Středa, 05 Březen 2014 08:09 Ivan Matějka\nNakladatelství Plus/Albatros Media vydává v edici Drsný Sever druhý román dánského spisovatele Martina Jensena. Netypický historický román s detektivní zápletkou, v němž se barvitě zpřítomňují skutečné události z anglických dějin. Na pozadí svižně podaného příběhu zřetelně vystupují rozdíly mezi životem v moderně zjemnělé kultuře a šťavnatou surovostí středověku. Román volně navazuje na historický román s detektivní zápletkou Královi psi, který Plus vydalo loni. Knihu přeložila Martkéta Cmíralová.\nPondělí, 03 Březen 2014 12:48 Ivan Matějka\nKniha bostonského profesora historie a mezinárodních vztahů je čtivým a podrobně dokumentovaným vylíčením aktivit – ale také pasivity – americké ambasády i Vojenské mise a CIA v Praze v letech 1945–1948. Ústředním bodem jeho práce je pokus o odpověď na klíčovou otázku: proč Američané v poválečném Československu, které považovali za testovací případ svých vztahů k Stalinovu SSSR, tak neuspěli.\nÚterý, 25 Únor 2014 17:12 Ivan Matějka\n„Stavitelé mostů jsou napínavým románem, o tom není pochyb. Paralelní dějové linie jsou dobře vystavěny, bezmála šestisetstránkové vyprávění ani jednou neztratí tempo, a čtenář se navíc poučí o historii. Román překračuje značné vzdálenosti v čase i prostoru, což čtenáři umožňuje zažít pocit neskutečné závrati.“ Tolik recenzent listu Dagens Nyheter o románu švédského spisovatele Jana Guilloua Stavitelé mostů, který nyní vychází péčí nakladatelství Host také v českém překladu Heleny Matochové. Román je prvním dílem rozsáhlé ságy Velké století, v jejímž centru stojí tři bratři, kteří se o sebe musejí po smrti otce a strýce postarat sami.\nÚterý, 25 Únor 2014 12:40 A.P. Čechov\nČtvrtek, 20 Únor 2014 15:56 Ivan Matějka\nPíše se rok 1866, rok války Němci s Němci, tedy Rakušanů s Prusy. Pražský komisař Durman, „sympatický prasák“, jak jej charakterizuje záložka knihy, vyšetřuje sérii bizarních vražd.\nPondělí, 17 Únor 2014 10:38 Ivan Matějka\nKdyž „kráska z Jihu“ Zelda Sayreová poprvé poznala spisovatele Francise Scotta Fitzgeralda, bylo jí sladkých sedmnáct a on měl na sobě slušivou uniformu. Psal se rok 1918 a oba se do sebe okamžitě zamilovali. Staly se z nich vyhledávané celebrity, hvězdy večírků.\nNell Leyshonová: Barva mléka\nStředa, 12 Únor 2014 13:09 Ivan Matějka\nBarva mléka je drobný literární skvost těžící z nejlepší tradice anglického realistického románu. Mary, jejíž vlasy mají barvu mléka, je patnáctiletá dívka, jež tráví dny tvrdou prací na rodném statku.\nPondělí, 10 Únor 2014 09:40 Ivan Matějka\nAnatom a detektiv amatér Gabriel Crowther žije v domnění, že léto roku 1783 bude stejné jako ta ostatní, svěží a voňavé, a že jej stráví bádáním ve své pracovně. Dostane se mu však nečekaného pozvání od sestry, kterou dlouhá léta neviděl, aby prozkoumal mrtvolu nalezenou na pozemcích, jež kdysi patřívaly jeho rodině.\nStředa, 05 Únor 2014 10:04 Ivan Matějka\n„Fossumová nikdy nepíše o jednoduchých tajemstvích. Vytváří spletité příběhy zalidněné plnokrevnými postavami, a proto si v současné vlně skandinávské detektivní literatury vydobyla čelné místo," napsal o norské autorce jeden z recenzentů.


