Ètvrtý z mudrcù - Harmonie těla i ducha - Děti\ndovol, abych ti vyprávěl nanejvýš tajemnou historku o ČTVRTÉM Z MUDRCŮ. Kdysi dávno žil v\nchudé čtvrti v Los Angeles italský chlapec. Rád četl a byl zamilován do dívky, která pracovala v\nknihovně. Jednou o vánocích, když mu bylo sedm nebo osm let, od ní dostal vánoční dárek. Byla to\nsamozřejmě kniha. Jmenovala se ČTVRTÝ Z MUDRCŮ. A po všechna následující léta ležela ona kniha\nna nejsnáze přístupném místě, kde po ní mohli sáhnout i jiní\nOd té doby, kdy si jí přečetl poprvé, četl jí ještě mnohokrát. Nejdříve v něm vyvolávala zmatený\nnepokoj. Později byl jí hluboce pohnut. Ještě později ona a další podobná setkání změnila jeho život.\nNyní však mu její znovu přečtení přináší novou výzvu.\nNeví, je-li schopen cokoli dodat k tomu, o čem kniha vypráví. Má pocit, že nejspíše není. Co může\nzdokonalit dokonalé? A co zbývá říci, bylo-li již všechno vyřčeno?\nTen chlapec je teď již dospělý. Je z něho muž. A stále věří, že to dobré, co v životě vykonáme, je\nnesmrtelné. Stále ještě věří v tajemství.\nJe tomu již několik let, co tento kraťoučký příběh vyplul na moře knih. Není válečnou lodí, ani\nobchodní lodí s vysokými boky, pouze maličkou, mírumilovnou plachetnicí. A přesto má tato loďka za\nsebou již celkem dobrodružnou plavbu. Dvakrát padla do rukou pirátů. Proudy jí odnesly do dalekých\nkrajin. Prošla celním přístavem překladů do němčiny, francouzštiny, arménštiny, turečtiny a snad i\nněkterých dalších cizích jazyků. Jednou jsem jí zahlédl, jak pod exotickou vlajkou zbrusu nového\nfonetického jazyka pluje podél břehů Francie; a jednou o ní jeden starožitník tvrdil, že je to starodávná\nlegenda z Orientu. A nejlepší na tom je, že tiše vklouzla do mnoha dalekých přístavů, které jsem nikdy\nnespatřil, v nichž se jí dostalo laskavého přijetí, a že odtud přinesla poselství radostné mysli od\nTeď se vrátila domů, aby byla opatřena novým plachtovým a vybavena na další plavbu.Byl jsem\npožádán, abych, dříve než ji opět pošlu na moře, vyprávěl, odkud ten příběh pochází a co znamená.\nNevím, odkud pochází - možná přilétl s vánkem. Jedno je jisté - není napsán v žádné knize, ani jej\nnelze nalézt mezi starodávnými naukami Východu. Přesto jsem však nikdy neměl pocit, že je můj. Byl to\ndar. Byl mi poslán; a připadá mi, jako bych znal Dárce, přestože jeho jméno nebylo vysloveno.\nOnen rok byl naplněn nemocí a soužením. Každý den přinášel utrpení. Noci prostupovala muka\nbolesti. Byly velmi dlouhé - ty noci, kdy člověk nespí a jen poslouchá, jak se srdce namáhavě potýká se\nsvým úkolem, a čeká na ráno, nevěda, zda vůbec kdy přijde svítání. Nejsou to noci plné strachu, neboť\nmyšlenka na smrt zvláštně zdůvěrní, žijete-li s ní po celý rok. Kromě toho se časem začnete cítit jako\nvoják, který se na dlouhou dobu ocitl v palbě; jakákoli změna by byla úlevou. Jsou to však velice osamělé\nnoci, velice těžké noci. A jejich nejtěžším břemenem je toto:\nMusíte čelit pomyšlení, že vaše práce na světě je možná téměř u konce, ale vy víte, že ještě není\nJeště jste nevyřešili problémy, které vás trápí. Ještě jste nedosáhli cíle, který jste si vytýčili. Ještě\njste nevykonali ten velký úkol, jejž jste si předsevzali. Ještě pořád jste na cestě; a je možné, že vaše cesta\nmusí nyní - zčistajasna - skončit ve tmě.\nA v jedné z těchto dlouhých a osamělých nocí mi byl seslán tento příběh. Studoval jsem zvláštní\npříběhy Tří mudrců z Východu, jak o nich vypráví Zlatá legenda od Jacoba de Voraigne i jiné středověké\nknihy, a byl jsem jimi nadšen. Ale až do oné noci jsem nikdy neslyšel o Čtvrtém mudrci. Tehdy jsem jej\nviděl zřetelně, jak se pohybuje skrze stíny v malém kroužku světla. Jeho zjev byl tak jasný jako\nvzpomínka na tvář mého otce, jak jsem jí viděl naposledy před několika měsíci. Obrazy z jeho putování,\nzkoušek a zklamání střídaly jeden druhý. Některé věty příběhu byly dokonce tak ucelené a\nnezapomenutelné, tak jasné a výrazné, jako portrét. Takže to jediné, co jsem musel udělat, bylo sledovat\nArtabana krok za krokem, jak příběh pokračoval, od začátku až do konce jeho pouti.\nTím je snad možné vysvětlit některé věci v příběhu. Mnohokrát se mě lidé ptali, proč jsem Čtvrtého\nmudrce nechal v betlémské chatrči zalhat, aby zachránil život malého děťátka.\nJá jsem ho nenechal lhát.\nTo, co Artaban řekl vojákům, řekl on sám, jelikož tomu nemohl zabránit.\nJe lež někdy ospravedlnitelná? Možná, že ne. Ale nemůže být občas nevyhnutelná?\nA pokud by byla hříchem, nemohl by se z něho člověk vyznat a neměl by mu být snáze odpuštěn,\nnež mnohem větší hřích duchovního sobectví nebo lhostejnosti, či zrady nevinné krve? A to podle mne\nučinil Artaban. Toto jsem jej slyšel říkat. Po celý svůj život se snažil dělat jen to nejlepší, co mohl.\nNebylo to dokonalé. existují však některé druhy selhání, které jsou lepší než úspěch.\nAčkoli příběh Čtvrtého mudrce ke mě přišel náhle a bez práce, jeho napsání předcházelo množství\nstudia a námahy. Nápad se objevil bez úsilí; dát mu tvar však bylo možno pouze trpělivou prací. Má-li\nváš příběh takovou hodnotu, aby stálo za to jej vyprávět, měl by vám být natolik drahý, abyste byli\nochotni na něm pracovat tak dlouho, než bude pravdivý - věrný nejen své myšlence, ale i skutečnosti.\nSvětlo je dar; místní kolorit může spatřit pouze ten, kdo jej dlouho a vytrvale hledá. Artaban kráčel se\nmnou, když jsem se s námahou prodíral spoustou svazků starověké historie a cestopisů. Viděl jsem jeho\npostavu, když jsem putoval nehybným oceánem pouště a po neznámých městech Východu.\nKdyž byl nyní příběh konečně napsán, co vlastně znamená? Jak to mám říci? Co znamená život?\nKdyby se dal smysl vyjádřit jednou větou, nebylo by zapotřebí onen příběh vyprávět.\nZnáte vyprávění o Třech mudrcích z Východu, o tom, jak putovali z daleka, aby nabídli své dary u\njeslí v Betlémě. Ale slyšeli jste už někdy příběh o čtvrtém z mudrců, který také spatřil vycházet hvězdu a\ntaké se vydal na cestu, aby jí následoval, avšak nepřijel se svými bratry k dítěti Ježíši? O obrovské touze\nonoho čtvrtého poutníka, o tom, jak byla odmítána a jak přesto došla naplnění; o tolikerém putování a\nzkouškách jeho duše; o dlouhé cestě hledání a o zvláštním způsobu nalezení Toho, jehož hledal - povím\nvám ten příběh tak, jak jsem jeho slyšel jeho útržky v Síni snů, v paláci Srdce člověka.\nKapitola 2. Znamení na nebi\nVe dnech, kdy pánem mnoha králů byl císař Augustus a kdy v Jeruzalémě vládl Herodes, žil ve\nměstě Ektaban uprostřed perských hor jeden muž jménem Artaban. Byl to Méd. Jeho dům stál poblíž\nzevní zdi - nejkrásnější ze sedmi zdí obklopujících královskou pokladnici. Ze své střechy mohl vidět přes\nčerná, bílá, karmínová, modrá, červená, stříbrná a zlatá cimbuří až ke kopci, na němž jako drahokam v\nsedmeronásobné koruně zářil letní palác parthských vládců.\nKolem Artabanova sídla se rozprostírala nádherná zahrada, spleť květin a ovocných stromů,\nzalévaných bezpočtem bystřin stékajících z hory Orontes, plná zpěvu nesčíslného ptactva v měkké a\nvoňavé temnotě pozdní zářijové noci a veškeré zvuky unikly v hlubokém kouzlu jejího ticha, až na\nšplouchání vody, které připomínalo napůl vzlykající a napůl smějící se hlasy pod příkrovem stínů.\nVysoko nad stromy matné světlo prosvítalo záclonami z horního pokoje, kde měl pán domu poradu se\nStál u dveří a vítal své hosty - asi čtyřicetiletý, vysoký, tmavý muž s jasnýma očima, posazenýma\nblízko sebe pod širokým čelem, a s pevnými rýhami kolem pěkných úzkých rtů; čelo snílka a ústa vojáka,\nčlověka citlivého vnímání, avšak neochvějné vůle - jednoho z těch, kteří, ať žijí v kterékoli době, jsou\nzrozeni pro vnitřní boj a život hledání.\nJeho roucho, přehozené přes hedvábnou tuniku, bylo z čisté bílé vlny; na splývavých černých\nvlasech měl posazenou bílou špičatou čepici s dlouhými klopami po stranách. Byl to starobylý kněžský\nšat mudrců, kterým se říkalo uctívači ohně.\n"Vítej," říkal svým hlubokým příjemným hlasem, jak jeden po druhém vstupovali do místnosti "vítej, Abdusi; pokoj s vámi, Rhodaspe a Tigrane, i s tebou, můj otče Abgare. Všichni jste vítáni a tento\ndům se rozjasňuje radostí z vaší přítomnosti."\nBylo zde devět mužů lišících se věkem, avšak podobných si bohatostí svých oděvů z barevného\nhedvábí, masivními zlatými řetězy kolem krku, typickými pro parthskou šlechtu, a okřídlenými kruhy\nzlata, jež jim spočívaly na prsou jako znamení následovníků Zoroastrových.\nZaujali svá místa kolem malého černého oltáře na konci místnosti, kde hořel slabounký plamen.\nArtaban, který stál u něj a mával nad ohněm svazkem útlých tamaryškových větví, přikládal suché borové\ndříví a vonné oleje. Potom začali starobylý zpěv Yasna a hlasy jeho společníků se k němu přidávaly v\nnádherném hymnu k bohu Ahura-Mazdovi:\nOheň během zpěvu zrůžověl a hučel, jako by byl vytvořen z plamene hudby, až jasným plamenem\nozářil celou místnost, odhaliv tak její jednoduchost a nádheru.\nPodlaha byla pokryta tmavě modrými dlaždicemi s bílými žilkami; z mnohých stěn vystupovaly\nstříbrné sloupy; z obloukovitých oken nad nimi splývalo blankytně modré hedvábí; klenutý strop zdobily\nsafíry, připomínajíce tak výšivku stříbrných hvězd na jasné nebeské klenbě. Ze čtyř rohů stropu visela\nčtyři zlatá magická kola, kterým se říkalo jazyky bobů. Směrem na východ, za oltářem, stály dva tmavě\nčervené porfyrové pilíře, nesoucí překlad z téhož kamene, do něhož byla vytesána postava okřídleného\nlučištníka s napjatým lukem a se šípem nasazeným na tětivu.\nVchod mezi pilíři, vedoucí na terasu, zakrýval těžký závěs barvy zralých granátových jablek. Byl\npošit nespočetným množstvím zlatých paprsků vybíhajících od podlahy směrem vzhůru. Místnost tak\npůsobila jako tichá, hvězdnatá noc, celá azurová a stříbrná, na východě se zardívající růžovým příslibem\nsvítání. Vyjadřovala, jak by to měl činit každý domov, charakter a ducha svého pána.\nTen se, když zpěv dozněl, obrátil ke svým přátelům a pozval je, aby se posadili na divan v západní\n"Přišli jste dnes večer," řekl a pohlédl z jednoho na druhého, "na mou výzvu jako věrní následovníci\nZoroastra, abyste obnovili svou úctu a znovu roznítili svou víru v Boha čistoty, tak jak byl na oltáři znovu\nrozdmýchán tento oheň. Neklaníme se ohni, nýbrž Tomu, jehož je oheň vyvoleným symbolem., neboť je\ntím nejčistším ze všech stvořených věcí. Hovoří k nám o Tom, který je Světlo a Pravda. Je tomu tak, můj\n"Velmi dobře řečeno, můj synu," odpověděl ctihodný Abgarus. "Osvícení nikdy nejsou\nmodloslužebníky. Poodhalují závoj formy a vstupují do svatyně podstaty; a nové světlo a pravda k nim\nneustále přicházejí skrze staré symboly."\n"Tedy mi nyní naslouchejte, můj otče a moji přátelé," pravil Artaban velmi tichým hlasem, "neboť\nvám budu vyprávět o novém světle a pravdě, které ke mě přišly skrze nejstarobylejší ze všech znamení.\nSpolečně jsme zkoumali tajemství přírody a studovali uzdravující síly vody, ohně a rostlin. Četli jsme\ntaké prorocké knihy, v nichž je nejasně předpovězena budoucnost slovy, jimž je obtížné porozumět.\nAvšak nejvyšším ze všech učení je znalost hvězd. Jít po stopě jejich drah znamená rozplétat nitky\ntajemství života od počátku až do konce. Kdybychom je dokázali sledovat dokonale, nezůstalo by před\nnámi nic skryto. Není však naše znalost stále ještě neúplná? Není stále ještě mnoho hvězd za naším\nobzorem - světla známá pouze těm, kdo žijí v dalekých jižních zemích mezi kořením Pontu a zlatými doly\n"Hvězdy," řekl Tigranes, "jsou myšlenky Věčného. Jsou bezpočetné. Avšak myšlenky člověka lze\nsečíst, stejně jako roky jeho života. Moudrost mudrců je největší ze všech moudrostí na zemi, neboť si je\nvědoma své vlastní nevědomosti. A to je tajemství moci. Necháváme lid, aby neustále čekal na nový\nvýchod slunce. My sami však víme, že temnota je rovna světlu a že rozpor mezi nimi nikdy neskončí."