La casa de Mango Street, per Mònica López Bages | La Guia De Reus\nInici La prestatgeria La casa de Mango Street, per Mònica López Bages\nLa casa de Mango Street, per Mònica López Bages\nEls llibres il·lustrats tenen quelcom que atrapa els lectors i lectores de qualsevol edat. Potser perquè guardem el record (màgic) d’aquells àlbums il·lustrats que ens van captivar durant la infantesa. O potser perquè, malgrat agradar-nos la lletra i el text, i tenir la voluntat d’imaginar aquell univers que s’hi recrea, som una societat en què la imatge impera i, consegüentment, els colors, els traços, etc. de l’il·lustrador/a ens inciten encara més a immergir-nos en l’univers creat per l’escriptor/a. Sigui com sigui, actualment, al mercat hi ha un boom d’edicions il·lustrades, sobretot, d’obres clàssiques, la principal característica de les quals és la cura amb què són editades; generalment, un caramelet, amb uns acabats excepcionals: tota una temptació per a qualsevol amant dels llibres!\nAquest és el cas de La casa de Mango Street (L’Altra Editorial, 2020), una novel·la breu i plena de tendresa de l’escriptora nord-americana d’origen mexicà Sandra Cisneros, publicada en anglès el 1991, i que ara ha estat traduïda al català de manera excepcional de la mà de Míriam Cano. Text que va acompanyat de les il·lustracions (en blanc i negre, però del tot suggestives) de Núria Solsona, les quals ens conviden a deambular pels espais diversos per on es passeja la protagonista, l’Esperanza —nom que, sens dubte, és del tot simbòlic.\nL’Esperanza és una nena que sempre ha volgut viure en una casa d’aquelles d’estil americà, de pel·lícula! Però, quan la seva família es trasllada, fa cap a Mango Street, als afores de Chicago, un barri suburbial i multicultural, en què les cases són petites i no del tot acollidores. De cop, doncs, els somnis de l’Esperanza s’esfumen…\nI així arrenca una història seductora i plena de tendresa, que ens presenta el famós calidoscopi social estatunidenc, format en gran part per immigrants que arriben als EUA amb la voluntat de fer les Amèriques, d’atènyer la terra promesa. Tanmateix, més aviat acaben maldant per sobreviure-hi. Des dels ulls innocents de l’Esperanza, recorrem aquesta realitat tragicocòmica i anem coneixent vivències personals que, pels tocs d’ironia de la veu narrativa, però també per l’exhaustiu realisme, acabem fent-nos pròpies.\nDe fet, Sandra Cisneros sap transmetre tan bé què és viure en un context com aquest perquè ella, en el fons, va viure una situació similar. Per això, en La casa de Mango Street, hi té tant de valor l’homenatge als seus orígens que Cisneros fa en la introducció.\nEn certa manera, doncs, l’Esperanza no deixa de ser un alter ego de Cisneros i alhora de tants infants, fills i filles de migrants que creixen als Estats Units. Una novel·la, simplement, bonica! Una història que commou, però que ens fa somriure… Una petita delícia que, de la mà de L’Altra Editorial, podeu trobar a les llibreries. Acompanyeu l’Esperanza i gaudiu del periple per Mango Street!\nArticle anteriorClaus per triar una agència de màrqueting digital per la teva empresa\nArticle següentBarraques de pedra seca a Mont-roig, per Ester Borràs Giol\nLa Fundació Privada Reddis lliura 13 beques de mobilitat als estudiants...\nLa Fundació Privada Reddis ha lliurat 13 beques als estudiants de la Facultat d’Economia i Empresa de la URV que han realitzat una estada...


Col·lecció de moments: Proposta\nAnònim 9 de març de 2011, a les 23:52\nyo aún no me fío de la IA\nfanal blau 10 de març de 2011, a les 0:01\nEls píxels no sé...però tu ets una incombustible!!!\nNo m'ho tinguis en compte, però jo..."de gran"...vull ser com tu!!! :)\nXeXu 10 de març de 2011, a les 0:12\nHa estat un dia molt intens, la veritat és que no sabria trobar frases aïllades, però hi ha hagut posts i intervencions molt bones.\nPilar 10 de març de 2011, a les 8:55\nA mi em va agradar molt el post del McAbeu. La frase de l'Elfreelang em va fer riure...Li va sortir del cor.\nTambé vaig riure amb la zel quan me l'ha trobava en diferents blogs demanant que li expliquessin què passava.\nI el post de Mil Dimonis. Déu n'hi do els missatges que hi ha!\nPIXTERMINATOR 10 de març de 2011, a les 9:19\nbé, petits humanets, teniu disponible el comunicat final del GRAN PIX al bloc oficial de la invasió píxel. Us trobaré a faltar. Pixterminator.\nMcAbeu 10 de març de 2011, a les 9:33\nÉs difícil destacar una frase en concret perquè tot el dia va ser molt divertit. Es que ens vam anar animant a mesura que la invasió avançava. :-D\nPerò, ja que ens ho demanes, en trio una. Concretament la primera que vaig llegir i que ja em va fer riure anunciant que el dia aniria d'allò més bé. Em refereixo a quan el pix invasor de can Xexu va dividir a les seves possibles víctimes entre "humans, gats i altres formes orgàniques". :-DD\nThera 10 de març de 2011, a les 10:30\n...jo m'he perdut... però segur que va ser una molt bona proposta!!! A veure si estic més alerta per la pròxima.\nBona primavera, m'agraden les flors!! I aquestes encara no surten pixelades!!\nCarme Rosanas 10 de març de 2011, a les 11:07\nJordim, ja tens raó, ja no cal rfiar-se encara... :)\nfanalet, no t'ho tindré en compte... no... però estàs ben arreglada, si vols ser com jo... enjogassar-me així, com una criatura... és això? ;)\nXeXu, doncs si jo també ho penso i d'aquí la idea... però ja m'estic fent enrere... ara ja no em sembla tant bona idea com ahir a la nit.\nPilar gràcies per les teves aportacions...\nPIXTERMINATOR. ooooh! que tendre et poses... ens trobaràs a faltar! Aix... em sembla que jo també a tu... no te n'aniràs molt de pressa, oi? Es pot fer una abraçada a un píxel?\nGràcies, Mc, tens raó també em va fer riure en XeXu.\nThera, va ser ahir, vam jugar com nens, la veritat és que ens ho vam passar molt bé i vam riure molt. Va ser una invasió dels píxels als blogs, ocupaven els blogs i els humans vam organitzar una resistència, en solitari o col·lectivament depenia de cadascú...\nElfreelang 10 de març de 2011, a les 12:06\nhahahahaha ens ho hem passat de píxel---ai perdó! no sabria amb quines frases quedar-me...em va fer gràcia el pixegot de la zel...però n'hi ha un munt...\nGuspira 10 de març de 2011, a les 12:35\nPer sort no hem hagut de trucar als píxels d'esquadra! ;P\nMortadel·la 10 de març de 2011, a les 13:36\nJo millor que em retiri, diria que guanyo la palma! Hehhehhehhehhehhe!\nQuan tingui temps ho faré, rata.\nAssumpta 10 de març de 2011, a les 13:51\nQuina sort que dels arbres segueixin brotant flors!! (m'agraden mooooolt més que aquests píxels tan dolentots que us han envaït) :-))\nVaig tancar l'ordinador dimarts per la nit... millor dit dimecres a les 0:13 si no recordo malament... (sé l'hora per un mail que vaig enviar) i quan l'he engegat aquest migdia, el primer blog al que he anat (a part dels meus hehe) ha estat el d'en McAbeu... i ja he començat a al·lucinar. No sabia si era ell sol, que tot formava part d'un enigma, o què... Després he anat saltant als meus "imprescindibles" i he vist que tothom havia estat jugant!!!...\nDe veritat, vist per algú que ha estat 36 hores sense Internet, la cosa impressiona :-DD\nCarme Rosanas 10 de març de 2011, a les 21:07\nPixegot... Elfree, si que em va fer gràcia!\nGuspira, per sort no ha calgut!\nAnna, vas riure com jo o no?\nAssumpta, com nens, que som com nens... però en aquesta vida tot té avantatges i inconvenients i va ser molt divertit.\nrits 10 de març de 2011, a les 23:24\nostres, estar mig out em va fer perdre'm una gran proposta, ben divertida, però intentava entendre-ho tenint poc temps i em perdia.\nCelebro que ho passéssiu bé amb la proposta!!!\nper cert, quin ametller florit tan bonic!!!!\nCarme Rosanas 11 de març de 2011, a les 16:07\nrits, jo vaig tenir un dia que em vaig poder connectar una bona estona per tres cops al dia: matí migdia i nit i m'ho vaig passar pipa!\nI la branc a florida no és d'ametller... es de prunus d'aquells de les fulles morades. M'agraden molt les seves flors.


"Damunt es pòdium, amb sa medalla..." (Sebastià Alzamora)\nSEBASTIÀ ALZAMORA 12/07/2011 00:00\nSembla que hi ha un grupet dins el públic dels últims concerts dels Antònia Font que s'emprenya i xiula quan, a la cançó Calgary 88 , el gran Pau Debon canta allò de "tu i jo festejàvem, i representàvem Espanya..." El que irrita l'estol de gamarussos és la referència a Espanya, tot i que no podem descartar que també els molesti que la gent festegi.\nLa cançó tracta d'una parella d'atletes que competeixen a la final de patinatge artístic "a l'Olimpíada d'Hivern del Canadà", i que a més estan enamorats i es volen casar. Quin país voldrien els senyors bronques que representessin aquests Romeu i Julieta en patins? La República Federal dels Països Catalans lliures i socialistes? El vers en qüestió de Calgary 88 no fa més que presentar uns personatges i les seves circumstàncies, que per cert és necessari que coneguem perquè la història que ve després tingui sentit.\nPerò als pallussos que s'enfaden amb Antònia Font no els interessen les normes més elementals de l'art de la narració, com de fet no els interessa res que no sigui anar a la seva obsessiva bola, sense entendre res i amargant la festa a les persones normals. Són els mateixos que són capaços de xiular (encara) Joan Manuel Serrat o Miguel Poveda (ho he vist) perquè no els semblen prou catalans. Per a aquest estiu, desitjo a tots aquests inflamables patriotes que els passi com al protagonista d'una altra cançó pop, Jenifer, d'Els Catarres, i coneguin una choni de Castefa que els faci perdre el món de vista. A veure si així deixen de tocar la pera, home.


Anna Font escala a Bon Preu i assumeix part de la direcció comercial\nBon Preu ha començat a reconfigurar el seu equip directiu un cop tancat l’espinós conflicte familiar que va enfrontar els dos germans i, fins fa poc, copropietaris del grup de supermercats\nAnna Font escala a Bon Preu i assumeix part De la direcció comercial CÈLIA ATSET\nBon Preu ha començat a reconfigurar el seu equip directiu un cop tancat l’espinós conflicte familiar que va enfrontar els dos germans i, fins fa poc, copropietaris del grup de supermercats. Segons ha pogut confirmar aquest diari, Anna Font, filla del president de la companyia, Joan Font, ha assumit galons i ha estat nomenada directora comercial adjunta i, per tant, treballarà al costat de Toni Amblàs, el director comercial i històric directiu de la companyia.\nActualment, Anna Font Tanyà ja era la responsable de la part online dels supermercats (aquest mateix any s’ha estrenat, en fase de proves, l’entrega a domicili) i també s’encarregava dels programes de formació de directius i de desenvolupament de carreres professionals dins de la companyia. A partir d’ara, la filla de Joan Font mantindrà aquestes funcions, però també assumirà la direcció comercial adjunta.\nAnna Font també ha estat nomenada administradora solidària de Baloo d’Inversions, l’empresa a través de la qual el seu pare controla el 100% de l’accionariat de Bon Preu Hòlding. Tal com recollia ahir el registre mercantil, Baloo d’Inversions ha deixat d’estar administrada únicament per Joan Font per passar a estar-ho també per la seva filla.\nLa pau a Bon Preu es va signar al juliol, quan els germans Joan i Josep Font van arribar a un acord perquè el primer li comprés al segon el 50% de la companyia per 300 milions d’euros. La firma d’aquest pacte ha comportat la sortida de les diferents societats del grup de la branca familiar de Josep Font (que en els últims mesos estava representada dins l’empresa pel seu fill Abel).\nBon Preu va superar els 1.300 milions de facturació l’any passat, un 12% més. El grup obre hipermercats i supermercats cada any, però les vendes també van augmentar prop d’un 5% a plantes constants, és a dir, sense incloure les obertures de nous establiments. Tot això ha permès que la companyia hagi triplicat la seva facturació des del 2007 i actualment sigui el segon principal grup de supermercats a Catalunya, només superat per Mercadona, que és líder destacat, segons un estudi del juliol del departament d’Empresa de la Generalitat.