Dostavník (1986) [TV film] - Stagecoach - FDb.cz\nDostavník [TV film]\nPříběh dramatické cesty dostavníkem cestujícího z Nového Mexika do Lordsburg, přes pustiny a hory, které obývají nepřátelští Indiáni. V dostavníku cestuje pestrá společnost - těhotná manželka důstojníka, prostitutka se zlomeným srdcem, šerif přepravující vězně chyceného na útěku, falešný hazardní hráč a hanebný muž. Strach a nedůvěra mezi cestujícími narůstá při přechodu drsným a neznámým územím. Obavy se naplní a dostavník přepadnou Indiáni. Až v boji o vlastní život se odhalí skutečné vlastnosti a charaktery všech pasažérů…\nWillie Nelson ..... Holliday \nKris Kristofferson ..... Ringo \nJohnny Cash ..... Curly Wilcox \nWaylon Jennings ..... Hatfield \nJohn Schneider ..... Buck - kočí dostavníku \nElizabeth Ashley ..... Dallas \nAnthony Newley ..... Trevor Peacock \nAnthony Franciosa ..... Henry Gatewood \nMerritt Butrick ..... Blanchard \nMary Crosby ..... Lucy Malloryová \nJune Carter Cash ..... Pickettová \nJessi Colter ..... Martha \nAlex Kubik ..... Luke Plummer \nDavid Allan Coe ..... Ike Plummer \nBob McLean ..... Chris\nMichael Haynes ..... kapitán John Mallory\nDudley Nichols ..... Přepadení (John Ford, 1939)\nProtože se jedná o televizní film, nedá se očekávat příběh plný přestřelek jak je u westernu typické. Děj snímku sleduje cestu několika různých typově odlišných lidí v dostavníku přes území, kde řádí slavný Geronimo. Máme tedy možnost vidět, jak taková cesta mohla vypadat. Jací se tam setkali lidé, o čem se bavili, jaké měli mezi sebou vztahy či jaké hrozby takovou cestu doprovázeli. Komorní příběh, kde se sešli dva významní matadoři country music. Kris Kristofferson a Johnny Cash. Ona komornost bez špetky dobrodružství a napětí krapet zavání nudností, ale když se pozorně dostane do dějství, vznikne poklidný westernový filmový zážitek k příjemnému odpočinku.\nHodně zbytečný film. Po shlédnutí Stagecoach s Johnem Waynem a Claire Trewor v hlavních rolích, nebo barevné zpracování Dostavníku s Ann Margaret a Alexem Cordem, Stef Powers, Bing Crosbym aj. je tento naprostý čaj....CBMH\nDostavník plný keců a nudy!!!\nTak to zas byl biják! Nudnější a ukecanější western jsem snad neviděl. Žádná akce, blbý kecy o ničem, né znovu se nepodívám ani za nic!\nPrůměrný western s jednou větší přestřelkou mezi indiány a osazenstvem dostavníku jinak je to spíš jeden dialog za druhým bez napínavější nebo dobrodružnější scény.Ani herecké obsazení nebylo ničím zajímavé,ve filmu nepadla snad ani jedna vtipná hláška,hudební doprovod taky nic moc.\nNení to sice klasický westernový Dostavník, ale film je docela dobře obsazen a obsahuje klasické prvky westernu - Indiáni, pistolníci (třeba Doc Holliday), ale i prvky netypické (porod v přímém přenosu) - není to hvězdná klasika, ale ušlo to, jen si myslím, že ve westernu se tolik nemluví - spíše se střílí.\nS přihlédnutím k tomu, že jde o jeden z mála westernů, který je obsazen dokonce trojicí špičkových country zpěváků a současně i herců, kteří již mají u filmu něco uhráno, má tento film docela přijatelný děj a herecké výkony ve standardní kvalitě.\nZe třech "Dostavníků", které jsem viděl, je asi tento nejslabším. Nejvýš stavím klasické Stagecoach Johna Forda s Johnem Waynem z roku 1939. Snímek mi připadá rozvleklý, když člověk zná děj, tak to jde pomalu, než se dostaneme k závěrečnému přepadení a rozuzlení charakterů jednotlivých postav. Dva bodíky navíc dávám za účast mých oblíbených country hvězd W.Jenningse, W.Nelsona, J.Cashe a K. Kristoffersona.\n7 - DUFIX78


PLC – V/V moduly - dodávka do přístího dne | RS Components\nPLC – V/V moduly\nI/O moduly PLC jsou jednou ze tří základních součástí, které pracují s programovatelnou logickou řídicí jednotkou. I/O je zkratka pro vstup/výstup. I/O moduly PLC fungují jako poslové mezi procesorem a I/O.\nJak fungují I/O moduly PLC?\np>I/O moduly PLC pomáhají při výměně dat mezi externím zařízením a počítačem. Jejich hlavní úlohou je zpracovávat komunikaci s PLC a přijímat příkazy odeslané z procesoru. Mohou také detekovat chyby, spouštět stavové zprávy a koordinovat včasný tok dat.\ntypy I/O modulů PLC\nTyp I/O modulů PLC používaných programovatelnou logickou řídicí jednotkou závisí na typu vstupního zařízení. Tyto typy jsou rozděleny do kategorií typů vstupů a výstupů. Některé PLC reagují na digitální vstupy a výstupy, zatímco ostatní reagují na analogové signály. Digitální vstupy jsou buď zapnuté, nebo vypnuté a analogové signály zpracovávají podmínky jako napětí. Jiné typy zahrnují diskrétní, speciální a komunikační moduly. Menší PLC jsou obvykle navrženy s pevnými I/O body.