\n"To mě neuspokojuje," odpověděl Artaban, "neboť musí-li být čekání bez konce a nemůže-li přinést\nžádné naplnění, pak není moudrostí čekat. Měli bychom být jako ti noví řečtí učitelé, kteří hlásají, že není\nžádné pravdy a že jediní moudří lidé jsou ti, kteří tráví svůj život objevováním a odhalováním lží, v něž\nsvět až doposud věřil. Nový východ slunce však jistě přijde ve stanovený čas. Cožpak není v našich\nvlastních knihách psáno, že vše jednou pomine a lidé spatří jas velikého světla?"\n"To je pravda," ozval se hlas Abgarův. "Každý věrný žák Zoroastrův zná proroctví Avesty a\nuchovává to slovo ve svém srdci: 'V onom dni povstane z mnoha proroků ve východní zemi Saošjant\nVátězný. Kolem něho zazáří mocná sláva a on učiní život věčným, nezničitelným a nesmrtelným, a mrtví\n"Toto je temné učení," pravil Tigranes, "a může se stát, že mu nikdy neporozumíme. Je lepší\nuvažovat o věcech, jež jsou na dosah ruky, a zvětšit vliv mudrců v jejich vlastní zemi, než hledat někoho\nneznámého, komu budeme muset postoupit svou moc."\nZdálo se, že ostatní schvalují jeho slova. Kolem se rozprostíralo ovzduší tichého souhlasu; jejich\nvzezření byla sama o sobě odpovědí díky onomu nepopsatelnému výrazu, který následuje vždy, když\nmluvčí vyjádří myšlenku, jež dřímala v srdcích jeho posluchačů. Artaban se však obrátil k Abgarovi a s\nviditelným zanícením řekl:\n"Můj otče, uchovával jsem toto proroctví na skrytém místě své duše. Náboženství bez veliké naděje\nby bylo jako oltář bez živého ohně. A nyní se oheň rozhořel mnohem jasněji a v jeho světle jsem četl další\nslova, pocházející rovněž z pramene Pravdy, která mluví ještě jasněji o tom, jak stane Vítězný ve své\nVytáhl ze záňadří tuniky dva svitky jemného plátna, na nichž bylo cosi napsáno, a opatrně si je\nrozložil na kolenou.\n"V letech dávno pohřbených minulostí, dávno před tím, než naši otcové přišli do země babylonské,\nžili v Chaldeji moudří mužové, od nichž se první mudrcové učili tajemství nebes. A z nich jedním z\nnejmocnějších byl Balám, syn Beorův. Slyšte slova jeho proroctví:'Vyjde hvězda z Jákoba a povstane\nvládce z Izraele.'"\nTigranovy rty se stáhly opovržením, když říkal:\n"Židé byli v zajetí vod Babylonu a Jákobovi synové byli otroky našich králů. Kmeny Izraele jsou\nroztroušeny po horách jako ztracené ovce a ze zbytků, které sídlí v Judsku pod římským jhem, nikdy\nnevzejde ani hvězda ani vládce."\n"A přesto," odpověděl Artaban, "to byl žid Daniel, moudrý hledač snů, poradce králů, ten moudrý\nBaltazar, koho nejvíce ctil a miloval náš veliký král Kýros. Jako neomylný prorok a člověk schopný číst\nBoží myšlenky se Daniel osvědčil i před lidem. A zde jsou slova, která napsal." (Artaban začal číst z\n"Věz tedy a pochop! Od doby, kdy vyšlo slovo, aby byl znovu vybudován Jeruzalém až do\nPomazání knížete uplyne sedm a šedesát a dva týdny."\n"Toto však, můj synu," pravil Abgarus pochybovačně, "jsou mystická čísla. Kdo je dokáže vyložit,\nkdo dokáže najít klíč k jejich smyslu?"\nArtaban odvětil: "Byl odhalen mně a mým třem společníkům mezi mudrci - Kašparovi, Melicharovi\na Baltazarovi. Zkoumali jsme starobylé chaldejské tabulky a onen čas vypočetli. Připadá na tento rok.\nStudovali jsme oblohu a letos na jaře jsme viděli dvě z největších hvězd tak blízko u sebe, že tvořily\nznamení Ryby, které je znakem Židů. Spatřili jsme tam také novou hvězdu, která svítila jen jednu noc, a\npak zmizela. A nyní se opět ty dvě ohromné planety setkávají. Dnešní noc je nocí, kdy se mají spojit.\nMoji bratři je budou pozorovat ve starobylém Chrámu sedmi nebeských sfér v Borsippě v Babylonii a já\nzde. Pokud hvězda opět zazáří, budou na mě deset dní čekat v chrámu, a potom se společně vydáme do\nJeruzaléma, abychom navštívili onoho slíbeného, jenž se má narodit jako král izraelský, a poklonili se\nmu. A já věřím, že se ono znamení ukáže. Připravil jsem se na cestu. Prodal jsem svůj dům a svůj nábytek\na koupil tyto tři klenoty - safír, rubín a perlu - které chci vzít s sebou jako dar pro Krále. A žádám vás,\nabyste se na tuto pouť vydali se mnou, abychom se mohli společně radovat z nalezení Knížete, který je\nhoden toho, abychom mu sloužili."\nZatímco mluvil, vsunul ruku do nejvnitřnějšího záhybu svého opasku, vyňal odtud tři skvosty jeden modrý jako úlomek noční oblohy, druhý rudější než paprsek vycházejícího slunce a třetí bělostný\njako vrcholek zasněžené hory za soumraku - a položil je na svitky plátna, které měl rozprostřeny před\nsebou. Jeho přátelé se však dívali cizíma a nepřátelskýma očima. Na tvářích se jim usadil stín pochyb a\nnedůvěry, jako když se z bažin plazí mlha, aby zahalila kopce. Pokradmu se dívali jeden na druhého a s\nvýrazem údivu a soucitu, jako ti, kdo naslouchali neuvěřitelnému vyprávění, příběhu divoké vize nebo\nnávrhu na neuskutečnitelný podnik.\nNakonec řekl Tigranides: "Artabane, je to jen bezcenný sen. Je způsoben přílišným hleděním na\nhvězdy a zálibou ve vznešených myšlenkách. Bylo by moudřejší věnovat čas sbíráním peněz na nový\nchrám ohně v Chale. Žádný král nikdy nevzejde z rozdrobeného národu Izraele a nikdy nepřijde žádný\nkonec věčného boje světla a tmy. Ten, kdo na něj čeká, se honí za přeludy. Sbohem."\nA další řekl: "Artabane, nevím o těchto věcech vůbec nic a můj úřad strážce královské pokladny mě\nváže zde. Tato cesta není pro mne. Musíš-li však po ní jít, buď sbohem."\nA jiný pravil: "V mém domě spí mladá nevěsta a nemohu ji opustit ani ji vzít s sebou na tuto\nneznámou cestu. Tento úkol není pro mne. Kéž však jsou tvé kroky požehnány, kamkoli půjdeš. Tak tedy\nA jiný řekl: "Jsem nemocen a neschopen snášet útrapy. Mezi mými sluhy je však muž, kterého\nmohu poslat s tebou, až půjdeš, aby mi přinesl zprávu o tvé cestě."\nAvšak Abgarus, nejstarší, který Artabana ze všech nejvíce miloval, setrval ještě poté, co ostatní\nodešli, a vážně pravil: "Můj synu, je možné, že v tomto znamení, jež se objevilo na obloze, je světlo\npravdy, a pak jistě povede k Panovníkovi a veliké slávě. Nebo to může být pouhý přelud, jak řekl\nTigranides, a pak ten, kdo jej sleduje, podnikne pouze dlouhou pouť a jeho hledání vyjde naprázdno. Ale\nje lepší sledovat dokonce i přelud toho nejlepšího, než se spokojit s tím nejhorším. A ti, kdo spatří\npodivuhodné věci, musí být často připraveni putovat o samotě. Jsem na tuto cestu příliš starý, ale mé\nsrdce tě bude dnem i nocí na tvé pouti provázet a dozvím se, jak skončilo tvé hledání. Jdi v pokoji."\nSebral klenoty a znovu je vložil do svého opasku. Dlouho stál a pozoroval plamen, který skomíral a\ndohoříval na oltáři. Poté přešel halu, zvedl těžký závěs a mezi matně rudými pilíři z porfyru vyšel na\nChvění, jež proniká zemí před tím, než se probudí ze svého nočního spánku, již bylo patrné, a\nchladný vítr, zvěstující úsvit, vál z vysoko položených zasněžených roklin hory Orontes. Napůl probuzení\nptáci šplhali a švitořili mezi ševelejícím listím a ze stromků přicházela v krátkých závanech vůně zralých\nDaleko nad východní plání se jako jezero rozprostíral bílý opar. Ale tam, kde západní obzor\nvroubily vzdálené vrcholky Zagrosu, byla obloha jasná. Jupiter a Saturn se k sobě přibližovaly jako\nzáblesky mihotavých plamenů, chystajících se splynout v jeden.\nJak je Artaban pozoroval, hle! z temnoty pod nimi se zrodila azurová jiskra, obklopená prstencem\npurpurového třpytu, který přes žlutou a oranžovou přecházel až do bílé záře. Nepatrná a nekonečně\nvzdálená, avšak naprosto dokonalá, chvěla se na té obrovské nebeské klenbě, jako kdyby se v\nmudrcových prsou smísily ony tři klenoty a proměnily se v živé srdce světla.\nSklonil hlavu. Čelo ukryl v dlaních.\nKapitola 3. U vod Babylonských\nCelou noc čekala ve stáji Vasda, nejrychlejší z Artabanových koní, osedlaná a s uzdou, netrpělivě\nhrabala kopyty a cloumala udidlem, jako kdyby dychtivě sdílela záměr svého pána, ačkoli nerozuměla\nJeště než se ptáci docela probudili ke svému silnému, vysokému, radostnému zpěvu ranní písně a\nještě než se bílý opar začal líně zvedat z planiny, byl Čtvrtý z mudrců v sedle a jel svižně k západu po\nhorské pěšině, vedoucí po úpatí hory Orontes.\nJak úzké a intimní spojenectví muže a jeho oblíbeného koně na dlouhé cestě. Je to tiché, chápavé\npřátelství, spojení, jemuž není zapotřebí slov.\nPijí z téhož pramene u cesty a spí pod týmiž strážnými hvězdami. Společně si uvědomují\npodmanivé kouzlo soumraku a životodárnou radost svítání. Pán se dělí se svým hladovým společníkem o\nvečeři a cítí měkké vlhké pysky, laskající jeho dlaň, když se zavřou nad soustem chleba. Za šedého úsvitu\nho probouzí ze spánku jemný závan teplého, sladkého dechu na spící tváři a pohlédne vzhůru do očí\nvěrného spoluputovníka, připraveného a očekávajícího lopotu nového dne. A není-li pohan či bezvěrec,\nať nazývá svého Boha jakýmkoli jménem, bude mu jistě děkovat za tuto bezeslovnou harmonii, tuto\nněmou náklonnost, a jeho ranní modlitba ponese dvojí požehnání - Bože, požehnej nám oběma a chraň\nnaše nohy před klopýtnutím a naše duše před smrtí!\nA pak v ostrém ranním vzduchu hbitá kopyta vytepávají na cestě svou temperamentní píseň a\nudávají tempo tlukotu dvou srdcí, pohybujících se vpřed se stejnou horlivou touhou - překonat prostor,\npohltit vzdálenost, dosáhnout cíle své cesty.\nArtaban samozřejmě musel jet rozmyslně a správně, měl-li dodržet hodinu smluvenou s ostatními\nmudrci, neboť cesta byla dlouhá sto padesát parasangů a mohl ujet nanejvýš patnáct denně. Znal však\nVasdiny síly, jel vpřed beze strachu a každý den urazil stanovenou vzdálenost, i když musel cestovat\nhluboko do noci a ráno vyrážet dlouho před svítáním.\nProjel kolem hnědých svahů hory Orontes, rozbrázděnými kamenitými koryty stovek bystřin.\nPřejel rovné pláně Nisaeansu, kde se na širokých pastvinách pásla pověstná stáda koní, kteří, když\nse k nim Vasda blížila, zdvihali hlavy a tisíce kopyt rozduněly zem, jak uháněli tryskem pryč, a kde hejna\nvyplašených divokých ptáků náhle vzlétla z bažinatých luk a kroužila ve velikých obloucích za\nblýskavého třepetání bezpočtu křídel a pronikavého křiku.\nProjel úrodná pole Konkabaru, kde prach z mnoha mlatů naplňoval vzduch zlatou mlhou, zčásti\nzahalující obrovský chrám bohyně Astarté s jeho čtyřmi sty pilíři. V Baghistanu, mezi bohatými\nzahradami, zavlažovanými prameny tryskajícími ze skály, hleděl vzhůru k hoře, jež vypínala svůj\nobrovský rozeklaný vrchol nad cestou, a spatřil postavu krále Dateia, dupajícího po svých nepřátelích, a\nhrdý seznam jeho válek a vítězství, vytesaný vysoko do čelní plochy věčného útesu.\nMnoha studenými a neobydlenými průsmyky, plaze se namáhavě přes větrem ošlehané hřbety hor;\ndolů černými horskými roklinami, kde řeka před ním burácela a hnala se vpřed jako divošský průvodce;\nmnoha veselými údolími s terasami ze žlutého vápence, plnými vinných keřů a ovocných stromů;\ndubovými háji Karine a tmavými branami Zagrosu, opevněnými prudkými srázy jako valy; do\nstarobylého města Chaly, kde byli před dávnou dobou drženi v zajetí lidé ze Samařska; a opět ven\nmocným portálem, sevřeným okolními horami, kde spatřil do skalní stěny vytesaný obraz nejvyššího\nkněze mudrců se zdviženou rukou, jakoby žehnající stovkám poutníků; kolem vstupu do úzké soutěsky,\njež byla od jednoho konce na druhý plná sadů broskví a fíků a skrze niž se mu vstříc pěnila řeka Gyndes;\npřes rozlehlá rýžová pole, kde podzimní vlhka rozprostřela své smrtící mlhy; sleduje koryto řeky pod\nchvějivými stíny topolů a tamarindů, mezi úzkými vršky, a dál na rozlehlou planinu, kde cesta mířila\nrovně jako šíp přes strniska a vyprahlé louky; kolem města Ktesifon, kde vládli parthští panovníci, a\nrozlehlé metropole Seleukeia, kterou postavil Alexandr; přes mírné vody Tigridu a nesčetné kanály\nEufratu, žlutě se valící obilnými poli - spěchal Artaban kupředu, dokud na sklonku desátého dne nepřijel\nk pobořeným zdem lidnatého Babylonu.