Revista de la Societat Musical de Guadassuar 47 by Societat Musical Santa Cecília Guadassuar - issuu\nsocietat musical GUADASSUAR maig-juny-juliol-agost 2011\nJOSÉ LUIS CIVERA DIRIGIX LA NOSTRA BANDA AL CONCERT DEL 5 D’AGOST També és professor del Conservatori Municipal de Meliana, director de la Corporació Musical de La Pobla de Vallbona, component i arreglista del grup Trompetes de València, component, arreglista i compositor de Impacte Percussió i Percussions del Túria. De la seua faceta com a compositor cal dir que ha escrit fonamentalment obres per a cor mixt (Iaio, Ave Maria, Los Tres Cerditos, Padrenuestro, Himne a Sat Blai, Himne a la Mare de Déu Dolorosa, Al·leluia) encara que també ho ha fet per a grup de percussió (Els set pecats capitals), ha escrit un musical dedicat a la vida i obra de Fray Luis Amigó, la música per a l’espectacle AKASHA per al grup Dynamic de Mislata (col·laboradors assidus del Circ del Sol) i, com no, obres per a Banda com Parque de la Cruz, Pankrator (fanfàrria de metalls, percussió i cor) i la marxa mora Manzil-ata, estes dos últimes interpretades per la nostra banda fa uns anys.\nJuan Carlos Civera, director titular de la nostra Banda ha participat el dia 24 de juliol al Certamen Internacional de València amb la Banda d’Utiel. Amb tal motiu la preparació del Concert del dia 5 d’agost ha estat a càrrec del seu germà José Luis que dirigix eixe dia com a director invitat. Per tal que es conega la seua trajectòria musical presentem a continació un breu currículum. Naix en 1966, començant els seus estudis musicals en el Centre Instructiu Unió Musical de Benaguasil, poble on residix en l’actualitat. Continua la seua formació musical al Conservatori Superior de València en les especialitats de Clarinet i Harmonia. Ha realitzat cursos de direcció de cor i orquestra amb Eduardo Cifre i direcció de banda amb Jan Cober. Ha sigut director titular de les Bandes d’Almoradí, Sollana, Vilamarxant i Chulilla, dirigint en l’actualitat les del Centre Instructiu de la Vall d´Uixó i Unión Musical de Mislata. Amb les diferents bandes ha aconseguit el Primer Premi en el Certamen Provincial de Castelló; Segon en la final del Certamen de Cheste, Segon en el de Cullera i Primer en el d’Aranda de Duero, on també aconseguí el Primer Premi de Direcció.\nNúmero 47 maig-agost de 2011\nEDITA: Societat Unió Musical Santa Cecília Carrer Pare Vicent, 10 CP 46610 Telèfon: 962570719 guadamusical@hotmail.com\nSUMARI José Luis Civera ........................................................ 2 Activitats ....................................................................... 3 Visita de la Banda de San Indalecio ....................... 4 Tercera edició del Campament Musical ............... 5 Notícies ......................................................................... 6 Curs de Música Antiga ............................................. 8 Llibres i música ......................................................... 8 Homenatge a Agustí Roig ........................................ 9 Faristol ........................................................................... 11 Cine de música- Música de cine .......................... 13 El Fosquibrut Desafinat ............................................ 14\nCOORDINACIÓ: Salvador Colomer TEXTOS: Salvador Colomer, Juan Bta. Boïls, Ferran Barberà, Rafael Polanco FOTOS: Salvador Colomer, Ajuntament de Guadassuar, Samuel Pérez, Josep Ribes (portada). Imprimeix: IPL / Impremta La Pobla Llarga\namb la col·laboració de la Conselleria d’Educació de la Generalitat Valenciana\nactivitats · activitats · activitats MARÇ-JULIOL 2011 FESTIVAL DE BANDES JOVES. Divendres 24 de juny, Auditori Municipal, 19.00h.\nFESTIVAL DE BANDES DE LA RIBERA ALTA. Dissabte 9 d’abril, Teatre Liceu, Alberic, 17.00h.\nConcert d’intercanvi de la Banda Jove de Guadassuar amb la Banda Jove de San Indalecio de la Cañada, d’Almeria. Poguérem escoltar com el treball dona els seus fruits i com els més joves de les dues agrupacions feren front amb molt d’èxit a unes peces realment complicades.\nDins les activitats comarcals programades per la Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana, el passat més d’abril es va celebrar en dos cap de setmana el primer Festival de Bandes de la Ribera Alta. La nostra Banda va actuar en primer lloc l’últim dia d’actuacions, en una vesprada molt calorosa. El públic va poder escoltar el pasdoble Juan Reus i l’obra Valhalla, ambdues de Francesc Zacarés. En la foto inferior, uns instants abans d’iniciar-se l’actuació.\nCONCERT DE CORPUS. Diumenge 26 de juny, Plaça Major, 21.00h. El primer concert dels que realitzem a la plaça Major al llarg de l’estiu. En aquesta ocasió es va aprofitar per a rendir un homenatge a Agustí Roig interpretant la seua obra Els xiquets de Guadassuar. També s’interpretaren el pasdoble, Novecento i dues peces de Salvador Giner, El festín de Baltasar i, com es tradicional, es tancà el concert amb Es xopà hasta la moma.\nCONCERT DE PRIMAVERA. Diumenge 29 de maig, Auditori Municipal, 12.30h. Si a Santa Cecília celebrarem el 150 aniversari del naixement de Gustav Mahler en aquesta ocasió commemorarem el centenari de la seua mort interpretant el primer moviment de la Tercera Simfonia. A més a la primera part es van poder escoltar les obres Sinfonia Nobilísima i Una noche en Granada.\nCONCERT DE L’ORQUESTRA JOVE. Diumenge 10 de juliol, Pati del Centre Cultural, 21.30h. L’Orquestra de Corda, acompanyada d’alguns membres de la Banda Jove per a les obres amb vent o percussió, va interpretar dos Gymnopedie d’Erik Satie, la Simfonia dels joguets i el Concerto en La Menor d’Antonio Vivaldi per a violí i orquestra, que va ser interpretat per Joaquim Canet en una versió per a fagot. A pesar de ser una nit de diumenge d’estiu, l’assistència de públic va ser molt nombrosa, omplint el pati del nou Centre Cultural.\nAUDICIONS DE L’ESCOLA DE MÚSICA. Del 13 al 16 de juny, Auditori Municipal, 19.00h. Com tots els anys al finalitzar el curs, els alumnes de l’Escola de Música de tots els instruments ens van mostrar el que han aprés. També van actuar els xiquets i xiquetes d’Iniciació Musical i les diferents agrupacions de l’Escola: la Banda Jove, l’Orquestra Jove i el Cor.\nVISITA DE LA BANDA JOVE SAN INDALECIO DE LA CAÑADA (ALMERIA) Els passats 24 i 25 de juny, i després de diversos intents poguérem disfrutar de la visita dels músics i familiars de la Banda Juvenil de la Agrupación Musical San Indalecio de la Cañada-Almería. Les més de cent persones que vingueren des d’Almeria tingueren dos intensos dies plens d’activitats. El divendres poguérem gaudir del concert que les dues agrupacions joves van realitzar a l’Auditori Municipal. Després sopàrem tots junts i per a acabar la nit, un grup de músics de Guadassuar, ens va amenitzar la calorosa nit amb música. El dissabte gaudirem d’uns partits de futbet, primer amb l’enfrontament entre les xiques d’ambdues bandes i després amb l’enfrontament dels xics. Ens conten que els resultats no foren massa positius per als interessos dels músics de Guadassuar, però que entrenaran per a millorar-los. Després tots junts anaren a celebrar els resultats a la piscina municipal. Des d’allí anaren a la plaça de la Constitució on s’estava preparant una magnífica paella gegant que cuinaren els membres de la nostra Junta Directiva i que va deixar sorpresos als visitants. Ens han comunicat els membres de la Banda d’Almeria que quedaren molt contents de l’acollida que tingueren al nostre poble i que esperen l’any que ve rebre la visita de la nostra Banda Jove a la seua localitat.\nveïns nascuts allí que es dediquen a l’agricultura intensiva en hivernacles, principalment de la tomaca. Al barri també es troben la Universitat i l’aeroport. La Agrupación Musical San Indalecio, va nàixer en este barri en 1991, començant a actuar en públic en 1993, any en el que entrà a formar part de la Federación de Bandas de Andalucía. Actualment és una de les Societats Musicals més importants d’Andalusia. En 2005 aconseguí el segon premi al Certamen Ciudad de Murcia. Ha actuat en els principals auditoris de la província d’Almeria, en festivals en localitats d’Almeria i Màlaga i en intercanvis amb les bandes d’Alcanar (Tarragona), Los Realejos (Tenerife), Hengelo (Holanda), Godelleta (Valencia), Lousame (La Coruña) i Zizur (Navarra). Ha enregistrat dos CD de música de Setmana Santa. En l’actualitat, la Banda Simfònica està formada per 83 músics, dirigits per Francisco José Pérez Cruz. La Banda Juvenil sorgix l’any 2005 amb caràcter formatiu dins de l’Escola de Música. Es dirigix principalment a l’alumnat de grau elemental a partir del tercer curs. Ha realitzat diverses actuacions en distints col·legis i auditoris d’Almería i de diverses localitats com Roquetas de Mar (Almeria), Torre Pacheco (Murcia), Vilanueva del Arzobispo (Jaén) o Godelleta (València). La direcció de la banda des d’octubre de 2008 està a càrrec de Manuel González Granero, professor de tuba. Compta també amb una Banda Infantil per als alumnes més joves de l’Escola.\nAGRUPACIÓN MUSICAL SAN INDALECIO, LA CAÑADA- ALMERIA. La Cañada és un barri situat a la perifèria de la ciutat d’Almeria, situada a dos quilòmetres del nucli de la capital. Actualment és un tranquil barri dormitori on encara viuen\nTERCERA EDICIÓ DEL CAMPAMENT ORGANITZAT PER LA SOCIETAT MUSICAL Després de dos anys de Campament Musical, enguany hem tornat a repetir l’experiència. Aquesta vegada per diversos motius no es va poder realitzar a l’Alberg de Santa Anna i canviarem al Mas de Zampa, a Benaguasil. També comptarem amb un altra novetat respecte als anys anteriors, la presència dels membres de la Jove Orquestra. Com a les anteriors edicions, els assistents gaudiren de tres dies intensos de feina: assajos generals per a preparar el concert del Crist, assajos parcials amb els professors, preparació de l’audició del segon dia per a la visita dels pares, assajos també de l’orquestra (alguns feien doble assaig, primer orquestra i després banda). Però també han tingut moments de diversió jugant al futbolí, en la «piscina» del Mas, partides de cartes, nits llargues (per a alguns més que per a alguns altres) i l’últim dia a la piscina municipal de Benaguasil amb pícnic a l’herba inclòs. Des d’aquest espai ens agradaria agrair als professors, alguns d’ells de nivell internacional, que han ajudat a l’organització del Campament, des de fer les compres a servir els dinars; des de preparar les audicions del segon dia a organitzar els parcials per grups per a preparar millor les obres per al concert. Per últim, recordar als més menuts, que aquestes activitats son el premi a tot el curs d’esforç. I que per a que puguem seguir\ngaudint d’activitats com aquesta és imprescindible que continuem treballant, anant als assajos i implicant-nos amb aquest projecte. Aquest estiu ha sigut molt important per a la Banda Jove i l’Orquestra Jove, ja que s’han dedicat molts actes i molts esforços (intercanvi amb la banda de San Indalecio, Campament Musical, concert en solitari per a l’Orquestra). Esperem que s’ho hagen passat de cine i que l’any que ve tornen. Fins la pròxima.