Col·legi-Asil dels Infants (Escola d’Arts i oficis) | Barcelona Film Commission\nCol·legi-Asil dels Infants (Escola d’Arts i oficis)\nCarretera de Vic, 16 Manresa\nEdifici modernista construït el 1898 – 1901 per a substituir un antic orfenat fundat el 1609 i ha tingut diversos usos públics: orfenat, col·legi femení, institut d'educació i actualment acull els serveis socials municipals.\nSituat en la part més propera del centre urbà, a tocar del nucli antic i donant façana a la Carretera de Vic, esdevé una de les façanes amb més personalitat d'aquest carrer.\nS'emmarca dins el Modernisme historicista i sembla que vol imitar un gran edifici de l'època del romànic. L'estil neoromànic s'observa també en les arcuacions cegues que rematen les diferents façanes i amb les finestres d'arc de mig punt.\nEdifici de planta rectangular amb dues ales laterals i un cos més ampli coincident amb el tram central de la façana que contenia l'escala d'accés al segon pis. Consta de dues plantes en el cos central i en una ala i de tres en l'ala esquerra, tercer pis que dóna a un terrat el qual porta a unes altres dependències. La façana principal tenia 46 metres de llarg, i en ella es mostra la divisió interna dels dos pisos - molt alts- gràcies a les finestres. Tant la cornisa com el contorn de totes les obertures estan remarcades pel treball amb diferent material. Té un pati posterior amb façanes plenes de vidres que contribueixen a donar llum a l'edifici.\nJardins/Entorn: Ben estructurat i conformat el front edificatori


50 anys obrint\nLa nostra experiència ens porta a un futur prometedor\nAvui, 50 anys després de la seva fundació, Calsina Carré Transports & Logistics s’ha convertit en un Operador Logístic Integral amb una forta presència a Europa i el Nord d’Àfrica.\nEn aquest procés d’expansió, hem forjat un equip humà de 700 persones amb una gran vocació internacional i que es mantenen a prop de les necessitats dels nostres clients. Ens hem dotat d’una flota moderna i sostenible que supera ja les 800 unitats, així com amb una capacitat logística per sobre dels 65.000 m².\nEl 2020 vam apostar per la intermodalitat integrant ferrocarril i marítim per garantir servei i sostenibilitat. En l’actualitat ens encarem a nous reptes de futur: continuar treballant per a la nostra expansió al Magreb, seguir apostant per la innovació tecnològica i reduir l’impacte mediambiental. Un futur marcat pel concepte “The Logical Way”.\nFundació i primers anys.\nJaume Carré i Cristina Calsina funden Transports Calsina i Carré S.L. Inicialment l’empresa es gestiona des de Figueres i Camallera. Compra els seus primers vehicles i inicia la seva trajectòria oferint serveis de càrrega completa, sobretot des de i cap al sud de França. La dificultat en l’obtenció de permisos per al transport internacional obstaculitza el creixement ràpid de l’empresa.\nJaume Carré i Cristina Calsina\nCamió de l'època\nSegona generació i salt a Pont de Molins.\nA mitjans dels anys 80, la segona generació familiar formada per Ramon Carré, Maria Cristina Carré i Josep Maria Carré, s’incorporen a l’empresa familiar. Junts forgen un gran equip que fomenta l’acceleració del creixement de Calsina Carré.\nL’entorn sociopolític també impulsa el creixement gràcies a l’entrada d’Espanya a la UE, que elimina les restriccions per al transport existents fins a aquest moment.\nLa família decideix adquirir uns terrenys a Pont de Molins (molt a prop de la Jonquera) amb l’objectiu d’ordenar la gestió i facilitar el creixement futur. Aquesta inversió permet un salt molt important.\nFamília Calsina Carré\nTerreny Pont de Molins\nSalt a Operador Logístic: naixement del grupatge i la logística.\nLa crisi del 92 afecta de forma significativa el sector del transport, però Calsina Carré aconsegueix diferenciar-se i seguir creixent, gràcies a la introducció del servei d’agrupatge. Per implementar-ho, la família construeix el primer magatzem, a Pont de Molins, destinat a la consolidació de mercaderies.\nEn paral·lel i amb l’objectiu d’oferir un servei integral al client, l’empresa passa de definir-se com a transportista, per convertir-se en operador logístic. Per això s’obre el primer magatzem purament logístic de Calsina Carré, a Valls. L’entrada en el sector de l’automoció és clau per donar aquest pas.\nSeu Central 1992\nMagatzem Pont de Molins 1992\nExpansió internacional i aposta per la tecnologia.\nAmb l’objectiu de reforçar la seva posició com a operador logístic, l’empresa crea una filial (EUTI), dedicada únicament al desenvolupament del programari necessari per al control logístic i la traçabilitat de mercaderies. Aquest fet suposa una fita important i un valor afegit per al Grup.\nEn un context de creixement de la demanda i impulsats pel sector de l’automoció, Calsina Carré crea, el 2003, Calsina Carré Tunísia i Calsina Carré Marroc.\nDos anys més tard l’empresa crea també European Logistics a Romania. Inicialment es focalitza en gestió logística, però amb l’entrada de Romania a la UE el 2007, passa a ser una filial estratègica per al desenvolupament del transport i per superar la crisi econòmica de 2008.\nCalsina Carré Tunísia\nEuropean Logistics Romania\nNord d'Àfrica i expansió sostenible a Europa.\nFruit de la deslocalització de la indústria europea cap al Nord d’Àfrica, Calsina Carré decideix donar l’impuls definitiu al negoci del Marroc i Tunísia. En el transcurs de la dècada, el Grup aconsegueix posicionar-se com el tercer transportista internacional al Marroc i crea, en 2019, un dels pocs magatzems amb temperatura controlada existents a Tunísia.\nEn paral·lel, l’empresa segueix el seu creixement a Europa amb una mentalitat de diversificació i un compromís cap a la sostenibilitat. En aquest sentit amplia la seva cartera de serveis oferint logística, transport d’agrupatge i de càrrega completa i, en els últims anys, incorporant el transport intermodal.\nPer al correcte funcionament de tal volum, el Grup amplia la dimensió de les seves seus a Pont de Molins i Romania, i crea una nova filial a Països Baixos: Calsina Carré Benelux (2014) i una nova seu a Barcelona: Calsina Carré CIM Vallès (2012).\nAmb el compromís de mantenir la continuïtat familiar, el 2018 s’incorpora Alba Carré Colls, com a primera representant de la tercera generació familiar.\nCalsina Carré Marroc\nAlmacén Tunísia temperatura controlada\nCalsina Carré CIM Vallès\nNord d' Àfrica i expansió sostenible a Europa.\n50 ANYS DE VEHICLES\n50 ANYS D’IMATGE CORPORATIVA\n50 ANYS DE LA SEU CENTRAL