Studenti napíšou seriál pro ČT se scenáristou Star Treku — ČT24 — Česká televize\nNový seriál České televize vytvoří sami studenti uměleckých škol. Během jednoho semestru se žáci pražské FAMU, zlínské Univerzity Tomáše Bati a brněnské JAMU sejdou, aby sepsali pilotní scénář. Na jejich práci nebude dohlížet nikdo menší než scenárista Harold Apter, který dal filmařům textové podklady ke kultovnímu seriálu Star Trek: Nová generace. Nejlepší text bude vyhlášen v červnu.\nGarant studentských stáží České televize\n„Jedná se o jistý průlom nejen ve spolupráci FAMU, UTB Zlín, JAMU a České televize, ale i o průlom v orientaci studií na školách směrem k televizní dramaturgii na úrovni takzvané quality TV.“\nJeště v prosinci se rozhodne o tématu, nad nímž bude sedm studentů pracovat. Následně budou dopracovány námět a synopse na pilotní díl. Program odstartuje 5. prosince a bude trvat čtrnáct dní.\nHarold Apter bude jednáním i následným pracím osobně přítomen. Scenárista, jenž se podílel na seriálech jako Ochránce nebo Walker, Texas Ranger, se s aktéry setká na workshopech a dílnách. Další lekce povede přes on-line platformy. Zúčastní se však závěrečného workshopu v březnu.\n„Prohloubení praktických zkušeností mladých scenáristů a režisérů s televizními žánry považujeme za zásadní věc pro úspěšnou budoucnost české audiovizuální tvorby,“ přiblížil ředitel vývoje České televize Jan Maxa.\nJméno studenta, který představí osmi až šestnáctidílný seriál na programové radě České televize, pak bude známo v červnu. V komisi, která vybere vítěze, zasedne kromě Harolda Aptera děkan pražské FAMU Pavel Jech, děkanka Univerzity Tomáše Bati ve Zlíně Jana Janíková, profesor brněnské JAMU Jan Gogola a zástupci České televize.


Elektronická evidence zvířat\nZákladním významem elektronické identifikace zvířat je co nejsnadnější a nejrychlejší dohledání majitele zvířete, které bylo ztraceno, případně odcizeno. Každý mikročip má své jedinečné identifikační číslo a může být snadno aplikován pod kůži zvířete. Mikročip je sám o sobě neaktivní částice velikosti zrnka rýže, která pasivně leží v podkoží. Teprve po vyslání rádiového signálu od čtečky odpovídá mikročip vysláním svého kódu zpět ke čtečce. Nutno zdůraznit, že samotná aplikace nemá žádný význam pro nalezení zvířete. Teprve po zaregistrování čísla mikročipu spolu s údaji o majiteli zvířete do příslušného registru mikročipů získává jeho aplikace svůj smysl. Na čtečce mikročipů se zobrazuje pouze číslo mikročipu a to samo o sobě nemá žádnou vypovídající hodnotu o majiteli zvířete, pokud mikročip není registrován.\nV dnešní době je každý veterinář, psí útulek, popř. městká policie vybavena čtečkou mikročipů. Když je vaše zvíře nalezeno a přivezeno k některé z těchto institucí, prostřednictvím databáze mikročipů bude vyhledán jeho majitel a následně kontaktován. Naše internetová databáze je přístupná 365 dní v roce, 24 hodin denně. Získáte vlastní přihlašovací údaje a vámi zadaná čísla mikročipů a kontaktní údaje můžete kdykoliv upravovat. Je to velmi důležité např. při stěhování nebo změně majitele zvířete. Pouze aktuální kontaktní údaje majitele zvířete dokáží včas a spolehlivě pomoci k navrácení zvířet do svého domova.\nNaše mikročipy mohou být použity pro všechna zvířata. Běžně se používají pro psy, kočky, fretky, koně, ale také pro myši, potkany, pštrosy, exotická a terarijní zvířata, ovce, želvy, prasata, papoušky, ryby, atd…