\nNOTÍCIES LA DISPERSIONE A ALGÈRIA Sant Carles de València, al Museu Sant Pius V. Participaren Inmaculada Tomàs, directora-gerent de l’Institut Valencià de la Música, Joan B. Boïls, director de La Dispersione, i Josep Cerdà, historiador. L’acte va ser presentat per l’acadèmic Manuel Galduf, i a ell acudiren nombrosos guadassuarencs, coneguts del grup i interessats que pogueren escoltar els parlaments, vore les imatges i projeccions que es passaren a més d’escoltar el breu concert que alguns membres del grup oferiren amb músiques de l’esmentat disc. Posteriorment, el 3 de juliol es va presentar a l’església de l’Assumpció de Montesa el CD de La Dispersione ‘Martín y Coll’. El motiu de que es presentara a este poble de la Costera és que s’havia gravat a la seua església i amb el seu orgue..\nLa Dispersione va oferir el seu primer concert a l’estranger el passat mes de maig. Convidats pel Ministeri de Cultura a través de l’Ambaixada Espanyola en Algèria, va participar en el Festival de Música Andalusí i Músiques Antigues en la ciutat de Tlemcen, Capital Cultural del Món Islàmic 2011. A este festival participaren grups de diversos països del nord d’Àfrica així com d’Afganistan, Índia, Irán, Xina, Síria, etc. La Dispersione era l’únic grup espanyol que participava, i junt a un portugués, els dos únics europeus. Al programa s’interpretaren obres de l’últim disc, ‘Martín i Coll’, que pel seu caràcter popular anaven molt bé a eixe tipus de festival. Cal destacar per una part la fabulosa atenció rebuda per l’organització del festival, a més de l’ambaixador d’Espanya o el ministre de cultura d’Algèria, i per altra banda la nombrosa quantitat de públic que omplia la sala, ja gran de per sí, però plena de gent dreta (i apretada) pels corredors. Això sí, un públic que rep la música de manera diferent a la nostra, immersos en ella sense no massa silenci i arrancant a acompanyar amb palmes en quan Luis a la percussió introduïa algun ritme que els resultara atractiu. I ja ens havien avisat que això no era una falta de respecte, sinò el contrari, cosa que poguérem comprovar en acabar l’actuació amb els nombrosos autògrafs firmats i la demanda per fotografiar-se amb els membres del grup.\nNOU PREMI PER A HÉCTOR MARQUÉS El 4 de juny Héctor Marqués, que estudia al Conservatori Superior de Música d’Aragó, va guanyar a Burjassot el 3r Concurs Nacional de Percussió-Caixa en la categoria Superior 2 (estudiants de 3r i 4t de Grau Superior), interpretant l’obra del compositor Dennis Kuhn, Rudi’s Mental Faux Pass, per a caixa i accessoris (castanyoles, cascavells i caixa xinesa). El premi consistix en un diploma acreditatiu i una caixa de la marca NP.\nPRESENTACIÓ DISC La primera presentació, la presentació «oficial», del disc Martín y Coll de La Dispersione es va portar a terme el 10 de maig al saló d’actes de l’Acadèmia de Belles Arts de\nHOMENATGE A JOAQUIN FERRER El passat 25 de juny el nostre company Joaquín Ferrer va rebre un homenatge. Va ser a l’Auditori del Conservatori de Música de León, en el transcurs del Concert de Final de Curs de la Banda de Música «Juventudes MusicalesUniversidad de León», que ha dirigit des de la seua fundació. El motiu és que després de vint anys en esta ciutat, el proper curs canviarà de destinació i es traslladarà a Cartagena. També participaren els seus alumnes i exalumnes, que volgueren que tocara amb ells algunes obres, agraint-li d’esta manera el que els havia ensenyat a tantes promocions de saxofonistes al llarg d’estos anys.\nCERTAMEN INTERNACIONAL DE BANDES CIUTAT DE VALÈNCIA 2011 Encara que la nostra Banda enguany no ha competit en cap certamen, no podem dir el mateix d’alguns dels nostres músics. Dos bandes participants al Certamen Internacional Ciutat de València, que enguany celebrava la seua 125 edició, han comptat amb protagonistes vinculats a Guadassuar: la banda de l’Ateneu Musical La Lira de Corbera, amb Samuel Pérez Ortega com a director, i la Banda de la Unión Musical Utielana dirigida per Juan Carlos Civera. El resultat ha estat desigual, com passem a comentar.\ncom a lliure A Day in Valencia, una obra que ha escrit per encàrrec Gregory Fritze, el mateix autor de l’obra que interpretà l’any passat la banda de Pozuelo d’Alarcón. També la nit del dissabte 23 de juliol hi hagué protagonisme d’un músic de Guadassuar. Va actuar com a Banda invitada mentre el jurat deliberava Spanish Brass Luur Metalls, el grup del que forma part Manolo Pérez, germà de Samuel, el triomfador de la nit anterior.\nEl divendres 22 de juliol, Samuel Pérez, a la batuta de la Banda de Corbera va aconseguir el primer premi de la Secció Segona (bandes de 80 músics) amb un total de 296’5 punts, interpretant el pasdoble Novecento de Joan Enric Canet Todolí, com a obra obligada El festín de Baltasar de Salvador Giner i com a obra de lliure elecció Valhalla, de Francesc Zacarés. En segon lloc quedaren la Banda de Torrevieja i en tercer lloc la de Trondheim (Noruega). Samuel (a la foto recollint el premi) està arrasant des de que dirigix esta banda, doncs suma l’èxit d’enguany al que va aconseguir l’any passat al Certamen de Dosbarrios. A més cal destacar que és el primer director guadassuarenc que guanya com a tal al Certamen de València. De segur que en propers anys ens sorprendrà amb nous èxits.\nCuriosament, quatre dels cinc membres del jurat del Certamen de 2008 participaven d’alguna manera en el d’enguany. En la secció segona, la Banda de Corbera va interpretar un pasdoble de Joan Enric Canet Todolí. En la secció primera va obtindre el tercer premi la Banda de l’Associaçao Recreativa Musical Amigos de Branca (Portugal), dirigida per Paulo Martins. I en la Secció d’Honor participaven les bandes d’Alberic, dirigida per Daniel Ferrerro Silvage i la Primitiva de Xàtiva dirigida a la seua vegada per Teo Aparicio Barberán.\nPer altra part, la participació del nostre director Juan Carlos Civera amb la Banda d’Utiel no ha anat acompanyada de l’èxit. Competia el diumenge 25 en la Secció d’Honor, en la que a diferència de l’any passat totes les bandes que competien eren valencianes, amb la Banda Primitiva de Lliria (primer premi, 369’5 punts), Santa Cecilia de Cullera (segon premi, 348’5 punts), la Societat Musical d’Alberic (tercer premi, 313’5 punts) i La Primitiva Setabense de Xàtiva (307 punts). Va interpretar el pasdoble La Utielana, de Luis Serrano Alarcón, coma obra obligada De Causis – The order of the chaos de Francesc Zacarés, i com a obra lliure la Simfonia número 5 de Gustav Mahler. Van obtindre 277’5 punts, comptant amb la penalització de 12 punts per passar-se’n del temps màxim autoritzat per a l’obra lliure. Com a anècdota, la banda guanyadora interpretà\nIX CURS DE MÚSICA ANTIGA agost-setembre 2011 Recordem que podeu assistir lliurement a vore qualsevol classe o a: Concerts: 21 d’agost a les 22.30 h. a l’Església 2 de setembre a les 20 h. a l’Auditori Conferència: 19 d’agost a les 19.30 h. al Centre Cultural També, per als que no heu pogut assistir a les presentacions del CD de La Dispersione ‘Martín y Coll’ del Museu de Belles Arts de València ni de Montesa, es farà un breu acte de presentació el 18 d’agost a la Sala d’Actes del Centre Cultural.\nLLIBRES i MÚSICA resoldre les pistes i endevinalles per salvar el professor. Per a portar-ho a terme, hauran de posar en pràctica tots els seus coneixements relacionats amb la música.\nPer a este estiu, intriga per a adults i joves, ficció, i una guia per si algú no sap què fer ara quan torne de nou el curs després de les vacances. El violín negro de Sandra Andrés (Ediciones del Laberinto, 2009). Fa cent anys, uns obrers descobriren en els subterranis de l’Òpera Garnier de París una sala elegantment amoblada. Contenia les composicions i instruments del llegendari fantasma de l’òpera, pertinences que es perderen en antiquaris de la ciutat. Ara, un segle després, la jove Christelle ha de descobrir quin és el secret del seu violí i les raons de la màgia que l’envolta.\nYo conocí a Bach. El músico de Dios de Francisco Delgado (Antígona, 2011). És el relat d’un testimoni imaginari de la vida de Bach, Peter Krahl, un humil músic que coincideix amb ell i que ens introdueix en la seua vida però també en les seues obres i en el seu procés de creació.\nEl asesinato del profesor de musica de Jordi Sierra (Anaya, 2011). Llibre juvenil, recomanat a partir de 12 anys amb il·lustracions de Pablo Núñez. Tracta del segrest del professor de música fruit d’una aposta. Tres alumnes són designats per a\nLa música clásica como profesión de Bennett Dawn (Graó, 2010). El llibre pretén ser un recurs per a tots aquells que estiguen interessats en comprendre les dificultats a les que s’enfronten els músics en l’actualitat (no només intèrprets), proporcionant un anàlisi exhaustiu de la vida de qualsevol músic des de que inicia la seua formació fins que s’incorpora al mercat de treball.