ja no s'aplicaran", afirma el Ministeri. Això significa que deixaran d'estar vigents les restriccions en vigor durant la reobertura econòmica del país, com la necessitat de mostrar un 'coronapass' o una prova d'immunització contra el coronavirus per asseure's en restaurants o entrar a les discoteques.\nA Dinamarca s'ha vacunat ja amb la pauta completa més del 70 per cent de la població, segons dades de la Universitat Johns Hopkins. Des que va començar la pandèmia s'han registrat 342.866 contagis i 2.575 morts per covid-19 al país, de 5,8 milions d'habitants.


ReciClassíCat: CARRILLO TRUJILLO, Julián (1875-1965) - Sinfonía No.1 (1901)\nCARRILLO TRUJILLO, Julián (1875-1965) - Sinfonía No.1 (1901)\nObra d'Edward Steichen (1879-1973), pintor nord-americà (1)\n- Recordatori de Julián Carrillo Trujillo -\nEn el dia de la commemoració del seu 52è aniversari de decés\nEdward Steichen (Bivange, 27 de març de 1879 - West Redding, 25 de març de 1973) va ser un fotògraf i pintor nord-americà. El 1881 la seva família es va traslladar als Estats Units on a partir del 1894 va començar els seus estudis de pintura i litografia. Va ser en aquell temps quan casualment i per curiositat va decidir comprar-se una càmera de fotos Kodak de segona mà amb la qual es va iniciar en l'art de la fotografia. Juntament amb algunes amistats van fundar la Milwaukee Art Students League. A partir del 1896 va començar a exposar les seves primeres fotografies i poc després va conèixer i col·laborar amb Alfred Stieglitz, amb qui també va obrir la Gallery 291. Durant la Primera Guerra Mundial es va convertir en un dels primers fotògrafs de guerra tot documentant el conflicte. També va ser un dels primers fotògrafs en experimentar la tècnica a color dels germans Lumiere. A partir de la dècada del 1920 va treballar al servei de revistes de moda com Vanity Fair i Vogue. Durant la Segona Guerra Mundial va dirigir la Unitat Fotogràfica Aèria de l'Armada. El 1947 va ser nomenat director de la secció fotogràfica del Museu d'Art Modern de Nova York, museu on va exposar, el 1955, "The Family of Man", considerada la seva obra mestra. Va morir a West Redding el març de 1973.\nJulián Carrillo Trujillo (Ahualuco, 28 de gener de 1875 - Mèxic, 9 de setembre de 1965) va ser un violinista i compositor mexicà. Es va formar inicialment com a cantant del cor de l'església d'Ahualuco. A partir del 1895 va estudiar al Conservatori Nacional de Música de Ciutat de Mèxic, on també va estrenar les seves primeres obres. Allà va rebre formació de violí, instrument amb el qual va començar a participar en diverses orquestres europees. El 1909 va fundar la seva pròpia orquestra la qual va mantenir en actiu fins el 1913, en un any en què va ser nomenat director del conservatori. No obstant, el 1914 i després de la caiguda del règim de Victoriano Huerta va haver d'emigrar als Estats Units. El 1918 va tornar a Mèxic on va ser rebut amb tots els honors i on va ser nomenat director de l'Orquesta Sinfónica Nacional. Com a compositor va ser notablement prolífic escrivint, entre altres, dues simfonies, tres òperes i diversos concerts. A partir del 1922 es va dedicar de ple al desenvolupament de la seva teoria del Sonido 13 tot escrivint música microtonal de la qual en va ser un dels principals exponents. Pels seus mèrits artístics i professionals, va ser condecorat en diverses ocasions rebent, entre altres, la Legió d'Honor francesa, la Gran Creu del Mèrit alemanya o la Medalla al Mérito Cívico mexicana. Julián Carrillo va morir a Ciutat de Mèxic el setembre de 1965.\nINTERPRETS: Orquesta Sinfónica de San Luis Potosi; Jose Miramontes Zapata\nAMAZON: CARRILLO, J. - Orchestral Works\nSPOTIFY: CARRILLO, J. - Orchestral Works


L’anglès, que sortirà primer, s’assegurarà el Mundial si suma vuit punts més que Vettel\n3 min. Barcelona 20/10/2018 23:52\nEl caràcter competitiu de Lewis Hamilton s’evidencia en caps de setmana com aquest. El pilot anglès ho té tot de cara per ser campió, ja que només ha de sumar vuit punts més que el seu rival en les quatre curses que queden, comptant la d’aquest vespre. Però a Hamilton no li agrada agafar la calculadora i vol sentenciar el Mundial per la via ràpida, i divendres feia un toc d’atenció que anava dirigit tant a ell mateix com al seu equip: “No estem centrats. No et pots conformar mai ni relaxar-te. Només podem pensar a fer la nostra feina i conduir de la millor manera possible”. De fet, Hamilton ha deixat clar de quin peu calça fent-se amb el millor temps en els entrenaments oficials. Sebastian Vettel, que ha estat segon, ocuparà el cinquè lloc en l'engraellat a causa de la penalització que té pendent per no haver fet cas a les banderes vermelles en la primera jornada dels entrenaments.\nAl costat de Hamilton sortirà Kimi Raikkonen, que ha marcat el tercer millor temps. Amb aquest esperit de lluita, Hamilton buscarà als Estats Units (20.10 h, Movistar Fórmula 1) el seu cinquè títol, igualant el mític Juan Manuel Fangio i quedant-se a només dos de Michael Schumacher (7). El cap de files de Mercedes ho té de cara, perquè en té prou guanyant la cursa i que Sebastian Vettel sigui tercer o pitjor. I a més, el seu rival ha de complir una penalització de tres posicions a la graella de sortida.