salsa-ficció: A SANT JORDI NO LI AGRADAVA LLEGIR\nSant Jordi no era un bon lector, bé, ni bo ni dolent, si més no, no sembla que hagués llegit mai cap llibre. Ho he buscat per tot arreu, a la Wiki i a la Viqui, a les Vides de Sants, a les Històries exemplars i a les Biografies de pagans conversos, als manuscrits miniaturistes i a la revista Lecturas, des del seu primer exemplar, l’any 1921 – si no ho trobava aquí, ja no ho trobaria enlloc - I res, en tot el món cap referència de les seves lectures, ni cap il·lustració on hi aparegui el sant, llegint, o simplement amb un llibre, ni que sigui tancat, a la mà. He buscat qualsevol indici, que fos la prova fefaent, o no, que Sant Jordi llegia i en canvi, què he trobat? Sant Jordi sempre dalt del cavall, collant el drac amb la seva llança llarguíssima, en la qual van inspirar-se més endavant, bastant més, els saltadors de perxa per a les seves contorsions, a risc de fer-se malbé l’espinada. De resultes de tot això, he de concloure, sota la meva responsabilitat, que a Sant Jordi no li agradava llegir.\nDe la seva història, la que coincideixen més fonts, em quedo que va ser un romà, nascut a Israel l’any 270, que quan li van manar perseguir els cristians s’hi va negar, perquè ell - ho va fer públic en aquell mateix moment i tothom va quedar de pedra - ja ho era cristià. Devia ser, doncs, un romà convers com Sant Pau, però a diferència d’aquest que va caure del cavall en ser il·luminat, Sant Jordi hi va pujar i li va agradar tant que s’hi va quedar definitivament. A conseqüència de la seva confessió, durant set anys va ser torturat i mort tres cops – a vegades val més tenir només una vida – i els detalls de les seves morts i martiris us els estalviaré perquè ja vaig dir no fa massa que de sang i fetge, si no estic molt apurada, aquí al blog no us en serviré.\nDe la llegenda, molts coincideixen a situar-la a Montblanc. Jo per amor patri comarcal no ho penso posar en dubte. Com, sinó, s’explica la seva Setmana Medieval? Una recreació tan aconseguida només pot tenir explicació en una tradició oral fidelíssima transmesa de pares a fills des de l’Edat Mitjana. En aquest cas sí que es pot dir si non è vero è ben trovato.\nPerò la llegenda de Sant Jordi, amb matisos diferents, està escampada per tot el món. Qui més qui menys, tots els països tenen el seu Sant Jordi, matant el drac o algun cavaller matant la bèstia.\nBona abstracció la de Kandinsky\nMolt em temo, però, que les nostres bèsties actuals, les que amenacen el món – i parlo només de les materials, no de les que portem cadascú a dins, per cert, amb gran influència sobre les altres – necessitaran més que un Sant Jordi que no baixa mai del cavall, una legió de Sant Jordis tot terreny, que cavalquin, descavalquin i no siguin melindrosos a l’hora de lluitar contra la bèstia; res de posar-li donzelles a la seva disposició ni – i no vull fer broma sobre això – deixar que la bèstia les prengui al seu lliure antull.\nEl que darrerament s’ha escampat molt és la nostra Festa del Llibre i la Rosa. Sembla que el portal Books and Roses recull qualsevol informació que es conegui sobre la festa arreu del món, fins ara noranta ciutats en vint-i-vuit països. I sé de bona font que, aquest any potser no, però l’any que ve tindran Festa del Llibre i la Rosa a Austràlia. La meva amiga Àstrid s’hi ha traslladat recentment i segur que, encara que només sigui per sentir-se més a prop de la seva terra, en muntarà una de sonada. Àstrid, això va per tu, que sé que quan els “petits” problemes de connexió a la xarxa se solucionin, em llegiràs: que la teva aventura a l’hemisferi Sud sigui plaent, que ens en facis partícips en la mesura que puguis – un blog no costa res de muntar i poc de mantenir; només és una idea – i que no ens oblidis, ni a nosaltres, ni al teu país. Ja sé que no ho faràs. Potser quan tornis, ja tenim República Catalana. Tranquil·la, que ha dit la Carme Forcadell que hi haurà papers per a tothom.\nSant Jordi bé deu ser també el patró dels bloguers que escrivim tant o més que els escriptors; alguns, més que l’escriptor més prolífic – no em miro ningú – No cal que recordi – deixeu-me pecar d’immodèstia col·lectiva bloguera - que als blogs hi ha qualitat literària i artística de franc.\nAviat et faran companyia, trapezista intrèpida\nEstimats lectors, estimats bloguers, aquesta setmana, més que mai, felicitats especials per la vostra afició de llegir. Que Sant Jordi us porti sort a l’hora de trobar un bon llibre – no cal que sigui el meu, però si voleu... ho teniu fàcil, no més heu de clicar aquí -\nI no us deixeu caure en el parany del mercadeig dels llibres més venuts, que mai no sabrem si també els més llegits, i anant més enllà, si els més gaudits.\nPublicat per Teresa Duch a 17:43\nEtiquetes de comentaris: llegir, llibres, Sant Jordi\nXeXu 21 d’abril de 2015, a les 18:05\nPotser algun dels que he comprat serà dels més venuts, mai ho sé perquè els compro dies abans, però t'asseguro que a casa els donarem una bona vida, això sí, i seran llegits quan els toqui el torn. És una festa bonica aquesta i està bé celebrar-la, però per mi no és el dia de comprar llibres, que hi ha massa gent per triar i remenar.\nTeresa Duch 22 d’abril de 2015, a les 23:40\nTota la raó, XeXu. Jo els decideixo una setmana abans, els encarrego i vaig a la parada a buscar-los el mateix dia de Sant Jordi. Sinó, tal com dius, massa gent, massa llibres, sóc incapaç de decidir-ho in situ.Hi ha gent que sembla en la seva salsa, triant, remenant i obrint-se pas, però jo m'agobio.\nEva 21 d’abril de 2015, a les 19:11\nI les roses? Li agradaven les roses?\nTeresa Duch 22 d’abril de 2015, a les 23:41\nHo miraré, Eva, però si la rosa és la sang del drac, intueixo que sí.\nxavier pujol 21 d’abril de 2015, a les 21:49\nNecessitava una llança tan llarga per matar una aranya?\nTeresa Duch 22 d’abril de 2015, a les 23:45\nSí, una mica exagerat, però em sembla que eren les que es portaven aleshores. Ja saps, la moda no et deixa triar.\nJo, si fos Sant Jordi, preferiria un drac abans que una aranya. Quan de petita, me'n trobava alguna sota un avellaner, d'aquelles inofensives, però amb les potes llargues, m'agafava pànic.\nMarianela 21 d’abril de 2015, a les 21:53\nMuchas felicidades Teresa! Te deseo muchos éxitos. Me encantaría leer tu libro, a ver si prontito lo tengo en mis manos.\nEspero que sea un regalito para muchos lectores.\nTeresa Duch 22 d’abril de 2015, a les 23:46\nGràcies, Marianela. M'alegra veure't per aquí, tot i que ja vaig llegint les teves entrades. Bé, si te'l compres, ja em diràs. Una abraçada.\nAnònim 22 d’abril de 2015, a les 9:31\nJo soc partidari que hi ha un complot per amagar que Sant Jordi era un bon lector. Hi ha una organització secreta que controla el mon amb l’únic objectiu d’amagar aquest fet.\nNo estaràs a la rambla firmant llibres com els altres escriptors de nivell?\nTeresa Duch 22 d’abril de 2015, a les 23:52\nDeu ser això, ja m'estranyava a mi. No se m'havia ocorregut això del complot.\nAh, i no ho sabia que t'haguessis comprat el meu llibre. Doncs mira, del nivell no te'n puc dir res, però si vols que te'l signi seré a la coca de la Rambla de 6 a 8 de la tarda. A províncies, eh? a Tarragona. Ja començo a pensar una dedicatoria digna de tu.\nNúria Martínez (Bruixeta) 22 d’abril de 2015, a les 15:29\nJA fa dies vaig fer un avançament de les compres de Sant Jordi. Els més venuts? dons no ho sé pas, però jo sempre em guio per el que em crida l'atenció, sigui mediàtic o no. Demà sortirem a passejar, triar i remenar i de buit es prohibit tornar ! ;)\nPobre Sant Jordi, mira que ningú fer una imatge seva quant llegia assegut sobre el drac acabat de matar!\nTeresa Duch 22 d’abril de 2015, a les 23:54\nAh està bé això. Abans compres els llibres que et fan goig i el dia de Sant Jordi, uns quants més, obligat!\nArrel d'aquest post, estic esperant que em surti algú contradient-me i apareguin un munt d'imatges de Sant Jordi concentrat en la lectura.\nignasi 23 d’abril de 2015, a les 6:57\nUn dels llocs més estranys on he trobat imatges de sant Jordi és enmig del llac Tana, al cor d'Etiòpia, en un dels milers de monestirs ortodoxes escampats per tot el país, on diuen que també s'hi amaga l'arca de l'aliança... Bona festa, Teresa!\nTeresa Duch 23 d’abril de 2015, a les 12:49\nIgnasi, sempre dic que amb els llibres es pot viatjar sense moure's de casa. A tu no t'ho puc pas dir; em sembla que has viatjat per tot el món. Però eh que sí que en qualsevol racó de món hi ha un Sant Jordi amb la seva llegenda sempre similar?\nUna abraçada i també per tu, bona diada!\nignasi 23 d’abril de 2015, a les 14:17\nAixò dels viatges és força enganyós... és cert que he viatjat per força llocs d'aquest món (molts menys dels que voldria) però també és cert que la major part formen part del meu passat de manera que, en els darrers temps, visc dels records... abraçada!\nM. Roser 23 d’abril de 2015, a les 21:10\nEp, noia i com ho saps si no li agradava llegir? El fet que no ho hagis vist enlloc, no vol dir res, o és que només creus el que veus llegit o dibuixat! Mecatxis, dona de poca fe...Segur que llegia algun romanç dels trobadors, poetes de la seva època i si ho feia en veu alta, potser alguna princesa l'escoltava...I nsegur que les roses també li agradaven, que els cavallers (autèntics) sempre en fan ofrena!\nI n'estàs segura que no baixava mai del cavall? Segur que caminava agafadet de la mà d'alguna donzella salvada d'altes torres...\nPetonets i bon capvespre de Sant Jordi.\nTeresa Duch 23 d’abril de 2015, a les 21:28\nAixò volia jo, Roser, una versió diferent del Sant, però, però... aquest és un Sant Jordi que em costa d'imaginar, tot i qué, mira! potser m'agrada més.\nnovesflors 24 d’abril de 2015, a les 21:31\nAmb endarreriment, perquè estava fora, espere que hages passat una bona diada de St. Jordi.\nTeresa Duch 26 d’abril de 2015, a les 11:19\nTot bé, Novesflors, no pateixis, jo sempre vaig amb retard. Un cert esgotament al vespre, per la feinada d'obrir-se pas entre la gent. Ja he vist que tu et vas fer acompanyar de Miquel Martí i Pol, que sempre és bona i franca companyia.\nAstrid 24 d’abril de 2015, a les 23:26\nGràcies Teresa! Finalment has provocat que deixi un comentari!\nPel que fa al blog, prou feina tinc en aterrar i començar a caminar com per pensar en fer res més. De moment em limito a respondre les preguntes que em fan des de la meva ja estable connexió!! Visca! Més endavant... qui sap...?\nNo us oblido, no pas, no a vosaltres... ni a la terra, quan la terra, per a mi, sou vosaltres. No sóc gaire de la pàtria jo, ja em perdonaràs. Tot i això, sí que penso que qui perd els seus orígens perd la seva identitat, així que aquest Sant Jordi ens hem esforçat per tenir rosa i llibres :)\nTeresa Duch 26 d’abril de 2015, a les 11:26\nNomés era una idea, senyora, només una idea. Ja m'imagino que no tens temps per avorrir-te, que més aviat te'n falta per tenir els peus ben posats en tots els sentits. Ho deia perquè no tothom pot explicar el seu dia a dia des d'Austràlia; la majoria hem de pressionar-nos les neurones per trobar tema i el teu tema ja seria interessant per se.\nAixò de la pàtria no ho sabia, peró bé, encara hi ha esperança (només per mi sobre tu), ara des de lluny, els sentiments poden canviar.\nUna abraçada Àstrid, seguiremos informando.\nElfreelang 26 d’abril de 2015, a les 13:19\nun post molt interessant i ple de referencies gràcies! només he tingut temps de firar-me un llibre i és poesia de Margarit! mai compro best sellers\nTeresa Duch 26 d’abril de 2015, a les 20:44\nSí, senyora! això és criteri. Jo tant que critico i a vegades encara m'enganyen amb els més venuts, que ja saben que ho seran abans de vendre'ls.\nOlga Xirinacs 2 de maig de 2015, a les 20:36\nHi ha localitzats, almenys, tres caps de sant Jordi. L'un és a Venècia, no recordo els altres...\nTeresa Duch 4 de maig de 2015, a les 19:18\nSí, és el que té la santedat, Olga, el do de la ubiqüitat. Tot i que si només és el cap, mal assumpte.


Articles amb l'etiqueta adrian quart - PilotaViu\nArticles amb l'etiqueta adrian quart\nDijous, 10.11.2016 11:30h\nComencen les semifinals de l'Individual de frontó\nPilotaVeu / València. Intens cap de setmana el que tenim per davant amb la disputa de les semifinals del Trofeu President de la Generalitat – Campionat Autonòmic de Frontó Individual. Arriben a esta fase, els favorits, sobretot en la categoria especial, on es classificaven pel grup A Adrián de Quart i Moro, i també ho feien, pel grup B, Pasqual de la Pobla i Adrián de Museros. L’encreuament de les semifinals enfrontarà per una banda, els dos Adrián, el de Museros i el de Quart, i per l’altra Pasqual i Moro de Massalfassar. Llegir més\nLa baixa de Fran provoca el pas directe d’Adrián i Moro a semifinals de l'Individual\nPilotaVeu / València. La baixa de Fran de Quartell, que ha hagut de ser intervingut quirúrgicament, propicia que al grup A només queden dos jugadors, Adrián de Quart i Javi Moro, que passen directament a semifinals. És ben cert que els dos jugadors partien com a favorits a aquest grup i que els pronòstics s’han complit, però de forma prematura. Així, Adrián de Quart jugarà contra el segon del grup B, mentre que Moro s’enfrontarà amb el líder del grup B. De moment, i apunta a ser definitiu per l’avantatge que porten, Pasqual de la Pobla serà el líder de grup mentre que Adrián de Museros serà el segon. Llegir més\nDivendres, 14.10.2016 15:30h\nMoro i Adrián es juguen el liderat del grup A de l'Individual de Frontó\nPilotaVeu / València. Aquest cap de setmana es disputa la quarta jornada del Trofeu President de la Generalitat de l’Individual de frontó individual, on destaca la partida del grup A en categoria especial en la qual s’enfronten, a Massalfassar, el jugador local Javi “Moro” i Adrián de Quart, que es juguen el liderat del grup. Aquest grup, amb la baixa d’Enrique, només tindrà una partida per jornada i, per tant, descansarà, en aquesta ocasió, Fran de Quartell. Pel que fa al grup B, Ximo d’Almenara i Pasqual de La Pobla es veuran les cares aquest divendres a partir de les 20 hores al frontó de La Plana Baixa. Llegir més\nDimarts, 4.10.2016 20:15h\nAdrián de Quart i Pasqual de la Pobla posen la directa\nPilotaVeu / València. El Trofeu President de la Generalitat Valenciana de frontó individual està a les portes de l’equador de la lligueta de fase regular de la màxima categoria, l’especial. Una setmana més, dos jugadors estan al capdavant dels seus respectius grups. Al grup A, és Adrián de Quart de Poblet el líder indiscutible, ja que està en primera posició amb 9 punts i molt lluny del segon classificat, que és el Moro de Massalfassar, amb 3 punts. El segon i tercer classificat estan empatats a 3 punts i el tercer escaló és per a Enrique de Museros, mentre que tanca la taula classificatòria Fran de Quartell, que encara no sap què és puntuar. Llegir més\nAdrián de Quart i Pasqual de la Pobla manen en l’Individual de frontó\nPilotaVeu / València. Després de dos jornades disputades en la categoria especial del Trofeu President Generalitat de Frontó, els favorits ja van copant les primeres posicions en els diferents grups de competició. Pel que fa al grup A, és Adrián de Quart de Poblet qui lidera la competició amb 6 punts i amb ple de victòries. El passat cap de setmana es va imposar a Fran de Quartell per 41 a 18. L’altra partida d’aquest grup, que enfrontava Moro i Enrique a Massalfassar s’hagué de suspendre quan el marcador reflectia un clar 25 a 7 per al jugador local, amb la qual cosa la partida s’ha d’acabar de jugar quan els jugadors tinguen una nova data tancada. Llegir més