\nL’home callat Agustí Roig Barrios El compositor Frederic Mompou és autor d’una obra musical d’expressió íntima, austera, introvertida. Es titula Música callada. Així era la personalitat d’Agustí, la d’un home discret, allunyat de qualsevol estridència vanitosa, pacient i minuciós en la investigació i l’estudi on el seu quefer d’historiador i cronista es revelava a sovint brillant i destacable. Pot ser, eixe tarannà poc cridaner el postergà més temps del degut en l’oblit. Feliçment, el poble sencer, representat per l’Ajuntament i les autoritats municipals, amb el recolzament de totes les forces polítiques de Guadassuar, li va retre a Agustí Roig Barrios el merescut homenatge tantes vegades postergat. Això va ser el passat 27 de maig de 2011. L’acte s’inicià amb la inauguració de l’Arxiu Històric Municipal «Agustí Roig Barrios» al Centre Cultural de Guadassuar. Allí escoltarem els parlaments del nostre alcalde, José Ribera, del cronista actual del poble, Enric Mut, i de Francesc de P. Momblanch García, president dels cronistes oficials de la Comunitat Valenciana. Tots ells glossaren la figura d’Agustí des del punt de vista personal i com a cronista. Al patí el s’interpretà el Bolero de Guadassuar a càrrec del Grup de Danses del nostre poble. L’acte prosseguí, en\nuna segona part, a l’Auditori. La Coral Polifònica «Mestre Llorenç Ruiz», dirigida pel seu titular José Lluis Sanchis, encetà les actuacions programades a l’Auditori amb la interpretació de quatre cançons, dos de les quals foren recopilades per Agustí Roig: el Aguinaldo i el Bolero de Guadassuar. A continuació, Laura Osca, regidora de cultura i festes, va dirigir unes paraules al públic i, amb la presència de l’alcalde, va lliurar als fills d’Agustí un recordatori de l’esdeveniment. Seguidament, Olga Peirotén interpretà al piano una cançó composta per Agustí Roig Cerveró: La dansa de Guadassuar. Amb les emotives imatges del reportatge audiovisual Una vida dedicada a Guadassuar es posà el punt i final a un acte coordinat per Laura Osca i en el qual col·laboraren Juanba Boïls, Àngel Pérez, Enric Mut i qui subscriu aquestes paraules. Pels qui no poguéreu assistir a l’homenatge, faig a una sinopsi del que allí es tractà i que més que altra cosa va ser un intent per donar a conèixer la personalitat d’Agustí i les nombroses aportacions que va fer, principalment al seu poble. En Agustí convergien alhora diverses facetes. Era, en eixe sentit, un home del Renaixement. Va ser investigador, amb més de\n150 articles publicats al llarg de la seua vida. Des de gener de 1952 s’encarregà de la corresponsalia del diari Levante i, a partir de febrer de 1956, de la de Ràdio Nacional d’Espanya. Al 1954 el nomenaren Cronista Oficial de Guadassuar. La seua feina com a recopilador i proveïdor de materials és igualment remarcable. Entre altres tasques, Agustí va col·laborar amb l’Institut de Musicologia de la Institució Alfons el Magnànim de la Diputació de València, recollint cançons de Guadassuar per al Cancionero Musical de la Provincia de Valencia, editat per Salvador Seguí. Al llarg de la seua vida mostrà una sensibilitat especial pels bens patrimonials de Guadassuar. Gràcies a la seua incansable labor, aconseguí el 29 de maig de 1968 la «Declaració de Festa d’Interés Artístic Nacional» per a les Danses de Guadassuar. I més encara: al 1985 es declarà la Setmana de Danses de Guadassuar com a «Festa d’Interés Turístic». Però, a més de tot això, Agustí també era músic. Tocava la flauta i va arribar a ser nomenat subdirector de la Banda Unió Musical Santa Cecília de Guadassuar. Així mateix, va estar vinculat com a organista a la Coral «Mestre Cuevas» i col·laborà en totes aquelles iniciatives musicals que reclamaren la seua participació. Com a compositor va escriure moltes peces i cançons sobre temes extrets del folklore popular, una d’elles El xiquets de Guadassuar la interpretà la nostra Banda al darrer concert de Corpus per a sumar-se a l’homenatge celebrat dies abans. La memòria d’Agustí ha de ser la guia per a tots aquells que vulguin apropar-se a l’estudi de la història i de la cultura de Guadassuar. Alguns, ja ho han fet: Enric Mut, Enric García i Vicent Ibiza, autors del llibre «Introducció a la història d’un poble valencià», li feren aquesta dedicatòria: «A Agustí Roig Barrios, per conservar, malgrat tot, la memòria col·lectiva de Guadassuar». I a l’estudi de Juanba Boïls que acompanya el disc Les danses de Guadassuar es llegeix la següent dedicatòria: «A Agustí Roig Barrios, vetlador de la història i tradicions d’un poble.» Cal que seguim eixe camí. Preservar la seua memòria i el seu legat és la millor manera de preservar el patrimoni i la cultura del nostre poble. Rafael Polanco\nFaristol Agustí Roig Barrios (1930-2006) Encara que va tindre alguna activitat com a concertista de piano, es va dedicar fonamentalment a la composició. El seu catàleg, que supera les 200 obres, abasta composicions per a orquestra, per a conjunt de cambra, música concertant i bandes sonores cinematogràfiques. La major part de la seua obra la va dedicar a la música de banda, destacant títols com Manhattan Symphonie, Cap Kennedy, Le Mont Saint Michel o Symphonie Ibérique. D’ell es destaquen les seues arrels en la música francesa, així com per la fusió de materials provinents de la música contemporània i del jazz.\nNaix a Guadassuar l’any 1930, fill del mestre Agustí Roig Cerveró i Vicenta Barrios Añó. Fou músic de la nostra Banda, flauta, subdirector i secretari de la Junta Directiva un grapat d’anys. Va ser investigador, amb més de cent cinquanta articles publicats al llarg de la seua vida sobre les tradicions del nostre poble, entre d’altres uns quants referents a la història de la nostra Banda. Autor de composicions musicals, va escriure moltes cançons sobre temes extrets del folklore popular. En breu es publicarà un extens Cançoner de Guadassuar, obra pòstuma que va recopilar al llarg de la seua vida.\nManhattan Symphonie Els xiquets de Guadassuar\nSimfonia per a banda, escrita entre 1961 i 1962 per Serge Lancen, i orquestrada por Désiré Dondeyne. Va ser escrita després d’un viatge del compositor a Nova York i segons notes seues descriu el següent: 1. Arribada a Manhattan. El transatlàntic que porta al compositor als Estats Units entra poc a poc en el port de Nova York. De sobte, els contorns de la ciutat capital del món apareixen entre la boira del matí. 2. Central Park. Un passeig de diumenge en el gran parc situat en el centre de la ciutat. Hi ha un ambient alegre, els xiquets juguen i el sol brilla, llançant els seus rajos sobre l’escena. 3. Harlem. Entrem a Harlem, el barri dels negres. La trompeta fa sonar un lament en estil de jazz. Prompte s’unixen altres instruments tocant la mateixa melodia, mostrant una certa nostàlgia de països exòtics. 4. Broadway: El musical i l’avinguda de l’entreteniment i la diversió. Ací tot respira alegria de viure. 5. Rockefeller Building: El compositor descubrix la silueta dels edificis més alts del món. El tema líric inicial poc a poc es convertix en apoteòsic. La música comença en el registre greu i poc a poc avança cap al registre agut mitjançant un crescendo que culmina com a salutació al nou món, com a mostra de gratitud por totes les impressions rebudes al llarg del viatge.\nPoema sobre motius folklòrics estrenat en agost de 1966. A partir d’una introducció d’elaboració pròpia, no extreta de cap cançó, al llarg de la seua audició podem escoltar cançons infantils del nostre poble que va recopilar al llarg de la seua vida com La mare de Déu quan era xiqueta, El bateig, El Jesús de les monges, Tita tita, La lloca torta, Tamboret, El pardalero, Confitet roget, El seré, El cap de dansa, Ja ve la salpassa, El meu xic, general i alguna altra. Les diverses cançons són citades «textualment», o en uns pocs casos de manera parcial (una frase només). Durant la interpretació que la nostra Banda va fer el passat 24 de juny en el Concert de Corpus moltes persones majors taral·lejaven les lletres d’estes cançons que recordaven de la seua infantessa.\nSerge Lancen (Paris 1922-2005). Va escriure la seua primera obra (una cançó de bressol) als 4 anys. La Segona Guerra Mundial l’obligà a interrompre els estudis de piano al Conservatori de París, on posteriorment estudià harmonia, contrapunt i composició, guanyant el premi de composició en 1949. En 1950, guanyà el Premi de Roma.\nFederico Chueca (Madrid, 1846–1908)\nPhilip Sparke (Londres 1951)\nUn dels màxims representants del género chico, subgènere de la sarsuela. Considerat autodidacte, la seua intuïció i gràcia per a la melodia i el ritme compensen les seues imperfeccions tècniques, produint obres agradables i fresques. Abandonà els estudis de Medicina i als 22 anys, es matriculà en el Conservatori. Però, refractari a les ensenyances reglades, a penes va passar dels rudiments teòrics, encara que va adquirir c e r t a preparació en solfeig i escriptura i tècnica en el piano. Va treballar com a pianista en cafés de Madrid i com a d i r e c t o r d’orquestra en teatres de varietats. Va escriure la música de diversos sainets lírics d’èxit. Encara que predominaven els de temàtica taurina, altres centraven la seua trama en els usos, els costums i l’actualitat quotidiana. Entre les seues obres més famoses podem destacar Agua, azucarillos y aguardiente, La alegría de la huerta, El bateo i La Gran Via.\nEstudià composició, trompeta i piano en el Royal College of Music. En la universitat, on formà una banda de música, va sorgir els seu interès per esta formació començant a escriure per a ella. La gran quantitat d’encàrrecs i premis rebuts el va fer en l’any 2000 donara el pas de convertir-se en compositor a temps complet i fundar la seua pròpia editorial, que es dedica a la publicació d’obres per brass band, banda de música i altres agrupacions musicals.\nOrient Express L’obra descriu un viatge del famós tren de luxe. En el bullici de l’estació, el cap d’estació fa sonar el seu xiulet i comença a sentir-se el motor. El tren viatja a tota velocitat pels camps d’Europa. Una secció central més lenta mostra als passatgers recordant el que deixen a casa, però el viatge continua. Al final, el tren arriba a la seua destinació, amb els so característic de les antigues màquines de vapor. Va ser un encàrrec que la BBC realitzà en 1986 per a Brass Band, guanyant un concurs de composició. En 1992 es va fer la transcripció per a banda. L’Orient Express es un tren de luxe que des de 1883 ha fet el viatge entre Londres, Paris, Venècia i Estambul, amb parades en altres capitals europees. Després d’alguns canvis de trajecte i de dos interrupcions a causa de les Guerres Mundials, finalitzà el seu servei regular en 1977 per la competència de l’avió. En l’actualitat hi ha un servei ferroviari amb eixe nom oferit com a viatge de luxe. Degut a la seua fama l’Orient Express ha aparegut en diversos llibres, pel·lícules, anuncis publicitaris i jocs, dels que podem destacar Assassinat a l’Orient Express d’Agatha Christie o Orient Express de Graham Green, o en el film Des de Rússia amb amor, de la série de James Bond, o La volta al món en huitanta dies.