\nVasda byla téměř vyčerpána, a on také by byl velice rád zajel do města, aby zde nalezl odpočinek a\nobčerstvení pro sebe i pro koně. Věděl však, že do chrámu sedmi nebeských sfér zbývají ještě tři hodiny\ncesty a že tam musí dorazit do půlnoci, má-li se setkat se svými společníky. Proto nezastavil, nýbrž\npokračoval přes pokosená pole.\nHájek s datlovými palmami tvořil v bledě žlutém moři jakýsi stinný ostrov. Když vešli do jeho\nstínu, Vasda zmírnila krok a vybírala cestu mnohem opatrněji.\nPoblíž místa, kde měli z onoho přítmí na druhé straně opět vyjet, jakoby se jí zmocnila zvláštní\nobezřetnost. Vycítila nějaké nebezpečí nebo obtíže; neměla v úmyslu před nimi utéci - pouze na ně být\npřipravena a jít jim vstříc s rozmyslem, jak se patří na dobrého koně. Háj byl uzavřený a tichý jako hrob;\nani lístek se nezachvěl, ani ptáček nezazpíval.\nCitlivě vážila své kroky, hlavu nesla nízko a tu a tam napjatě odfrkla. Nakonec polekaně zafuněla a\ntřesouc se po celém těle zůstala bez hnutí stát před tmavým předmětem ve stínu poslední palmy.\nArtaban sesedl. V matném svitu hvězd rozpoznal postavu muže, ležícího napříč přes cestu. Jeho\nskromný šat a rysy vyzáblé tváře napovídaly, že je to pravděpodobně jeden z chudých židovských\nvyhnanců, kteří stále ještě ve velkém počtu žili v okolí. Jeho bezkrevná tvář, suchá a žlutá jako pergamen,\nnesla známky smrtelné horečky, jež na podzim řádívá v bažinatých krajinách. Hubená ruka byla smrtelně\nchladná, a když Artaban paži pustil, klesla bezvládně zpět na nehybnou hruď.\nOdvrátil se, pohnut soucitem, ponechávaje tělo onomu zvláštnímu pohřbu, která mudrci považovali\nza nejpříhodnější - pohřbu pouště, po jehož skončení se z těla na tmavých křídlech vznesou dravci a supi\na divoká pouštní zvířata se pokradmu odplíží pryč a nezbude za nimi než hromádka bílých kostí v písku.\nJen co se však otočil, vyšel z mužových rtů dlouhý, sotva postřehnutelný přízračný vzdech. Hnědé\nkostnaté prsty křečovitě sevřely lem mudrcova šatu a pevně jej držely.\nArtabanovi skočilo srdce až do krku, ne strachem, nýbrž němým odporem k nepředvídatelnému\nCož může zůstat zde v temnotě, aby posloužil umírajícímu cizinci? Jaký nárok má tento neznámý\nzlomek lidského života na jeho slitovnost nebo službu? Pokud se zdrží třeba jen o hodinu, těžko dorazí do\nBorsippy ve smluveném čase. Jeho společníci si budou myslet, že pouť vzdal, a odjedou bez něho. Jeho\ncesta bude ztracena.\nJenže kdyby teď jel dále, ten člověk by jistojistě zemřel. Kdyby však zůstal, život by se dal ještě\nmožná zachránit. Artabanova duše se celá rozechvěla naléhavostí rozhodnutí. Má riskovat úžasný užitek\nze své nadpřirozené víry kvůli jedinému skutku lidské lásky? Má se odvrátit, byť jen na okamžik, od\nnásledování hvězdy, aby podal pohár chladné vody ubohému, vyhladovělému Židovi?\n"Bože pravdy a čistoty," modlil se, "veď mé kroky po svaté stezce, cestou moudrosti, kterou znáš\nPak se obrátil zpět k nemocnému. Uvolnil sevření jeho ruky a odnesl ho na malou vyvýšeninu u\nRozvázal silné vinutí turbanu a rozepnul oděv na vpadlých prsou. Přinesl z nedalekého úzkého\nkanálu vodu a navlhčil jí ústa a čelo trpícího. Smísil s ní doušek jednoho z těch prostých, avšak účinných\nléků, které stále nosil ve svém opasku - neboť mudrci byli stejně dobří lékaři, jako astrologové - a vlil jej\npomalu mezi bezkrevné rty. Hodinu za hodinou pracoval, jak to dokáže jen zručný léčitel; a nakonec se\nmužovy síly navrátily; posadil se a rozhlížel se kolem sebe.\n"Kdo jsi?" zeptal se drsným venkovským nářečím, "a proč jsi mě tu vyhledal, abys mě opět přivedl\n"Jsem Artaban, mudrc z města Ektaban, a jdu do Jeruzaléma, neboť hledám toho, který se má\nnarodit jako židovský král, vznešený Panovník a Spasitel všech lidí. Už se neodvažuji dále meškat, neboť\nkaravana, jež na mě čeká, by mohla odjet beze mne. Avšak pohleď, zde je všechno, co mi zbylo z mých\nzásob chleba a vína, a zde je nápoj z léčivých bylin. Až se ti plně navrátí síly, můžeš mezi babylonskými\ndomy najít židovská obydlí."\n"Ať tedy Bůh Abrahámův, Izákův a Jákobův požehná a přispěje svou pomocí pouti milosrdného a\nkéž jej přivede v pokoji k jeho vytouženému cíli. Ale počkej; nemám nic, čím bych se ti odvděčil - jen\ntolik: mohu ti říci, kde hledat mesiáše. Neboť naši proroci pravili, že se má narodit ne v Jeruzalémě,\nnýbrž v judském Betlémě. Kéž tě Pán bezpečně přivede na ono místo, protože jsi měl soucit s ubohým."\nBylo již dlouho po půlnoci. Artaban spěchal a Vasda, které se po krátkém odpočinku navrátily síly,\nběžela dychtivě přes říční toky. Vydala ze sebe zbytek svých sil a letěla nad zemí jak gazela.\nAvšak první paprsek slunce vrhl před ni její stín právě, když nastupovala poslední úsek své cesty, a\nzrak Artabanův, vzhlížející s obavami k mohyle Nimrodově a k Chrámu sedmi nebeských sfér, nemohl\nrozeznat žádné stopy po přátelích.\nMnohobarevné černé, oranžové, červené, žluté, zelené, modré a bílé terasy, narušené přírodními\npohyby půdy a rozpadávající se pod opakovanými výbuchy lidského násilí, se stále ještě v ranním světla\ntřpytily jako roztříštěná duha.\nArtaban rychle objel kopec. Seskočil se sedla, vyšplhal na nejhořejší terasu a hleděl k západu.\nSkličující bezútěšnost močálů se táhla až na obzor, kde hraničila s pouští. Při tůních stojaté vody\npostávali bukači a v nízkých křovinách se skrývali šakalové; nikde však nebylo známky po karavaně\nmudrců, ani blízko, ani v dáli.\nNa kraji terasy spatřil hromádku rozbitých cihel a pod ní kousek pergamenu. Zvedl jej a četl:\n"Jak mohu jít přes poušť," říkal si, "bez jídla a s vyčerpaným koněm? Musím se vrátit do Babylonu,\nprodat safír a koupit si kolonu velbloudů a vybavení na cestu. Možná, že své přátele už nikdy nedohoním.\nPouze milosrdný Bůh ví, zda jsem docela nepropásl možnost spatřit Krále, když jsem se zdržel, abych\nKapitola 4. Pro malé dítě\nV síni snů, kde jsem naslouchal příběhu Čtvrtého z mudrců, se rozhostilo mlčení. A skrze toto\nmlčení jsem spatřil, k když velmi mlhavě, jeho postavu, jak jede zvlněnou krajinou pouště, sedě vysoko\nna hřbetě velblouda a vytrvale se pohybuje vpřed jako loď na vlnách.\nZemě smrti rozprostřela kolem něho svou krutou síť. Kamenitá pustina nerodila žádné ovoce, pouze\ntrnitá křoviska. Tu a tam vyčnívaly nad povrch tmavé skalní římsy jako kosti hladových příšer. Před nimi\nse tyčilo vyprahlé a nehostinné pásmo hor, rozbrázděné vyschlými koryty dávných bystřin, bílými a\nstrašidelnými, připomínajíce jizvy na tváři přírody. Po celé délce obzoru se jako hrobky kupily stále se\npřesouvající hory zrádného písku. Ve dne ukrutné vedro sužovalo svou nesnesitelnou tíhou chvějící se\nvzduch a na němé, strnulé zemi se nepohnulo jediné živé stvoření kromě drobných tarbíků, skákajících ve\nspálených křoviscích, či ještěrek, mizejících ve skalních puklinách. Za noci se v dáli plížili a štěkali\nšakali, dutý řev lva se odrážel od černých strží, zatímco horečku dne vystřídal řezavý, ničivý chlad.\nVedrem i zimou jel mudrc vytrvale vpřed.\nPak jsem spatřil zahrady a sady Damašku, zavlažované proudy Aldany a Farparu, s jejich zvolna se\nsvažujícími trávníky posetými květy a s jejich spletí růží a myrhových keřů. Viděl jsem také dlouhý a\nzasněžený hřeben Hermonu i tmavé cedrové háje, viděl jsem údolí Jordánu a modré vody Galilejského\njezera, úrodnou pláž Esdrelonu i kopce Efraimu a judskou vysočinu. Zde všude jsem sledoval Artabana,\npohybujícího se vytrvale vpřed, dokud nedojel do Betléma. Bylo to o tři dny později, než tam dorazili Tři\nmudrcové, nalezli Marii a Josefa s děťátkem Ježíšem a položili mu k nohám své dary - zlato, kadidlo a\n"Neboť teď konečně," říkal si, "ho jistě najdu, ačkoli přijdu sám a později, než moji bratři. O tomto místě\nmluvili proroci, jak mi vyprávěl ten židovský vyhnanec, a zde spatřím vycházet veliké světlo. Musím\nvšak zjistit, kde byli moji bratři a do kterého domu je hvězda dovedla a komu věnovali svoje dary."\nUlice městečka vypadali opuštěně a Artaban usoudil, že asi všichni muži odešli nahoru na horské\npastviny, aby sehnali dolů ovce. Z otevřených dveří nízké kamenné chatrče uslyšel tichý zpěv ženy.\nVstoupil a nalezl mladou matku, ukolébávající své dítě ke spánku. Vyprávěla mu o cizincích z Dálného\nvýchodu, kteří se ve vesnici objevili před třemi dny, a o tom, jak říkali, že je hvězda dovedla na místo,\nkde přebývá Josef Nazaretský se svou ženou a novorozenětem, a jak složili dítěti poklonu a věnovali mu\nmnoho vzácných darů\n"Poutníci však opět zmizeli," pokračovala, "tak náhle, jak se objevili. Neobvyklost jejich návštěvy v\nnás vzbudila obavy. Nechápali jsme ji. Ten muž z Nazareta ještě téže noci vzal dítě a ženu a tajně uprchl,\na říká se, že odešli až do dalekého Egypta. Od té doby nad vesnicí visí jakési kouzlo, jakoby něco zlého.\nŘíká se, že z Jeruzaléma přicházejí římští vojáci, aby od nás vymáhali nové daně, a muži vyhnali stáda\nopět vysoko do hor, aby jim unikli."\nArtaban naslouchal jemné, ostýchavé řeči a dítě v ženině náručí vzhlédlo k němu, usmálo se a\nnatáhlo své růžové ručky, aby si sáhlo na okřídlený zlatý kruh na jeho prsou. Srdce mu tím dotykem\npookřálo. Bylo to jako pozdrav lásky a důvěry tomu, kdo dlouho putoval v samotě a zmatku, bojuje s\nvlastními pochybnostmi a obavami, při následování světla ukrytého v mracích.\n"Nemohlo by toto dítě být slíbeným Panovníkem?" tázal se sám sebe, když se dotýkal jeho\nhedvábné tvářičky. "Králové se již dříve rodívali i v chudších domech, než je tento, a hvězdami vyvolený\nmůže vzejít dokonce i z chatrče. Ale nepřipadá mi hodné Boha moudrost, aby odměnil mé hledání tak\nbrzy a tak snadno. Ten, koho hledám, odešel přede mnou; a já nyní musím následovat Krále do Egypta."\nMladá matka položila dítě do kolébky a vstala, aby obsloužila neznámého hosta, kterého osud\npřivedl do jejího domu. Postavila před něj pokrm, prosté vesnické jídlo, avšak s ochotou nabízené, a tudíž\nobčerstvující nejen pro tělo, ale i pro duši. Artaban je vděčně přijal, a jak jedl, dítě upadlo do šťastného\nspánku, sladce si ze sna broukalo a tichou místnost naplnil pokoj a mír.\nNáhle se však z ulic městečka ozval hluk divokého zmatku a povyku, ječení a kvílení ženských\nhlasů, řinčení mečů a šílený křik: "Vojáci! Herodesovi vojáci! Zabíjejí naše děti!"\nTvář matky zbělela hrůzou. Přitiskla si dítě na prsa a bez pohnutí se krčila v nejtemnějším rohu\nmístnosti, přikrývajíc je záhyby svého šatu ze strachu, že se probudí a bude plakat.\nArtaban však rychle vyšel a postavil se mezi domovní dveře. Jeho široká ramena vyplňovala vchod\nod jedné strany ke druhé a špička jeho bílé čapky se téměř dotýkala trámu.\nVojáci se přihnali dolů ulicí se zakrvácenýma rukama a s meči, z nichž kapala krev. Při pohledu na\ncizince v impozantním oděvu překvapeně zaváhali. Kapitán té tlupy se přiblížil, aby ho odstrčil stranou.\nArtaban se však nehnul z místa. Jeho tvář byla tak klidná, jako kdyby pozoroval hvězdy, a v jeho očích\nmu plálo ono neochvějné světlo, před jakým se schoulí dokonce i zpola ochočený dravý leopard a\nrozběsněný honicí pes se zastaví ve skoku. Na okamžik mlčky držel vojáka, a po té mu hlubokým hlasem\nKapitán byl unesen nádherou klenotu. Zorničky očí se mu rozšířily touhou a kolem úst se objevily\ntvrdé linie lakoty. Natáhl ruku a uchopil rubín.