La veritable inflexió de Pokimane - Joc | Març 2021\nRich Polk / Getty Images Per Emily Reuben/20 de maig de 2020 9:00 am EDT/Actualitzat: 21 de maig de 2020 11:55 EDT\nImane Anys, més coneguda pel seu nom de pantalla Pokimane, és un reproductor de videojocs d'origen marroquí que va ascendir molt ràpidament a convertir-se en un dels streamers de Twitch més vistos. Des dels seus humils inicis jugant Lliga de Llegendes el 2017, Imane s'ha distribuït en altres jocs, com ara Fortnite iValorant, fent créixer el seu públic i divertint més de 4 milions de seguidors de Twitch. Rànquing com a tant el més popular femení Twitch i ocupant un lloc com un dels deu primers streamers de Twitch de tots els temps, Pokimane s'ha convertit en el seu nom per al món competitiu del streaming.\nImane és un empresari que gestiona el seu propi imperi de contingut digital, amb fluxos de contingut a Twitch, diversos canals de YouTube i altres plataformes de xarxes socials. Tot això amb la gestió d’una marca en línia, una línia de maquillatgei col·laboracions amb altres creadors, i podreu adonar-vos - Pokimane continua passant molt.\nA continuació, es mostren alguns dels fets que cal conèixer perquè qualsevol persona que desitgi obtenir més informació sobre la màxima difusió femenina de Twitch.\nPoki va deixar el col·legi per viure a temps complet a Twitch\nInicialment, Imane assistia a la McMaster University per estudiar enginyeria. Al seu vídeo Draw My Life, explica que el programa era rigorós, exigint als estudiants una càrrega excessiva de curs. La naturalesa exigent del programa d’enginyeria va provocar que els seus amics passessin majors, deixant a Imane sentir-se sola i estressada. Per afegir-li els seus mals de cap cada cop més grans, la forta càrrega de curs significava que la transmissió de dades es feia menys factible com a hobby lateral. Tanmateix, Imane trobarà aviat una manera d’enginyar l’èxit en els seus propis termes.\nTot i que el seu treball escolar va consumir la major part del seu temps lliure, l'afició en streaming d'Imane estava començant a agafar vapor, i finalment va guanyar conseqüències importants. Imane va començar a guanyar tants diners a través dels fluxos de Twitch que, finalment, va convèncer als seus pares que era més lucratiu seguir la transmissió a temps complet i la resta és història. La decisió d’Imane d’abandonar-se a la universitat va consistir a fer el que la va fer feliç, i anima els seus seguidors a seguir el seu cor també.\nEn acceptar el premi Shorty per Twitch Streamer de l'any, va dir, 'Fa un any i mig em vaig posar l'accent en els exàmens d'enginyeria química i ara estic jugant a videojocs. Si us plau, si us plau, seguiu-la a qualsevol persona. Valdrà la pena. '\nPoki es va ficar amb una vedella amb Keemstar\nTot i que el streamer s’ha mantingut en gran part sense controvèrsies, Pokimane es va trobar barrejat en un xic de drama de Twitter el 2018. La debacle va començar quan Keemstar va publicar captures de pantalla d’un dels fans de YouTuber SSSniperWolf a Twitter, burlant-los i cridant-los una verge. Pokimane va respondre, dient: 'Està bé que no li agradi a un altre creador de contingut, però els sondejos no haurien d'odiar als fanàtics innocents ... millor que no, millor.' Els dos vídeos breus intercanviats es repliquen més en les respostes, fet que va provocar una resposta encara més acalorada de Keemstar. L'endemà, el drama YouTuber va excavar algunes de les de Poki tuits menys afalagadors als seus amicsi les va publicar.\nEn un corrent Més tard aquell dia, Pokimane va parlar amb els espectadors sobre els tuits abans de bussejar en un joc Fortnite. Va resumir increïblement la situació dient que Keemstar intentava 'exposar-la' per trucar a un amic 'gai'. Ella va continuar defensant els seus acudits dient: 'Si estàs fent broma amb el teu amic i els dius verge, o és com' KYS ', o qualsevol cosa, ningú no s'enfadarà d'això. És que estàs fent broma amb el teu amic. Si ambdues persones estan d'acord amb això, (tot) el que sigui. '\nPokimane va ser acusat de colpejar injustament vídeos de YouTube sobre drets d'autor\nDesprés del drama entre Pokimane i Keemstar, PewDiePie va fer un vídeo que suposadament Pokimane i una multitud d’altres creadors de contingut estaven produint recopilacions de vídeo injustament per drets d’autor. Dins PewDiePieSegons la seva opinió, els creadors que van presentar aquestes reclamacions sobre drets d'autor eren hipòcrits perquè també van treure profit de comentaris i contingut poc original. De la mateixa manera, altres creadors com Memeology 101 i Fainted van tenir les seves pròpies crítiques similars a Pokimane, cosa que també va valer a la premsa una mica de premsa negativa.\nPokimane va oferir la seva pròpia explicació sobre les reclamacions de copyright, dient això un vídeo creat per YouTuber BowBlax va ser retirada perquè va pensar que no 'afegia res a la conversa'. El vídeo en qüestió va suposar una càrrega de la vedella de Twitter entre Keemstar i ella mateixa sense cap comentari visual ni àudio del creador. Segons Pokimane, '(Si) editeu vídeos i realitzeu esforços i us resulti més divertit per a l'espectador', està bé amb el contingut que apareix. Tanmateix, quan el material és simplement una re-càrrega o té un títol enganyós, ella accepta menys.\nStar Wars l'última Xina de Jedi\nDesprés de la polèmica es va guanyar tracció, La visualització mensual del canal Pokitch de Pokimane es van produir prop d’1,5 milions d’espectadors més, probablement per l’atenció que PewDiePie i altres creadors de continguts que li van cobrir. No obstant això, el nombre de seguidors del seu canal va continuar amb una tendència a la baixa al gener i no es recuperarà durant tot un any.\nImane està representat per una agència de talents amb un conjunt de grans clients\nQuan ets prou gran Twitch que fins i tot els fluxos més petits tenen desenes de milers d’espectadors, és probable que necessiteu una representació igualment gran. El fet de ser Pokimane entre els deu millors productors de Twitch, tenir una agència respectable és bàsicament una necessitat. Quan es tracta de gestionar grans noms, què podria ser una millor opció que una de les agències de talent més grans d’Amèrica del Nord: Agència de Talents Units?\nL’Agència de Talents Units compta amb clients d’amfitrions de TV, actors, músics, còmics, talent digital, reproductors d’esports i molt més. Alguns dels clients destacats de l'agència són, entre d'altres, Eric Andre, Will Ferrell, Bo Burnham, Chris Pratt, Paramore i Pink Floyd. Una empresa que gestionava tots aquests creadors destacats probablement semblava una aposta segura per Pokimane. Tot i que l'Agència de Talents Units certament té molt a oferir Pokimane, la part més interessant d'aquesta equació és que Pokimane era un nom prou gran perquè aquesta agència de talent behemoth signi en primer lloc.\nPokimane és membre de TV fora de línia\nSeguint els passos d'altres creadors de contingut destacats com FaZe Clan o Team 10, Offline TV, a vegades anomenada 'Scarra House' pels fans, és un esforç col·laboratiu entre diversos creadors de grans noms que conviuen com a companys de casa. Diversos creadors han vingut i desaparegut des de la creació del canal, entre ells Xell, MarkZ i Pokelawls. Actualment, els membres d’Offline TV són Scarra (fundador del grup), Pokimane, LilyPichu, Disguised Toast, Fredmyster i Michael Reeves. Aquestes potències combinades converteixen Offline TV en un autèntic centre de contingut emocionant.\nEn una entrevista amb El Rift Herald, Pokimane va explicar el projecte, dient que 'La televisió sense connexió és bàsicament una casa plena de creadors de contingut que es van reunir per crear un canal i fonamentalment col·laborar en temps real, gairebé tot el temps'. També va explicar les motivacions més personals per unir-se a casa.\n'Crec que tots els streamingos poden relacionar-se amb la sensació de sol quan viviu sols i que tota la vostra vida, el vostre treball i la vostra feina són a l'ordinador', va dir. 'En un moment donat, comenceu a sentir-vos aïllat i la majoria de les persones de la casa han passat per aquella sensació abans ... així que vàrem decidir confluir de manera que no només ens mantenim en companyia, sinó que també podem col·laborar i fer-ho. bona feina i contingut per a tots els altres.\nExecuta un segon canal de Youtube dedicat a ASMR\nLa ràpida irrupció de vídeos ASMR pot semblar confusa des d'una perspectiva externa, però la tendència s'ha demostrat força popular. Per als no iniciats, ASMR significa una resposta meridiana sensorial autònoma. Una sensació ASMR se sent com un formigueig suau però agradable del cuir cabellut, i s’assembla a la sensació de picot d’oca barrejada amb la sensació estàtica d’una extremitat adormida. Tot i que la sensació es pot produir de forma accidental, hi ha qui fa contingut específicament dissenyat per obtenir aquesta resposta, i Pokimane no és una excepció.\nEn definitiva, el canal de YouTube Poki ASMR té 41 vídeos, cadascun dels quals té un disparador ASMR específic amb tècniques que van des de tocar el micròfon fins a ensenyant-te francès. El dur treball de Pokimane sembla haver donat els seus fruits i el seu canal ASMR ha passat a 682.000 subscriptors. Malgrat això, el creixement es va alentir notablement després que Pokimane deixés de penjar nous vídeos ASMR el setembre del 2019. Tot i que el creixement dels subscriptors s’ha reduït al ritme, el públic encara es manté a l’altura dels mesos després del darrer vídeo publicat, cosa que demostra que encara pot haver-hi una audiència per a aquest canal si Pokimane decideix tornar.\nElla apareixerà a la pel·lícula Free Guy de Ryan Reynolds\nDurant el New York Comic-Con el 2019, es va anomenar una nova pel·lículaNoi lliureva ser revelat oficialment. La pel·lícula segueix un caixer bancari (interpretat per Ryan Reynolds), que es dóna compte que és un personatge poc jugable en un joc de món obert. Encaixant amb el tema dels jocs, també es va anunciar que el projecte comptarà amb cameos de uns quants jugadors d’alt perfil inclosos Ninja, Lazarbeam i Jacksepticeye. Pokimane també va incloure a la llista de cameos qui va anunciar la notíciaTwitter dient: 'Mamà, estaré en una pel·lícula amb Ryan Reynolds'.\nMentre que alguns YouTubers, com ara Fred, Smosh, i El Angry Video Game Nerdhan passat de penjar vídeos en línia a fer pel·lícules de llargmetratge, és menys habitual veure creadors de contingut convidats a projectes preexistents de Hollywood. Tenint això en compte, potser Noi lliure obrirà la porta perquè Pokimane aparegui a les properes pel·lícules.\nPoki té la seva pròpia línia de maquillatge amb Winky Lux\nLa sèrie docu Amazon Transmissió d'IRL Ofereix una mirada darrere de les escena a la vida dels serpentinistes i els influencers. L'episodi pilot de la sèrie va tractar Pokimane i va explorar la seva vida quotidiana equilibrant la seva carrera com a streamer i intentant ampliar la seva marca. Una gran part de l'episodi va detallar l'experiència de Pokimane desenvolupant la seva primera línia de maquillatge. En el moment de rodar, Poki es va dirigir a Nova York per a una reunió de negocis per parlar-ne col·laboració amb la marca de maquillatge Winky Lux. Imane va explicar: 'Estic fent un gran pas amb la meva marca i la meva comunitat pel que fa a una cosa que un streamer Twitch no ha fet mai abans, que és una col·laboració real de maquillatge amb una gran marca.'\nPerò Pokimane també va veure la seva línia Poki Palette com una manera de fer créixer el seu públic. A més, va decidir la decisió de llançar una marca de maquillatge, dient: “També ho veig com una oportunitat per fer la meva demografia una mica més uniforme. La meva demografia és principalment tímids ... de manera que puc arribar a més noies fent coses de maquillatge ”. Segons Perfil de Pokimane, United Talent Agency, el seu públic és del 84% masculí, per la qual cosa la decisió de recórrer a la demografia femenina és probablement bona.\nPokimane va signar un acord d'exclusivitat amb Twitch\nDesprés d'altres solucions d'èxit com Ninja i Torrades disfressades va deixar Twitch per les plataformes competidores, Pokimane va dir als seus fans el març del 2020que no anava enlloc.\nImane va oferir una explicació en un vídeo de YouTubeafirmant: 'Vaig decidir agafar menys diners per quedar-me a Twitch. I quan dic menys diners, el diferencial és més del que tinc al meu compte bancari ara mateix. Twitch em va oferir una oferta molt justa i, tan temptadora com va ser, no volia anar al millor postor. Tot i que no va divulgar quina empresa era, va dir als seus fans que havia reduït les seves opcions Twitch i una altra plataforma no especificada.\nQuan va discutir com va triar entre les dues plataformes, Pokimane va assenyalar la importància que era la seva possibilitat de recomanar una plataforma per als usuaris actuals. A causa d'això, va mirar detingudament les dues plataformes quant a retards de xat, infraestructures, servidors, comunitat de transmissió, exposició, etc. a l'hora de prendre la seva decisió. Però, en general, la seva decisió ha tingut lloc en factors més personals. Segons Imane, 'Per moltes raons, és millor agafar menys diners per sentir que estaré més feliç en general i no hi haurà cap molèstia de moure la meva comunitat o canviar de plataforma.'\nManté la seva vida de cites sota embolics\nEn una passada corrent, Pokimane ha dit als seus espectadors: 'Jo sóc una actriu, no una actriu.“En essència, li costa guardar les coses del públic i fingir ser una cosa que no. Independentment d'aquesta dificultat, Imane ha estat decididament decidit en el seu absolut refús a parlar de les seves relacions romàntiques en streaming, YouTube o xarxes socials. L’ambigüitat que envolta l’estat de relació de Pokimane ha deixat a molts especular sobre el potencial les relacions amb altres nòvies o amic secret, que ha admès Pokimanela fa sentir estranya.\nUna part de la reticència del streamer es pot relacionar amb la naturalesa de la datació mentre es troba en l'àmbit públic.\n'No sé si m'agradaria, realment vull posar la meva relació allà una vegada que entri en una', va dir ella en un vídeo. “Per exemple, estic segur que heu vist moltes parelles fora d’aquí que fan pública la seva relació. Aleshores, sempre que passen problemes, sempre que es trenquen, sempre que facin el que sigui, també ho han de fer públic. I, no sé si vull passar això.\nA part de les preocupacions sobre la privadesa, hi ha qui ha especulat amb que Imane pot veure beneficis en aparèixer romànticament disponibles, fomentant més suport econòmic dels racons més solitaris de la seva base de fans. Pokimane ha afirmat que teories com aquesta la molesten, afegint: 'No crec que hi hagi alguna cosa que faci especialment que justifiqui aquesta suposició'.\nEl seu equip va guanyar el torneig Twitch Rivals League of Legends 2019\nTwitch Rivals és una sèrie de tornejos d'esports celebrats a Twitch que inclou alguns dels noms més importants de la plataforma juntament amb belles piscines de premis. El primer torneig nord-americà de Twitch Rivals va tenir lloc el març del 2018 amb StarCraft 2. També es van celebrar competicions per a jocs comFortnite, Els camps de batalla de PlayerUnknown, i fins i tot El règim de batalla de Cliff Bleszinski ara fora de línia 'X-TREME Early Access' de batalla real Altures radicals.\nPerò, del 15 al 23 de gener de 2019, Twitch Rivals va acollir un Lliga de Llegendes torneig. Un dels equips participants va ser EZ Clap, que estava format per Pokimane, Mo 'Revenge' Kaddoura, Janet 'xChocobars' Rose, ChaseShaco i Natsumiii. El torneig va tenir una suma de premis total de 75.000 dòlars, i 35.000 dòlars van anar als guanyadors del primer lloc. EZ Clap va pujar a la classificació del torneig i va acabar un gran partit final de picat d’ungles amb un marcador de 2-1 contra el Team One Tricks.\nAmb una victòria en un torneig ara mateix sota el cinturó, està clar que Pokimane no és només un dels streamers més entretinguts de Twitch, sinó que també té les habilitats per competir a l’hora d’empènyer.\nElla vacil·la ara per escriure Fortnite\nAmb Fortnite al ser un dels jocs més vistos a Twitch, el títol és una de les millors apostes per aportar punts de vista. Tanmateix, el joc s’ha trobat amb una mica de problema fins a finals: la manca de contingut nou. Diversos streamers, inclòs Pokimane, he notat aquest problema, dient que el joc 'no ha llançat res en un minut'. Tot plegat ha fet que el joc sigui menys divertit per jugar a Imane, que ha dit: '(...) Valoro realment la meva felicitat, el meu seny, la meva tranquil·litat molt més que qualsevol ingrés de bonificació'.\nTot i això, l’estancament no és l’únic motiu pel qual Poki s’ha apartat de la transmissió Fortnite. Un dels principals problemes per a les streamers és escomesa de flux, on un jugador mira un flux per obtenir un avantatge tàctic en un partit contra un jugador. La tècnica es considera àmpliament una forma d’enganyar quan s’utilitza en jocs multijugador i pot produir càstigs durs. Alguns servidors populars:com ara Ninja- fins i tot han informat Fortnite jugadors sospitosos d’enganyar durant un flux.\nAmb el problema tan estès, sorprèn que Imane hagi tingut els seus propis problemes amb les persones que veien els seus jocs d’expressió durant els partits contra ella, cosa que fa que el joc sigui menys divertit per jugar en conjunt. 'Tinc un milió de franctiradors de corrent, i després vull plorar' va reclamar ella en un vídeo. Si és així, no és estrany que voldria apartar-seFortnite per una estona.\nGener de 2019 va ser el millor i el pitjor mes de la seva vida\nEn una d’ella vídeos més seriosos de YouTube, Imane va explicar que el gener del 2019 va ser el pitjor mes de tota la seva vida i, paradoxalment, també va ser el millor mes. Segur, el mes va estar ple de màxims increïbles, com guanyar el Twitch Rivals Lliga de Llegendes torneig i streaming al Pro Bowl. Però hi havia més esdeveniments entre els tornejos que els tornejos de jocs.\nCap a finals de gener, Imane revelat durant un dels seus corrents que de sobte va morir un amic seu de la universitat. Aquest mateix amic acabava de posar-se en contacte amb Imane dies abans per oferir-li unes paraules de suport emocional sobre la controvertida polèmica sobre el copyright que hi havia al seu voltant.\nArran del corrent, Poki va explicar la seva raó per compartir la història amb el seu públic.\n'Només vull compartir amb vosaltres les meves històries i les meves experiències i, amb sort, compartir un bon missatge amb vosaltres', va dir. 'I aquest missatge és només per complaure amb els teus amics. I sobretot intenteu ajudar la gent de manera no judicial. I no tothom està preparat per ajudar en tot moment, sinó simplement estar allà per algú i esperem estar-hi quan estiguin preparats per acceptar aquesta ajuda pot marcar la diferència en la vida d'algú. '