\nEl bateo Sainet en un acte dividit en quatre quadres en prosa i vers. Llibret d’Antonio Paso Cano i Antonio Domínguez i música de Federico Chueca. S’estrenà en 1901 en el Teatre de la Sarsuela de Madrid. L’acció es situa en els barris baixos de Madrid, a l’època de l’estrena. Durant els preparatius per al bateo (bateig) del fill natural de Nieves y Lolo apareix Pamplinas, l’antic novio de Nieves, que està decidit a impedir-lo. L’embolic augmenta quan a l’església el rector pregunta pel nom del pare de la criatura i el bateig no se celebra. Després d’una sèrie de situacions, es resolen els malentesos, tot s’arregla i al final hi haurà bateig i boda. D’ambient desenfadat i festiu, El bateo es, com La Gran Vía, un retrat del Madrid de l’època. Tots els números tenen una gran popularitat, especialment el tango, que comença dient: «El día que yo gobierne...», declaració d’intencions per a la que no sembla haver passat el temps.\nCINE DE MÚSICA - MÚSICA DE CINE En esta ocasió presentem dos pel·lícules recents, encara que no estrenades a Espanya, referides a dos grans compositors: Gustav Mahler, de que es commemora enguany el centenari de la seua mort, i Igor Stravinsky.\nMAHLER SOBRE EL DIVAN\nTítol original: Coco Chanel & Igor Stravinsky Director: Jan Kounen Any: 2009 Pais: França Repartiment: Anna Mouglalis, Mads Mikkelsen, Elena Morozova, Natacha Lindinger, Grigori Manoukov.... Música: Gabriel Yared Guió: Carlo de Boutiny, Jan Kounen Génere: Drama Durada: 118 min\nTítol original: Mahler auf der Couch Director: Percy i Félix Adlon Any: 2010 Pais: Alemanya, Austria Repartiment: Johannes Silberschneider, Karl Markovics, Eva Mattes, Lena Stolze, Friedrich Mücke, Barbara Romaner... Música: Gustav Mahler Guió: Percy i Félix Adlon Génere: Drama Durada: 98 min Aborda la conflictiva vida sentimental del compositor i evoca les trobades amb Sigmund Freud. Gustav Mahler obri un sobre retolat al seu nom per error, tal vegada de manera intencionada. El contingut, ple de súpliques apassionades esta dirigit a la seua esposa Alma. Mahler patí un dur colp quan s’assabentà que la seua esposa Alma, vint-i-dos anys més jove que ell, té una apassionada relació amorosa amb l’arquitecte Walter Gropius, autor d’aquella reveladora carta. El compositor, que preparava l’estrena de la seua octava simfonia cau en la pitjor crisi de la seua vida angoixat per sentiments de culpabilitat i busca l’ajuda professional del cèlebre psicoanalista Sigmund Freud. La pel·lícula mostra al gran mestre absort en els seus pensaments mentre viatja en tren per a reunirse amb Freud. Encara que inicialment Mahler refusa gitar-se al famós divan del psicoanalista, quan per fi ho fa, comença a parlar i a contar una apassionada historia d’amor.\nEs basa en la novela Coco & Igor de Chris Greenhalgh i narra la relació entre Coco Chanel i Igor Stravinsky en 1920. París, 1913: Coco asistix l’estrena de La consagració de la primavera d’Stravinsky. La dissonància rítmica de la partitura i la coreografia impactant de l’obra causen un escàndol però Coco queda impressionada. Set anys més tard, Coco i Igor es reunixen de nou. A pesar del seu èxit en els negocis, Coco està de dol por la mort del seu amant. Igor ha fugit a França després de la Revolució Russa. Immediatament s’establix una mútua simpatia entre els dos. Coco convida a Igor a viure en la seua vila als afores de París, junt amb la seua esposa i fills. Coco i Igor establixen una relació secreta. El seu treball ix beneficiat d’esta relació. Igor comença a escriure en un estil nou, més lliure, mentre que Coco crea Chanel N. 5, el seu perfum estrella. Però la tensió en la vila arriba a ser quasi insuportable.\nXé, enguany no hem tingut Certamen.\nCalla, calla que ja amenacen amb tornar l’any que ve.\nCURIOSOS INSTRUMENTS VISTOS ÚLTIMAMENT A la foto de baix, un moment de les audicions al Mas de Zampa en l’interpretació de la Simfonia dels Joguets. D’esquerra a dreta, xiulet bucal de Juan Carlos Civera, Alvaro Octavio amb la seua flauta manual, Paco Gimeno amb el plat d’alumini percutit amb cullera, Joaquín Canet amb un tudell de fagot, Rubén Marqués (mirant amenaçadorament al fotògraf) amb el faristol plegat i Víctor Estarelles amb la boquilla de clarinet.\nEn la foto de dalt, solo de botella d’aigua d’un músic de la Banda de San Indalecio durant el concert a l’Auditori.\n(QUEIXES, SUGGERIMENTS, AVISOS, ANUNCIS, CONTACTES...)\nZONA GREU. Últimament la zona greu sona més, com si hagueren afegit una botzina de barco (o de tren), estem buscant el motiu.\nPER A CIVERA. Si algun certamen vols guanyar, amb quina Banda hauràs de participar? Amb la de Guadassuar. WANTED. Es busca alberg amb piscina per a la primera setmana de juliol.\nZONA AGUDA. A la zona de la fusta aguda ara estan més amples. Continuarem investigant el motiu. Sembla que té relació amb l’anterior avís.\nPOLICIA PERDUT. Policia de poble busca assassí al Mas de Zampa. Ens conten que un mes després encara continua buscant. L’assassí ja ha estat de vacances i tot.\nWANTED. Es busca membre de la Banda. Tocava el clarinet i el clarinet baix i a més estava aprenent a tocar el contrabaix. Fa mesos que no apareix. Potser haja sigut segrestada. És perillosa.\nINCRÈDULS. Un grup de músics, després de molt de temps, va constatar de l’existència del germà de Juan Carlos. RÉCORD. Un dels músics habituals, ha aconseguit el récord a l’assajar per al Concert del Crist amb tres varietats diferents de clarinet. Esperem que es decidisca per un abans del concert.\nCANVI. Canvie Civera per Civera. Interessats preguntar per Civera.\nWANTED. Es busquen xiulet de tren i de vigilant d’estació. El qui els tinga que acudisca a qualsevol assaig.\nALTRA PREGUNTA. Per a la pròxima, seria més rentable que qui vullga escoltar la Banda de Guadassuar vinga a Guadassuar? Els donaríem coquetes de cacau i rotllets.\nPREGUNTA. Hi havia tan poca gent de públic al concert d’Alberic perquè només hi havia mona per als músics?\nO CORREU ELECTRÒNIC O MÒBIL A l’Associació d’Amics de les Danses de Guadassuar Enric Ramiro és professor de l’IES de Guadassuar. Entre moltes altres coses que fa, escriu. Ha publicat alguns llibres i els dissabtes sol apareixer a l’edició de La Ribera de Levante-EMV una narració breu baix el títol de El conte del dissabte. El 5 de juny de 2010 va aparéixer l’article que reproduïm a continuació, que té cabuda a la nostra Revista perque el protagonista, un personatge de ficció evidentment, el relaciona l’autor amb la Banda de Música de Guadassuar. majors. Ara recorria tot el poble i inclús travessava la «frontera» amb Alzira per a vendre les seues mandarines. En uns mesos, aconseguí tindre una botiga de la seua propietat a la Gran Via, molt a prop de la Casa de la Pedra, i en uns quants anys es comprà un vehicle, donà treball a la família i contractà més persones. En uns anys, aconseguí un camió, una fàbrica, una empresa, una flota de vehicles, anuncis als mitjans de comunicació i a Ribera televisió, delegacions a l’estranger i es feu milionari. Però els anys no passen debades i arribà el moment de pensar en la jubilació i en deixar el tema de l’herència ben lligat. Anà a un dels millors advocats d’Algemesí –els millors del món–, li portà tota la documentació i deixaren el tema tancat a excepció dels tràmits administratius corresponents. - Senyor Manolo, només falta que li ho confirme. Done’m per favor un correu electrònic o un mòbil on el puga avisar. - Ho sent però no en tinc. - Com és possible que no en tinga? S’imagina on podria haver arribat si en tinguera? - Sí, a desembossador de serveis.\nManolo era un bon home. És cert que havia desaprofitat els estudis primaris i hagué de traure la certificació escolar anant a una escola per a adults de Guadassuar, però era un bon ciutadà. Tant de bo que tots el que tenen carrera avui ho foren com ell, li deia sa mare. Treballava a una de les cooperatives i un malaurat dia pergué el seu treball. Buscava faena com un desesperat, però en temps de crisi el tema estava difícil. Tenia pocs estudis i la seua dedicació a la banda de música i a investigar sobre les danses del seu poble, no li feien un currículum massa exitós a ulls dels patrons. Un matí es va presentar a una empresa que buscava persones per a desembossar serveis. Li feren passar diverses proves, li demanaren si tenia l’anglès i el xinés mandarí, si era especialista en pissarra digital i powerpoint i li feren omplir tests psicopedagògics fins la matinada. Superades totes les proves imaginables, passà a l’entrevista i també la superà. A punt d’aconseguir el treball, li demanaren les seues dades i li digueren que li enviarien tota la documentació per correu electrònic o per mòbil. Però Manolo no tenia ni una cosa ni l’altra i l’empresa no volia contractar una persona que no «existia». Desesperat de la vida, no sabia si inclinar-se pel suïcidi o per comprar-se un quilo de mandarines amb els seus últims estalvis. Es decidí per la segona opció i quan estava a punt de menjar-se la primera ben assegut a un banc del parc, una dona se li aproximà i li va comprar els cítrics pel doble del seu valor. Amb aquests diners, va adquirir dos quilos més i els tornà a vendre pel doble del seu valor. D’aquesta forma passà tota la vesprada i tornà a casa amb 46 euros. Al dia següent, dedicà tota la jornada al mateix ofici i benefici i així durant diverses setmanes. Cada vegada s’alçava més prompte i retornava a casa més tard i els guanys eren\nVivim en un món tecnològic on és convenient saber utilitzar els seus aparells més comuns, però això no ha de convertir-se en imprescindible ni obsessiu. La vida és molt més i la relació entre les persones ha d’estar per damunt de qualsevol objecte. A més a més, en ocasions els missatges manipuladors i execrables s’amaguen darrere de la música, els colors i les animacions d’una pissarra digital, d’un vídeo o d’un powerpoint. (Inspirat en un correu electrònic tramés per Roger Pons)\nTercera edició del Campament Musical organitzat per la nostra Societat Musical. A les fotos, diversos moments de les activitats al Mas de Zampa (Benaguasil) dels nostres joves músics els dies 4, 5 i 6 de juliol. Més informació i fotos a la pàgina 5.\nSocietat Musical Santa Cecília Guadassuar\nRevista de la Societat Musical de Guadassuar 47\nNúmero 47. 2011, segon quatrimestre. Notícies i activitats de la Societat Musical de Guadassuar.