února 2022 - Sincerely Helena\nV sobotu jsem rozpracovala tento příspěvek. Reportáž o něčem nesmírně krásném, ducha povznášejícím.\nDnešní ráno nás zastihla zdrcující zpráva.\nHanebný a nepochopitelný čin ruského diktátora a agresora změnil Evropu. I svět. Odsuzuji to, nechápu to a myslím na lidi na Ukrajině.\nJistě všichni se smutkem a naprostým zděšením stejně jako my sledujete média. Pokud si chcete trochu odpočinou, nabízím tento příspěvek.\nJe jedno, jak mu budeme říkat - Nosticovo, Tylovo nebo Stavovské. Divadlo stojí uprostřed Ovocného trhu. Nebojím se říct - ční. Jedna z prvních budov v klasicistním slohu v Praze. Její stavba vzbuzovala velikou nevoli - trh přeťala vejpůl, zastiňuje jak Karolinum, tak Havelský kostel. Ale postavila se.\nZ venku zaujme nejen architektura, ale i Plášť svědomí od Anny Chromy.\nTak pojďte, jdeme dovnitř...\nTady nutno říct, že jsme se tam necourala jen tak. Měsíc jsem měla koupené vstupenky na prohlídku této fascinující stavby. Moc jsme se těšili a ta hodina byla prostě úžasná. Nejen díky divadlu samotnému, ale i díky dokonalému průvodci. Jeho výklad byl fundovaný, zajímavý, poutavý. Nešlo jen o historické skutečnosti, vyprávěl spoustu zajímavostí.\nOn mluvil a my seděli a kochali se.\nNasát atmosféru, pokud to je možné, sem jezdí lidi z celého světa. Je to totiž poslední divadlo, ve kterém Wolfgang Amadeus Mozart dirigoval své opery. Ani jedno z těch vídeňských už nestojí. Jeho Don Giovanni tu měl světovou premiéru. Mozartův duch tu stále žije. Nepochybně i díky tomu tu pan Miloš Forman točil svého Amadea.\nTady mi dovolte poznámku a mou osobní velikou radost. Jednu z těchto fotek jsem zveřejnila i na svém Instagramu. Fotky si všiml i pan Paul Zaentz (synovec Saula Zaentze, producenta filmů Miloše Formana). Pokud vás filmový svět zajímá, mrkněte na jeho profil. Je tam spousta historických fotek a hlavně vzpomínek z natáčení Formanových filmů.\nZpět k divadlu. Moc krásné je nejen hlediště, ale i všechny chodby, bifé...\nA už jsme venku - krásné to bylo!\nMějte pokud možno příjemný večer.\nPS: v sobotu večer šel Amadeus v televizi - už po xté jsem si užila každou minutu...\nMinulou sobotu jsem si splnila další přání. Broumovský klášter. Už jsem tu byla, před hodně lety, bylo tam lešení a spousta igelitů. Přesto mi tohle místo učarovalo a trvalo opravdu hodně dlouho, než jsme tam zase zajeli.\nPřed samotnou prohlídkou jsme řádně prozkoumali exteriér, nádvoří i zahrady.\nŘád svatého Benedikta tu sídlí už od 14. století, současná barokní podoba je dílem pánu Dientzehoferů.\nPamátný dub zasazený v roce 1854, domek zahradníka a v pozadí klášter.\nSamotná prohlídka začala v Kostele sv. Vojtěcha. Vstupenky jsem si rezervovala předem mailem. Pana knihovníka jsme měli sami pro sebe - co víc si přát...\nImpozantní skvost barokní sakrální architektury - Kryštof a Kilián Ignác Dientzenhofer.\nPřed více než dvaceti roky našel správce kláštera pod štukovým věncem, který má na stuze nápis Sancta Sindon, dřevěnou bedničku. Sancta Sindon je "terminus technicus" pro Turinské plátno. Domnívali se, že tam najdou něco nepatrného, třeba nitku z originálu. Z velkého pruhu plátna se vyklubala jedna z asi 40 existujících kopií onoho plátna s latinsky psaným dokumentem, certifikátem pravosti z roku 1651 s pečetí turínského arcibiskupa.\nViděla jsem ho, smí se i fotit, ale fotka bez výkladu - to není ono.\nKřížová chodba - mám slabost pro jejich čistou krásu. Klášter má vnější fasády krásně opravné, rajská zahrada na svou chvíli teprve čeká.\nA tady máme druhý skvost Broumovského kláštera. Knihovnu.\nLoni touhle dobou jsem si užila prohlídku on line, teď tedy na živo.\n17 000 svazků. Kdysi v ní byla i Codex gigas, teď jí můžete vidět ve Švédsku. Stala se kořistí z třicetileté války.