\nHlomoz a třeskot zbraní se valil dolů ulicí, jako se zběsilá zuřivost lovu žene kolem tajného úkrytu,\nv němž se skrývá vyděšený jelen. Artaban opět vstoupil do chýše. Obrátil se k východu a modlil se:\n"Bože pravdy, odpusť mi můj hřích! Říkal jsem věci, které nejsou pravda, abych zachránil život\ndítěte. A dva z mých darů jsou pryč. Pro člověka jsem obětoval to, co bylo určeno Bohu. Budu někdy\nhoden spatřit tvář Krále?"\n"Protože jsi zachránil mému maličkému život, kéž ti Hospodin požehná a chrání tě; kéž\nHospodinova tvář září nad tebou a je k tobě milostivá; kéž ti Hospodin věnuje svou přízeň a daruje ti\nKapitola 5. Skrytou cestou bolesti\nOpět se rozhostilo mlčení v Síni snů, hlubší a tajemnější než prvé, a já jsem pochopil, že pod tichem\ntéto vše obepínající mlhy Artabanova léta rychle ubíhala a já jsem jen tu a tam zahlédl řeku jeho života\nprobleskovat mezi stíny, které halily směr jejího toku.\nViděl jsem ho, jak se pohybuje mezi davy v přelidněném Egyptě a všude pátrá po stopách rodiny,\nkterá přišla z Betléma, a jak je nalézá pod sykomorami v Heliopolisu a u zdí římské pevnosti v Novém\nBabylonu vedle Nilu - stopy tak matné a sotva patrné, že se před ním neustále zase ztrácely, tak jako se\notisky nohou v hrubém říčním písku na okamžik zalesknou kapkami rosy, a pak zmizí.\nPotom jsem ho znovu spatřil na úpatí pyramid, zdvihajících své ostré vrcholky do žhavé, šafránově\nzlaté záře oblohy při západu slunce, neměnných památníků pomíjivé slávy a nepomíjející naděje člověka.\nVzhlížel vzhůru k ohromné tváři ležící sfingy a marně se pokoušel porozumět výrazu jejích chladných očí\na usmívajících se úst. Byl to skutečně výsměch veškerému snažení a veškerému úsilí, jak říkal Tigranides\n- krutý žert, hádanka, na níž není odpovědi, hledání, které nikdy nepřinese úspěch? Nebo byl v tom\nnevyzpytatelném úsměvu náznak soucitu a povzbuzení - slib, že dokonce i poražení dosáhnou vítězství,\nzklamaní dojdou cíle, že i nevědomí se stanou moudrými a slepí prohlédnou a že bloudící nakonec\nOpět jsem ho spatřil v tajemném domě v Alexandrii při poradě s židovským rabínem. Úctyhodný\nmuž, skloněný nad svitky pergamenu, na nichž byla napsána proroctví týkající se Izraele, četl nahlas\ntklivá slova předpovídající utrpení slíbeného mesiáše - lidmi opovrhovaného a odmítaného mesiáše, muže\nbolesti, důvěrně obeznámeného s hořem.\n"A pamatuj si, můj synu," řekl, upíraje své hluboko posazené oči na Artabanovu tvář, "že Krále,\nkterého hledáš, nenajdeš v paláci, ani mezi bohatými a mocnými. Kdyby bylo ustanoveno, že světlo světa\na sláva Izraele má přijít s velkolepou světskou nádherou, jistě by se to již stalo dávno. Neboť žádný syn\nAbrahámův už nikdy znovu nezíská moc, jakou měl Josef v palácích Egypta, nebo vznešenost\nŠalamouna, sedícího v Jeruzalémě na trůně mezi zlatými lvy. Ale světlo, na které svět čeká, je nové\nsvětlo, sláva, jež povstane z trpělivosti a vítězného utrpení. A království, jež má být nastoleno navěky, je\nnové království, vláda dokonalé a nepřemožitelné lásky.\nNevím, jak se to stane, ani to, jak rozbouřené národy světa a jejich králové poznají Mesiáše a vzdají\nmu hold. Ale jedno vím. Ti, kdo ho hledají, udělají dobře, budou-li ho hledat mezi chudými a ubohými,\ntrpícími a utiskovanými."\nA tak jsem znovu vídal Čtvrtého z mudrců, jak putuje z místa na místo a pátrá mezi rozptýlenými\nŽidy, u nichž by snad mohla betlémská rodina nalézt útočiště. Projížděl zeměmi, na něž těžce doléhala\nnouze a kde chudí lidé volali po chlebu. Žil ve městech stižených epidemiemi, kde nemocní chřadli v\nhořké společnosti bezmocné bídy. Navštěvoval utlačované a pronásledované v temnotě kobek, v\npřelidněné mizérii trhů s otroky a při únavné lopotě na galérách. I když v celém tomto lidnatém a\nspletitém světě utrpení nenalezl nikoho, komu by se mohl poklonit, nalezl mnohé, kterým mohl pomoci.\nSytil hladové, oblékal nahé, uzdravoval nemocné a těšil zajaté; a roky ubíhaly rychleji, než tkalcův\nčlunek, létající z jedné strany na druhou, zatímco tkaniva přibývá a neviditelný vzorek je dokončen.\nZdálo se, jako by na své hledání již téměř zapomněl. Jednou jsem ho však na okamžik zahlédl, jak\nza východu slunce čeká sám u brány římského vězení. Vyňal z tajného místa na prsou perlu, poslední ze\nsvých klenotů. Jak se na ní díval, zachvěl se na jejím povrchu měkký třpyt, hebké a duhové zbarvené\nsvětlo plné měnivých, azurových a růžových záblesků. Vypadalo to, jako by do sebe pohltila odlesk barev\ndávno ztraceného safíru a rubínu. Tato perla, hluboký a skrytý smysl ušlechtilého života, do sebe pojímá\nvzpomínky na uplynulé radosti a uplynulá utrpení. Vše, co jí pomáhá, vše, co jí stojí v cestě, se tajuplným\nkouzlem vrývá do samotné podstaty. Stává se tím zářivější a tím vzácnější, čím déle je nošena v těsné\nblízkosti vřele tlukoucího srdce.\nA potom, když jsem přemýšlel o této perle a o jejím významu, jsem konečně uslyšel konec příběhu\nČtvrtého z mudrců.\nKapitola 6. Perla nesmírné ceny\nTřiatřicet let Artabanova života uplynulo a on byl stále ještě poutníkem hledajícím světlo. Jeho\nvlasy, kdysi tmavší než srázy Zagrosu, byly nyní bílé jako sníh, který je v zimě pokrývá. Oči, kdysi zářící\njako plameny, byly matné jako uhlíky doutnající v popelu.\nOtrhaný, unavený a připravený zemřít, avšak stále ještě hledající Krále, vrátil se naposledy do\nJeruzaléma. Navštívil to svaté město již mnohokrát a v chatrčích a černých vězeních marně pátral po\nstopách nazaretské rodiny, která před dávnou dobou uprchla z Betléma. Nyní však jako by musel\npodstoupit ještě jeden pokus a něco uvnitř mu říkalo, že tentokrát by mohl uspět.\nByla doba Paschy, židovských velikonoc. Město bylo přeplněno cizinci. Synové Izraele, rozptýlení\npo dalekých zemích celého světa, se vrátili do Chrámu oslavit velký svátek a v úzkých uličkách po\nmnoho dní vládla změť různých jazyků.\nOnoho dne však bylo na lidech patrné zvláštní napětí. Oblohu zakrývala zlověstná tmavá clona a\ndavem jako by probíhaly proudy vzrušení, připomínající poryvy, jaké lomcují lesem těsně před bouří.\nTajemná síla je hnala všechny jedním směrem. Klapot sandálů a měkký, tupý zvuk tisíců bosých nohou\nšourajících se přes kameny se bez přestání valil po cestě vedoucí k Damašská bráně.\nArtaban se připojil ke skupině lidí ze své vlastní země, parthským židům, kteří sem přišli na Paschu,\na vyzvídal na nich, kam jdou a jaká je příčina onoho rozruchu.\n"Jdeme," odpověděli, "na místo zvané Golgota za branami města, kde se má konat poprava. Cožpak\njsi neslyšel, co se děje? Mají být ukřižováni dva známí zloději a s nimi ještě jeden, zvaný Ježíš\nNazaretský, muž který mezi lidmi vykonal mnoho pozoruhodných skutků, takže ho všichni velice\nmilují.Ale kněží a starší řekli, že musí zemřít, protože se vydává za Syna Božího. A Pilát ho poslal na\nkříž, protože on o sobě prohlašoval, že je 'Král Židů'".\nJak zvláštně zapůsobila tato důvěrně známá slova na unavené Artabanovo srdce! Po celý život ho\nprovázela po zemi i po moři. A nyní ho zasáhla temně jako zvěst beznaděje. Král povstal, avšak nepřijali\nho a vyhnali. Má zemřít. Možná, že už umírá. Mohl by to být tentýž člověk, který se před třiatcřiceti lety\nnarodil v Betlémě, při jehož narození se na nebi objevila hvězda a o jehož příchodu mluvili proroci?\nArtabanovo srdce tlouklo nepravidelně, naplněné nejistotou a obavami, které ve vysokém věku\nzpůsobují rozčilení. Uvnitř si však říkal: "Cesty Boží jsou nevyzpytatelnější, než představy člověka a je\nmožné, že nakonec naleznu Krále v rukou jeho nepřátel a že přijdu včas, abych, ještě než zemře, nabídl\nsvou perlu jako výkupné za jeho život."\nA tak stařec následoval pomalými a bolestnými kroky dav k Damašské bráně. Nedaleko brány\nstrážní budovy se ulicí hnala horda makedonských vojáků a vlekla mladou dívku v roztrhaných šatech a\nrozcuchanými vlasy. Mudrc se na chvíli zastavil, aby na ní s účastí pohlédl. Vtom se dívka náhle vytrhla\nsvým trýznitelům z rukou, vrhla se mu k nohám a pevně je objala. Spatřila totiž jeho čapku a okřídlený\nkruh, spočívající mu na prsou.\n"Smiluj se nade mnou," plakala, "a ve jménu Boha čistoty mě zachraň! I já jsem dcera pravé víry,\nkteré vyučují mudrcové. Můj otec býval parthským kupcem, ale zemřel, a mě zajali kvůli dluhům, které\nzanechal, a chtějí mě prodat do otroctví. Zachraň mě od toho, co je horší než smrt."\nArtaban se zachvěl.\nByl to onen starý zápas v jeho duši, který se odehrál v palmovém háji u Babylonu a v betlémské\nchatrči - boj mezi očekáváním, pramenícím z víry, a hnutím lásky. Již dvakrát mu byl dar, který zasvětil\nprojevu náboženské úcty, vytržen z ruky, aby posloužil lidskosti. Toto je třetí zkouška, závěrečný test,\nkonečná a neodvolatelná volba.\nByla to jeho veliká příležitost, nebo poslední pokušení? Nedokázal si odpovědět. V temnotě své\nmysli měl jasno pouze v jednom jediném - bylo to nevyhnutelné. A cožpak nevyhnutelnost nepochází od\nVe svém rozpolceném srdci si byl jist pouze jedinou věcí - záchrana této bezmocné dívky by byla\nopravdovým skutkem lásky. A cožpak láska není světlem duše?\nVyjmul perlu ze záňadří. Nikdy nebyla tak jasná, tak zářivá, tak plná něžného, živoucího lesku.\nVložil ji otrokyni do ruky.\nZatímco mluvil, temnota oblohy zhoustla a celou zemí probíhaly mocné záchvěvy a křečovitě jí\notřásaly, jako otřásá hruď člověka, zápasícího se silným záchvatem kašle.\nStěny domů se kymácely sem a tam. Kameny se uvolňovaly a padaly na ulici. Vzduch se naplňoval\noblaky prachu. Vojáci v hrůze uprchli, vrávorajíce přitom jako opilí. Artaban a dívka, kterou zachránil, se\nbezmocně krčili u zdí praetoria, hlavního velitelství římských vojáků v Jeruzalémě.\nČeho se měl bát? Pro co měl ještě žít? Vzdal se posledního zbytku svého daru pro Krále. Rozloučil\nse s poslední nadějí, že ho nalezne. Cíl byl ztracen a on prohrál. Ale dokonce i v této myšlence, již přijal a\nsmířil se s ní, byl pokoj. To nebyla rezignace. Nebyla to odevzdanost. Bylo to něco hlubšího a vážnějšího.\nVěděl, že vše je v pořádku, protože den po dni dělal jen to nejlepší, co mohl. Zachoval věrnost světlu,\nkteré mu bylo dáno. Hledal něco víc. Jestliže ho nenalezl, pokud prohra byla vším, co vzešlo z jeho\nživota, bylo to nepochybně to nejlepší, co se mělo stát. Nespatřil zjevení "života věčného, nezničitelného\na nesmrtelného". Věděl však, že i kdyby mohl znovu žít svůj pozemský život, nemohlo by to být jinak,\nnež jak jej prožil.\nZemí proběhl ještě jeden dlouhý záchvěv zemětřesení. Ze střechy se uvolnila těžká dlaždice, spadla\na uhodila starce do spánku. Ležel bledý a bez dechu, jeho šedivá hlava spočívala na dívčině rameni a z\nrány mu prýštila krev. Když se nad ním sklonila v obavě, že je mrtev, zaslechla z pološera hlas, velmi\njemný a tichý, připomínající zvuk vzdálené hudby, kdy melodie je zřetelná, avšak slova se ztrácejí. Dívka\nse otočila, aby se podívala, jestli někdo nemluvil z okna nad nimi, ale nikoho nespatřila.\nPak se starcovy rty začaly pohybovat, jako by odpovídal, a ona uslyšela, jak parthským jazykem\n"Tak to není, můj pane: Neboť kdy jsem tě viděl hladového a nasytil jsem tě, nebo žíznivého a dal\njsem ti pít? Kdy jsem tě viděl jako pocestného a ujal jsem se tě, nebo nahého a oblékl jsem tě? Kdy jsem\ntě viděl nemocného nebo uvězněného a přišel jsem za tebou? Třiatřicet let jsem tě hledal; ale nikdy jsem\nnespatřil tvou tvář, ani ti neprokázal službu, můj Králi."