8 consells perquè la teva tarifa de dades arribi a fi de mes - INITEC Marketing Digital\nSegur que sou molts els que no arribeu a fi de mes amb la vostra tarifa de dades. L’última setmana del mes, si no estem connectats a una xarxa Wi-Fi, no es carreguen les fotos, no podem utilitzar Google Maps ni enviar notes de veu per WhatsApp. Avui et portem una sèrie de consells per posar fi a aquesta situació:\n1. Utilitza navegadors que comprimeixin dades: com Google Chrome o Opera. Aquests navegadors et donen l’opció de limitar el teu consum de dades. En el cas de Chrome, des del menú d’ajustos accedim a l’opció “Reduir consum de dades”. En Opera, trobem l’opció “Opera Todorreno” que redueix el consum de dades fins a un 80% de mitjana en la navegació.\n2. Actualitza apps només via Wi-Fi: configura l’actualització de les apps perquè no se sincronitzin quan no estiguis connectat a una xarxa Wi-Fi. Així podrem tenir les aplicacions actualitzades sense que això suposi un consum de dades extra.\n3. Baixa la qualitat del Streaming en Spotify: per a aquells que no tenen Spotify Premium o que compten amb poc espai d’emmagatzematge en els seus smartphones, el streaming de Spotify és una bona solució. Per evitar que Spotify acabi amb les teves dades, accedeix a Configuració de l’app>Qualitat del streaming. En aquesta pantalla tindràs l’opció de baixar la qualitat del streaming i de configurar les descàrregues únicament via Wi-Fi.\n4. Utilitza un adblock per al teu navegador mòbil: la publicitat que visualitzes durant la teva navegació consumeix dades de la teva tarifa de manera innecessària. Per evitar-ho, descarrega un programa que bloquegi els anuncis (adblock) i optimitzi la teva navegació.\n5. Restringeix l’ús de dades en segon pla: l’ús de dades en segon pla manté les aplicacions sempre al dia sense haver d’esperar a què es refresquin. No obstant això, és un malbaratament de dades que es pot limitar. En Android, pots fer-ho en Ajustos>Uso de Dades i activar l’opció “Restringir dades en segon pla” per a les aplicacions menys utilitzades. En iOS, ho pots fer en Ajustos>General>Actualització en segon pla.\n6. Limita el consum de dades de xarxes socials com Instagram: la xarxa social visual per excel·lència, és una de les apps que més dades consumeix. Conscients d’això, ens dóna l’opció de reduir el consum fins a un límit tolerable. Per fer-ho has d’entrar en Perfil>Ajustos>Ús de dades mòbils>Usar menys dades.\n7. Desactiva la reproducció automàtica dels vídeos de Facebook: en una de les seves últimes actualitzacions, Facebook va posar per defecte la reproducció automàtica de vídeos, que com sabem, consumeixen moltes dades. Per evitar-ho cal anar a Configuració>Reproducció automàtica>Només amb connexió Wi-Fi.\n8. Limita les descàrregues en Whatsapp: moltes vegades a través de les converses privades però sobretot de grup, s’envien grans quantitats de fotos, gifs i vídeos que consumeixen dades de la nostra tarifa. Per evitar-ho, hem de desactivar la descàrrega automàtica de fotos i vídeos quan estem connectats des de la nostra xarxa mòbil. Si hi ha alguna cosa que realment ens interessa, bastarà amb tocar la foto o vídeo en qüestió per descarregar-ho.


Recollida d’oli usat a l’Escola Montseny i IES Vescomtat de Cabrera de Breda - Tribuna Selvatana - Diari comarcal de La Selva - Actualitat, notícies, opinió...\nFotografia: Un dels punts de recollida dels pots d´oli usat. / Ajuntament\nRecollida d’oli usat a l’Escola Montseny i IES Vescomtat de Cabrera de Breda\nEls participants poden aconseguir, per un preu de 50 cèntims d’euro, un ‘Pot Olisses’, que és un recipient d’1’5 litres on abocar l'oli directament de la paella amb un sistema pràctic de tancament.\nEls centres educatius de primària i secundària de Breda -l’Escola Montseny i la seu de Breda de l’Institut Vescomtat de Cabrera- estan duent a terme una campanya de recollida d’oli usat per al seu reciclatge a partir de la qual els alumnes dels dos centres tenen la possibilitat de reciclar l’oli doméstic usat. Els participants poden aconseguir, per un preu de 50 cèntims d’euro, un ‘Pot Olisses’, que és un recipient d’1’5 litres on abocar l'oli directament de la paella amb un sistema pràctic de tancament.\nEl disseny dels pots està pensat per a oferir una gran resistència i un tancament òptim per a evitar pèrdues. En els pots s'hi pot posar tant l’oli utilitzat per cuinar, així com el procedent de conserves, tot i que en el cas del primer cal deixar-lo refredar abans d’abocar-lo al ‘Pot Olisses’ corresponent. Un cop el recipient és ple s'ha de portar als punts de recollida situats als centres educatius en l’horari convingut a cada centre i se'n retorna un de net per a tornar a repetir el procés.\nLa col·laboració en la campanya neix del conveni entre l’Ajuntament i la ‘Fundació Asproseat, Empresa i Treball’, encarregada de la manipulació i rentat dels pots. Asproseat, que dóna llocs de treball per a persones amb discapacitat intel·lectual, s’encarrega de la manipulació de l’oli usat i de la gestió dels punts de recollida. Altres organismes i empreses que participen d’aquesta campanya són l’Ajuntament d’Arbúcies amb la col·laboració de l’empresa ‘Aqualogy Medio Ambiente’ i l’Associació Montseny Guilleries per a persones amb discapacitat intel·lectual.


L'autòpsia apunta que la vacuna no té relació amb la mort de la professora de Marbella\nEl 'Diario Sur' assegura que, ara com ara, no s'han trobat indicis de trombosi\nper Júlia Navarro 19/03/2021 12:13h\nL'autòpsia no ha revelat connexió entre la mort de la professora Pilar González i la vacuna d'AstraZeneca que va rebre. | Cedida\nL'autòpsia realitzada Pilar González Bres, la professora de Marbella que va morir després de vacunar-se amb AstraZeneca, apunta que la causa de la defunció no va ser el vaccí, segons publica 'Diario Sur'. En concret, els primers exàmens indiquen que la dona tindria una predisposició a patir un accident cerebrovascular i que hauria patit un aneurisma, el trencament d'un vas sanguini al cervell. En els estudis preliminars, però, no s'han detectat indicis de trombosi, tot i que encara falten alguns exàmens. Sanitat estudia aquest cas i dos altres possibles casos de reacció adversa a la vacuna.\nDesprés de la defunció de Pilar González, 15 dies després de rebre la vacuna d'AstraZeneca, la seva família va sol·licitar que se es realitzés una autòpsia per tal de determinar si el vaccí havia provocat la mort. La demanda de la família va ser recollida pel Jutjat d'Instrucció número 1 de Marbella, localitat on residia i treballava la dona, que va ordenar que es dugués a terme l'examen per a aclarir la causa del decés. Així mateix, també s'han obert diligències prèvies per la denúncia que va presentar el marit de la mestra.\nLa necròpsia, que es va realitzar aquest dijous a l'Hospital Costa del Sol del municipi malagueny, ha revelat, de manera preliminar, que no hi ha connexió entre la mort de la dona i el vaccí que li van administrar.\nTres visites a urgències\nPilar González Bres va morir dimarts passat, 16 de març, a l'Hospital Quirón de Marbella, després d'haver visitat urgències fins a tres vegades per malestar general després de l'administració de la vacuna. La primera visita a urgències va ser el 4 de març, poques hores després d'haver rebut la immunització, però va rebre l'alta després que els metges determinessin que podia tractar-se d'una reacció a la injecció.\nMalgrat que continuava patint mal cefalees i febre, la docent es va reincorporar al seu lloc de treball com a professora de matemàtiques a l'IES Guadalpín, fins que el passat dissabte, dia 13, va tornar a visitar urgències. Tot i que no presentava signes neurològics, el doctor que la va atendre va fer-li un TAC, que no va revelar cap patologia, motiu pel qual va ser donada d'alta.\nEl malestar de la professora andalusa no va remetre i l'endemà va tornar a l'hospital, on van repetir el TAC que, aquest cop, va revelar que patia una hemorràgia cerebral. Davant això, dilluns va ser intervinguda quirúrgicament per a drenar la sang del cap, descobrint-se durant l'operació que patia un edema que no es va poder revertir, provocant la seva mort aquest dimarts.\nHo estudien: Possible canvi en el toc de queda a Catalunya que molts celebraran