\nD’altra banda, Hamilton també s’asseguraria el títol al circuit texà d’Austin si queda segon i Vettel acaba cinquè o pitjor. Si Hamilton acaba tercer, quart, cinquè o sisè, guanyaria el Mundial si Vettel acaba setè, vuitè, novè o onzè, respectivament. En cas contrari, tindria tres bales més: diumenge vinent a Mèxic, o al novembre al Brasil i a Abu Dhabi.\nLewis Hamilton va deixar el campionat vist per a sentència guanyant les últimes quatre curses, a Itàlia, Singapur, Rússia i el Japó, on va aprofitar l’infortuni de Vettel, que només ha pogut pujar dues vegades al podi en aquests últims grans premis. Com a resultat, Hamilton ha ampliat l’avantatge fins als 67 punts quan en queden 100 en joc.\nQui espera amb candeletes el triomf de Hamilton és el seu company, Valtteri Bottas. El finlandès ha sigut esclau de les ordres d’equip a Mercedes i sempre ha hagut de deixar passar el seu company perquè no perdés punts amb el títol en joc. Un cop sentenciat el campionat, l’escuderia de les fletxes de plata ja li ha promès que passaria a ser el beneficiat de les ordres d’equip.\nEn paral·lel, també està en l’aire el campionat de constructors, on Mercedes té avantatge (538 punts, per 460 de Ferrari), tot i que encara haurà d’esperar per assegurar-se el títol.


He omplert la banyera d'aigua freda.: Avui en fotrà tres...\nPublicat per Jordi a les 22:37\nMagnífica ressenya futbolera, com sempre! Tot i que t'has oblidat una cosa important :-))\nJo ja estava preparant un post en el que demanava a Messi que es deixés créixer el cabell una altre vegada, però ja no el faré...\nQuè és el que t'has oblidat?\nDoncs dir que ISAAC CUENCA ÉS DE REUS!! homeeeeeeeee :-DDD\n29 d’octubre de 2011, a les 22:50\nNo es pot dir res més sobre Messi, tots ho hem vist. Només començar el partit se'l veia molt més ficat en el joc, més participatiu i més encertat. No li calia el penal, n'hagués marcat tres igualment. Perquè és d'aquells partits en que en marca tres, ja es veia. A la segona part no ha forçat, amb tres n'hi ha prou. Segur que totes les pilotes que s'endú cap a casa per fer 'hat trick' les dóna a nens necessitats. No com un subnormal que jo sé.\nCuenca m'ha agradat. M'ha sorprès, de fet. Se'l veu tan nyicris... però és fresc, té imaginació, i no s'ho pensa a l'hora de centrar. Bé per ell. Supleix amb encert les absències, una bona notícia. No he enyorat en absolut a Pedro.\nVilla ha fet el de sempre, potser una mica més desencertat que altres dies, però en la tònica. El proper dia li entrarà una i oblidaràs que començaves a dubtar-ne, i fins la propera.\nUn apunt, ha debutat Deulofeu amb 17 anys, la gran esperança del planter. No ha brillat, se'l veia molt acollonit. Però dóna-li temps. Mira en Cuenca al segon partits...\nSí, veient la banqueta i la grada, no sé qui redimonis estava jugant!! Però saps, amb els quatre arreplegats que jugàvem (i Messi), hem guanyat 5 a 0. És clar que cal tenir tot l'equip en forma, però veient Mascherano i Abidal, de vegades penso que no sé quins defenses necessitem, m'he acostumat a veure'ls jugar. Veient a Tiago em sembla que el mig del camp està força cobert. És clar que Xavi i Iniesta no tenen comparació, però sense ells es guanyen els partits amb molta solvència, com hem vist. O es poden guanyar, és clar, no sempre seria així. Ara, per substituir Messi... això ja és més difícil. Deulofeu? El futur dirà.\n30 d’octubre de 2011, a les 0:14\nAra arribo a casa, de fer dolenteries a la nit berlinesa, huhu, i el Sr. Facebook m'informa del 5-0. I mira, tot i que ja sabeu que sóc poc futboler, jo, me'n vaig a dormir content (no, no, els dos mojitos no hi tenen reees a veure, ic!)\n30 d’octubre de 2011, a les 1:37\nei! jo avui era al camp en una posició privilegiada per veure tots els gols del messi. ooohhh!!! fantàstic partit. un cop més. els pobres del mallorca no podien fer res. però el messi al començament se'l veia una mica massa angoixat, nerviós, volent, fins que ha pogut, i llavors ja s'ha clamat una mica. perquè si no li arriben a entrar hauríem hagut de dir allò de què per voler marcar no juga amb l'equip i per això no es marca... en fi, que si tot l'equip titular està de vacances, i només queda ell... vol dir que de gana en té mooolta!!!\n30 d’octubre de 2011, a les 1:50\nNo estic gens posada en això del futbol... sóc estranya, què hi farem!\nPerò coi, aquest amic teu que va predir els tres gols de Messi... i si l'interrogues per la loteria de Nadal?? Potser també encerta!!\n30 d’octubre de 2011, a les 9:22\no sigui que aquest nano que no em sonava de res era l'Isac Cuenca...\nAssumpta: Moltes gràcies! És de Reus? Ostres, no ho sabia. Doncs, visca Reus i els reusencs!\nXeXu: Home, fins a tant no sé si arriba. Això de donar les pilotes... Però bé, més bona persona i més humil segur. Al Messi no el xiulen a tots els terrenys de joc, en canvi al subnormal CRS7 (has vist que he afegit la S de subnormal?) sí. I molt.