\nZmlkl a ten sladký hlas se ozval znovu. A opět jej děvče slyšelo, velmi slabě a z veliké dálky. Teď\njí však připadalo, že rozumí slovům:\n"Amen, pravím ti, cokoli jsi učinil jednomu z těchto mých nepatrných bratří, mě jsi učinil."\nArtabanovu bledou tvář rozjasnila tichá záře údivu a radosti, jako když na zasněženém vrcholku\nhory zajiskří první paprsek svítání. Ze rtů mu sklouzl dlouhý, poslední povzdech úlevy.\nJeho klenoty byly přijaty. Čtvrtý z mudrců nalezl Krále.\nabychom o něj potom mohli opřít všechno, co budeme dělat. A aby se o nás mohli opřít všichni, na kterých nám záleží, ale i ti, které ještě neznáme. Nejkrásněji září ten, kdo se raduje radostí velmi...\nPři sepsání Církevních dějin si byl vědom všech obtíží, které budou s touto prací spojeny. "Předem prosím", říká v úvodu k tomuto dílu, "o laskavou shovívavost vůči mé práci. Musím přiznat, že je č...\nÍrán - pod šátkem se skrývá krása ML\nv čele vlády, avšak duchovní vůdce má právo jej z úřadu odvolat. Zákonodárnou moc má jednokomorové Islámské poradní shromáždění (Madžlis-e šúrá-je islámí), jehož 290 členů je voleno obyvatelstvem (...\nkoření a bylinky z celého světa - Rozdíl mezi duchem a duší člověka\nmocným. Dnes je naštěstí všem dostupné, ale přesto zůstává nepostradatelnou součástí vaření s nedostiţným zdrojem vůní a chutí, bez nichţ by bylo jídlo velmi fádní. Pouţívání koření v kuchyni je př...\nRozhodl se, že se o něj postará – donesl mu vodu, dal mu své zásoby jídla, a tak se stalo, že kvůli tomu promeškal společný začátek cesty. Na místě setkání našel jen vzkaz tří mudrců, že už nemohli...\npasů. Neexistuje fronta, jen hrozen lidí, co chce razítko. Vítězí tedy metoda narvat pas do okénka a orazítkovaný zase vyrvat ven. Bez cpaní to zkrátka nejde. Zkoušel jsme být slušný a stát v jakém...


Kde levně koupit lamino desky v Praze - Zahradov.cz\nTomáš • 29.5.2017 •\nNabízíme kvalitní a rozsáhlý sortiment deskových materiálů na bázi dřeva od předních dodavatelů z Česka i zahraničí. Velkoodběratelé i běžní spotřebitelé u nás nakupují již od roku 1993, kdy společnost vznikla. Díky mnohaleté praxi v tomto oboru Vám odborně poradíme a pomůžeme vybrat přesně to zboží, které potřebujete.\nOSB desky, lamino i dřevotřísku u nás naleznete za nízké ceny\nOSB, lamino desky i dřevotřískové desky patří mezi nejpoužívanější materiály současnosti. Používají se především ve stavebnictví, při výrobě nábytku, ale své uplatnění naleznou i v jiných oborech. Uvedené materiály vydrží dlouho, jsou pevné a zdravotně nezávadné. I přes tyto kvality si však zachovávají nízké ceny.\nOSB desky se používají nejčastěji ve stavebnictví při různých konstrukčních řešeních. Při jejich výrobě je kladen vysoký důraz na jejich kvalitu. OSB desky jsou vysoce odolné, pevné a jejich využití je opravdu rozsáhlé. Od stavby domů (dřevostaveb), podlahových krytin, střešních záklopů, po různá bednění, přepravní boxy atd..\nLaminované dřevotřískové desky se používají při výrobě nábytku, ale také různých designových předmětů. Uplatnění tohoto povrchově upraveného a impregnovaného dekoru naleznete především v interiéru budov. Nabízíme Vám širokou paletu dekoru a výběr z mnoha struktur povrchu, vybere si opravdu každý!\nNabízíme také dřevotřísku (DTD), která se nejčastěji používá pro výrobu nábytku. Tento kvalitní materiál může dále sloužit pro výrobu lamino desek, laminátů nebo je určen na dýhování. Neupravenou dřevotřísku můžete použít všude tam, kde nejsou kladeny přílišné nároky na vzhled, např. kostry sedacích souprav, postelí apod.\nFirma DŘEVOBIS D&S má pro Vás vše potřebné od A do Z. Od uvedeného deskového materiálu a dále dřeva, dřevěných výrobků a kuchyňských desek, přes obkladové a podlahové palubky nebo parapety, až po kování, hřebíky, lepidla, tmely a nátěrové hmoty.\nProvádíme také olepování ABS hran. Cena šíře 22mm 13,-Kč/bm, 28 a 42mm 26,-Kč/bm plus ABS hrana.


Blahobyty - asistent spouštění apartmánů\nPřidej se k nám a staň se pravou rukou naší specialistky spouštění apartmánů Terezky! Budeš se podílet na onboardingu nových apartmánů, asistovat u focení, evidovat specifika apartmánu v našem systému a další různorodé činnosti. Pokud jsi šikovný/á, zodpovědný/á, láká tě rozmanitá práce a nebojíš se nových výzev, přihlas se k nám!\nBudeš se podílet na onboardingu nových apartmánů.\nTvojí zodpovědností budou evidenční činnosti v apartmánech, asistence fotografovi a kontrola připravenosti apartmánů pro provoz.\nPravidelně se budeš setkávat a komunikovat s vedoucím provozu.\nPotkat tě mohou i občasné drobné manuální práce a drobné úpravy.\nUrčitě musíš být zodpovědný/á. Společně s Terez budete tvořit tým, a tak ti na tom musí záležet.\nPráce je flexibilní, společně se vždy domluvíme. Minimální požadavek je však 80hod/měsíčně, ideálně po-pá.\nNebojíš se vyhrnout si rukávy. Jedná se o přípravu apartmánů, a tak tě neminou ani manuální činnosti (nošení, stavění nábytku).\nMáš cit na detail a líbí se ti interiérový design. Apartmány jsou zařízené designérkou, a tak musíš dohlédnout, že vše k sobě ladí a nikde není nic, co by nemělo.\nJsi aktivní řidič/ka (B).\nJe ti blízká upřímnost. Víš, že konstruktivní zpětná vazba tě posune dál a nebojíš se ozvat, když máš odlišný názor.\nMáš chuť rozvíjet své dovednosti a nastartovat svou kariéru v super startupu.\nPracovní dobu podle tvých možností (preferujeme práci v týdnu, ale občas můžeš mít i víkend).\nKariérní růst (když se do toho dáš a přesvědčíš nás, tak ti můžeme nabídnout lepší pozici).\nRodinnou a kamarádskou atmosféru v mladém a kreativním kolektivu.\nPráci na DPP/DPČ.\nPracovní dobu si domlouváš společně s Terkou, naší specialistkou spouštění apartmánů. Požadujeme však dostupnost 80hod/měsíčně, ideálně během pondělí-pátku.\nMusíš být aktivní řidič/ka (B). Jinak ti stačí selský rozum. Vše ostatní tě naučíme.\nNejdříve si zavoláme a zjistíme, zda jsme pro tebe ti praví. Pokud se ti budeme líbit, a ty nám, domluvíme si termín osobního setkání. Budeme rádi, když se společně poznáme a třeba to bude začátek naší společné cesty.\nJak velký je tým spouštění apartmánů?\nSpecialistkou spouštění apartmánů je Terezka, která má k sobě zatím jednoho kolegu Marka. Třeba se k nim přidáš právě Ty!\nFinanční ohodnocení je po dobu prvních tří měsíců 130Kč/hod. Po zkušební době je to 140Kč/hod.


Syndrom prázdného papíru, či jalových hlav? | SECURITY MAGAZÍN\nAutor: Flickr.com|Popisek: EU\n30 / 01 / 2017, 09:00\nDvě navrhované směrnice EU týkající se regulace zbraní ve členských státech nás vedou k zamyšlení, jestli továrna na nesmyslné zákony, jímž bohužel Brusel v současné době je, myslí některé své poslední návrhy opravdu vážně. Ukažme si to na dvou ,,zmetcích", které k nám z Bruselu přicházejí.\nNesmysl číslo 1: Pokud projde navrhovaná směrnice, jež se týká zbraní vlastněnými lidmi, budou muset lidé vlastnící například vzduchovky, ale i repliky pušek či plynové pistole je povinně nahlásit na policii. Nesmysl číslo 2: Jestliže by měl vlastník přesně specifikované zbraně zásobník ,,nad limit", mohl by přijít o zbrojní průkaz. Fakt, že zásobníky nejsou nikde oficiálně registrovány, zřejmě vševědům z Bruselu vůbec nevadí.\nŽe to zní všechno absurdně? Důležitý je ovšem pro EU ,,smysl" těchto úředníků. Ty denně chrlí návrh za návrhem, směrnici za směrnicí, jen aby naplnili své ,,povinné kvóty" návrhů, za což jsou placeni. V obrovské záplavě zákonných opatření, které jsou směrodatné pro členské státy EU, se pak nutně musí ztrácet kvalita.\nNejhorší na tomto stavu však je, že pokud budou zástupci z jedné země přehlasováni většinou, tak mají smůlu, opatření bude platit vždy pro všechny. Série nedomyšlených návrhů směrnic ohledně držení zbraní tak vyvolává otázky, kam vlastně současná EU směřuje a co je jejím posláním. Zanést chaos těmito pochybnými směrnicemi do národních parlamentů členských států? Či demonstrovat mocenskou ,,nadřazenost" EU nad členskými státy?\nAbsurdní nařízení totiž nejen tento chaos do legislativy národních států přinášejí, ale ,,zabíjejí" jejich kulturní jedinečnost. Je proto namístě se seriózně zamyslet nad smyslem a posláním EU, protože původní myšlenka se evidentně vytratila.\nEU, Brusel, směrnice, zbraně,


Alternativní terapie zvířat, rodinné a osobní poradenství - Archiv - Alterna - články od 1.1.2012 - Skok do neznáma\nÚvod » Archiv » Alterna - články od 1.1.2012 » Skok do neznáma\nSimona Müllerová, 19.6.2012\nAno, já vám rozumím, chce to připustit nový pohled, nové řešení, skutečně k sobě nechat přijít něco, co je nové, co neznáte. Neprogramovat se jen možnými řešeními, které už znáte, osobně, z knih, atd.., nechat něco úplně nového v sobě zrodit a díky tomu se osvobodit, novým a nečekaným způsobem.\nVáš úkol bude být vděčná za to, co máte teď: za práci, domov, celkem zdraví, krásu, zdravé dítě a psa. Vděk…a tak a ještě lépe s úsměvem.\nDalší úkol: nechat k sobě intuitivně přijít nové pocity a nezaplašit je rozumem nebo přílišnou analýzou, nechat je dojít a prozkoumat, zlehka nechat nový pocit ve vás zrát, rozvíjet se a pracovat s vámi. Pak zjistíte, že se vlastně NIC nestane, když myslíte, konáte, cítíte nově, naopak, je vám v tom volněji, příjemněji… , jakmile projdete několika zážitky tohoto typu, budete více a více otevřená vnitřnímu vedení a vyššímu vedení. Ztuhlost, brnění…odejde…\nMáte pořád snahu držet věci pod kontrolou, dělat je po svém, bránit se, ale já bych chtěla, abyste proplouvala událostmi, s nimi i proti nim, ale lehce a pružně, abyste věděla, kdo jste a co chcete, a když to nevíte, nechat opět pocity k sobě přijít, dovolit si ucítit, že jste možná někdo jiný, než si myslíte a než tak moc chcete udržet. Co se stane, když budete jiná??? Co se stane, když budete jinak myslet, konat? Co se stane, když řeknete názor? Co se stane, když druhý řekne názor?\nŽijte, ciťte, mluvte svobodně a nebojte se, že někomu ublížíte a nevztahujte osobně to, co říkají, cítí druzí. Teď jste středem svého života vy. Máte právo na názor, na postoj, na pocit…a to je vše, je to váš názor, který jen tak řeknete a žijete. Druzí to mají také tak, není nutné se shodnout, můžete někoho milovat, být s ním…pracovat s ním perspektivně, i když máte jiný pocit, jiný názor. Nejde změnit sebe nebo jeho, přizpůsobit se druhému, jde o přijetí sebe a jeho, přijmout se takoví, jací jsme teď a tady, dnes a dát sám sobě možnost se změnit, protože JÁ chci, dát šanci druhému se změnit. Žádná očekávání…od sebe... od něj…od nich. Nechat je žít a sebe žít.\nKdyž něco chcete, udělejte to hned, nečekejte až.. až zhubnete, až přestanete kouřit (příklad), až se naučíte anglicky…udělejte malý krok nebo i velký hned, když to v srdci cítíte. Nemusíte všechno řešit ani za vše zodpovídat.\nZodpovídáte za své teď a tady, za to, co děláte a myslíte a cítíte právě teď, v tuto chvíli, to je jediná zodpovědnost k sobě, ke svému životu.\nPříkladem ukažte druhým, že to jde jinak, než si myslí oni a než jste si myslela sama. Evoluční stupeň na Planetě nám dává nová pravidla a nové možnosti. Je úplně zbytečné žít pod vlivem strachu, překonaných, nefunkčních (a omezujících) vzorců chování a vyhodnocování událostí, posuzování druhých. Jenom si dovolte, ať je to jinak, na těle, v mysli, v srdci, na duši... Strach z neznámého je běžný strach a má ho každý, ale v okamžiku, kdy ho překonáte, odejdou bolesti, starosti. Ten, kdo je čistý v srdci, může udělat skok do neznáma, pole neomezených možností připraví peřinku, do které spadnete. Jste v bezpečí. Máte pročištěnou karmu, jste na duchovní cestě, máte svého guru, můžete skočit...a sledovat lehkost letu.