Formació | Cambra de comerç de Girona - Part 2\nLa Cambra organitza una fira d’ocupació juvenil el 27 de setembre\nFormemgi – Fira d’ocupació juvenil\n27 setembre / 9:00 – 14:00\ncambra, Formació, FormemGi, joves\nLa Cambra impulsa els Campus d’ocupació: cursos gratuïts d’estiu per millorar les competències d’anglès i TIC dels joves\nLa Cambra de Comerç de Girona, a través del Programa Integral de Qualificació i Ocupació (PICE), ha començat una sèrie de Campus de l’ocupació gratuïts a diverses poblacions de les comarques gironines per tal que els joves que no estudien ni treballen puguin millorar les seves competències d’anglès i de …\nanglès, Cambra de Girona, garantia juvenil, joves, PICE, TIC\nLa Cambra de Girona fa balanç del 2017\n– Consultes de comerç exterior realitzades durant el 2017: 179\n– Missions empresarials organitzades el 2017: 4, amb 23 empreses participants\n– Empreses participants a missions individuals: 4\n– Empreses participants al programa Xpande Digital: 4\n– Cursos in company realitzats el 2017: 2\n– Cursos presencials a …\nbalanç 2017, Cambra de Girona, economia, exportació, magnituds\nActivitats, Exportació, Formació, General, Infraestructures, Innovació, Notícies\nJose Luís González és un nou emprenedor que ha aconseguit una estada remunerada en una empresa de Londres (New Sport LTD) a través del projecte Erasmus Empresarial (de la Comunitat Europea) que gestiona la Cambra de Comerç de Girona. González valora molt positivament la seva experiència: “Estic molt content de …\nemprenedoria, Formació, Notícies\nLa Cambra de Comerç gestiona amb èxit el programa Erasmus per a Joves Emprenedors\nIsabel Mendoza Poudereux (al centre de la imatge) ha iniciat un intercanvi d’Erasmus Empresarial a l’empresa Moverim Consulting, a Brussel·les. És un dels diversos emprenedors que s’han apuntat al programa d’intercanvi que gestiona la Cambra de Comerç de Girona. Isabel afirma: “Estic contenta per haver-me decidit a participar en …\nCambra de Comerç de Girona, emprenedor, Erasmus empresarial, Europa, http://www.erasmus-entrepreneurs.eu/, Unió Europea\nNou curs PICE a l’Escola d’Hostaleria de l’Alt Empordà\nUn nou curs del PICE a l’Escola d’Hostaleria de l’Alt Empordà a Figueres. Els alumnes han acabat la formació troncal i començaran la formació en fleca i pastisseria.\nObre les portes al teu futur\nSi tens menys de 30 anys, si no estàs treballant, si no estàs\nLa Cambra organitza un curs de formació en Contractes d’Intermediació Internacional\nLa Cambra de Comerç de Girona ha organitzat, aquest dimecres dia 2 de desembre, una formació en la negociació de contractes d’Intermediació Internacional.\nLa jornada, amb la presència de Javier Yúfera com a conferenciant, ha comptat amb una trentena de participants.\nYúfera ha exposat diversos temes en relació a la …\nExportació, Formació, General\nFòrum Connecta – Vídeo resum de la jornada que es va celebrar a Girona el 27 i 28 d’octubre de 2015\nLa jornada Fòrum Connecta (Girona, 27 i 28 d’octubre de 2015) tenia com a objectiu el foment de l’esperit empresarial i la millora de l’adaptabilitat, el foment del treball per compte propi, la creació d’empreses, l’accés al món laboral, la inclusió social i la igualtat d’oportunitats.\nAnava destinada a:\nCambra de Comerç de Girona, Fòrum Connecta, Girona\nActivitats, Formació, Vimeo\nEl Fòrum Connecta, celebrat els 27 i 28 d’octubre al Palau de Congressos de Girona, organitzat per la Cambra de Comerç de Girona amb la col·laboració de l’Ajuntament de Girona, el Fòrum Carlemany i la Universitat de Girona, va reunir unes 500 persones que van seguir amb molt interès les …


L’Agència Catalana de Turisme i la Fundación ONCE signen un acord per promoure el Turisme Accessible a Catalunya - 06/02/2018\nEl Turisme Accessible és una de les línies estratègiques de treball de l’Agència Catalana de Turisme, organisme del Departament d’Empresa i Coneixement. L’ACT porta des del 2007 treballant per tal d’adequar una gran part de l’oferta turística catalana a les necessitats d’aquest segment. En aquest sentit, el director de l’Agència Catalana de Turisme ha declarat que “l’aposta de Catalunya pel Turisme Accessible està donant els seus fruits.\nActualment, el nombre de recursos, equipaments i serveis turístics que participen en el programa és de 1.230, un 49,3% més de quan vam iniciar el projecte, i el nombre de destinacions accessibles ha augmentat de 16 a 26”. A aquests recursos citats per Espasa cal afegir el “Camí de Sant Jaume Per a Tothom”, un projecte referent a nivell internacional en la implementació de solucions per facilitar l'accessibilitat a persones amb discapacitat sensorial (sords i cecs) en aquest tipus de recorreguts o rutes culturals.


11/12/2015: "Travelling": "La novia", el Lorca més oníric\nRepàs de les estrenes d'avui, encapçalades per la producció catalana "La novia", la pel·lícula amb més nominacions als Premis Feroz. Entre les novetats també destaca la fantasiosa "El cuento de los cuentos" o la comèdia de to amable "Un paseo por el bosque", amb Robert Redford.\n11/12/2015: "Travelling": Spielberg en clau d'espia\nRepàs de les estrenes de la setmana encapçalades pel "thriller" "El puente de los espías", que és la quarta pel·lícula que fan junts Spielberg i Tom Hanks. També destaca l'aventura èpica "En el corazón del mar"; la comèdia romàntica "Barcelona, nit d'hivern"; i el drama "Techo y comida", entorn d'una mare soltera i a l'atur que no pot pagar el lloguer.\n01/12/2015: "Techo y comida": Una de les "opera prima" de l'any!\nCategoria: El que vindrà\nDivendres s'estrena aquesta premiada producció catalana al Festival de Màlaga. "Techo y comida", que mostra el drama dels desnonats de manera commovedora, va pel camí de convertir-se en una de les revelacions d'aquesta temporada. Hem parlat amb el director debutant, Juan Miguel del Castillo, i amb l'actriu protagonista, Natalia de Molina.\n28/11/2015: "Travelling": "Els jocs de la fam" més èpics i foscos\nRepàs de les estrenes de la setmana, encapçalades per la segona part d'"Els jocs de la fam. Sinsajo", que tanca una de les franquícies adolescents de més èxit els últims anys. Reconec que m'alegra que s'hagi acabat aquesta saga.\nTambé comentem "El viaje de Arlo", "Ningú no vol la nit" i el colpidor documental "La granja del pas", de Sílvia Munt.\n20/11/2015: "Travelling": La seqüela amb cognoms catalans\nRepàs de tres de les novetats més destacades d'avui a la cartellera. Les encapçala la comèdia "Ocho apellidos catalanes", però també l'estrena de l'autèntic "thriller" mafiós francès "Conexión Marsella" i el sorprenent documental "I am your father", un homenatge a l'actor que va interpretar un mite com Darth Vader.


Homenatge a Valerie Powles | Zona Sec\nHomenatge a Valerie Powles\nEl dissabte 20 de juliol el grup “Amics de la Valerie” va retre homenatge a Valerie Powles en un emotiu acte a la Muntanya de Montjuïc\nEl dissabte 20 de juliol el grup “Amics de la Valerie” va retre homenatge a aquesta activista d’origen anglès (Birmingham, 1950) en un emotiu acte a la Muntanya de Montjuïc, un dels espais pels que més va lluitar Valerie Powles. La cerimònia va culminar amb la col·locació d’una placa en la que es pot llegir “No sé si no em fan cas per ser dona, estrangera o anarquista”. Una frase que identifica aquesta dona de gran caràcter que va involucrar-se emocional i políticament al Poble-sec, el barri en què va desenvolupar la seva lluita en favor de la conservació del seu patrimoni històric, cultural i natural.\nL’homenatge es va celebrar a la Muntanya de Montjuïc, un dels llocs més estimats per la Valerie/ Ana Inés Fernández\nPowles es va instal·lar a Barcelona a principis dels 70 i es guanyava la vida fent de mestra. Sempre es va sentir identificada amb el pensament anarquista i es va interessar per la lluita del moviment llibertari durant la Guerra Civil. Entre les diverses accions, destaquen les intervencions en contra la destrucció del Refugi 307, l’aixoplug antiaeri de la Defensa Passiva barcelonina construït durant la Guerra Civil al barri per defensar-se dels bombardeigs feixistes. Una gesta que queda retratada al llibre El Refugi 307. La Guerra Civil i el Poble-Sec (1936-1939) (2002), de Joan Villarroya i Judit Pujadó.\nL’any 1997 se li va atorgar el VI Premi Sants-Montjüic en reconeixement a la seva implicació en la recuperació de la memòria històrica de la ciutat. Un any més tard, va impulsar la plataforma Salvem El Molino —després Fem girar El Molino—, per aturar la destrucció del teatre a mans del nou propietari. De fet, dels contenidors d’escombraries va poder recuperar molta documentació del cabaret.\nLa Valerie Powles va ser una activista d’origen anglès que va treballar en favor de la conservació del patrimoni històric del Poble-sec/ Ana Inés Fernández\nEn els seus últims anys, va participar en la recuperació i ocupació del Teatre Arnau i en la del Bahía (La Lleialtat) i es va preocupar per la supervivència de l’antiga Font d’en Conna, menjador popular a l’aire lliure. Amiga d’Abel Paz, Manel Aisa Pàmpols i la poetessa Giomar Castaños, era sòcia activa de l’Ateneu Enciclopèdic Popular (AEP). L’any 2010 publicà, amb Manel Risques, Manel Aisa, Oriol Granados, Ramon Anglès i Antonio Santafé, el llibre Montjuïc i el seu entorn (1936-1939). Xerrades i itineraris, editat pel Centre d’Estudis de Montjuïc.\nLes obres de demolició del Refugi 307 es van aturar gràcies a les accions de la Valerie Powles/ Ana Inés Fernández\nValerie Powles va morir el 13 de juny de 2011 a Barcelona i va ser incinerada dos dies després al cementiri de Montjuïc. En aquest enllaç podeu accedir a la galeria d’imatges de l’homenatge.\nHomenatge del barri a Valerie Powles, l’anglesa del Poble-sec (Zona Sec 94, pàgina 6)\nLa historia en el contenedor (El País)\nBiografia de Valerie Powles (Anarcoefemèrides)\nTEMES RELACIONATSmolinorefugi 307Valerie Powles\nLa CUP demana “més transparència” al Districte i proposa la retransmissió de les audiències públiques\nEl XV Campionat Mundial de Natació engalana Montjuïc\n“Subterrànies” de nou al Refugi 307\nParal·lel OH! 16\nVermuts amb molt de Swing al Molino\nParal·lel OH! 14


21 Jun El CBS Vic Bat s’alça amb el 1r Campionat de Catalunya Rookie Beisbol\nEl CBS Vic Bat s’ha proclamat campió del primer Campionat de Catalunya Rookie de Beisbol, categoria que va tenir inici la passada temporada 2020, però que per la pandèmia no va tenir final. Seguint les idees de la temporada 2020, on es va crear aquesta...\n17 Jun 15 catalans/es a les Seleccions Absolutes de Softbol i Beisbol\nPosted at 08:23h in Destacat\nLa Selecció Espanyola de Softbol Femení Absoluta participarà a Itàlia del 27 de Juny al 3 de Juliol al Women’s European Championship. On un total de 9 jugadores catalanes, 4 del CBS Sant Boi, Raquel Moncho, Raquel Fernández, Roser Jonàs i Ariadna Cerdà, i 5...\n25 Mai Les Seleccions Catalanes Sub13 i Sub15 revaliden títol de Campions d’Espanya\nPosted at 09:31h in Destacat\nLes Seleccions Catalanes Sub13 i Sub15, alcen el títol de Campions d’Espanya per 7è i 2n cop consecutiu en les respectives categories. En la categoria Sub13, l’equip dirigit per Rubén Fente, arribava a la final de diumenge de Viladecans, amb els tres partits guanyats de tres...\n18 Mai Arriben els Campionats d’Espanya Sub-13 i Sub-15 de Seleccions\nPosted at 11:15h in Destacat\nEl proper dijous 20 de Maig donarà inici els campionats d’Espanya Sub-13 i Sub-15 de seleccions autonòmiques, que es disputaran als camps de Sant Boi i Viladecans. SUB-13 (Resultats i classificació) El Campionat d’Espanya Sub-13 tindrà la participació de les seleccions de Canàries, Madrid, Navarra i Catalunya. Els...