\nCuenca sentarà a Pedro, segur. Pedro sense gol és un jugador disciplinat, però vulgar, sense imaginació. En canvi a Cuenca se'l veu que té regat i que desborda. M'agrada! Ja estic pensant per quants diners podem vendre a Pedro...\nOstres, però és que fa molt temps que dubto de Villa. No sé, sembla que sigui la peça que no encaixa en tot aquest puzzle.\nAhir comentava al bar que si ara mateix haguéssim de portar un Abidal i un Mascherano, quants diners hauríem de pagar? De totes maneres, els partits importants amb Piqué, Xavi, Iniesta i Cesc al titular.\nFerran: hahaha Dolent, donlet!\nkika: Quina enveja que em fas! Avui ha estat com un alliberament pel Messi. Ara tot li sortirà rodat.\nAlba: Li ho preguntaré de part teva, a veure que diu. Imagino que em dones permís per comprar el númnero, no?\npons007: sí, sí, i resulta que marca gols i tot!\n30 d’octubre de 2011, a les 11:30\ntenim plantilla per jugar dos cops a primera....el que ens faltaria es un altre Pep.\nMessi va callar moltes boques, però a la que torni a fallar qualsevol cosa ja hi tornarem a ser.....\n30 d’octubre de 2011, a les 12:06\nI te'n refies d'un paio que no li agrada l'Iniesta? va encertar d'acord, però de xurra, segur! XDD\nCom m'agraden les celebracions de gol de l'Alves!! :)\nEl pobre Villa va ben perdut i a més té mala sort. Em fa pena i tot. Però ens van equivocar. El bo era l'altre David, en Silva.\nPerquè hi ha jugadors que en un equip qualsevol semblen meravellosos i just aterrar al Barça passen a ser mediocres.\nI posant-me enmig la conversa amb en XeXu, diré a favor d'en Pedro que al Barça també li fan falta jugadors disciplinats i pencaires que no perdin l'oremus fent filigranes o intentant fer-ne. I d'aquests ja en tenim uns quants.\nI a tall merament personal afegiré que els partits que no juga Don Andrés Iniesta i Luján els trobo ensopidíssims. Potser més per costum que cap altra cosa, d'acord, però m'hi avorreixo, mira.\n30 d’octubre de 2011, a les 14:32\ngarbi24: bona aquesta! Encara ens acusarien d'abusons.\nAixò per descomptat. Com al partit següent no faci res, pataplam! Messi està acabat!\nelur: hahaha ostres, ja li ho preguntaré si realment ho creia o va ser de xiripa.\nAlves és molt divertit. Després de marcar se va dirigir cap al mig del camp amb cara de nen entremaliat com dient: caram, què he fet...\nSilva és molt bo, però peces que juguen al seu lloc al Barça ens en sobren. Ara, tampoc li faria un lleig eh!\nI tant que en fan falta, però Pedro sense gol s'apaga. No sé, treballa molt però tampoc passa d'aquí.\nA l'Andrés Iniesta i Luján sempre se'l troba a faltar quan no juga. Ara, el partit vinent, que segur que jugarà de titular, xalarem de valent amb ell, ja veuràs. Sortirà amb ganes de menjar-s'ho tot!\nMmm... jo també he pensat que en Pedro és candidat a ser venut per una bona picossada. Jo el veig a l'Arsenal, mira tu. Però en part l'Elur té raó, Pedro agrada a Guardiola perquè compleix amb el que se li demana, i lluita i lluita. Em sap greu perquè encara que diguem que no té imaginació, quan estava en gràcia, fa un parell d'anys, feia coses que no sabies si és que era en Messi disfressat o què. Però això sembla que ja ha passat, i així com tenim jugadors que valen un imperi, Pedro sembla d'aquests que tenen un parell de temporades bones, i para de comptar. A veure si revifa. De totes maneres, si no és el cas, ja sigui Cuenca, ja sigui Deulofeu, el futur està assegurat. I ja tinc ganes de tornar a veure Alexis, que pintava molt bé el poc que el vam poder veure!\nRespecte a Villa, és cert que és la peça que falla. Però és que els altres juguen tots a una, ell ha arribat amb el seu joc ja format i no pot anar al ritme dels altres. Té aquest handicap, i ja no canviarà. Però per ser algú que ve de fora, trobo que encara s'adapta prou bé amb els companys. És clar que voldríem que no fallés el que falla davant del porter, però has de pensar que això és el pa de cada dia de tots els davanters del món que no es diuen Leo Messi. Aquest, tret dels dies que té la negra, fot a dintre la portaria tot el que arreplega. Això no és normal, i evidentment no es pot comparar amb el que fa Villa, que té uns números prou acceptables. No juga al ritme dels altres, però és un complement i una opció. Veurem qui acaba prenent-li el lloc.\n31 d’octubre de 2011, a les 0:42


Desarticulada una organització que venia droga a Nou Barris | betevé\nDesarticulada una organització criminal que distribuïa droga a Nou Barris\nS'han detingut cinc persones en una operació conjunta de la Guàrdia Civil i la Guàrdia Urbana\nRedacció | dimecres, 11 de novembre del 2020, a les 14.29\nEfectius de la Guàrdia Civil i la Guàrdia Urbana han desarticulat una organització criminal dedicada a la distribució de droga al districte de Nou Barris. La base operativa del grup estava situada en un edifici d’habitatges del barri de Vilapicina i la Torre Llobeta, des d’on s’havia establert un “mercat” de tractament i distribució de substàncies estupefaents.\nDurant l’operació, que es va dur a terme aquest dilluns, es van detenir cinc persones acusades de pertinença a organització criminal i tràfic de drogues. També es van intervenir cinc quilos de cocaïna de gran puresa, 100 pastilles d’èxtasi, 400 grams de marihuana processada i 100 dosis de cristall manufacturades per a la seva venda immediata.