Stádo krav zběsile zaútočilo na babičku a jejího psa: Žena skončila v ... Gabriela Soukalová porodila dcerku! A ta rovnou dědila! Gábina Soukalová se stala mámou! Jaké dostalo miminko jméno?\nŠvýcarské špagety Česnekové kuře se sýrem a šlehačkou Květáková polévka\nAGRO-KŘENICE s.r.o. - 28389115 Připravte se na šok: Bude až 27 °C, pak sešup o 10 °C. A co letošní zi... VODASOFT s.r.o. - 28927893\nKometa - Pardubice: Nehlídaný Vála dotáhl hosty během minuty na rozdíl... Felix Slováček a Lucie Gelemová: ZASE SPOLU! Losování Denní hry Trháku 16. 9. 2021! Podívejte se na video, jestli j...


Globus v Liberci zavedl systém počítání zákazníků pro bezpečný a plynulý provoz | Zdraví | Zprávy | Liberecká Drbna - zprávy z Liberce a Libereckého kraje\nčtvrtek, 19. listopadu 2020, 09:03\nPodle vládního nařízení platí v obchodech od středy 18.11. omezení počtu zákazníků. Na jednoho zákazníka musí připadnout minimálně 15 metrů čtverečních. Globus v Liberci proto právě zavedl systém, díky kterému zůstane i nadále provoz plynulý a bezpečný. Informace o volné kapacitě v hypermarketu se promítají například na obrazovce v Globusu.\nNově se u všech vchodů Globusu budou zákazníci setkávat s pracovníky, kteří budou mít v rukou mobilní zařízení s počítadly. Počty zákazníků ze všech těchto zařízení se budou sčítat a zobrazovat zpět do mobilních zařízení pracovníkům u vchodů. V prostoru hypermarketu je instalována televizní obrazovka, na které se aktuální obsazenost zobrazuje. Díky tomu budou mít zákazníci přehled, jaká je volná kapacita uvnitř hypermarketu. Globus v Liberci má největší plochu z obchodů v regionu. Nicméně v případě, že by se kapacita plochy přeci jen naplnila, nově příchozí budou vpouštěni dle počtu zákazníků, kteří hypermarket opustí.\nV libereckém Globusu jsou v oblibě i moderní nakupovací technologie Scan&Go a mobilní aplikace Můj Globus. Ty zrychlují celý nákup o desítky minut, navíc je z hygienického hlediska velmi bezpečný. Pro ty, kteří se ostýchají se seznámit s nakupovacími technologiemi, budou k dispozici pracovníci hypermarketu, kteří s bezkontaktním nákupem poradí, anebo jej rovnou naskenují a zákazník už jen uhradí nákup na speciálních pokladnách Scan&Go.\nGlobus má velice přísně nastavená hygienická pravidla, která provádí nad rámec stanovených nařízení. O jejich dodržování se stará mnoho lidí, a v první řadě jsou to lidé z dezinfekčních týmů, kteří se starají a hygienické bezpečí všech v hypermarketu. Od rána do večera dezinfikují nákupní vozíky, skenery Scan&Go po každém nákupu, kliky, madla nebo dveře.\nZákladní patero hygieny od Globusu\nJednorázové rukavice a dezinfekce jsou zákazníkům k dispozici už při vstupu do obchodu a na dalších místech hypermarketu.\nNákupní vozíky pravidelně dezinfikujeme po každém použití, zákazníci si je mohou vyzvednout u vchodů všech hypermarketů Globus.\nZákazníkům doporučujeme bezkontaktní nakupování pomocí skenerů Scan&Go anebo aplikace Můj Globus v chytrých telefonech, tím se lze vyhnout kontaktu s dalšími lidmi při čekání u běžné pokladny s obsluhou. V každém hypermarketu je k dispozici na 200 skenerů a několik specializovaných pokladen Scan&Go, mačkat se nikde nemusí.\nHypermarkety Globus patří svou rozlohou mezi největší obchody v ČR, pohodlně tak zde lze dodržovat odstupy minimálně 2 metry.\nNabádáme zákazníky, aby v našich hypermarketech platili bezkontaktně, všechny naše pokladny od běžných přes samoobslužné až po Scan&Go zóny přijímají bezhotovostní transakce.\nŠtítky globus, globus liberec, počítání\nAno,v prodejně Globus opatření proti infekci opravdu funguje!Přesto,že to mám dál,tak raději jedu do Globusu.Je tam čisto a vše se udržuje v čistotě.\nsobota, 21. listopadu 2020, 09:50


Kdo zlomí prokletí pohádkové Penelope s prasečím rypáčkem? | Prima Max\nZáběry z britského filmu Penelope\nKdysi dávno se mladý dědic bohatého rodu Wilhernů zamiloval do služky jménem Clara a počal s ní dítě. Jenže nerovný vztah se nezamlouval aristokratické rodině a mladíkovi svatbu zakázala. Clara si vzala život a její matka, která byla čarodějnicí, uvalila na rod Wilhernů kletbu.\nPenelope - upoutávka\nDívka, která se do bohaté rodiny narodí, bude mít rysy prasete. Wilhernovi na zlé prokletí téměř zapomněli, do rodiny přicházeli jen samí chlapci. Až jednou…\nAutor: Momentum Pictures Záběry z britského filmu Penelope\n… Když se maličká Penelope narodila, její rodiče byli zdrceni. Chtěli jí nechat prasečí rypáček a uši přeoperovat, ale chirurgům se to nedařilo. Aby neměla rodina ostudu, schovávali dívku před světem. A když dospěla, rozhodli se ji provdat. Přece láska kouzlo zlomí. Jenže kdo z ženichů z dobrých rodin by si chtěl vzít dívku tak ošklivou? I když je bohatá, má hezký hlas, krásné vlasy a dobré způsoby. Všichni vždy s hrůzou utečou. Okolo existence prasečí dívky Penelope (Christina Ricci) vzniká mnoho otazníků. A bulvární tisk chce fotky!\nJenže právě mladík Max, který se kvůli penězům prezentuje jako další z nápadníků, a přitom chce Penelope vyfotit, se do ní nakonec zamiluje. Jenže ani Max (James McAvoy) nedokáže prokletí zlomit. A nakonec dívku také odmítne. Ale co nebo kdo tedy Penelope zachrání? Mrkněte na to!\nAnglická moderní pohádka Penelope pohladí romantické duše. Ve středu ve 20.00 hod na Prima MAX!\nVe filmu Penelope se můžete se těšit na:\nRoztomilou chemii mezi Christinou Ricci a Jamesem McAvoyem\nVýborné herce ve vedlejších rolích\nKontrast života aristokracie versus komunita mladých lidí\nDiváci ve Velké Británii ho asi poprvé opravdu zaregistrovali v seriálu Shameless (2004–2013). Ale také ve filmech Bratrstvo neohrožených (2001), Letopisy Narnie: Lev, čarodějnice a skříň (2005), Pokání (2007) anebo X-Men: První třída (2011)\nOd roku 2006 byl ženatý s hereckou kolegyní Anne-Marie Duff. V roce 2010 se jim narodil syn Brendan. Letos v zimě ohlásil pár rozvod. A vzhledem k tomu, že jde v Anglii o velmi známé osobnosti, prosili James McAvoy a Anne-Marie Duff o zachování soukromí zejména pro jejich syna.\nJames McAvoy (1979) je velký, zajímavý a velmi pohledný chlapík. V roce 2007 byl obsazen do romantického filmu Pokání, kde si zahrál s Keirou Knightley. Film se odehrává během 2. světové války. Režie se ujal Joe Wright, který režíroval i o dva roky starší Pýchu a předsudek.\nPamatujete si tu neskutečnou holčičku jménem Wednesday z filmů o bláznivé rodině Adamsových? Tak to byla tehdy jedenáctiletá Christina Ricci. Její fascinující obrovské oči jí zůstaly, stejně jako přirozený herecký talent. Nikdy totiž herectví nestudovala.\nDětská herečka, které se podařilo úspěšně přehrát do role dospělých žen, je dítě modelky a právníka. Rodiče se rozvedli v roce 1993, s otcem se herečka od té doby nestýká.\nChristina Ricci má štěstí na scénáře a kolegy, s nimiž pracuje. Objevila se ve filmech Strach a hnus v Las Vegas (1998), Zrůda (2003), Ospalá díra (1999), Muž, který plakal (2000) nebo v seriálu Chirurgové (2006).\nKamarádí se s Johnny Deppem, se kterým natočila několik filmů.\nJe vdaná za kamerového technika Jamese Heerdegena, mají spolu jedno dítě.\nJejí přerod v dospělou ženu provázely problémy s anorexií. Všechno ale, zdá se, úspěšně zvládla.\nHrají: Christina Ricci, James McAvoy, Catherine O'Hara, Reese Witherspoon, Peter Dinklage, Richard E. Grant, Russell Brand\n1 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n2 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n3 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n4 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n5 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n6 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n7 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n8 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n9 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n10 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n11 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n12 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures\n13 / 13 - Záběry z britského filmu Penelope Zdroj: Momentum Pictures


TruTool F 300 na 18V lithium-iontový akumulátor\nJeště větší svobodu zajistí uzavírač lemu TruTool F 300 s 18V Li-Ion akumulátorem. Přizpůsobení podle tloušťky plechu v rozmezí 0,75 mm – 1,25 mm probíhá automaticky.\nS aku uzavíračem lemu uzavřete tloušťky plechu 0,45 mm – 1 mm. Stejně jako u všech uzavíračů lemu se provádí úprava tloušťky plechu automaticky.\nTruTool F 140 pro ventilátorové skříně\nTento model uzavírače lemu je vyvinut pro použití na ventilátorové skříně a uzavírá poloměry od 100 mm. Dokonce i v ušlechtilé oceli. Pro plechy o tloušťce 0,6 mm – 1,4 mm.