A daily sweet: Pa integral de sègol\nhttp://debuencomeryalgomas.blogspot.com/ 3 de novembre de 2011 a les 7:42\nquin pa mes bo,a veure si puc comprar ja el forn nou que aquest tira poc i el faig.petons\nRoser 3 de novembre de 2011 a les 8:34\nper mi el millor pa, el de sègol, amb diferència!! aquesta llesca amb la mantega té una pinta....si pugués atravessar la pantalla del ordinador no et quedaria ni l'engruna!! jaj petons\nJudith 3 de novembre de 2011 a les 13:20\noooooooooooooooo, que em faràs plorar!!! que maco t'ha quedat, i el meu va ser un fiasco! però et prometo que faré aquest pa en honor teu!!!! i així em trec el disgust de sobre! jajaajajajaja. Molts petonets bonica, a veure si en breu el puc publicar!!!!! ;)\nChez Silvia 3 de novembre de 2011 a les 16:05\nAquest el tinc pendent!!! també de la Judith, tinc cua de pans!!! t´ha quedat molt be!!!petonets\nAnna 3 de novembre de 2011 a les 17:24\nM'encanta el pa de sègol, és el que prenc cada matí, i em sembla que t'ha quedat perfecte! :D A més l'has clavat acompanyant-lo amb mantega, és una combinació boníssima, jeje\nMª Angeles 4 de novembre de 2011 a les 22:30\nConsidero que estic encara molt verd per atrevir-me amb el pa, però veient l'aspecte del teu, pot ser que m'animi.\nA més, el meu dietista diu que el pa de sègol és un dels més recomanables i sans.\nRosita Vargas 5 de novembre de 2011 a les 4:39\nme encanta el pan centeno,te ha quedado de lujo,abrazos grandes.\nHelena / Rico sin Azúcar 10 de gener de 2012 a les 19:25\nI tant que en fas de pans! oi que és de les coses més agraïdes a la cuina? Aquest teu té una motlla ben apretada i consistent, m'encanten els pans integrals.


SOBRAN LAS PALABRAS | M.A.Confidential\nSobran las Palabras parteix d’un context molt actual i també recorrent: famílies desestructurades i protagonistes que ronden la cinquantena i es troben amb un nou rumb per buscar en les seves vides. Una edat i situació que converteix l’escenari d’una nova relació sentimental en un terreny complicat, donat que la motxilla d’experiències de cada persona pesa i afecta més, però també particularment esperançador. El film juga en tot moment i de forma ben equilibrada amb aquesta doble cara de la història, sense excedir-se dramàticament, però en cap cas aplanant el camí als personatges. Això fa que, tot i ser una comèdia romàntica, la pel·lícula tingui sabor agredolç en més d’una ocasió i ens faci esborrar el somriure. I ho fa amb problemes de veritat, que fan identificar l’espectador amb el que passa i el fan reflexionar, per això no és una pel·lícula tan superficial com més d’un pot creure.\nLa trama escrita per la mateixa directora del film, Nicole Holofcener, es caracteritza per les seves escasses ramificacions, però pel gran significat que dóna a cadascuna d’elles. Les desavinences familiars es poden considerar el gran nucli al voltant del qual giren tots els conflictes, no només a nivell de parella, sinó de distanciament amb els fills. Holofcener connecta així amb públics de tot tipus i edat, explotant el costat humorístic del conjunt a través de petits moments quotidians i no pas amb excentricitats o grans gags. L’evolució dels diferents fronts de Sobran las Palabras és també interessant, sobretot a partir del gran gir argumental que dóna la volta a tot plegat (per cert, recomano no veure el tràiler de la pel·lícula perquè el desvetlla completament) i que desencadena la majoria de conflictes. Així doncs, d’alguna forma o altra, Holofcener sap fer-te entrar a la història i quedar-t’hi fins el final.\nL’estranya química entre els dos protagonistes també fa de Sobran las Palabras una comèdia diferent i especialment empàtica. I és que escollir Julia Louis-Dreyfus i James Gandolfini per formar una parella és, si més no, inusual. Ella és la veritable ànima de la pel·lícula, i carrega el pes de l’acció igual que carrega la seva taula de massatges: sola i amb dificultats, però amb perseverança i sempre arribant al seu destí. Coneguda per la boja Elaine a Seinfeld, Louis-Dreyfus ofereix aquí un repertori molt més versàtil, combinant el seu talent còmic i la seva gran expressivitat amb uns tocs de dramatisme molt honestos. Que al seu costat hi hagi el malaurat James Gandolfini en un dels seus últims papers també afegeix un component emocional extra al film, ja que a més l’actor ens regala una interpretació molt humana i molt natural, demostrant que el seu talent va més enllà de Tony Soprano.\nSobran las Palabras parla, en definitiva, de persones normals amb problemes normals, que han de fer front a un futur incert i que es troben amb barreres inesperades per sobrepassar quan tot semblava que anava pel bon camí. Parla també d’aparences, de superficialitats enganyoses, de les dificultats de la convivència i al mateix temps de la necessitat de comptar amb algú i la por a quedar-se sol. I ho fa amb sentit de l’humor i una atmosfera dominada per l’optimisme, posant-se a la pell de personatges que ens podríem creuar pel carrer tranquil·lament. A més, el seu encertat final posa de manifest que hi ha moments en què, al capdavall, les paraules no són necessàries. Potser és una pel·lícula poc ambiciosa, però és intel·ligent, emocional i a més té algun cop amagat. Per rematar-ho, fa gala d’una gran honestedat i en cap moment vol donar-nos cap lliçó de vida. Una pel·lícula que no destaca, però que no sobra, ni molt menys.\nOne comment on “SOBRAN LAS PALABRAS”\nRetroenllaç: THE DROP – Tràiler | M.A.Confidential


El TSJC autoritza el toc de queda a 161 municipis catalans - Teleponent\nInici Coronavirus El TSJC autoritza el toc de queda a 161 municipis catalans\nEntrarà en vigor aquesta nit. Aragonès assegura que és una mesura "difícil però necessària" per frenar contagis, protegir vides i sistema sanitari\nEl Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ha autoritzat el toc de queda nocturn demanat per la Generalitat per a 161 municipis per reduir contagis de covid.\nEl president de la Generalitat, Pere Aragonès, ha anunciat que el confinament nocturn entrarà en vigor aquest divendres a la nit, després de l’aval del TSJC.\nEn un missatge publicat a Twitter, Aragonès ha celebrat que la justícia hagi donat llum verda al toc de queda, una mesura que ha qualificat de “difícil” però “necessària” per frenar els contagis, per protegir vides i el sistema sanitari.\n“Entre tots, tombarem la corba de la covid-19”, ha afegit el president a la piulada. El TSJC ha autoritzat el toc de queda nocturn demanat per la Generalitat per a 161 municipis per reduir contagis de covid. El tribunal avala la petició per aplicar el confinament nocturn almenys fins el 23 de juliol i d’1 a 6 de la matinada.\nArticle anteriorCarla Simón roda ‘Alcarràs’, una pel·lícula de quilòmetre zero\nArticle següentLa CPDT aprova demanar al Govern la reforma dels horaris del tren Lleida–La Pobla.


Biden ja prepara la seva arribada a la Casa Blanca mentre Trump s'aferra a la via legal - Regió7\nBiden ja prepara la seva arribada a la Casa Blanca mentre Trump s'aferra a la via legal\nEl demòcrata va aconseguir girar la truita en dos estats clau com Geòrgia i Pennsilvània, on continuava anit el recompte\nEl candidat demòcrata, Joe Biden, té molt a tocar la seva entrada a la Casa Blanca reuters\nJoe Biden ja era gairebé, anit, a l'entrada de la Casa Blanca, després que el recompte en estats de tradició republicana com Geòrgia donés un gir ahir i presentés un ínfim avantatge per al candidat demòcrata. La campanya de Biden també anava lleugerament davant a Pennsilvània, on va aconseguir girar la truita amb el vot per correu i avançat. Arizona també era de color blau i Biden ea molt a prop de sumar els 270 vots electorals necessaris per proclamar-se president dels Estats Units després de tres dies d'incertesa, aldarulls als carrers i gravíssimes desqualificacions del sistema electoral per part de Trump.\nEsquerdes entre republicans per les acusacions de «frau» electoral de Trump\nL'encara president dels EUA es va mantenir aferrat ahir a la via legal per aconseguir la reelecció a mesura que es reduïen les seves opcions de guanyar, i va tornar a qüestionar sense proves «la integritat de tot el procés electoral» al seu país. «Seguirem en aquest procés a través de tots els aspectes de la llei per garantir que el poble nord-americà té confiança en el Govern. Mai deixaré de lluitar per vostès i pel nostre país», va dir Trump en un comunicat distribuït per la seva campanya.\nFins dijous, la campanya de Trump insistia que el president tenia encara opcions de reelecció a través de l'escrutini en els estats clau on tot es mantenia igualat, però el comunicat del mandatari va semblar confirmar que ahir ja havien abandonat aquesta idea. Hores després que el candidat demòcrata Joe Biden arrabassés a Trump l'avantatge a Pennsilvània i Geòrgia, la seva declaració es va centrar només en la batalla legal i en les seves acusacions sense proves de frau. «Creiem que el poble nord-americà mereix tenir una transparència completa sobretot en el comptatge de vots i la certificació de les eleccions, i això ja no es tracta només d'unes eleccions en concret. Això es tracta de la integritat de tot el procés electoral», va afirmar Trump.\nEl president tornava així a qüestionar la integritat del procés electoral sense aportar cap prova, i insistia de nou que «han de comptar-se totes les paperetes legals i cap d'il·legal». La campanya de Trump ha presentat demandes per desafiar l'escrutini a Pennsilvània, Nevada, Michigan i Geòrgia, encara que en els dos últims territoris els tribunals han desestimat les seves querelles; mentre que a Wisconsin, l'equip del president ha demanat un recompte dels vots.\nLes autoritats de Geòrgia van avançar ahir que hi haurà un recompte a l'estat atès el resultat tan igualat, on no s'espera que se sàpiga un guanyador definitiu almenys fins al final d'aquest mes.\nLa negativa de Trump a acceptar el que ja semblava ahir molt més que una evidència, que haurà de marxar el gener de la Casa Blanca, ha comportat molta tensió als carrers. Ahir mateix, diversos centenars de simpatitzants de Trump i de Biden es van concentrar a les portes del Centre de Convencions de Pennsilvània, al centre de Filadèlfia, on s'ha centralitzat el comptatge de vots en aquest estat. Dijous, dos homes armats, però sense permís d'armes a Pennsilvània, van ser detinguts a prop del Centre de Convencions.