\nFa només uns dies, els Mossos van detenir vuit persones a la Guineueta, a Nou Barris, en una operació policial per desarticular una organització especialitzada en el tràfic de cocaïna i de drogues de disseny a domicili.\nEn una primera fase de l’operació, durant la tarda de dilluns, es van detenir dos individus que sortien de l’edifici investigat i que pujaven a un cotxe. Se’ls va trobar 23 grams de cocaïna en dosis individuals a punt per a la venda i 43.000 euros ocults en un doble fons dels seients del darrere del vehicle. Hores després, en una segona fase, es va registrar un altre domicili on se sospitava que operava l’organització criminal i on es van intervenir diverses quantitats de droga i estris per al seu tractament.\n— droga — Guàrdia Civil — Guàrdia Urbana\nMossos investiga la mort violenta d’un home a casa seva a Horta-Guinardó\nClam de la PAH perquè els ajuntaments multin els grans tenidors d’habitatge


FEM el Casal Popular de Castelló! — Verkami\nAcabem d'ocupar un edifici del "banco malo" i l'estem restaurant per adaptar-lo a les necessitats socials del barri. Participa econòmicament en la recuperació d'aquest espai abandonat amb la campanya de micromecenatge que estem impulsant.\nProjecte aconseguit el 24 Octubre 2016 🎉\nMoltes gràcies per construir el Casal Popular de Castelló!\nXapa + samarreta\nEl Casal Popular de Castelló (CPCS) ha obert un nou espai per dur a terme la seua tasca aglutinadora dels moviments socials i de barri. Aquesta vegada ho ha fet ocupant com a forma de protesta contra les polítiques financeres executades pels bancs amb el suport de la classe dominant, la burgesia.\nAquestes característiques d'espai i sobretot la consciència d'estar recuperant per al poble un edifici de les urpes de l'especulació, són les que ens van motivar a triar la via de l'ocupació i no la del lloguer. Amb aquest edifici esperem ser el punt de trobada dels moviments socials de Castelló de la Plana i de la Guinea, un dels barris més castigats per la precarietat de la nostra ciutat.\nEl CPCS és un projecte totalment autogestionat, al marge de les subvencions i partits polítics institucionals. El nostre finançament es basa en quotes que paguen les sòcies i en els diversos actes i activitats que els col·lectius associats realitzen.\nLa voluntat de rehabilitar aquest edifici en un centre social és gran, però els recursos de què disposem són limitats. Per aquest motiu, necessitem la teua ajuda per poder deixar-lo en perfectes condicions, ja que, en ser un edifici vell, necessita unes reformes costoses. Hui dia, són les sòcies les que estan assumint aquesta inversió mitjançant els seus recursos econòmics de manera altruista, però, malauradament, no són suficients per dur endavant el projecte.\nUna vegada tot l'espai estiga habilitat per al seu ús, no solament els col·lectius socials de Castelló de la Plana disposaran d'un espai físic on organitzar-se, sinó que es començarà un intens treball de barri (banc d'aliments, classes de repàs gratuïtes, treball i mediació social, activitats culturals, etc.). Una tasca que, malgrat el dur treball realitzat en les obres, ja s'ha començat a dur a terme muntant jornades per a les més menudes, amb tota mena d'activitats i recollint material escolar per a les famílies més desfavorides del barri.\nEntenem que aquest tipus de projectes autogestionats i crítics amb un sistema creat per al benefici dels més poderosos són cada vegada més necessaris. Per aquests motius, animem a la creació, participació i gestió d'aquests espais a tots els pobles i ciutats dels Països Catalans.\nReparar les entrades i eixides d'aigua.\nPreparar el terreny per l'hort ecològic.\nLes despeses d'enviament a la península Ibèrica estan incloses.\nLes despeses d'enviament fora la península Ibèrica s'estudiaran cas per cas i ens posarem en contacte amb la persona destinatària si és necessari.\nPer defecte, s'enviarà la samarreta amb forma bàsica i talla M. Si voleu una forma entallada i/o una talla diferent escriviu a casalpopulardecastello@gmail.com\nWeb del Casal Popular de Castelló\nFacebook del Casal Popular de Castelló\nTwitter del Casal Popular de Castelló\nYoutube del Casal Popular de Castelló\nNo pensaís poner alguna recompensa diferente por si lguien se diganara a aprticipar con 100 €. O con mas de 30? O si sobrepasaís el objetivo y llegaís, no sé, a los 4500 € o 6000... Algo tipo un concierto solo para mecenas ó alguna fiesta de apertura