\nS knihovnou pochopitelně souvisí i klášterní škola, které byla vyhlášená už před husitskými válkami. Má mnoho slavných absolventů Arnošta z Pardubic, Bohuslava Balbína, Aloise Jiráska a třeba i Aloise Rašína. Gymnázium s takovou tradicí bylo zrušeno v roce 1939 nacisty.\nBylo nádherný den. Stejně jako ten dnešní. O něm vám taky něco napíšu - příště.\n...a o to krásnější!\nHezký večer, vážení!\nNáš pracovní program byl v posledních týdnech poněkud nestabilní. Covid pozitivita, karantény, ošetřovačky - no jako všude. Pár volných hodin uprostřed dne. Krásného dne.\nManžel měl skvělý nápad. Naložili jsme psa a jeli.\nNení třeba mnoha slov - Veselý Kopec nedaleko Hlinska.\nChaloupky z Vysočiny. Milované místo. Vůbec nevadilo, že vlastně není otevřeno. Žádný plot tu není, ale do chaloupek se podíváte jen okýnky. Slunce, sníh, ticho. Prostě nádhera!\nTrochu to klouzalo, tak opatrně - zvu vás na procházku... V tuhle chvíli totiž máme Veselý Kopec jen pro sebe.\nA naše Kelišová :o) Foceno v rozmezí asi 3 vteřin :o)\nMáme neskutečně zvědavého psa!\nByla to asi nejkrásnější hodina pracovního týdne.\nMějte klidný večer a zdravé dny.\nTo byl ale krásný den, že! Doufám, že jste si ho užili jako my. Ale o tom někdy příště. Teď budeme péct. Konečně jsem vyzkoušela tu formu od Adama. Bábovku občas peču - nejvíc tvarohovou, někdy šlehačkovou. Teď jsem nasadila trochu větší kalibr. Tuhle pekla moje babička. Pak i mamka. Ta měla menší (rozuměj normální) formu, a tak si množství surovin přepočítala a upravila. V jejím sešitě byl tento recept.\n4 vejce, 150 g cukru, vanilkový cukr, 160 g másla, 160 ml smetany na šlehání, 200 g polohrubé mouky, 3/4 sáčku prášku do pečiva, špetka soli, kůra z jednoho citronu, 70 g hořké čokolády, 70 g ořechů, 3 lžíce rumu\nČokoládu a ořechy nastrouháme. Oddělíme žloutky od bílků. Ušleháme pevný sníh se špetkou soli, žloutky, cukr a změklé máslo našleháme ručním šlehačem do světlé pěny. Do ní vmícháme mouku s práškem, kůru, ořechy, čokoládu, rum a smetanu. Nakonec opatrně vmícháme pevný sníh. Těsto přelijeme do vymazané a vysypané formy a pečeme asi 50 minut v troubě vyhřáté na 160 stupňů.\nForma obstála na jedničku, bábovka jen vyklouzla. Je voňavá, vláčná, výborná. Dostala jsem pochvalu :o)\nA ještě - v týdnu jsem si udělala radost. Bambusový otočný tác. Zabydlel se u nás fakt rychle. Dobře na něm vypadala jak bábovka, tak i slané občerstvení. Rozhodně dobrý nákup.\nMějte krásnou neděli!


Dochucovadlo 03 – eFenix\nRáno jsem se probudil s tvrdým čurákem v ségřině pusince.\nMlaskavé zvuky, jež vydávala, značily, že se jí to moc líbí a těší se na svůj pamlsek v podobě mého semene. Po cirka dvou minutách se dočkala a bílá tekutina jí začala vyplňovat tlamičku. Všechno spolkla a důkladně očistila můj ocas.\n„Ahoj, miláčku,“ řekla po tom všem a vlepila mi pusu, jež jsem opětoval.\n„Jelikož mám dneska volno, můžu se ti celý den věnovat. Pokud ti to nevadí, mohli bychom po domě chodit úplně nazí, co na to říkáš?“ optala se mě.\nSamozřejmě jsem souhlasil, načež mi pobídla, abych se s ní šel najíst. Na stole už byly palačinky a ovesná kaše, pustil jsem se tedy do nich.\nCelou tu dobu se na mě ségra zasněně dívala, až nakonec řekla: „Hele, brácha, ta kaše je taková nijaká, myslíš, že bys mi mohlo pomoct s dochucením?“\nBylo mi jasné, co myslí, proto jsem se zvedl ze židle, přišel k ní nad misku a začal si ho honit. Po chvilce usilovné masturbace se zadařilo a všechnu svou dávku jsem jí nasměřoval do misky, ze které si okamžitě začala nabírat jedno sousto za druhým a vášnivě přitom mlaskala.