El comú de Sant Julià de Lòria descarta rebaixar al 0% la cessió de sòl\nSant Julià no rebaixarà al 0% la cessió del sòl com preveu la llei\nEl cònsol al·lega que el traspàs de terreny és una de les principals fonts d’ingressos de la corporació laurediana\nL'edifici del comú de Sant Julià de Lòria.\nActualitzada 10/01/2021 a les 06:01\nEl comú de Sant Julià no rebaixarà el percentatge al 0% de cessió de sòl obligatòria per fer pisos de lloguer, tal com preveu la nova llei de l’habitatge. Així ho va indicar el cònsol major de la parròquia, Josep Majoral, que va deixar clar que “Sant Julià no està disposat a rebaixar el 10% de la cessió per diverses raons”. La primera, va argumentar el mandatari, “pel greuge comparatiu que es faria amb la persona que recull avui un projecte i ha de pagar el 10% de cessió”. I la segona perquè és la principal font d’ingressos de la corporació. “Si analitzem els ingressos que té el comú lauredià són bàsicament dos: les transferències de Govern, que ja s’han reduït degut a la pandèmia amb una quantitat importat, i la recaptació del 10% de cessió”, va explicar Majoral. Segons el cònsol, “si anem traient ingressos al final es perd l’equilibri i no s’aguanten els números, per tant, ja no és una qüestió de voler, sinó de poder, i el comú de Sant Julià no pot”.\nDe fet, fins ara només el comú d’Encamp ha anunciat que rebaixarà el percentatge de cessió. Andorra la Vella no planteja de moment modificar les condicions actuals i Canillo es mostra més partidari d’incentivar la construcció a través de bonificacions. El comú d’Escaldes ja ha deixat clar en més d’una ocasió que tampoc rebaixaran el percentatge de cessió i la Massana i Ordino encara no s’han posicionat.\nEl mandatari comunal considera que serien més eficients altres tipus d’estratègies per incentivar el lloguer a preu assequible. A tall d’exemple recorda que la seva formació, terceravia, va recórrer a les eleccions generals amb el plantejament d’estudiar com es podia facilitar als propietaris que construïssin. La seva idea era que es permetés ampliar la volumetria d’aquells edificis, els propietaris dels quals es comprometessin a posar-los al mercat de lloguer a un preu assequible. “Si fem la comparació, pujar una o mitja planta més en un edifici és bastant més fàcil que no pas la reducció del 10% de la cessió”, va opinar Majoral.\nAl seu entendre, el que és necessari és reduir els costos de construcció perquè els habitatges baixin de preu però no condicionar la cessió de terreny. “Al final s’ha d’incentivar que sigui el privat que amb els seus diners munti els seus negocis. Això dona vida a la parròquia i al centre econòmic i tu, com a administració, només ets l’eina que permet tot això però sota el meu punt de vista la inversió ha de ser dels privats”, va argumentar.\nMés enllà de les polítiques que es puguin dur a terme per incentivar el mercat del lloguer, el cònsol lauredià considera que és el moment per fer una anàlisi més enllà de la problemàtica actual sobre el futur de la població del país. “Algú creu que en un any i mig vista tindrem la mateixa població que tenim avui? Sota el meu humil parer, crec que no”, plantejava. Majoral augura que “alguna empresa tancarà degut a la situació que estem vivint, cosa que vol dir menys feina i que molta gent tornarà al seu país d’origen. Per tant, la pregunta que faig és: d’aquí un any i mig creieu que seguirà faltant habitatge?” Sota el seu parer, si la resposta és que no en faltarà, “l’oferta i la demanda ja regularan el preu per si mateixes”.\nlo que no han fet son calculs... Cobrar un 10% per 0 promocions de lloguer es el mateix import que cobrar 0% per 10 promocions de lloguers, però si incentives la construcció d´habitatges de lloguer, incrementes la població i les transferències de Govern seràn majors a més de les taxes per foc i lloc comunals...\nI sobretot a més població més opcions hi ha que el teu petit petit comerç li fos millor..\nJesús va dir..Tenim que donar de menjar a politics I funcionaris\nHas oblidat els cantants, els que fan teatre i collonades varies, això si que es important. Les empreses que les donguin pel sac !\nTenim que donar de menjar a politics I funcionaris\ngràcies Sr. Consol!!! a les pròximes eleccions ens recordarem de vosaltres\nAneu votant. Després no us queixeu.\n#3 El Hobbit d'Aixàs\nSempre és el mateix. Sempre el mateix ritme. Sempre la mateixa cançó!.\nPrefereixen donar de menjar als óssos, que preocupar-se de tota la resta, que no formen part del seu club.\nUL, DA, marginació, o exili. (Per aquest ordre).\nNaturlandia i Consellers va dir..S ha de pagar l herència del Pintat, Naturlandia i els sous dels dels consellers. Mentres tant el poble cada vegada més a la cua d´Andorra. No hi ha solució a Laurèdia. Ens hem quedat encallats al segle passat. Anem votant a U.L., així ens va.\nEls de la secta del Pepone Jr. son un desastre però si votes als retxilis de DA encara son pitjor, potser hauria segut bo votar al Trave.....\n#1 Naturlandia i Consellers\nS ha de pagar l herència del Pintat, Naturlandia i els sous dels dels consellers. Mentres tant el poble cada vegada més a la cua d´Andorra. No hi ha solució a Laurèdia. Ens hem quedat encallats al segle passat. Anem votant a U.L., així ens va.


ARA Barcelona 19/09/2012 19:40\n260x366 El director del setmanari 'Charlie Hebdo' amb la portada de l'edició d'aquesta setmana. AFP El director del setmanari 'Charlie Hebdo' amb la portada de l'edició d'aquesta setmana. AFP\nEl govern francès ha activat totes les alarmes després de la publicació aquest dimecres d'unes caricatures de Mahoma al setmanari satíric 'Charlie Hebdo'. París ha anunciat el tancament dels serveis al públic a les ambaixades a Tunísia i Egipte fins dilluns, així com també la clausura d'escoles, centres culturals i seus diplomàtiques divendres en vint països, ja que hi ha previstes mobilitzacions i jornades de pregària perquè és un dia festiu a la majoria de països musulmans.\nEl primer ministre francès, Jean-Marc Ayrault, ha prohibit les manifestacions previstes a França aquest dissabte i ha reforçat les patrulles policials que vigilen els locals de la revista, que van ser incendiats el novembre del 2011, quan van publicar un altre número titulat 'Charia Habdo'. Tot i qualificar de "manca de responsabilitat" la decisió de la revista, París ha remarcat que és un país laic on existeix "llibertat d'expressió".\nCondemnes del món islàmic\nLa tensió no fa més que créixer a mesura que passen les hores des de la publicació de l'edició d'aquesta setmana de 'Charlie Hebdo', que s'ha esgotat de seguida a tot França. Els Germans Musulmans d'Egipte han assegurat que les caricatures són "una provocació, una nova 'croada' plena d'odi". El portaveu de la formació, Mahmud Gazlan, ha dit per telèfon a l'agència Efe que Occident no respecta "els sentiments i símbols" dels musulmans.\nLa condemna dels Germans Musulmans se suma a la de la institució d'Al-Azhar, la més prestigiosa de l'islam sunnita i amb seu al Caire, que ha expressat el "rebuig absolut" a les vinyetes. En un comunicat, el gran imam d'Al-Azhar, el xeic Ahmed al-Tayeb, ha assenyalat que la llibertat d'expressió no ha de danyar la llibertat dels altres, ja que així es converteix en "un excés, menyspreu i ignorància de les religions i cultures".


Part del fons patrimonial de la Biblioteca Central es trasllada a l’Arxiu Històric de Terrassa Part del fons patrimonial de la Biblioteca Central es trasllada a l’Arxiu Històric de Terrassa – MónTerrassa\nPart del fons patrimonial de la Biblioteca Central es trasllada a l’Arxiu Històric de Terrassa\nEstà integrada per més d’un miler de llibres d’entre els segles XV i XIX, la majoria provinents de l'antiga Biblioteca Soler i Palet\nL'Arxiu Històric de Terrassa, al carrer Baldrich\nRedacció 10 de Juliol de 2021 14:03\nEls fons documentals i patrimonials que fins ara es conservaven a la Biblioteca Central de Terrassa s’han traslladat a l’Arxiu Històric de Terrassa amb l’objectiu de poder garantir les condicions òptimes de manteniment i conservació d’aquests documents. El trasllat dels fons es va concretar durant el passat mes de juny. La col·lecció de llibres antics de la Biblioteca Central de Terrassa forma part del Catàleg Col·lectiu del Patrimoni Bibliogràfic de Catalunya i està integrada per més d’un miler de llibres d’entre els segles XV i XIX, la majoria provinents de l’antiga Biblioteca Soler i Palet. El fons que s’ha traslladat conté manuscrits, atles, missals, cantorals o algunes partitures del mestre Ullés Daura, entre altres publicacions. També s’han traslladat a l’Arxiu Històric el fons Soler i Palet (1.680 exemplars) que formava part de la biblioteca personal de Josep Soler i Palet i el fons Baltasar Ragón (254 exemplars) on destaquen principalment les obres teatrals.\nLa Biblioteca Central de Terrassa continuarà administrant el fons documental però, a partir d’ara, la seva consulta s’haurà de realitzar presencialment a l’Arxiu Històric de Terrassa o consultant el catàleg en línia de la Xarxa de Biblioteques Municipals. Al marge del fons documental que s’ha traslladat a l’Arxiu Històric de Terrassa, la Biblioteca Central de Terrassa també conserva algunes capçaleres de revistes en diversos idiomes, la més antiga data de 1678 i disposa de més de 50 títols del segle XIX i 4 del segle XVIII.\nArxiu Històric de Terrassa BCT


Rimes Turbades: Publicitat (2)\nCal renovar-se constantment, i amb tu mateix la teva publicitat. Si durant el mes anterior molts de vosaltres contribuíreu a la difusió d'aquest blog fent publicitat en comentaris dels mitjans (fet del qual estic molt agraït), aquest mes cal persistir. Recordeu que difondre la poesïa de qualitat i gratuïta al nostre poble el fa més lliure. Aquest mes el missatge que cal que copieu i enganxeu és:\nSi us agrada la poesia\ni/o seguir algun blog,\nveniu a llegir poesia\nde qualitat al meu blog!\n(vosaltres podeu canviar "al meu blog" per "a aquest blog")\nMoltes i moltes i moltes gràcies!!! Recordeu que la poesia ens farà lliures!!!\nApèndix de Noms\nApèndix de Noms (4)\nApèndix de Noms (3)\nApèndix de Noms (2)\nApèndix de Noms (1)\nUn altre mes!!!


Ajuntament de Cassà - Col·laboració amb FAADA per fomentar la identificació i esterilització d'animals de companyia\nCol·laboració amb FAADA per fomentar la identificació i esterilització d'animals de companyia\nL'Ajuntament de Cassà i els veterinaris del poble (Clínica Veterinària CINOS i Clinican Centre Veterinari) s'han adherit a la iniciativa promoguda per FAADA que té per objectiu fomentar la identificació i l'esterilització de gossos, gats i/o fures. Fins al 5 de maig els centres veterinaris de Cassà oferiran aquestes actuacions a un preu reduït. Consulteu aquí els passos que heu de seguir per beneficiar-vos d'aquesta iniciativa i contacteu amb els veterinaris del poble.\nFAADA fa set anys que col·labora amb ajuntaments i veterinaris de tot Catalunya amb la finalitat de millorar la salut de l'animal, col·laborar amb el control de la natalitat d'animals, disminuir els abandonaments i reduir la despesa pública en gestió d'abandonaments. L'any 2017 la campanya va aconseguir dur a terme 8.439 esterilitzacions i 5.564 identificacions en tres mesos, gràcies als 286 centres veterinaris que van participar. En total, des de la seva posada en marxa el 2012, s'han realitzat un total de 46.561 actuacions veterinàries.\nSi teniu qualsevol dubte contacteu amb l'àrea de Medi Ambient de l'Ajuntament de Cassà al telèfon 972 46 00 05 (de dilluns a divendres de 9 a 15 h).