Ciutat de les Lletres | La diferència dels sexes no existeix en l’inconscient\n29 Nov La diferència dels sexes no existeix en l’inconscient\nTot llegint el discurs de Paul B. Preciado adreçat als psicoanalistes: «Yo soy el monstruo que os habla. Informe para una academia de psicoanalistas», Nuevos Cuadernos Anagrama, Barcelona 2000.\nSerà potser una sorpresa per als que coneixen de la psicoanàlisi solament una divulgació caricaturesca. I ho serà sobretot per als que no han llegit Jacques Lacan com mereix. Però era allà, com la carta robada del conte d’Edgar A. Poe —especialista en monstres—, a la vista de tots i amagada a la de cadascun: no hi ha res en l’inconscient freudià, res tampoc en les seves formacions —somnis, símptomes o deliris— que ens asseguri que la diferència entre un ésser-home i un ésser-dona hi estigui inscrita. L’inconscient es comporta com si només existís un sexe, i tot el problema és saber quin. Caldrà repetir-ho perquè quedi ben clar, després de buscar i rebuscar: d’aquesta diferència sexual, ni rastre en l’inconscient freudià, res de res. Mal podria la psicoanàlisi construir la seva arquitectura sobre una diferència de la qual no hi ha cap notícia en l’inconscient. Que Paul B. Preciado atribueixi a la psicoanàlisi el contrari pot ser desconeixement o no, és exactament el mateix a efectes de l’argumentació.\nLa qüestió no es resol amb l’expedient de repetir que els gèneres, diferents o no dels sexes, només són una construcció cultural. Trobem moltes diferències inscrites en l’inconscient entre termes que es defineixen, precisament, cada un per la diferència binària amb l’altre: actiu / passiu, present / absent, veure / ser vist, empassar / ser empassat, expulsar / ser expulsat, fal·lus / castració, pare / mare, fill / filla… La llista segueix, encara que no fins a l’infinit. Impossible, però, fer diferències i establir una relació entre coses que no tenen una representació en l’inconscient. És el cas de l’ésser-home i l’ésser-dona.\nPer tal de formalitzar els binaris que sí que estan inscrits en l’inconscient, Lacan va partir al principi del seu ensenyament del seu famós axioma: «l’inconscient està estructurat com un llenguatge», és a dir construït amb una arquitectura feta a partir de les diferències entre els seus elements, elements definits precisament per aquestes diferències. Són diferències relatives entre «significants», és el terme que Lacan va recollir de la lingüística del seu temps que entenia, i segueix entenent, la llengua com un sistema de diferències, no per cap essència o significat definit d’entrada. El llenguatge, i els discursos que es construeixen per i des del llenguatge, es funden necessàriament en aquesta categoria de la diferència relativa entre els seus elements. I no sembla tan fàcil sortir d’aquesta llei de ferro del llenguatge en el qual cadascú està submergit, sempre sense saber-ho del tot. Amb aquesta sòlida diferència relativa entre dos elements s’ha construït tot un sistema, s’ha construït també cada civilització coneguda, cada forma de pensament binari: ment / cos, naturalesa / cultura, normal / patològic, home / dona, hetero / homo, ying / yang, etc. La diferència és el principi d’una maquinària que arriba fins on arriba, sovint per camins que són els de la segregació, més o menys dura, més o menys subtil, però sempre a llocs realment inhòspits per preservar la singularitat dels éssers humans, els éssers que reivindiquem —m’hi incloc decididament— aquesta singularitat.\nLacan va partir, doncs, d’aquell aforisme sostingut en el binarisme del significant, però va ser per arribar a formular-ne un altre, més complicat en aparença, però més senzill finalment: «no hi ha relació sexual». El que vol dir en primer lloc: no hi ha res en l’ésser humà que asseguri l’existència d’una diferència entre els sexes des de la qual establir-hi després una relació, normativa o no. D’això, tampoc n’hi ha cap notícia en l’inconscient i cada arranjament que s’intenti —també amb la multiplicació de «gèneres»— sembla destinat a errar-la, a errar en aquest espai sempre «trans».\nI és que la solidesa de la llei de ferro de «la diferència» arriba fins on arriba per a construir un discurs que pretengui assegurar una identitat. I quan es tracta de la sexualitat, cal dir que no arriba massa lluny. En realitat, quan es tracta de la sexualitat i de les formes de gaudir, quan es tracta de resoldre la pregunta sobre el més íntim de la identitat sexual de cada ésser humà, pres un per un fora del seu gènere, no hi ha barrots de ferro suficients per a construir la gàbia. Tot intent de resoldre la qüestió de la identitat sexual de l’ésser humà fracassa estrepitosament si només funciona amb la categoria de «diferència» com a brúixola per transitar aquest desert, el desert del gaudi en el qual, diguem-ho ja, no hi ha terra promesa possible. Dit d’una manera més simple i directa: al desert de del gaudi sexual, no hi ha oasi, només miratges. Cada ésser humà és «trans», ja sigui trànsfuga o transhumant, en trànsit o en transferència d’un lloc a un altre. Perquè són sempre «un lloc» i un «altre lloc» que només podran definir-se, cadascun, precisament per la seva diferència, la de l’un amb l’altre.