Gent Normal: LA MECÀNICA DE DILLUNS EXPLICADA EN 6 CANÇONS DE FRUSTRATION\nLA MECÀNICA DE DILLUNS EXPLICADA EN 6 CANÇONS DE FRUSTRATION\nEstic deixant de fumar i no sé si arribaré a dilluns. El 86% del meu cos fins ara era nicotina, m’hauré evaporat mentre va desapareixent la substància o m’intoxicaré recuperant el temps perdut, en el cas que no aguanti sense el vici. No vull ser dramàtica -bé, estic en procés de rehab i és dolorós, què voleu!- però l’espera fins dilluns l’he batejada amb el nom de FRUSTRATION. El perquè metafòric és evident, però el motiu real és que visita Barcelona una de les meves bandes preferides de París i porta aquest nom. No és notícia, vénen un cop cada un o dos anys, però sempre s'omple la sala i ens fem un fart de ballar (el suar ja ve inclòs al moure’s en aquest fotut clima de Barcelona) amb els seus hits de post-punk antagònic a la part més gèlida i depriment del gènere. Baixarem a l'inframón on Plutó ranqueja, però nosaltres ho farem ballant i vestits amb les millors gales. Frustration, tot i la rancúnia evident del nom, són com els gàngsters novaiorquesos, violència amagada en el savoir faire i l'elegància. Que no els coneixeu? Cap problema, aquí us en faig un resum musical. Mentrestant apunteu a l’agenda!\nAixí, mentre m’arrenco les cutícules amb les dents que ja quasi piquen a les falanges, he pensat la rutina del pròxim no-tant-odiós dilluns, explicada amb cançons de Frustration. Alguna cosa havia de fer per passar el mono!\n2- “We have some”\n3- “No Trouble”\n5- “Shake Me”\n6- “We Miss You”\nEtiquetes: Born Bad, Frustration, fumar mata, Holy Cuervo, Paris, Rocksound


Autopistas distribueix 120.000 dispositius RondaGi més per al tram gratuït Fornells de la Selva – Vilademuls de l’AP-7 - TotSalt\nInici Notícies Urbanisme Autopistas distribueix 120.000 dispositius RondaGi més per al tram gratuït...\nAutopistas posa en marxa una nova acció de distribució d’aquest dispositiu, que permet als vehicles lleugers (excepte motocicletes) passar pels peatges de Ronda Girona sense aturar-se\nDes que es va posar en funcionament, el 6 de març, 16.700 usuaris han utilitzat almenys un cop el dispositiu en el tram on és vàlid: entre els enllaços de Fornells de la Selva, Girona Sud, Girona Oest, Girona Nord i Vilademuls\nAmb aquesta important remesa, Autopistas dona resposta a la gran demanda per part dels usuaris i s’ha distribuït als Ajuntaments col·laboradors d’aquesta iniciativa\nAutopistas, companyia del Grup Abertis, distribueix aquesta setmana, de forma gratuïta, 120.000 dispositius RondaGI més entre els usuaris del tram gratuït de l’autopista AP-7 entre Fornells de la Selva i Vilademuls. Vista la forta demanda per part dels usuaris, la companyia hi ha donat resposta posant en circulació aquesta nova remesa, després que s’hagin distribuït els 80.000 de la primera fase.\nDes de la posada en funcionament de RondaGi, 16.700 usuaris han utilitzat almenys un cop el dispositiu en el tram gratuït de l’AP-7 entre Fornells de la Selva i Vilademuls, un 15% del total d’usuaris d’aquest tram.\nA finals de març, Autopistas va habilitar una segona via RondaGi a l’accés Girona Sud per millorar la mobilitat que es registra en determinats moments del dia.\nRondaGI és un dispositiu que s’enganxa a l’interior del vidre davanter, just darrere del mirall retrovisor i, quan una antena el detecta, s’obre la barrera permetent el pas. Els usuaris disposen d’una via exclusiva i identificada amb la senyal de RondaGI. Els conductors que disposin de VIA-T no necessiten aquest dispositiu, ja que continuen circulant pel carril habilitat pel VIA-T. L’objectiu és millorar la mobilitat a la circumval·lació de Girona, i fer més còmode i fluid el pas dels gironins per l’autopista.\nArticle anteriorMés de 250 esportistes participen en la 8a edició del Campionat de Bàsquet 3×3 Espai Gironès\nArticle següentL’èxit de l’Hort Social i Comunitari d’Àngel Guimerà fa que se’n prepari un altre a Pep Ventura


MILAR busca davant de LDLC Asvel a dos taronja per a guanyar un patinet elèctric\nEl debut oficial a casa esta temporada davant de LDLC Asvel en la 7Days Eurocup (dimarts 2, 20:45h, Fonteta, Teledeporte) tindrà un al·licient més amb l'animació que MILAR ha preparat. A través de les Xarxes Socials oficials del Club, buscarem dos finalistes que es jugaran emportar-se de la Fonteta el gran regal que MILAR ha preparat per a ells: un patinet elèctric SK Urban 2.0 valorat en prop de 300 euros. A més d'este premi, es llançaran a les grades centenars de regals de merchandising d'esta marca.\nBusquem dos finalistes en les nostres Xarxes Socials\nEls dos aspirants per a aconseguir el patinet per cortesia de MILAR eixiran de dos concursos que realitzarem en les nostres Xarxes Socials oficials esta mateixa vesprada. Els finalistes seran els més ràpids a contestar les preguntes que formularem en la nostra pàgina de Twitter i competiran sobre les taules de la Fonteta durant el partit davant Unicaja per a emportar-se el premi. A més, durant el partit, tindrà lloc en pista una exhibició dels patinets.\nDilluns 1, 18:00h: Twitter\nDilluns 1, 19:00h: Twitter\nEls 1000 primers tenen camiseta\nEls primers 1000 a entrar este pròxim dimarts a la Fonteta ho faran amb regal, una camiseta taronja cortesia de MILAR per a sentir de prop els teus colors.\nFullets i zepelí\nMILAR repartirà els seus fullets en els seients per a mantindre els nostres aficionats informats de les seues últimes ofertes. A més, no faltarà el zepelí de MILAR, que sobrevolarà el sostre de la Fonteta durant tot el partit.


CATALUNYA HA DE SER UN ESTAT INDEPENDENT. - ELS PATRIOTES\nCATALUNYA HA DE SER UN ESTAT INDEPENDENT.\n8 D'ABRIL I DESCOMPTANT.\nCiutadans, partit populista, d’arrel espanyola, amb pretensions d’esquerra, ens diu; votar no és sinònim de democràcia, i és queden tant amples.\nEl president de la Diputació de Tarragona, Josep Poblet i batlle de Vila-seca, és imputat en diumenge i amb urgència pel cas Innova.\nGirauta pronostica un “xoc violent i espantós” de l’Estat espanyol amb Catalunya. Ell és dels que diu que la ANC pretén fer un cop d’Estat i demana la seva ilegalització.\nEl PP, el PSOE, i UPyD contra el Dret dels catalans a decidir. IU és l’única força espanyola que admet i recolzarà que els catalans tinguem aquest dret.\nLa Alicia Sánchez Camacho, s’està pensant marxar de Catalunya. No sabem si ho diu perquè només vol ser espanyola o per “la deriva de Catalunya cap un escenari de misèria i aïllament”.\nUns bastoners catalans condemnats a presó per demanar que la llei espanyola de presons i presoners és compleixi.\nUna jutgessa espanyola resolt deixar en suspensió la cessió del padró municipal per la consulta. La fiscalia espanyola si afegeix.\nEl Barça, rep per terra mar i aire. La hisenda espanyola, la justícia espanyola, una certa legalitat esportiva de la FIFA, una campanya orquestrada des de la caverna mediàtica espanyola, han decidit que el cicle del Barça ha d’acabar. Curiosament ho volen fer ara que Catalunya te obert el seu procés per la independència.\nMentrestant la UDEF i el Jutge Ruz espanyol demostren que el PP i durant molts anys ha treballa amb la caixa B plena de diner negre. Hores d’ara ningú del PP es imputat o tancat a la presó ni per suposat a dimitit\nImposar des de les majories absolutes espanyoles el model nacional que ells volen, ara és fa amb la pretensió absoluta de diluir-nos definitivament. Els catalans no som subjecte polític ni nacional perquè així ho han decidit els espanyols de Madrid. Catalunya no és res més quatre províncies i un seguit de particularitats.\nEls imputs anticatalans i pro espanyols que rebem diàriament són les probes fefaents de l’estratègia espanyola. Mai han volgut construir un Estat federal, ni tant sols autonòmic de debò. La esquerra espanyola i la dreta espanyola en els termes identitaris són exactament el mateix i volen el mateix.\nAvui tindrem el NO com resposta a la petició democràtica i pacifica dels ambaixadors catalans per traspassar-nos la competència per poder fer un referendum legal. És la darrera demostració perquè quedi clar qui mana, qui te el poder polític i quina és la interpretació que fan els espanyols de la constitució.\nLa propera llei de consultes no referendaries que ha d’aprovar el Parlament s’ha de fer rapit. Tant rapit com el que farà el Govern espanyol per enviar-la al TC i quedar sense efecte.\nFer-ho rapit amb l’objectiu de exhaurir el darrer camí d’entesa amb el govern espanyol i convocar eleccions autonòmiques. El dia 9 de Novembre potser tant bon dia com un altra per votar i si no ho podem fer amb un referendum consulta, fem-ho amb unes eleccions. Esperar, dilatar, allargar el procés, continuar amb la mobilització ciutadana indefinida, ara és malgastar l’esforç que ens farà falta per construir la nova Catalunya.\nEl trencament amb la legalitat espanyola la tenim servida, ara o més tard. L’estat espanyol també s’està omplint amb les seves raons per “liquidar-nos”. La seva estratègia és prou evident, ho estan fent des de la vessant nacional i la autonòmica. No ens podem permetre allargar el procés “sinedie”. Potser ni la ANC podrà suportat els embats que segur arribaran des de l’Estat espanyol.