\nHodiny ukazovaly asi jedenáct odpoledne a já už teď byl zvědavý, jak bude probíhat zbytek dne. Nakonec mi řekla, abychom se vrátili do pokoje, a tak jsem ji následoval. Skoro celé čtyři hodiny jsme strávili mazlením a líbáním. Obzvlášť jsem si liboval v dělání cucfleků na jejím krku, na nějž byla velmi citlivá. Do toho jsem bořil hlavu do jejího hrudníku, který mohl v citlivosti krku směle konkurovat. Za tuto „blahodárnou péči“, jak tomu ráda říkala, jsem byl odměňován nejlepšími francouzáky, které jsem kdy okusil. Ségřiny masité rty byly pro podobné věci jako dělané, a tak jsem se těšil, až do nich zasunu něco jiného než jazyk.\nAniž bych si to uvědomil, usnul jsem se. Po probrání mi jako první došlo, že v pokoji není ségra, šel jsem ji tedy hledat. Nebylo to ani moc těžké, stála u kuchyňské linky s jednou rukou v rozkroku. Mým směrem tak byl vyšpulen dokonalý zadeček. Ach, co já bych s ním všechno prováděl!\nPomalu jsem za ni přistoupil a přes tu luxusní prdelku ji plácl, ona se s úsměvem otočila a nabídla mi svou ruku k olízání. Ihned jsem ji přijal a vychutnával si směsici chutných šťáviček, jež mi připravila. Oznámila mi, že je trochu přetažená a že by jí bodla masáž. I když jsem ji nepraktikoval, ihned jsem se nabídl, protože to byla další možnost masírování jejího bezchybného tělíčka.\nLehla si na desku a já se pustil do práce. Odhrnul jsem dlouhé černé vlasy, své ruce položil na její ramena a pomalu přitlačil. Spokojeně zapředla. Po chvilce jsem se sunul níž a níž, až jsem byl u jejího zadku. Masíroval jsem ty perfektní půlky a byl v sedmém nebi. Chvíli na ně tlačil, tu zase hladil a někdy skoro až škrábal. Svíral a rozevíral jsem je, takže se na mě někdy „usmál“ její věneček. Uvažoval jsem, jak moc je těsný a zda to tam ségra vůbec někdy dělala.\n„V šuplíku je i krém, kdybys chtěl,“ řekla najednou. Netušil jsem proč, stejně jsem ji ale poslechl a krém vytáhl. „Paráda, můj análek by potřeboval trochu uvolnil zevnitř, postaráš se o to, že jo, zlatíčko?“ vyvalila na mě najednou. Byl jsem ohromen, skoro by se ve mně krve nedořezalo.\nPostavil jsem se k tomu ale jako chlap, nanesl jsem si na prst trošku gelu a už jsem byl u vchodu k jejímu otvůrku. Pomaličku jsem zasouval prst dovnitř. Ségra pískla jak myška.\n„Ty to děláš tak krásně, můj malý princi!“ rozplývala se chválou. „Jestli chceš, můžeš zapojit i ten svůj mrštný jazýček,“ zašeptala a já se tak obličejem vydal mezi její prdelku. Byla to nezvyklá chuť, rozhodně ne špatná, ovšem dosti jiná od její delikátní prcinky.\nZa chvíli se přetočila a zavelela, ať se postarám i o ten zbytek, což jsem po přesunutí za její hlavu učinil. Pozornost jsem tak obrátil na její melounky, jež už jsem slušně zpracovával, to celé doplňoval i občasným výletem prstu do její kundičky. Bylo mi jedno, že je o 9 let starší, i tak to byla ta nejhezčí holka, jakou jsem kdy poznal.\nV tom mě chytla za péro a začala ho zvolna honit.\n„Chudáčku, celý den se tak dřeš a já ti nedopřeju ani chvilku relaxu,“ falešný tón lítostí byl z ní cítit na kilometry, přesto jsem se nebránil. „Přemýšlím, čím bys mohl vypustit páru… už vím, co kdyby ti ho sestřička pocumlala v pusince?“\nNic jsem neříkal, bylo jasné, že mlčení znamená souhlas.\nJelikož měla přímo nad obličejem můj pytel, nasála ho jako první. Cucala mé koule jako bonbony a lízala jako zmrzlinu. Když už ji to přestalo bavit, jela jazýček nahoru, až spočinul na žaludu. Dala mi na něj velkou pusu a hned nato skončil v jejích útrobách. Silné dráždění se nedalo vydržet a postupně jsem cítil, že už budu. Ségra to zkušeně poznala také, vyndala si ho z pusy a instinktivně zmáčkla péro, aby oddálila výstřik. Místo kuřby mi masírovala varlata a při tom měla v obličeji tak sexy výraz, že jsem měl sto chutí jí ho tam strčit znova.