\nAquest fet d’estructura estava escrit amb totes les lletres en l’obra de Freud. Però, és cert, calia saber-ho llegir allà on era, i no llegir el que no hi és, amb tots els miratges i mirallets amb els que s’adorna el ball de màscares de la vida sexual. I, diguem-ho clar també, va ser només Jacques Lacan qui va saber posar aquestes lletres al seu lloc amb aquest aforisme, sempre difícil de comentar sense sortir-ne escaldat: «no hi ha relació sexual». Quan es tracta de la sexualitat, no hi ha manera d’establir identitats a partir de la diferència entre significants, siguin quins siguin. Cosa que deixa a l’ésser humà —a cada ésser humà sense excepció— en una situació més aviat precària a l’hora d’instal·lar-se en identificacions sòlides. Tot el que puguem construir en el discurs dels gèneres es mou necessàriament en aquest trànsit generalitzat entre significants i mascarades que el discurs i l’experiència de la psicoanàlisi pot ajudar a transitar, però sense cap norma prèvia com a brúixola.\nÉs cert, tal com evoca Paul B. Preciado en diversos moments del seu discurs: el ser home i el ser dona només poden definir-se per la seva diferència entre ells, com dos significants del llenguatge, i no per una essència definida per si mateixa. Aquest és el punt d’acord, però és precisament sobre això mateix que Paul B. Preciado construeix tot el seu desacord i la seva crítica als psicoanalistes en el seu conjunt. El malentès està, doncs, assegurat. Però el malentès és també la llei de tota conversa possible. Quan dos estan molt d’acord, no hi ha conversa, només consens sostingut en acords tàcits. I la conversa, quan és analítica, posa sempre en qüestió els acords tàcits.\nLa diferència llavors. Com sortir-ne sense veure’s entrant de nou en el seu imperi governat per la llei de ferro del significant, ja sigui per identificar-se amb algun dels dos termes o ja sigui per rebutjar-los amb un de tercer? La diferència té sempre un caire una mica monstruós perquè s’escapa de si mateixa i s’expandeix per tot el sistema. I s’expandeix més en la mesura que un vulgui fer d’aquest sistema un tot, sac o gàbia, precisament.\nÉs també el problema del «binari» i el «no-binari» en què Paul B. Preciado funda la seva altra crítica al discurs de la psicoanàlisi. On acaba un, «el binari», i comença l’altre, «el no-binari»? El binari es contagia a tots els elements del sistema, ja sigui que els considerem cada un en relació a qualsevol altre, o bé sigui que els considerem cada un com oposat a tots els altres. Lacan va escriure el codi d’aquest virus del llenguatge d’una manera molt senzilla: S1 → S2. (Lacan, de fet, és molt més senzill que Freud, encara que sembli més complicat). Amb aquest parell de lletres afectades per un ordre i una fletxa que les vincula en la seva diferència, tenim ja escrit tot aquest sistema de gèneres que podia semblar tan monstruós en les seves diferències i les seves segregacions.\nS’haurà, però, observat ja que la pròpia definició de «no binari» és, es miri per on es miri, binària ella mateixa, només construïda per la seva diferència amb «el binari»? No és amb la negació, binària ella mateixa, com podrem sortir d’un sistema binari. Aquest joc de mans no és una simple paradoxa lògica. O, millor dit, és perquè sembla una paradoxa que pot utilitzar-se per confondre totes les cartes en el joc. No, no és tan simple sortir-ne airós de la lògica de la diferència i del binarisme que està sempre implícita en cada estructura de llenguatge, en cada discurs que en sorgeix. El binarisme o el dualisme que nia modestament, sempre de manera silenciosa, en tot discurs es reprodueix en cadascuna de les diferències que s’estableixin entre un element i un altre de el sistema. Afegir un tercer o un quart element no anul·la el binarisme fonamental, simplement el desplaça a cadascuna de les relacions entre els elements de la sèrie que considerem: LGTBIQ + … La llei de ferro del significant no tindrà cap problema en afegir a la llista la M de «monstre». Queda lloc a l’abecedari i si un dia s’acabés, es pot fer com es fa amb les matrícules dels cotxes i seguir escrivint noves combinatòries, binàries totes elles. El significant no coneix una altra llei, la del poder del significant amo per a organitzar diferències. Cosa que té sens dubte la seva dimensió política, també quan es tracta d’engabiar éssers humans.\nI aquesta llei —l’única que és en realitat més enllà de tota norma jurídica i social— insisteix de manera especial quan es tracta de definir el «trans». Parlem de «home-trans» i de «dona-trans» però el binarisme segueix estant inevitablement allà on era, sense haver-se mogut un pèl del seu lloc, perquè és pel binarisme que es defineien els llocs. Tampoc hi guanyarem massa reduplicant el significant: «trans-trans». Caldria trobar, doncs, una manera d’abordar el «trans-» que pugui escapar d’aquesta llei de ferro. Paul B. Preciado és molt honest en aquest punt: «No és fàcil inventar una nova llengua, encunyar tots els termes d’una nova gramàtica.»(1) Si en algun lloc podem sentir-nos més acompanyats per Paul B. Preciado és en aquest intent: amb les paraules de la tribu, crear un nou llenguatge, un nou vincle entre els éssers humans fora de tota segregació. És el fil en què el discurs de la psicoanàlisi promou, no només en la privacitat de la seva experiència individual sinó també en el col·lectiu. És el problema de la segregació de l’Un i l’Altre. Anomenem doncs aquesta llei: llei del binarisme de l’Un i l’Altre, perquè és així com se’ns presenta en els discursos dels quals l’ésser humà es mostra sempre serf.