Nikola Čechová: Chodit k psychologovi je normální - Novinky.cz\nNovinky.czŽenaStylNikola Čechová: Chodit k psychologovi je normální\nNikola Čechová Foto: Petr Hloušek, Právo\nNikola Čechová: Chodit k psychologovi je normální\n15. 7. 2020, 12:05\nBarbora Cihelková, Právo\n„Oblečení nakupuju nerada,“ překvapuje Nikola Čechová (30). Od moderátorky Snídaně s Novou, která svou kariéru odstartovala coby jedna z nejslavnějších youtuberek s přezdívkou Shopaholic Nicol, takové sdělení nečekáte. Všechno do sebe zapadne, až když se rozpovídá nejen o módě, ale i o nadměrném utrácení a výchově ke skromnosti. A také o cestách do zemí, kde je vzácným zbožím voda.\nModerovat Snídani s Novou znamená časně vstávat. V kolik hodin vám zvoní budík?\nDocela brzy, ve 3.15 hodin. Zní to strašně, ale ve skutečnosti se to dá zvládnout. Větší problém s tím má můj kolega Milan (moderátor Snídaně s Novou Milan Peroutka), na rozdíl ode mě není ranní ptáče.\nHned vstanu, dám se do pucu a jedu na Novu. Tam už pobíhá dvacet lidí, díky tomu mi ani nepřijde, že je pět ráno. Únava na mne padne až po vysílání.\nJedete se hned vyspat domů?\nPřesně tak, dám si dvě hodinky spánku a pak teprve můžu normálně fungovat. Když spánek vynechám, jsem nepoužitelná. Večer nechodím spát nijak zvlášť brzy, většinou kolem desátý devátý. Mám úplně jiný harmonogram dne než většina lidí.\nUž se vám někdy stalo, že jste zaspala?\nJsem hodně zodpovědná. Neumím si moc představit, že bych zaspala. To spíš Milan by dokázal típnout budík. (směje se) Pro jistotu mu volám, vždycky když sednu do auta, abych se ujistila, jestli nezaspal, je to náš zvyk.\nA musím říct, že jsem ho zatím nikdy nevzbudila, jen někdy říká, že teprve leze z postele. Ale to je v pořádku, je to kluk, nemusí se připravovat tak dlouho jako já.\nV moderování se střídáte s další dvojicí. Co děláte, když máte volno?\nS Milanem jsme ve Snídani vždycky týden a další týden máme volno. Ve volnu se starám o svoje profily na sociálních sítích, stříhám videa, odpovídám svým sledovatelům, do toho přijde nějaká pracovní schůzka nebo akce. Kolik času prací konkrétní den strávím, je čistě na mně.\nS Milanem Peroutkou moderuje Snídani s Novou.\nNemáte kvůli tomu tendenci odsouvat práci na později?\nNěkdy mám den, kdy se mi nic nechce, ale beru to pozitivně. Jsem vděčná, že v tom případě můžu práci odsunout, říct si „zejtra toho prostě udělám víc“. Nikdo mě nekontroluje, to mi vyhovuje.\nMilan Peroutka: Po Vánocích se musím začít učit, abych u státnic něco předvedlStyl\nPro lidi, kteří vás sledují na sociálních sítích, jste především Shopaholic Nicol, módní ikona. Můžete zasahovat do toho, co budete mít ve Snídani s Novou na sobě?\nMódní ikona je hodně silný slovo. (směje se) Když jsem nastupovala na Novu, řekla jsem, že nikdy neoblíknu pasový sukně, halenky a podpatky. Teď jsem ve Snídani rok a už jsem z toho požadavku trochu ustoupila.\nNa obrazovce všechno vypadá trochu jinak než ve skutečnosti. Třeba ty podpatky jsou lepší než tenisky. Pasový sukně ale dál odmítám. Není to můj styl, moji sledovatelé by se dost divili, kdyby mě v nich viděli.\nCo tedy ráda nosíte?\nLacláče. Když se řekne Shopaholic Nicol, představí si člověk lacláče a drdol, tyhle dvě věci mi nikdo neodpáře. Je to pohodlné na běžné denní nošení. Hlavně od doby, co dělám Snídani s Novou, kde musím být upravená, užívám si, když můžu jít ven jen tak nenamalovaná, v lacláčích nebo legínách a mikině.\nZakládáte si na značkách oblečení?\nNikdy jsem nebyla ten typ, co by si zakládal na drahých značkách. I když bych si mohla dovolit nějakou dražší kabelku, ty peníze mi za to nestojí. Baví mě hledat v módě alternativy. Ráda chodím do sekáčů, na design markety, podporuju lokální tvorbu, neutrácím zbytečně.\nTakže oblečení nenakupujete nijak vášnivě? To s přezdívkou Shopaholic Nicol nejde moc dohromady... (shopaholic je člověk milující nakupování)\nMěla jsem období, kdy jsem nakupovala hodně. Třeba jsem si ve slevě nakoupila hromadu triček a nekoukala na kvalitu, nezajímala se, odkud to oblečení je. Nějakou dobu jsem žila v Londýně a chodila nakupovat do Primarku (řetězce s levnou módou), dneska už bych to nedělala.\nŽádné podpatky a sukně, ve volném čase sází na pohodlí.\nFoto: Petr Hloušek, Právo\nTenkrát mi připadalo, že jsou to krásný věci. V Praze bych za ně zaplatila třikrát tolik, neodolala jsem a nakupovala ve velkým. Byla jsem opravdu shopaholic, postupem času se to změnilo, ale nenapadlo mě měnit si kvůli tomu přezdívku.\nYoutuber MenT: Všechno, co potřebuji znát, jsem se naučil na internetuStyl\nJak jste Londýn vnímala z hlediska módy?\nLidi tam tolik neřeší, co se hodí k jejich typu postavy, jsou odvážnější. Oplácanější holky si klidně vezmou kraťásky a crop top (krátké tričko). Tady by lidi hned koukali a říkali si „ta nemá soudnost“. Vlastně se mi to líbilo, musíte k tomu mít sebevědomí. Podobně jako k tomu, vyrazit ven nenalíčená v legínách.\nProto jste na svůj YouTube kanál natočila video s názvem Proč už se tolik nelíčím?\nTo byla reakce na trend umělé krásy - prodloužené vlasy, řasy, botox, výrazné obočí. Hodně holek má zvětšenou pusu, v pětadvaceti chodí na botox. Na sociálních sítích tohle dost frčelo a mě to děsilo. Říkala jsem si, že to není pro mladý holky nejlepší vzor. Chtěla jsem ukázat, že se žena může cítit dobře, i když není nalíčená.\nDalší vaše úspěšné video se týkalo chození k psychologovi. Máte chuť k tomu něco říct?\nJasně, proč ne. Chodila jsem k psychologovi docela dlouho, původně to vědělo jen moje nejbližší okolí. Na začátku jsem se styděla, nedokázala jsem to říct svým rodičům, bála jsem se, že by to brali jako zklamání. Starší generace k tomu má pořád takový ten postoj: „Proč tam chodíš? Nejsi přece blázen.“\nHappy kids🙏🏻🥰 #sluncepisekplaz\nPříspěvek sdílený Nikola Čechová (@shopaholicnicol), Čec 4, 2020 v 6:25 PDT\nZeptám se tedy jejich slovy. Proč jste tam chodila?\nNecítila jsem se dobře, měla jsem úzkosti a věděla jsem, že si nedokážu pomoct sama. Do té doby jsem nikoho, kdo chodí k psychologovi, neznala. Až teď, když jsem o tom začala sama mluvit, svěřuje se mi hodně lidí s podobnou zkušeností. Zjišťuju, že chodit k psychologovi je vlastně standard, že je to normální.\nSvět youtuberky je pestrý a plný protikladů. Video natočila na karlovarském festivalu...\nFoto: YouTube Shopaholic Nicol\nKaždý má v sobě něco, co si potřebuje vyřešit. Psycholog je nestranný a může vás navést k řešení, na které sama nepřijdete, protože jste svými problémy tak pohlcená, že nevidíte souvislosti a možnosti.\nMělo by se o takových věcech víc mluvit, přestat se za ně stydět. To video vidělo přes tři sta tisíc lidí a hodně z nich mi děkovalo, že jsem o tom tématu promluvila.\nNa vašem kanále zaujmou také videa z Ukrajiny nebo Zambie. To nejsou obvyklé turistické destinace...\nDostala jsem se tam díky spolupráci se společností Člověk v tísni. Zambie je úplně jiný svět, tam si uvědomíte, jak jsou naše problémy nicotné. Viděla jsem třeba osmnáctiletý holky, který měly čtyři děti, k tomu nefungující zdravotnictví, nedostatek pitné vody.\n...stejně jako v chudobou zkoušené Zambii. Její příspěvky sledují statisíce lidí.\nNa Ukrajině jsme se jeli podívat do míst válečného konfliktu, o němž se tady skoro nemluví. Oboje bylo hodně těžký.\nJsem ráda, že můžu do takových zemí jet, natočit tam video a díky svému kanálu a množství odběratelů, které jsem za ty roky získala, na podstatné věci aspoň upozornit.\nDneska jsme vyrazili do vesnice Verchnotorecke, která je necelý kilometr od bojové linie. Žije tady Taťjana, která se zde narodila, vdala a jednoduše tu strávila celý život. Říkala, že tu chce i umřít a to je ten důvod proč ve vesnici zůstala, i přesto že její dům byl silně ostřelován. V tu dobu se schovávala s manželem ve sklepě. O manžela přišla před dvěma lety a děti utekly, když začal konflikt. Díky podpoře @clovek_v_tisni dostane Taťjana novou střechu, která byla zničena. Okolní domy jsou zarostlé a není v nich život. Do některých se nastěhovali vojáci, ale bolelo mě břicho vidět ty zatlučený okna. Lidé se tím chrání před možnou střelbou. Žijí ve strachu, že se znovu začne ostřelovat. Pár metru od nás byl check point, přes který se nedá projít. Vojáci vás nepustí. Celá ta část je zaminovaná, pro případ, že by někdo chtěl projít. Mrazí z toho. Víc vám toho dám do stories. #nicolnaukrajine #clovekvtisni #shopaholicnicol\nPříspěvek sdílený Nikola Čechová (@shopaholicnicol), Říj 20, 2019 v 8:46 PDT\nNa Wikipedii se píše, že jste jedna z nejodebíranějších a nejlépe vydělávajících youtuberek. Je to pravda?\nNo nevím, nevím. (směje se) Nějaké peníze si samozřejmě vydělám. Hlavně už se neberu tolik jako youtuberka, videa točím málo. Na Instagramu mám tuším 740 tisíc sledovatelů. Nejvíc na mě asi sedí označení influencerka a moderátorka.\nTušíte, proč zrovna vás lidé na sociálních sítích rádi sledují?\nMyslím, že jsem přišla ve správný čas na správné místo. Když jsem před osmi lety začínala, bylo tu celkem pět šest holek, které se natáčení videí a blogování věnovaly. Navíc jejich videa nebyla tolik o jejich osobnosti, spíš o obsahu.\nV Čechách pořád ještě málo přemýšlíme nad kvalitou a původem materiálů. Nejdůležitější je cítit se v oblečení dobře, třeba i navzdory trendům nebo kilům navíc.\nZatímco já tam házela vtípky, snažila jsem se dělat to trochu jinak, víc osobně. Inspirovala jsem se i zahraničními youtuberkami. Lidi si mě rychle všimli. Nejsem nejlepší v oblíkání, líčení, ani nejsem nejhezčí. Myslím, že právě to se lidem líbí – že jsem normální a na nic si nehraju.\nMohla byste pojmenovat, jaké chyby v oblékání a líčení děláme?\nBojíme se. Je škoda, když si člověk nenajde svůj styl a jde jen po tom, co je zrovna trendy. Oblečení může být zábavná a kreativní záležitost.\nV Čechách pořád ještě málo přemýšlíme nad kvalitou a původem materiálů. Nejdůležitější je cítit se v oblečení dobře, třeba i navzdory trendům nebo kilům navíc. Silnější holky se nemusejí oblíkat do neforemných pytlů.\nSladit outfit dokáže i se svým přítelem.\nNěkoho móda třeba nebaví, má jiný priority, i to je naprosto v pořádku. Sama jsem se kdysi oblíkala strašně.\nNa jedný fotce mám třeba pruhovanou sukni a károvanej svetr různých barev, úplná hrůza. (směje se) Nepocházím z rodiny, která by oplývala penězi. Dlouho jsem si nemohla hezčí věci dovolit. Až když jsem začala sama vydělávat, zjistila jsem, že mě móda baví. Dneska vidíte čtrnáctileté děti, které mají boty za tři tisíce. To bylo pro mě něco nemyslitelnýho.\nRodiče mě vedli k tomu, abych si věcí vážila, šetřila si. Díky tomu jsem spořivá.\nMěla jsem jedno „značkový“ tričko, a to navíc žádná extra značka rozhodně nebyla. Nosila jsem ho do roztrhání. U nás doma to bylo úplně jiný...\nByla jste vychovávaná ke skromnosti?\nRodiče mě vedli k tomu, abych si věcí vážila, šetřila si. Když jsem chtěla něco na sebe, musela jsem si půlku zaplatit sama z kapesnýho. To byla tisícovka na měsíc a z ní jsem si platila všechno. Díky tomu jsem spořivá, neutrácím nadmíru a vždycky mám rezervy.\nYoutubeři, kteří začínali a uspěli hodně mladí, třeba v patnácti, neprošli obdobím brigád a šetření. Může se stát, že jednou jejich sláva skončí, budou muset nastoupit do normální práce a za měsíc dostanou totéž, co kdysi za jednu spolupráci.\nJá začala natáčet až docela pozdě, po dvacítce, díky tomu znám cenu a hodnotu věcí. Mám za sebou brigády v kavárnách a restauracích, v jedné kanceláři jsem dělala asistentku a ještě jsem tam uklízela.\nRodiče vás v kariéře youtuberky podporovali?\nNaši jsou skvělí, podporovali mě ve všem. Dlouho ale nevěděli, co přesně dělám, pro ně už je YouTube jinej svět. Když přišli na akci, kde byli moji sledovatelé, divili se, že se lidi se mnou fotí.\nPro moji babičku byl úspěch až to, že jsem začala moderovat na Nově. Vysvětlovat babičkám, že se člověk může živit natáčením videí na YouTubu, je docela složitý.\nPavel Pafko: Čím víc toho člověk v životě vidí, tím je pokornější\nDenně sportuje a do nemocnice v pražském Motole, kde stále ještě operuje jako břišní a hrudní chirurg, jezdí na skútru. Ačkoli profesor Pavel Pafko slaví...\nMarek Adamczyk: Jsme hodně zahledění sami do sebe\nPři natáčení snímku Lidice stál poprvé před kamerou – a hned si zahrál jednu z klíčových rolí. Naposledy jsme ho mohli vidět v seriálu Poldové a nemluvně....