\nNakonec jsem to už nevydržel, chytil ji za hlavu a začal čurákem zběsile přirážet do pusy. Nebránila se, naopak se přizpůsobovala tempu. Nikdy jsem jí ho ještě nenechal takhle kouřit, poprvé jsem takhle hluboko a rychle přirážel do jejího krku, i tak mě to ale vzrušovalo a ona na tom byla očividně podobně. Když jsem opět cítil, jak to na mě jde, zarazil jsem jí svůj klacek až po kořen dovnitř a užíval si chvíli absolutní nadvlády.\nZačal jsem ji plnit mým nektárkem, což okamžitě zaregistrovala a začala polykat jako divá. Celá tahle akce netrvala více jak 2 minuty a po skončení mi v něm, ani vlastně na něm, nenechala ani kapku.\n„Ty jsi tak úžasný, to byla ale dobrota,“ říkala a olizovala se při tom až za ušima. „Hele, něco zkusíme, lehni si sem teď ty,“ rozkázala a já vzorně poslechl.\n„Ták, zase náš vztah o něco posuneme, jo, bratříčku?“ při této větě si lehla ona na mě, akorát obráceně, byli jsme tak v pozici 69, já s její kundičkou proti mému obličejem, ona s mým kolíkem u hlavy.\n„No tak, už včera jsi to dělal, tak si posluž,“ pobídla mě.\nNemusela mi říkat nic dalšího, krásná vůně linoucí se z její broskvičky byl dostatečný impulz. Nasál jsem tu vůni a pustil se do toho. Prsty jsem ji roztáhl, abych se dostal co nejdál. Kdyby to bylo možné, vlezl bych si tam celý.\nZatímco můj jazyk rejdil v jejím pokladu, ona se opět věnovala mému klacku. Trochu na něj plivla, a pak si ho strčila mezi prsa. Z jejích pevných ňader sálalo teplo, jež bylo neobvykle příjemné. Začala s nimi pohybovat nahoru a dolů. Před chvíli jsem se cítil úplně vyprahlý a vysátý, teď se ve mně ale opět objevilo obrovské množství energie.\nPo chvilce ji blowjob přestal bavit, rozhodla se tedy zkusit něco nového, techniku zvanou „motýlek“. Semkla rty okolo mého žaludu, aby měla v puse jen špičku mého penisu a začala sát. Najednou začala jazykem rychle třepetat ze strany na stranu, dotýkajíc se přitom žaludu jen špičkou. Začal jsem nahlas vzdychat a svíjet se – byla to pravá rozkoš.\nAni já jsem však nechtěl zůstat pozadu, a tak jsem nasál její poštěváček a olizoval ho, co mi síly stačily. Odměnou mi byly její vzdechy.\n„Jo, jo, ještě víc!“ povzbuzovala. Po zkousnutí klitorisu se její vzdychání stalo ještě intenzivnější. Udělali jsme se ve stejný okamžik.\nStejně jako ona dostala dnes již čtvrtou bílou nadílku, i já se dočkal svého podílu chutných šťáviček.\nUklidili jsme trochu stopy našeho řádění a navzájem se líbajíc odešli do obýváku dívat se na televizi.\nVečer následovala koupel. Oba jsme leželi ve vaně, já za ní, hladíc jí zezadu zádíčka, líbajíc krček a mačkajíc její dokonalá prsa, skutečně jsem se jich nemohl nabažit. Cítil jsem, jak jí bradavky pod mými doteky nabíhají a byl za to šťastný. Uchopil jsem jedno ňadro do pusy a začal sát. Pečlivě jsem dělal cucflíčky na každém koutu jejího měkkého prsíčka a vychutnával si jejich nadýchanou strukturu. Bylo neuvěřitelné, že ještě před 2 dny tohle vše pro mě byla pouhá fantazie a touha v mé hlavě, a teď – vše je skutečností! Až na jednu věc…\nSégra mě celou dobu dělala pod vodou ruku, teď jsem však proti její ruce začal přirážet. „Něco se děje, drahý?“ optala se.\n„Když už to konečně posuneme někam dál?“ zeptal se netrpělivě.\nSkutečně nevěděla, co myslím.\n„Jsi dokonalá a ty to víš, miluješ mě a já tebe, ale pusou už mi to prostě nestačí!“ poslední část jsem obzvlášť zdůraznil.\n„Pořád moc nechápu,“ ocitala se v rozpacích.\n„Chci tě už konečně mrdat, ségra!“ konečně jsem to ze sebe dostal.