\nEn tot cas, i aquest és el factor fonamental, la lògica binària del significant explica només una part de la sexualitat, de les identificacions i de les maneres de gaudir, i no és la part més important. Diguem que explica únicament la part representable de la sexualitat, allò que se sol anomenar avui «gènere». Explica el ball de màscares, però no pot dir res de la música i de la partitura amb la qual s’escriu la partitura del ball. Què passa si intentem sotmetre el camp del gaudi, tal com Lacan l’obre a partir dels anys seixanta, a aquesta lògica binària? Doncs que la maquineta de la diferència relativa i binària deixa de funcionar, això és el que constatem. La màquina s’encalla, produeix tota mena de signes que els psicoanalistes —però no només els psicoanalistes— anomenen «símptoma». Quan es tracta del gaudi, i especialment del gaudi sexual, entrem en el camp de l’Un… sense Altre. Cada un amb els seus fantasmes i els seus símptomes, i cada un sense saber la partitura que els xifra. I cal aleshores passar a una altra lògica que no és la de la diferència relativa i binària, «una nova lògica» anunciada i desenvolupada per Lacan a l’última part del seu ensenyament.\nN’hi havia prou amb una lectura, per succinta que fos, de seminaris de Jacques Lacan com el seminari «Encara» per entendre que aquest canvi de registre és fonamental, que entrem en una altra lògica que no és ja la de la diferència de l’Un amb l’Altre, siguin els que siguin, sinó que entrem en el camp de l’Un… sense l’Altre. L’Un sempre ens enganya quan se’ns presenta com Un Altre, un altre que rebutgem, que segreguem, que considerem subaltern, fins i tot subdesenvolupat. I és així com podem arribar també a creure’ns estranys per a ell, fins i tot monstruosos. En realitat, creiem i creem el monstre amb aquesta lògica.\nQue aquesta alteritat radical —una alteritat sense cap Altre a partir de la qual puguem definir-la— sigui el femení —no les figures culturals de la feminitat— no pot atribuir-se al patriarcat i a la lògica segregativa de les diferències. És una alteritat anterior lògicament al patriarcat, fins al punt que podem preguntar-nos si el Pare mateix no és potser, però només potser, un dels noms d’aquesta Alteritat sense Altre en el qual sostenir una reciprocitat. Hi ha un munt de llocs on Lacan llança aquest guant per a qui vulgui recollir-lo. Vegem-ne un:\n«Com saber si, tal com ho formula Robert Graves, el Pare mateix, el nostre pare etern, el de tots, no és sinó Nom entre d’altres de la Deessa blanca, la qual en el seu dir es perd en la nit dels temps, per ser la Diferent, l’Altra per sempre en el seu gaudi —talment aquestes formes d’infinit l’enumeració de les quals no comencem sinó sabent que és ella la que ens suspendrà a nosaltres.»\nHeus aquí a el famós patriarcalisme posat cap per avall, desmantellat definitivament. El Pare: només un nom entre altres de la Deessa Blanca, mite anterior a tota cultura patriarcal. Ja no es tracta aquí de la diferència relativa a què es refereix Paul B. Preciado, la diferència dels sexes que no té cap inscripció en l’inconscient. És una diferència absoluta, Un altre radical sense cap Altre un al qual oposar-se per definir-s’hi. És el gaudi del cos, la sexualitat mateixa. I hi ha, en els textos i seminaris de Jacques Lacan una profusió de desenvolupaments seguint aquesta via a Lacan: «el pare, servir-se’n per prescindir-ne» va ser el tema d’un congrés de l’Associació Mundial de Psicoanàlisi. I serien molt més fructífers de conèixer que no pas seguir encolomant a la psicoanàlisi lacaniana la falsa etiqueta d’hetero-patriarcal.\nLacan, J., «Préface à L’Éveil du printemps». Autres écrits. Du Seuil, Paris 2001, p. 563.


Planificar els wc’s que necessito per a un esdeveniment - Costa Rent\nPlanificar els wc’s que necessito per a un esdeveniment\nUn esdeveniment massiu és molt més que un espectacle que vas a veure. La importància d’una bona organització és fonamental per arribar a l’èxit final desitjat.\nPart d’aquest èxit consisteix amb la bona planificació dels elements i serveis bàsics amb el que ha de comptar l’esdeveniment, com són els sanitaris Polytoi de Costa Rent.\nUn dels aspectes més importants són els serveis de wc’s sanitaris.\nExisteixen molt tipus d’esdeveniments, siguin grans o petits festivals o concerts musicals, esportius, culturals, polítics, etc. Una bona previsió i distribució dels wc’s Polytoi de Costa Rent serà un aspecte clau per evitar cues i fer un servei hàbil, còmode i de qualitat a les persones que ho necessitin.\nAspectes a tenir en compte a l’hora de planificar la necessitat de wc’s Polytoi de Costa Rent:\nA on es realitzarà l’esdeveniment?\nA quina època de l’any es realitzarà l’acte?\nQuantes persones participaran en l’esdeveniment?\nEs consumiran refrescs i begudes?\nHi participaran persones discapacitades?\nHi ha wc’s permanents a la zona?\nQuina durada té l’esdeveniment?