El desvarieig del profeta\n01 octubre 2020 14:55\nD'entrada, he de dir que Joan Pla ha comès un error greu encarregant la seva biografia a Jaume Santandreu atès que la primera qualitat que ha de tenir un biògraf és saber escoltar; una habilitat que evidentment desconeix una persona egocèntrica i narcisita: «estant en una reunió, m'avorreix molt més sentir els altres que sentir-me a mi mateix» (Santandreu dixit). Així doncs, el que havia d'esser una biografia, Joan Pla i Garcia. Vist per a sentència (Lleonard Muntaner Editor, Palma 2000), al final ha resultat ésser un nyarro, un llibre caòtic de 236 pàgines en el qual Santandreu, triplicat rere una barroera imitació dels heterònims de Pessoa, ha robat el protagonisme al seu entrevistat. I ni que sigui amb calçador hi ha ficat elements propis de la seva vida que no vénen al cas. D'altra banda, mitjançant la tècnica del ventilador ha aprofitat l'ocasió per fustigar a tort i a dret els seus dimonis personals: Biel Mesquida, Damià Ponç Ponç, Josefina Sintes, Aina Salom, jo mateix, entre d'altres. La vida de Joan Pla i García encara està per fer. Aquest personatge, que té un interès al marge de l'opinió que hom pugui tenir sobre la seva tèrbola trajectòria, haurà d'esperar una millor ocasió. En qualsevol cas, però, tot i actuant com a advocat defensor al final, Santandreu, l'ha destrossat. Ja es veia venir. Per a una persona com Santandreu que diu de si mateix: «Jo accept amb tota naturalitat que des del moment que ets un arbre fas ombra, sobretot dins un món de mates baixes», és evident qui és qui en el llibre: ell és l'arbre i Pla una mata baixa d'estepa borrera plena d'aranyó. Sembla mentida que Pla no se n'hagi adonat com aquell, de qui és conegut el seu afany de notorietat, l'ha utilitzat de pedestal per lluir-se com una «drag queen» decrèpita de club parroquial. Enmig de l'enfarfegós Tribunal Superior de l'Honra, dels desvariejos rosegats pel corc de la culpabilitat judeocristiana; enmig de tot plegat, com qui espigola ametles dins la fullaraca, jo salvaria del llibre la carta del doctor Kovacs, el moment en què Pla conta el seu viatge amb son pare cap a Amèrica, l'anècdota del travestit del Passeig Marítim i poques coses més.\nFet el comentari global del llibre, tot i acollint-me al dret de legítima defensa, passarè a ocupar-me dels qualificatius "tots ells sense demostrar" que Jaume Santandreu em dedica: «ca psicòpata», «sàdic», «ressentit», «covard», «aprofitat», «Sadam Hussein a la mallorquina», «integrista». També diu que «només escoltar el meu nom se li enreveixina la paraula», que si pogués em «fregiria els ous» i que se «sulfura» quan veu que una persona «tan intel·ligent, sensible i coherent com Bartomeu Mestre es deixa beure l'enteniment per una mala pècora» com jo. Bé, d'entrada, lluny de sentir-me ofès per aquests improperis, he dir que m'afalaguen. Francament, que tot un profeta em doni tanta importància, és una cosa que s'ha d'agrair ja que no hi ha res pitjor que la indiferència. Estaria preocupat, altrament si visquéssim a l'Edat Mitjana, més que res per allà on Torquemada Santandreu diu que si pogués em «fregiria els ous». Sortosament ja no vivim el temps de la inquisició espanyola i avui els aiatol·làs han perdut gran part del seu poder d'influència. Dit això, me pregunt: quin «pecat» he comès jo per desfermar l'anatema tremebund del profeta? Després de llegir el llibre, he arribat a la conclusió que tot el meu delicte es redueix al fet que procur sostenir les argumentacions amb documents. Diu el bocamoll a la pàg. 59: «la memòria com la recordança de la història es tornen terriblement negatives quan hom les converteix en retrets venjatius, en armes feridores. Aquesta és, sense anar més lluny, la injusta atrocitat que comet Jaume Sastre i el seus escolanets amb Joan Pla i amb qualsevol altra criatura que no llepi les seves impúdiques parts. No us podeu imaginar la memòria puntual i anecdòtica que posseeixen els sàdics i els ressentits!». Mirau per on, ara resulta que segons mossèn Santandreu, els qui fan ús de l'hemeroteca són uns «sàdics» i uns «ressentits»!\nJa sabem, doncs, què és el que provoca el pànic de Jaume Santandreu i de Joan Pla. L'any 1997, el predicador llenguerut va afirmar: «Tota persona és contradictòria, però tal vegaja jo ho som més escandalosament». I tant que ho és, de contradictori! El que passa és que el profeta està acostumat a assenyalar amb el dit les contradiccions dels altres; perd, en canvi, els estreps si algú li posa el mirall davant. La relació de Joan Pla amb l'intent de cop d'estat del 23-F plana dins el llibre d'una manera obsessiva. A pesar dels intents desesperats de negar els fets, Pla, que ara va de vellet tristoi i amorosit, s'acaba de condemnar en el diàleg de la pàg. 92: JS: «Si poguessis matar, ho faries?». JP: «No, no! Matar, mai de mai». JS: «Matar no, però, fer desaparèixer?». JP: «Home, desaparèixer... desaparèixer, sí». JS: «Qui?». JP: «Biel Mesquida». L'any 1936, a Granada, els franquistes van «fer desaparèixer» Federico García Lorca, i avui encara no ha aparegut. A Argentina i a Xile, els dictadors Videla i Pinochet van «fer desaparèixer» igualment milers de persones. Quan Joan Pla se n'adona que ha mostrat el llautó intenta fer marxa enrere: «El ritme i la sensació de joc m'han traït. Voldria matisar allò de Biel Mesquida. El meu odi dura uns pocs segons. Jo vull estimar tothom. Voldria que esborrassis la respota». El comentari que Santandreu afegeix és fulminant: «L'he tranquil·litzat amb quatre consideracions de comuni, mentre per dins el meu cap xiulava una ventada de pensaments. El tir que mata només dura un segon, però mata».\nPel que fa a la meva persona, en el llibre encara hi ha dues mentides més. En la primera Santandreu em presenta com l'instigador del «happening» del Taller Llunàtic realitzat en una taula redona de l'Obra Cultural d'Inca l'any 1994, quan de fet jo me'n vaig desvincular l'octubre de 1988, o sia, sis anys abans. En la segona diu que vaig enviar a «fregir ous de lloca» Mateu Joan de S'Arenal després d'«haver-li xuclat l'ànima». Bé, això també és fals. D'una manera voluntària i altruista, vaig escriure durant set anys centenars d'articles a S'Arenal. El desembre de 1996, després que Mateu Joan, a instàncies de López Crespí "amic coral de Joan Pla", instauràs la censura prèvia amb una nota als col·laboradors, alguns d'aquests vam decidir partir.\nJaume Santandreu té un deute pendent amb tot Mallorca; ens deu, ni més ni manco, que el seu suïcidi. L'any 1993 va jurar solemnement, en un altre gest teatral tan propi d'ell: Jur per la recordança del meu pare, la profanació de la qual només podria rentar amb el meu propi suïcidi, que D'ARA ENDAVANT, per mai de mai, no em tornaré a ficar en política. Amb cap política (UH 12.03.93). Doncs bé, a les eleccions de 1995 i de 1999, va tancar la llista d'ERC a l'Ajuntament de Manacor. Per tant, ja sap què ha de fer el profeta: pot fer les invitacions de rigor, reservar-me una cadira a primera fila, triar dia i hora, redactar l'esquela, l'epitafi que vol a la tomba, etc. Jo li assegur que assistiré de bon grat i amb un respectuós silenci a la seva immolació pública. A Mallorca, una de les coses pitjors que es pot dir d'una perosna és que no té paraula. I és sabut i demostrat que Santandreu és un comediant histriònic, un xerraire de fira, la paraula del qual "com ja va demostrar en el Comitè de Defensa de s'Arenal" no val una bufa dijuna. El dia que Santandreu compleixi els seus juraments, aquest dia serà qüestió de prendre'l seriosament.