\nTrenérka Milena Krůpová: Hodiny na tenisovém kurtu se do délky života nepočítají\nNa kurtu se kdysi střetla i s Martinou Navrátilovou, s Ivanem Lendlem a jeho rodinou ji pojí letité přátelství. Milena Krůpová žije tenisem intenzivně od mládí...\nMonika Foris Kvasničková: Kdysi dětská hvězdička zažila vzestupy i strmé pády\nVloni oslavila padesátiny, ale pro mnohé diváky zůstává vzornou holčičkou Alenkou Hajskou ze seriálu My všichni školou povinní. Je šťastně vdaná a vyrovnaná,...\nPolicisté už ví, kdo je muž ležící v bezvědomí na ARO\nPolicistům se už podařilo zjistit totožnost muže, který leží s těžkým zraněním v bezvědomí na oddělení ARO v pražské nemocnici. V sobotu ho spolehlivě poznal jeho rodinný příslušník, uvedla pražská policie. Muž byl do nemocnice převezen 4. října večer ze Zahradníčkovy ulice v Praze 5. Podle...Celý článek\nBabišova obnovená imunita zbrzdí postup v kauze Čapí hnízdo\nProtože premiér Andrej Babiš (ANO) získal o víkendu ve sněmovních volbách nový poslanecký mandát, kauza Čapí hnízdo, ve které je...\nSUV v Praze prorazilo zábradlí a skončilo v plotu. Čtyři zranění včetně dvou dětí\nPři havárii osobního vozu na pražském Zličíně byli v sobotu zraněni čtyři lidé, včetně dvou dětí. Záchranáři všechny převezli do...\nKlaus: Nejsme ve válce, veřejnost by mohla o zdraví prezidenta vědět více\nBývalý prezident Václav Klaus soudí, že by kancelář současné hlavy státu měla lépe informovat o zdravotním stavu Miloše Zemana....\nVolby:Volby 2021,Volby Online,Nové počítání hlasů,Harmonogram voleb,Rozdělení křesel,Zvolení poslanci\nVolební výsledky:Výsledky voleb ČR,Výsledky voleb Praha,Výsledky voleb Brno,Výsledky voleb Ostrava,Výsledky České Budějovice,Výsledky Ústí nad Labem\nSport:US Open 2021,Program UFC a Oktagon,Fotbal 1. liga,Velká pardubická 2021,Fed Cup 2021,Olympiáda 2022\nAktuální témata:Signal festival 2021,Pandora Papers,Co k večeři,Třetí dávka očkování,Volby 2021,Co se bude dít po volbách


Časopis Čtenář - Václav Čtvrtek a Jičín - 2011, roč. 63 - 06/2011\nVáclav Čtvrtek a Jičín\nJANA BENEŠOVÁ > benesova@knihovna.jicin.cz\nLetos 4. dubna uplynulo 100 let od narození spisovatele Václava Čtvrtka. My v Jičíně jsme přesvědčeni, že je to náš spisovatel. Nejenže tady u dědečka strávil část svého dětství, ale právě u nás se zabydlely jeho pohádkové postavy.\n„Je tu skutečně náměstí, jež lemují domy s podloubím, uprostřed je kašna, v dolní části radnice, v horním rohu zámek, za nímž se rozprostírá zahrada, vedle je kostel sv. Jakuba a také Valdická brána, za ní na Žižkově náměstí býval hostinec U města Hamburku (dnes hotel Paříž), proti němu začíná ulice vedoucí do lipového stromořadí, vedle něhož stojí kasárna, za nimiž na poli sahajícímu až k Čeřovce a Zebínu býval ‚execírplac‘ … Od hotelu Hamburk rovně jezdíval forman Šejtroček k Šibeňáku. Od zámku šikmo přes náměstí vede ulice, kde ševcoval Kacmar a Kuba a kudy chodívala vdova Slaměná i Stázinka k rybníku Kníže a dále do Kbelnice.“1 Vybavují se vám příběhy z knížek Václava Čtvrtka?\nV roce 1975 byl Václav Čtvrtek jmenován čestným občanem města Jičína a je zde připomínán na řadě míst. Například v zámku byla v roce 2000 otevřena galerie Radka Pilaře a Václava Čtvrtka, která se vloni přeměnila na interaktivní Rumcajsův svět. U Šibeňáku byl v roku 2001 vysázen les Řáholeček, kolem Jičína od té doby vede Rumcajsova stezka, o dva roky později vstoupili první návštěvníci do Rumcajsovy ševcovny v ulici Pod Koštofrankem. Dílo Václava Čtvrtka je pravidelně připomínáno v programu festivalu Jičín - město pohádky, který je pořádán od roku 1991. Od roku 2006 má jméno slavného spisovatele ve svém názvu jičínská městská knihovna.\nPro všechny tyto skutečnosti, ale hlavně proto, že Čtvrtek je pro mnohé z nás „srdeční“ záležitost, jsme v Jičíně naplánovali dvě velké akce, z nichž ta první, celostátní knihovnická přehlídka, proběhla 7.-8. dubna 2011. Pořádali jsme ji společně s Klubem dětských kniho-ven SKIP ČR a s regionální organizací SKIP Východní Čechy. Šlo o nultý ročník soutěžní knihovnické přehlídky OKnA (O Knihovnických Aktivitách),která byla letos věnována Václavu Čtvrtkovi a má zahájit tradici každoročních obdobných přehlídek věnovaných významným spisovatelům, literárním dílům, žánrům apod. Cílem je prezentovat a ocenit nejlepší programy/besedy pro děti a mládež v knihovnách, které by se měly stát zdrojem inspirace pro ostatní knihovny. Projekt byl realizován s finanční podporou MK ČR, SKIP ČR a Skanska.\nPo dva dny předváděly knihovnice z dětských oddělení z knihoven v Hradci Králové, Plzně, Turnova, Nové Paky, Litoměřic, Hořic a Nové Včelnice svoje pořady pro děti. Před početným publikem musely předvést, jak s dětmi pracují. K tomu samozřejmě měly k dispozici děti v příslušném věku. Na vše bedlivě dohlížela porota v tomto obsazení: Iveta Novotná - předsedkyně východočeského Klubu dětských knihoven, Lenka Václavíková-Antošová - předsedkyně celostátního Klubu dětských knihoven, Gabriela Futová - slovenská spisovatelka a knihovnice, organizátorka podobných setkání u našich sousedů a MgA. Martin Hak - odborník v oblasti vyprávění.\nVítězky byly dvě: cenu diváků získala Lenka Macháčková z Městské knihovny v Nové Pace za pořad Kolotoč do Afriky aneb Putování za dobrodružstvím světem laskavé fantazie i realitou všedního dne. První cenu porota udělila Stanislavě Najmanové z Městské knihovny v Hořicích za Pohádkový svět Václava Čtvrtka. Obě knihovnice zároveň získaly pověření předvést svoje vystoupení na mezinárodní konferenci.\nSoučástí přehlídky a významnou událostí pro Jičín byl křest dosud nepublikovaných pohádek Václava Čtvrtka O Kačence a tlustém dědečkovi. Nakladatelství Albatros tuto knihu vydalo k autorovu výročí a na její křest přijeli zástupci Albatrosu - programový ředitel Ondřej Müller a šéfredaktorka Šárka Krejčová, dále ilustrátor Tomáš Řízek a spisovatelka Petra Braunová. Největší radost jsme měli z návštěvy dcery Václava Čtvrtka paní Markéty Tengbom, která přiletěla ze Švédska i s vnukem a pravnukem spisovatele.\nDruhou událostí, kterou připravujeme s řadou spolupořadatelů, bude 20.-22. října mezinárodní konference o Václavu Čtvrtkovi a moderní pohádce. Kromě již zmíněných praktických ukázek knihovnické práce očekáváme teoreticky zaměřené referáty. Jednání konference bude doprovázet výstava v Regionálním muzeu a galerii v Jičíně, která představí místní kořeny spisovatelovy tvorby a výstava Památníku národního písemnictví na Lepařově gymnáziu v Jičíně.\nK dílu Václava Čtvrtka a způsobům, jakým dosud oslovilo a dále může oslovovat dětského recipienta, hodláme přistoupit v co nejširším záběru. Měla by být zdůrazněna mediální provázanost Čtvrtkovy tvorby, dnes nad jiné potřebná k výchově gramotného vnímatele. Příležitost bychom rádi dali i pamětníkům, kteří mohou výrazně dokreslit prostor a klima Čtvrtkových umělecko-výchovných aktivit. Všechny příspěvky přednesené na konferenci budou publikovány.\nKonference se bude zabývat těmito tematickými okruhy:\n• Tvůrčí typ Václava Čtvrtka ve vývoji české autorské pohádky (pohled teoretický, literárněhistorický, vývoj kritické reflexe Čtvrtkovy tvorby, Čtvrtkovi pokračovatelé a epigoni v kontextu současné pohádkové tvorby);\n• Jazyková rovina tvorby Václava Čtvrtka (specifika autorova jazyka a stylu, jejich konstanty a proměnné);\n• Písňové texty Václava Čtvrtka;\n• Dramatická tvorba Václava Čtvrtka;\n• Václav Čtvrtek a Jičín;\n• Václav Čtvrtek a média (místo Václava Čtvrtka v časopisech pro děti; Čtvrtkovy pohádky ve zvukovém a filmovém zpracování; autorův přínos pro profilaci rozhlasových a televizních pořadů pro děti - Nedělní pohádka, Hajaja, Večerníček; specifika animace Čtvrtkových pohádek; Čtvrtkova tvorba a výtvarníci; hudební složka Čtvrtkových animovaných pohádek a její tvůrci; Čtvrtkův text a jeho osobitá interpretace - K. Höger, J. Bohdalová aj.; tvorba Václava Čtvrtka na zvukových nosičích);\n• Dílo Václava Čtvrtka a moderní knižní ilustrace pro děti;\n• Václav Čtvrtek a nakladatelská praxe (knihy Václava Čtvrtka jako stálice v nakladatelském podnikání; texty Václava Čtvrtka a redakční praxe, komerční úpravy aj.; Čtvrtkovo dílo v kontextech současné knižní kultury);\n• Václav Čtvrtek v zahraničí (překlady Čtvrtkových děl a uvádění animovaných filmových cyklů v cizině a jejich čtenářský a kritický ohlas; Václav Čtvrtek a jeho překladatelé);\n• Václav Čtvrtek a jeho čtenáři (Čtvrtkovy pohádky v knihovnách a práce knihovníka s dětským čtenářem; čtenářská reflexe díla V. Čtvrtka; Václav Čtvrtek v čítankách; didaktická potence Čtvrtkových textů);\n• Václav Čtvrtek ve vzpomínkách spolupracovníků a pamětníků.\nPřihlášky na konferenci přijímá Knihovna Václava Čtvrtka v Jičíně (podrobnosti na http://knihovna.jicin.cz).Těšíme se na všechny zajímavé příspěvky a na příjemné podzimní setkání, jehož součástí bude i odhalení pamětní desky na domě, ve kterém malý Václav pobýval během první světové války s maminkou a bratrem Karlem u svého dědečka. Základní umělecká škola připravuje vystoupení dětí s písňovými texty V. Čtvrtka. Také Albatros chystá vydání jeho písňových textů. Jičínská knihovna spolu s Albatrosem připravuje druhé vydání knihy Z dětství i jinak.


„Není vředu bez kyseliny.“ Vřed – tj. defekt ve sliznici žaludku nebo dvanáctníku – je způsoben agresivním působením silné kyseliny chlorovodíkové, která je vytvářena žaludeční sliznicí. Kyselina je nezbytná ke správnému trávení a čištění potravy od většiny choroboplodných zárodků. Za normálních okolností je žaludeční sliznice chráněna před vlastní kyselinou ochranným lemem hlenu.\nPokud vznikne nerovnováha mezi tvorbou ochranného hlenu a produkcí kyseliny, může dojít k částečnému natrávení žaludeční sliznice – tj. vzniku žaludečního vředu. K vzestupu produkce žaludeční kyseliny docházím například při dlouhodobém stresu, vážných zraněních nebo rozsáhlých popáleninách.\nPoruchy ochranného lemu způsobují četné léky používané při dlouhodobých bolestech, po srdečních a mozkových příhodách. Léky jsou známé jako NSAR (nesteroidní antirevmatika) a patří k nim například acylpirin, ibuprofen, diclofenac a další. Vředy způsobené těmito oblíbenými léky nejsou stále bohužel žádnou vzácností.\nOchranný lem žaludeční sliznice může být porušen dokonce i působením bakterií. Ač se to může zdát neuvěřitelné i ve vysoce agresivním prostředí žaludku mohou přežívat některé mikroorganismy. Vytvářejí si vlastní ochranné prostředí díky němuž nejen přežívají, ale úspěšně se i množí a často také žaludeční sliznici škodí.\nBakterie byly objeveny poměrně nedávno – roku 1983 – a vyvolaly velký zájem odborné i laické veřejnosti. Jméno tohoto mikroba je Helicobacter pylori. Objev způsobil v chápání i léčbě vředové choroby podstatný zvrat. Přestože ne každý Helicobacter způsobuje žaludeční vřed, pokud je nalezen vřed i Helicobacter, léčí se vřed jako bakteriální infekce, což podstatně zvyšuje šanci na vyléčení.\nVřed v oblasti dvanáctníku je způsobován stejnými mechanismy. Žaludeční kyselina zatéká vrátníkem do dvanáctníku a poškozuje nedostatečně chráněnou sliznici. Také význam Helicobactera je na tomto místě stejně zásadní.


Abstract: Řešitelka této bakalářské práce zkoumá, kolik prostoru věnovala vybraná česká média nizozemské kultuře v období 1.9.2007-1.9.2012. V teoretické části práce popisuje metodu, jež byla zvolena pro realizaci samotného výzkumu, ...\nThis bachelor thesis examines how much selected Czech media have focused on Dutch culture in the period 1.9.2007-1.9.2012. The theoretical part describes the chosen method for realization of the research, defines both the ...\nAuthor: Sovová, Markéta\nAbstract: (česky) Bakalářská práce se zabývá způsoby překladu finského perfekta do češtiny. Finština disponuje třemi minulými časy, zatímco čeština jen jedním, a proto nemá přímý překladový protějšek perfekta. Teoretická část ...\n(anglicky) The BA thesis deals with the means of translation of Finnish perfect tense into Czech. There are three past tenses in Finnish, while there is only one in Czech language, and therefore Czech does not have a direct ...\nÚstav germánských studií (54)\nGerman (38)Čeština (8)Dutch (7)Slovenčina (1)\n2019 (2)2017 (3)2016 (10)2015 (12)2014 (8)\ncomparison (6)historie (5)srovnání (4)analysis (3)Bohemia (3)... View More