\nEls sanitaris portàtils POLYTOI de Costa Rent funcionen mitjançant un sistema de recirculació, amb aquest sistema, les matèries fecals es neutralitzen a l’interior del tanc sense que es desprengui cap mena d’olor, a causa del líquid neutralitzant i totalment degradable que posteriorment és transportat a la depuradora amb els nostres vehicles de servei d’última generació.\nLes cabines POLYTOI de Costa Rent incorporen tots els accessoris d’un lavabo domèstic (tassa WC, urinari, rentamans, porta rotlles) No necessiten cap tipus d’instal·lació (no s’han de connectar a cap xarxa d’aigua ni sanejament) i poden canviar-se de lloc en qualsevol moment.\nServei permanent diari, setmanal, o segons les necessitats del client.\nEls sanitaris Polytoi de Costa Rent poden instal·lar en qualsevol lloc, ja siguin concerts, esdeveniments, parcs, càmpings, platges, etc. Com en el lloc de treball ( construcció, bases logístiques, pàrquings, etc ).\nPer a fer un càlcul aproximat dels wc’s Polytoi de Costa Rent necessaris per al seu esdeveniment posis en contacte amb nosaltres.\nPolytoi de Costa Rent és l’empresa líder a tota la zona de la Costa del Maresme (Barcelona) i sud de la Costa Brava (Girona)


La regidora Anna Tomàs Talarn és la nova portaveu del grup dels socialistes a l’Ajuntament d’Amposta | Ajuntament d'Amposta\nInici L’Ajuntament Grups municipals Partit dels Socialistes de Catalunya - Candidatura de ProgrÃ©s (PSC-CP 2019-2023) opina La regidora Anna Tomàs Talarn és la nova portaveu del grup dels socialistes a l’Ajuntament d’Amposta\nLa regidora Anna TomÃ s Talarn Ã©s la nova portaveu del grup dels socialistes a l’Ajuntament d’Amposta\nVigilar la despesa de l’Ajuntament d’Amposta, reclamar eficÃ cia a l’equip de govern, demanar la rebaixa d’impostos com l’IBI i prioritzar les inversions que es facin, seran les grans lÃnies del PSC d’Amposta en la nova etapa.\nUna nova etapa que va comenÃ§ar el passat Ple de novembre a l’Ajuntament d’Amposta amb el nomenament com a portaveu del grup municipal d’Anna TomÃ s, desprÃ©s de la renuncia de Francesc MirÃ³ en el seu cÃ rrec com a regidor i Conseller Comarcal, per ocupar a partir d’ara el cÃ rrec de secretari del grup socialista a la DiputaciÃ³ de Tarragona.\n"DesprÃ©s d’aquests darrers cinc anys com a regidora emprenc aquesta nova etapa amb ilÂ·lusiÃ³, perÃ² tambÃ© amb molta responsabilitat. Amb la dedicaciÃ³ de sempre, perÃ² amb mÃ©s forÃ§a encara per representar la veu dels qui tinguin alguna cosa a dir, de tothom que vulgui proposar idees per millorar la nostra ciutat. Al mateix temps tambÃ© m’incorporarÃ© com a Consellera al Consell Comarcal del MontsiÃ "\nLa nova regidora a l’Ajuntament serÃ Angels Calleja que passarÃ a formar part del Consistori en el proper ple, on es portarÃ a terme la seua designaciÃ³. Dos dones que volem donar una nova empenta en les formes i idees progressistes, sabent que la situaciÃ³ que viu la polÃtica no Ã©s la mÃ©s propicia, perÃ² no per aixÃ² deixarem de ser exigents amb el govern local.\nAprovat per unanimitat la mociÃ³ per eliminar la desigualtat en l’esport femenÃ i donar suport a l’AssociaciÃ³ de Dones Futbolistes\nLes reivindicacions d’aquestes jugadores que porten mÃ©s d’un any lluitant, podria donar fruit abans d’acabar l’any. Demanen un conveni colÂ·lectiu digne que contempli qÃ¼estions bÃ siques com un salari mÃnim anual de 20.000â‚¬, regular els contractes de mitja jornada o temes com la maternitat, lactÃ ncia o vacances. I els seus colÂ·legues homes? La desigualtat Ã©s evident, el seu salari mÃnim estÃ fixat en 155.000â‚¬ anuals.\nLes dones esportistes comparteixen el mateix sacrifici i les mateixes dificultats que els homes, perÃ² a diferencia d’ells, ni els esforÃ§os ni tots els seus Ã¨xits es valoren per igual, hi ha un abisme entre els recursos destinats a elles i a ells.\nLa ciutadania d’Amposta i el nostre Ajuntament defensem la igualtat plena, i volem posar-ho en valor per eradicar este tipus de desigualtat, apostem pel reconeixement i el protagonisme de les dones i recolzem el dret a una prÃ ctica esportiva amb els mateixos recursos, oportunitats i reconeixements que els seus companys masculins.\nEn l’actualitat dones ampostines esportistes, representen la ciutat d’Amposta amb orgull, prenent part i assolint destacats triomfs en les competicions d’alt nivell. Dones que amb les seves qualitats i entrega han arribat a ser referents indiscutibles i mereixen gaudir, sense cap mena de dubte, d’una igualtat plena en el seu acompliment laboral.\nPer a tot aixÃ² es necessari que l’Ajuntament:\n1.- Es reconegui la llarga lluita de les dones esportistes i obri nous camins i oportunitats a les dones de les segÃ¼ents generacions.\n2.- Es doni mÃ©s suport a l’esport femenÃ que es practica a la nostra ciutat i es treballi per superar qualsevol biaix de gÃ¨nere tant en les condicions com en el valor i reconeixement de la prÃ ctica esportiva femenina.\n3.- Tenir mÃ xima cura en el llenguatge utilitzat en els mitjans de comunicaciÃ³ i xarxes socials que depenen de l’ajuntament\n4.- Exigir als mitjans de comunicaciÃ³ que es compleixi la igualtat de quotes en les noticies esportives, ja que l’esport femenÃ generalment no gaudeix del mateix reconeixement en la televisiÃ³, ni premsa que els homes.