Neus: Se'ns ha mort en Joan Solà\nSe'ns ha mort en Joan Solà\nDol profund i tristesa infinita.\nAvui fa just una setmana, a la presentació del llibre d'homenatge que li vam oferir al juny, vaig dir, li vaig dir, això:\nEl llibre que presentem avui és, per dir-ho ràpid així d’entrada, un conjunt de deu textos escrits per persones que han col·laborat d’una manera estreta amb en Joan Solà en l’àmbit universitari. Un llibre d’homenatge a en Joan amb motiu del seu pas a professor emèrit de la Universitat de Barcelona.\nAquests deu textos tenen en comú que combinen el vessant personal i el vessant acadèmic d’aquesta col·laboració.\nI segurament, es podria dir el mateix de la presentació que en fem avui. També hi combinarem el vessant personal i el vessant professional, o acadèmic, del projecte i de la relació que cadascun de nosaltres ha tingut i té amb en Joan Solà.\nJo vaig estudiar a l’Autònoma i em vaig llicenciar el 1985 ben satisfeta dels meus estudis. Amb una petita recança, això sí: no havia tingut, no havia pogut tenir, de professor en Joan Solà, perquè era de la UB, de “la central”, que es com se’n deia aleshores.\nQuan, més de deu anys més tard, vaig decidir fer el doctorat aquí a la UB, vaig pensar que aquesta petita recança es podria resoldre, però em vaig equivocar: en el meu programa de doctorat, parlo de l’any 1996, no hi havia cap assignatura que la fes en Joan Solà.\nPocs anys més tard, vaig entrar com a professora al Departament de Filologia Catalana, també d’aquesta Universitat, i entre les assignatures que em tocava fer, ja el primer curs, n’hi havia una que coordinava en Joan Solà. De fet, ell era el pare de la criatura: no es deia així però era una assignatura de sintaxi normativa, el seu tema. I vaig pensar que continuaria sense haver tingut de professor en Joan, però que potser me’n passaria una de més grossa: compartiria una assignatura amb ell.\nPerò no: aquell curs, en Joan tenia un any sabàtic i no feia l’assignatura. En vam parlar una mica molt a començament de curs, però ell va “desaparèixer” i se’n va anar cap als Estats Units durant els mesos que, amb altres companys del departament, vam fer.\nFinalment, el curs següent, i després n’han vingut molts més, fins al curs passat, vaig tenir el privilegi de compartir assignatura com a professora amb en Joan Solà.\nCompartir assignatura vol dir que hi havia diversos grups i que uns els feia ell i els altres els feia jo, i a vegades algun altre company, i que ens coordinàvem per fer la mateixa matèria, el mateix tipus d’avaluació i també per compartir el dossier de treball.\nEn Joan és una persona excepcional: molt generosa, molt apassionada, extraordinàriament activa, molt intel·ligent, molt exigent —amb ell mateix i amb els altres— i amb una capacitat de treball desmesurada. Això ho saben totes les persones que han treballat amb ell, i també la seva família.\nLa seva generositat, quan hem compartit assignatura, vol dir que hem pogut compartir el riquíssim material amb què treballa per preparar les seves classes. Em vénen al cap les inacusatives, Joan, el tipus quatre de Fabra, un dels temes que més ens agrada explicar a tots dos: els meus apunts encara parteixen dels teus, encara que sigui amb algun retoc i potser amb algun exemple diferent: com aquell del “cau gotes” o del “aquí es troba molts caragols”, així sense concordar, que és com ho diuen al Priorat, on jo els havia sentit. No patiu que no us les explicaré, ara, les inacusatives. Les trobareu, en més d’un capítol, a la Gramàtica del català contemporani, i evidentment, en els llibres d’en Joan.\nA vegades, tot s’ha de dir, en Joan també és una mica despistat. Quasi m’atreviria a dir que afortunadament. Alguna vegada jo també li he passat algun esquema o algun exemple nou. I ell ha vegades m’ha dit: “Això està molt bé, Neus!”. És una mica despistat, perquè la resposta era: “Però Joan, si això ho he tret del capítol tal d’aquell llibre teu...” “¿Ah sí? No me’n recordava pas!”\nLa primera vegada que ens vam veure, segurament ell no se’n recorda, jo la recordo perfectament. Era la primavera de l’any 1989 i jo treballava a Catalunya Ràdio.\nEns vam trobar l’Oriol Camps, en Joan i jo, i vam quedar per dinar i per parlar de les tematitzacions com a recurs per evitar la passiva a les notícies de la ràdio. No us explicaré la conversa, tampoc, ara, però ho trobareu molt ben explicat en el capítol de l’Anna Bartra de la Gramàtica del català contemporani.\nAnys més tard, cap al 1998, ens vam tornar a trobar a propòsit d’unes conferències sobre puntuació que vam organitzar com a activitat de formació per assessors lingüístics de la Generalitat i el Consorci. Al mig de la conferència, en Joan, quan responia una pregunta sobre una coma que sortia en un dels moltíssims exemples que havia preparat pels assistents, en un moment donat es va posar a riure com un boig. “¿Que no ho veieu, l’estona que fa que estem parlant d’una coma? Si ara entrés algú que no sabés de què va, això, ¿què pensaria?”\nTotal, que després hem sigut companys aquí a la Universitat i hem compartit assignatura i moltes converses sobre llengua i, sobretot, sobre sintaxi. També hem compartit taula i sobretaula parlant de llengua i de moltes altres coses: del país, de la vida, dels fills… I també hem anat a caminar molts diumenges al matí, amb un grup d’amics que avui també són aquí, i que, a més de caminar, també hem parlat sempre una mica de tot, perquè el que no hi entén en una cosa hi entén en una altra, en aquella colla…\nI tornant als dinars dels dies de feina, aquí a la facultat, ja fa uns quants anys que, en algun d’aquests dinars, quan en Joan no hi era, amb el Lluís, l’Emili i el Sebastià de tant en tant dèiem que s’acostava la jubilació d’en Joan i que hauríem de fer, que volíem fer, alguna cosa. I que ens hi hauríem de posar.\nI ara fa dos anys, la tardor del 2008, ens hi vam posar. Vam constituir això que encara anomenem la “Comissió Solà”, un nom una mica grandiloqüent però que servia per convocar les reunions dels quatre editors del llibre.\nI com us deia al principi, ens va semblar que estaria molt bé recollir en un llibre d’homenatge un conjunt de contribucions de les persones que havien col•laborat estretament amb en Joan al llarg de la seva carrera acadèmica. De seguida ens hi vam posar en contacte, i de seguida van acceptar de participar-hi. A tothom li va semblar una idea magnífica. I el mateix podem dir de l’editorial. Quan en vam parlar amb el Xavier Folch i el Jordi Cornudella, tot van ser facilitats. I el procés d’edició, gràcies a totes les persones de l’editorial que hi van participar, també va ser impecable.\nEl resultat ha estat, finalment, aquest: [aquí vaig fer un resum molt breu de cadascun dels capítols i una referència curta a en Josep M. Pujol, que finalment no hi va poder participar]\nPerò el llibre encara és una mica més que això. Conté la bibliografia completa d’en Joan Solà. Bé, completa fins al juny del 2009. Perquè, després del Plantem cara, de l’èxit del Plantem cara, en Joan continua publicant articles al diari Avui i, a més, ja ens en té preparada una altra: ben aviat sortirà un altre llibre seu. Aquesta bibliografia que us deia, basada en la seva pròpia llista, la van elaborar en Xavier Fargas i la Nausica Solà.\nPerò el llibre també conté uns índexs de noms propis, de paraules i de conceptes que ha elaborat l’Ernest Rusinés i que també són un homenatge a en Joan i al seu rigor: per en Joan, i té tota la raó, un llibre d’aquesta mena no és un bon llibre si no té també uns bons índexs.\nI finalment, el llibre porta, en els plecs centrals, un petit àlbum de fotos. Les filles d’en Joan i l’Adelaida, la Nausica i la Laura, van fer un recull esplèndid, molt més extens del que podria cabre finalment al llibre, i això ens va permetre fer una tria que ens agrada molt a tots. Em consta que alguna de les fotos, per exemple la primera, els va costar molt de trobar, a les filles, i que per trobar-la van tenir la col•laboració de les germanes d’en Joan, no sé si també del seu germà i, pel que em deia ara la Nausica, de bona part de la gent de Bell-lloc, també.\nI bé, més o menys això és tot el que volia dir. Només em queda dir-vos una obvietat: participar en el projecte d’aquest llibre d’homenatge a en Joan Solà ha estat molt més que una activitat professional, acadèmica, universitària. Ha estat de les coses més gratificants que he fet en els últims temps. I haig agrair-ho a tothom que hi ha participat i, per damunt de tot, al protagonista, que tant es mereixia i es mereix aquest homenatge. Moltes gràcies, Joan, per tot el temps que has dedicat i dediques a la nostra llengua i, encara més, moltes gràcies per ser com ets.\n(Després va resultar que l'endemà va sortir publicat a l'Avui l'últim article seu, on s'acomiadava.)\nEnviat per Neus Nogué Serrano a 16:58\nMarc Guarro 29 d’oct. 2010, 17:02:00\nAbans de matricular-me en un curs de Nivell K, el 2004, a Rosa Sensat, l'única cosa que sabia d'en Joan Solà era que el seu primer cognom, junt amb el d'en Joan Coromines, donava nom a una proposta que mirava de simplificar la qüestió de les preposicions per i per a en català. I encara ho sabia perquè vaig tenir una molt bona mestra de Nivell D!\nVa ser en aquell curs de K que, a més de descobrir que pobres eren els meus coneixements de català, vaig establir contacte amb l'obra d'aquest gran "treballador de la llengua" que ha estat en Joan Solà; amb la seva obra i amb la de desenes i desenes d'alumnes i col·legues seus que, com tu, estudien la nostra llengua perquè sigui més plena i per assegurar-ne la pervivència.\nAra sóc corrector, i no hi ha dia que, davant d'un text, no acabi d'una manera o altra submergit en alguna obra d'en Solà. Sovint, la feina queda aparcada i em perdo pels viaranys de la seva escriptura com aquell qui entra al supermercat a comprar un paquet d'arròs i en surt amb el carretó plè de tot... i de vegades sense arròs! El trobarem a faltar molt, aquest home. La seva manera d'estimar la feina, la vida, el país, ens serà un exemple, ens ha de ser un exemple.\nMoltes felicitats per l'article i pel bloc.\nmarta (volar de nit) 29 d’oct. 2010, 22:39:00\nGràcies. Molts ens hem sentit fatal per no haver-hi estat.\nNeus Nogué Serrano 1 de nov. 2010, 22:01:00\nMoltes gràcies a tots dos. Marta, no et sentis malament. La gent que hi era representava molt bé tota la gent que l'estima. En un cert sentit, hi érem tots, i ell crec que ho va sentir així. Tenim el petit consol que en l'últim any i mig ha rebut tot el reconeixement que se li havia negat abans. Poder-l'hi dir tot el que volíem, col·lectivament, ha sigut meravellós.


Dermatologia.cat | 5 fluorouracil. Tractament tòpic\nDermatologia.cat / Informació per a pacients / Cures i tractaments dermatològics / 5 fluorouracil. Tractament tòpic\nAquest fàrmac, en el seu ús tòpic, està indicat principalment en el tractament de queratosis actíniques, lesions que solen aparèixer a zones exposades al sol (cara, cap, coll, zona superior del tronc, avantbraços, dors de mans, etc.) És un fàrmac quimioteràpic que quan s’aplica tòpicament (al 5%) dóna lloc a efectes locals.\nAplicar una fina capa sobre les lesions 2 cops al dia (matí i vespre) durant 15-20 dies\nVigili amb l’aplicació del producte a prop dels ulls, el nas i la boca.\nRentis les mans immediatament després de l’aplicació del producte.\nUna vegada passats els 15-20 dies d’aplicació del producte, deixar d’aplicar-lo i fer tocs d’alcohol (96ª) 2-3 cops al dia durant 15 dies més, fins a la desaparició de la irritació i de les lesions crostoses.\nAquest producte, de forma gairebé constant, dóna lloc a envermelliment, coïssor, dolor, molèsties locals i formació de crostes a la zona d’aplicació i sovint al voltant d’aquesta zona. En cas que aquesta irritació sigui molt intensa, pot aturar-se uns 2-3 dies l´aplicació del 5-fluorouracil i aplicar-se un antisèptic tòpic (com ara Cristalmina Solución Tópica®). Passats 2-3 dies de la interrupció del tractament, provi reiniciar de nou l’aplicació del producte. Si la irritació és molt intensa o extensa ha de consultar el seu dermatòleg.\nDe forma més infreqüent, el 5-FU pot donar lloc a despigmentació de la pell on s’ha aplicat\nPot donar lloc també a fotosensibilitat (major tendència a patir cremades pel sol) al lloc d´aplicació. Eviti la exposició al sol, a les làmpades solars i a les cabines de bronzejat.\nAquest tractament no pot aplicar-se en embarassades ni durant la lactància


garbí24: El punt concret\nSí que fa cara de que es quedarà amb gana, i tant... ;-D\n18 de maig de 2015, a les 19:59\nPobre!!! l'han deixat plantat!!!\n18 de maig de 2015, a les 20:08\nEl bo es fa esperar.\nAmb una mica de paciència potser menjarà tall rodó.\n18 de maig de 2015, a les 20:17\nEm sembla que el feix de llenya l'haurà d'utilitzar per escalfar-se, sinó vol quedar ben garratibat , mentre s'espera...\n18 de maig de 2015, a les 21:21\nTres setmanes és molt! quina paciència!!!!\n18 de maig de 2015, a les 23:11\nPotser tanta fam la va espantar.... :)\n19 de maig de 2015, a les 7:30\nDesprés de tres setmanes encara no ha entès el missatge? Jo d'ell no esperaria massa més el pit i la cuixa...\n19 de maig de 2015, a les 9:52\nHaurà de conformar-se amb botifarró.\n19 de maig de 2015, a les 11:30\nCom no faci servir els llumins, s'ho menjaran els cucs. ;)\nI un més ... MOLTS D'ANYS, JOAN!\nHe arribat un poquiu tard, però és que no era per aquí. ;)\n19 de maig de 2015, a les 22:49\nPel que sembla aquest cop es quedarà amb gana.\nDesprés de tants dies no ha trobat ni un conill per caçar!\n20 de maig de 2015, a les 1:11\ntres setmanes i segueix esperant? és un pobre il·lús\n20 de maig de 2015, a les 10:05\nS'ha quedat plantat sense gana ni son.\n20 de maig de 2015, a les 15:38\nEn sembla que aquet cop et quedarás en gana.\n21 de maig de 2015, a les 14:13\nNo és una dona de paraula, més valdrà que faci via i en busqui una altra.\n21 de maig de 2015, a les 18:26\nQuina paciència que té!\nSi encara vol esperar-se més ja s'hi pot fer una cabaneta :D\n22 de maig de 2015, a les 10:27\nLa cosa, d'això... està clara, no?\n22 de maig de 2015, a les 12:59\nSi no té carn per menjar, el millor és que encengui ja el foc i almenys entri en calor...\n22 de maig de 2015, a les 18:19\nJo començaria a pensar en demanar una pizza…\n22 de maig de 2015, a les 20:50\nD'aquesta es torna vegetarià.\n22 de maig de 2015, a les 22:41\ndoncs prou paciència ja ha tingut l'home\n23 de maig de 2015, a les 13:17\nCoi... la propera vegada que quedi en un bareto amb llar de foc. Sempre podrà trobar algú altre amb qui compartir la teca.\n24 de maig de 2015, a les 13:04