"Jo tinc el costum de regalar a un nounat un llibre, encara que no ho sàpiga llegir, aviat ho sabrà veure, mirar i tocar, després demanarà que el llegeixin i així continuarà el màgic procés."\nPilar Lucea va néixer a Castellnou (Terol) i amb cinc anys va anar a viure a Catalunya.\nDes de molt petita va sentir la passió per la lectura i l'escriptura, a la qual es va afegir al fer-se gran, l'amor pels nens. La combinació de les seves tres aficions la va portar a fer-se mestra.\nActualment viu a Manresa i treballa com a mestra de castellà a Navarcles. La seva afició per la literatura i l'interès en l'educació emocional dels nens, l'ha portat a escriure llibres de poesies i contes que puguin ser útils per als educadors.\nHa publicat els llibres de poesies Curasanas de rana y Sin perdices y sin anises también somos felices y los cuentos La princesa Carolina, Charito y Eusebio lenteja, Violeta, La yaya Yolanda, La sirena Malena i La alondra y el ruiseñor.\nDe tots és sabut la importància que té la literatura infantil a la formació dels nens, però en els últims temps ha pres força el seu ús per a treballar, a través dels llibres, l'educació emocional.\nPilar Lucea està especialment sensibilitzada amb l'educació emocional dels nostres futurs adults, amb l'esperança de ajudar-los a millorar la seva vida, i de retruc la societat.\nLa majoria de les poesies que escriu estan basades en sentiments reals que els nens li han anat transmetent i els recursos que dóna la filosofia, la psicologia positiva, la neurologia i la saviesa popular per ajudar-nos a transitar per la vida.\nEn totes les poesies de Curasanas de rana i de Sin perdices y sin anises también somos felices està implícit l'amor i l'afecte com a mitjà per curar o per alegrar l'ànima, i el sentit de l'humor com a refugi, com una manera de desdramatitzar els problemes.\nPilar, com et defineixes professionalment? I com a persona?\nA mi em defineixen les paraules amor i sensibilitat, tant a nivell professional com a persona, i són elles les que em fan desenvolupar l'empatia i la necessitat d'ajudar els altres, en el meu cas he trobat la millor manera de fer-ho a través dels nens, ja sigui mitjançant l'ensenyament o mitjançant els llibres.\nA qui li deus el teu amor pels llibres i l'escriptura?\nEn principi a ningú, va ser una fascinació i un enamorament que recordo des de molt petita i que no sé d'on em va venir.\nQuins són els llibres que recordes amb més afecte de la teva infància?\nLlegia tot el que queia a les mans i la meva setmanada, en lloc de gastar-la en llaminadures com les meves companyes, la estalviava per comprar llibres, però després dels contes clàssics, els llibres que recordo que em van enganxar van ser els d'Enid Blyton i Condesa de Ségur.\nCom a professional de l'educació, com creus que s'hauria de tractar la lectura a l'aula? I en la família?\nPodríem enumerar diversos aspectes però jo faria èmfasi en un, la imitació, els nens han de veure als adults llegir i notar que gaudeixen amb això. Després vindrien altres com el d'envoltar-los de llibres perquè els tinguin al seu abast, perquè puguin triar el que més els agradi o vingui de gust en aquell moment, reservar moments per a la lectura... Jo per exemple, sempre començo les meves classes amb la lectura d'una poesia o un petit relat.\nAutora: Pilar Lucea // Il.lustrador: Marc Cantallops // ISBN: 9788492669417\nEl teu interès per l'educació emocional és palpable en els teus llibres que poden arribar a ser molt útils als mestres, com treballes aquestes lectures amb els teus alumnes?\nJo tinc la sort que en donar classes de castellà, en l'apartat de literatura i comentari de text puc desenvolupar qualsevol dels temes o les emocions que estan implícites en els meus llibres o en altres llibres.\nQuè intentes explicar en cada un dels teus relats infantils?\nDepèn, cada relat és diferent, predominen els contes de riure i que ajuden a fomentar el sentit de l'humor, però en la majoria hi ha també moralines finals, la llibertat, el respecte, la importància de l'amor, la humilitat...\nLes teves històries estan plenes de rimes per tractar de captar l'atenció del nen, creus que la poesia i els contes rimats són importants perquè els pre-lectors adquireixin l'hàbit lector?\nNo crec que escriure en vers o en prosa sigui millor o pitjor, tan sols són complementaris, el que sí que he notat és que el ritme que dóna la poesia els agrada, els arriba, i que gaudeixen molt quan se'ls llegeix en vers, o un poema, si hi ha una bona recitació.\nPer descomptat, és bàsic, als nens cal posar-los en contacte amb la lectura des de petits, des que neixen, llegint-los de ben petits, posant-los a l'abast diversos tipus de contes, donant-los llibres d'imatges, acompanyant la nostra lectura amb el seu ditet perquè intueixi l'orientació de l'escriptura, perquè comenci a distingir entre lletres, nombres i símbols...\nJo tinc el costum de regalar a un nounat un llibre, encara que no ho sàpiga llegir, aviat ho sabrà veure, mirar i tocar, després demanarà que el llegeixin i així seguirà el màgic procés.\nAutora: Pilar Lucea // Il.lustradora: Ilaria Benedetti // ISBN: 9788499780306\nQuè recomanes als pares que volen que els seus fills siguin bons lectors?\nQue llegeixin, llegeixin i llegeixin, quan els vegin i quan no, i sobretot quan estan amb ells, que valorin la lectura i els comprin llibres.\nLa imitació dels pares és molt important.\nCom a escriptora ens agradaria que llancessis un missatge que animés els nens a continuar llegint i a no deixar de fer-ho mai.\nEls diria que amb la lectura podem fer moltes coses, viatjar en el temps, pel món, per la fantasia, pel coneixement... Els llibres ens ajuden, ens acompanyen, ens fan sentir.\nUn llibre és un amic, i com diu el refrany "qui té un amic té un abric".\nUn dia d'Alison Mcghee\nLa llista seria molt gran, jo potser ho resumiria recomanant un llibre que inclou a molts d'ells: 1001 libros infantiles que hay que leer antes de crecer.\nPalabras clave de este post: entrevistas a boolino, pilar lucea, literatura infantil, contes infantils, educació emocional


El Dret laboral i el processal civil protagonitzen les dues noves publicacions de l'UdA - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl Dret laboral i el processal civil protagonitzen les dues noves publicacions de l'UdA\nEls volums formen part de la col·lecció Campus adreçada a estudiants i a professionals\n06/10/2020 (19:09 CET)\nJaume Ribert i Carmen Navarro, coautors dels llibres. Altaveu\nLa Universitat d'Andorra (UdA) ha presentat els dos darrers volums de la col·lecció “Campus” de manuals: 'Dret laboral i de la Seguretat Social' i 'Dret processal civil del Principat d'Andorra'. Jaume Ribert coautor del primer volum ha explicat que "és un llibre de consulta adreçat a un public molt ampli". Carmen Navarro, coautora de l'altre llibre l'ha presentat com un manual que ofereix una visió completa de l'estructura de desenvolupament del procés civil andorrà.\n'Dret laboral i de la Seguretat Social' és una visió general de la regulació d'aquesta disciplina del dret aplicable a Andorra. Presenta els principals aspectes directament vinculats amb el Dret del treball material aplicable al Principat i el seu desplegament normatiu, com també una exposició completa de la regulació del sistema públic de protecció civil. Jaume Ribert ha explicat que des del passat mes de febrer, la llei de relacions laborals obliga a totes les empreses de més deu de treballadors a tenir representants sindicals i que la nornativa afavoreix l'existència de comitès d'empresa.\nL'altre volum, 'Dret processal civil del Principat d'Andorra' ofereix una visió completa de l'estructura de desenvolupament del procés civil andorrà, dels seus principis i garanties, de les parts que hi intervenen, i dels diferents tipus de procediments vigents al país. El llibre pot ser utilitzat com a manual pels universitaris i com a obra de consulta pels professionals del dret.


El grup de robòtica Salvauth Park ve a l'EPSEM a fer el taller de plaques\nEl grup de robòtica Salvauth Park de Girona ve a fer el taller de plaques. Així volen ser més autònoms i fer-se ells mateixos les plaques de circuit imprès per construir-se robots.\nEl grup de robòtica Salvauth Park és un grup de nois i noies entre 10 i 15 anys que tenen un interès comú, la robòtica. En aquesta ocasió, però, no venen a fer un taller de robots, perquè d'això ja en saben, sinó que venen fer un taller de plaques de circuit imprès. El seu objectiu era aprendre unes nocions bàsiques sobre el disseny de les plaques utilitzant una aplicació informàtica i després poder-les fer ells mateixos mitjançant el procés químic. Esperem que hagin assolit el seu objectiu i ben aviat es puguin construir el seu propi robot. Els més petits del grup no van poder venir, però ben segur que els més grans els posaran al corrent.\nBones notícies respecte les TIC\nA la revista Telecos.cat van publicar una entrevista a Artur Mas, president de la Generalitat de Catalunya, on podem llegir que es té intenció d'impulsar i invertir en les TIC.\nTelecos.cat és una revista que edita l'Associació Catalana d'Enginyers de Telecomunicació. En el número 60, que va sortir aquest passat mes de gener, podem llegir-hi una entrevista a Artur Mas, president de la Generalitat de Catalunya. El titular diu: "Volem situar les TIC al capdavant d'una estratègia de transformació del nostre país". En una part de l'entrevista, també diu: "Cal incrementar la inversió en TIC en uns 5.000 milions d'euros addicionals en el 2020".\nSi aquestes expectatives s'acaben complint, això són molt bones notícies pel nostre sector, ja que de ben segur que els llocs de treball augmentaran cada vegada més.\nPodeu llegir l'entrevista sencera a Telecos.cat n. 60\nEls nostres tallers de robots apareixen als mitjans\nTant al Regió7 com al Manresainfo.cat surten notícies referents als tallers de robots que hem realitzat.\nDurant aquest curs, s'han realitzat als laboratoris de l'EPSEM molts més tallers de robots que en altres cursos gràcies a la col·laboració de la Diputació de Barcelona i els diversos ajuntaments de les ciutats dels centres participants. De Manresa hi han participat 4 centres, Lluís de Peguera, Guillem Catà, Joviat i Oms i de Prat, i d'això, la premsa n'ha fet ressò. Podem trobar una nota de premsa al diari digital Manresainfo.cat del dia 24 de febrer i una altra al Regió7 del dia 25 de febrer on es poden veure més detalls del projecte.\nEl Pius torna fer el taller de plaques de circuit imprès\nPer tercer any consecutiu els alumnes de 4t d'ESO del Pius Font i Quer venen a fer el taller de plaques de circuit imprès\nAquest és el tercer any que els professors de tecnologia del Pius font i Quer troben interessant portar els alumnes de 4t d'ESO perquè facin el taller de plaques de circuit imprès. Aquest curs han vingut 13 alumnes a aprendre quin és el procés per fer les plaques. Primer s'ha de fer el disseny del circuit. Després s'ha de fer la placa, sigui amb fressadora o amb un procés químic. Un cop feta es podran soldar els components i ja tindrem el circuit a punt de funcionar. En aquesta ocasió han fet la placa per muntar un candau electrònic. Els hem donat els components necessaris. Els hauran de soldar i esperar que funcioni!\nAquí mostrem algunes fotos on es veu com treballen:\nRealitzada la primera fase del projecte ROBOTIC amb la Diputació\nDesprés de signar el conveni amb la Diputació per a la realització de tallers de robots, ja s'ha dut a terme amb èxit la primera fase (d'octubre a desembre de 2013)\nS'ha finalitzat la primera fase del projecte anomenat "Tallers de sistemes TIC per a estudiants de Secundària: ROBOTIC. Activitat per motivar el pensament tecnològic, l'esperit innovador i la creativitat en els alumnes." Amb la col·laboració de la Diputació de Barcelona, s'han pogut dur a terme 10 tallers de robots per estudiants de secundària (bàsicament 4t d'ESO), amb la participació d'uns 250 estudiants de la comarca del Bages i també altres comarques de l'entorn. El taller té una durada d'unes 3 hores i es du a terme als laboratoris del Departament de Disseny i Programació de Sistemes Electrònics de l'EPSEM.\nEls estudiants que han participat en aquest projecte, han pogut muntar i programar robots Lego Mindstorms, però també han pogut veure la nostra escola i conèixer més de prop els graus que s'hi fan, especialment el Grau en Enginyeria de Sistemes TIC, ja que està totalment relacionat amb l'activitat que realitzen.\nDurant aquesta fase, ens han visitat els següents centres:\nL'INS La Plana de Vic va fer el taller el dia 25 d'octubre de 2013\nL'INS Joan Mercader d'Igualada va venir el 8 de novembre de 2013\nL'INS Guillem Catà de Manresa ens va visitar el 18 de novembre de 2013\nL'INS de Puig-Reig va realitzar el taller amb nosaltres el 21 de novembre de 2013\nL'Escola Joviat de Manresa va fer l'activitat el 22 de novembre de 2013\nL'INS Baix Montseny de Sant Celoni va fer el taller el 29 de novembre de 2013\nL'INS Antoni Pous de Manlleu va estar amb nosaltres el dia 9 de desembre de 2013\nL'INS Puig de la Creu de Castellar del Vallès va fer el taller el dia 11 de desembre de 2013\nL'INS Quercus de Sant Joan de Vilatorrada van venir a fer l'activitat el dia 12 de desembre de 2013\nVam finalitzar la primera fase amb l'INS Molí de la Vila de Capellades el dia 13 de desembre de 2013\nEls tallers realitzats han estat un èxit i tant professors com estudiants n'han fet una valoració molt positiva. Ara comença la segona fase i esperem que vagi igual de bé.