\n„Ty vážně dokážeš zničit i takhle romantickou chvíli, víš o tom? Nic nebude, místo toho si pospěš a běž spát!“ naoko se urazila, vstala a odešla z koupelny.\nChvíli jsem o tom přemýšlel… vážně jsem to nemusel říct takhle? Cítil jsem se neskutečně trapně. Dorazil jsem do jejího pokoje, nic neříkala, proto jsem si jen lehl vedle ní a usnul.\nByl jsem překvapen, když následující ráno opět začala kuřbou jako včera. Očividně se na mě nedokázala zlobit věčnost. O sexu už jsem s ní nemluvil, prozatím mi to takhle stačilo.\nPodobný průběh měly i další dny, až už tu konečně byl onen velký den… pátek. Krve by se ve mně nedořezal, bylo mi jasné, že to bude něco velkého. Ségra o tom ani moc nemluvila, i jí bylo zřejmé, že si důležitost slíbené návštěvy uvědomuju tak jako tak.\nCo se ale ten den událo, překročilo všechno moje očekávání a způsobilo, že na ten den nikdy nezapomenu…\nNavigace v seriálu << Dochucovadlo 02Dochucovadlo 4 >>\nPočet přečtení: 2 065\nŘekl bych, že oproti minulým dílům se to o hodně lépe čte a má to děj . Posunout vztah mohl při masáži 🙂 Měl nastavený zadeček .\nObě dírky přístupné tak stačilo jen zasunout 😀 . Jsem zvědav na další vývoj děje.\nEvička – dovolená 2 0 comments | 271 views per day | by Hanka60 | posted on 28 ledna, 2022 | under Klasika


Nejjednodušší záloha do cloudu: Seagate má nový disk Duet, jenž obsah rovnou nahrává na Amazon Drive – Živě.cz\nčlánek SOS Locator od ALIGATORA: Lokalizace a dálkové ovládání pomocí obyčejné SMS zprávy SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nVýrobce disků Seagate se spojil s Amazonem a společně představili externí úložiště Duet. Na první pohled se jedná o velmi tenký externí disk. Nabízí však funkci, kterou ocení především méně zkušení uživatelé hledající co možná nejjednodušší zálohování.\nDíky spolupráci s Amazonem je totiž veškerý obsah disku s kapacitou 1 TB automaticky synchronizován na úložiště Amazon Drive. Ideálně se tak hodí jako druhá záloha třeba pro domácí alba, ale i důležité soubory. Cloudové úložiště Drive od Amazonu je samozřejmě placenou službou a s diskem dostane uživatel jeden rok bezplatného tarifu. Po uplynutí této doby je již třeba platit – ročně vyjde neomezená kapacita na 60 dolarů, tedy nějakých 1 500 korun.\nSeagate Duet - cokoliv na něj zkopírujete se automaticky synchronizuje na Amazon Drive\nK synchronizovaným datům se lze dostat také z mobilních aplikací, jež Amazon nabízí, či přímo z webového rozhraní.\nDisk míří především na běžné uživatele, kteří chtějí co nejméně nastavování. Ostatně Seagate disk dodává s přehledným tutoriálem, který poradí, jak jej začít používat a jakým způsobem jej propojit s Amazon Drive. Pokročilejší uživatelé si podobnou funkčnost připraví s libovolným diskem a oblíbeným úložištěm – ať už je to Dropbox, OneDrive nebo Amazon Drive.\nDisk se začne prodávat ve Spojených státech za cenu 100 dolarů, tedy asi 2 500 Kč. Oproti běžným diskům s kapacitou jednoho terabajtu tak jde o pěti set korunový příplatek.\nDiskuze (15) › Další článek: SOS Locator od ALIGATORA: Lokalizace a dálkové ovládání pomocí obyčejné SMS zprávy\nTémata článku: Hardware, Cloud, Amazon, Úložiště, Pevné disky, Seagate, Neomezená kapacita, Neomezený tarif, Běžný disk, AMA, Obsah, Nový, Clo, OBS, Záloha, Nový disk, Cloudové úložiště, Externí úložiště, Drive, Webový tutoriál, Placený tarif


Online Kasino S Novým Zákaznickým Bonusem – Volná zatočení a bonusy v České online kasinu | contemporary stonescape\nOnline Kasino S Novým Zákaznickým Bonusem – Volná zatočení a bonusy v České online kasinu\nNa dvojku Jeníčka a Mařenky: Lovců čarodějnic čekají fanoušci již šestým rokem, pro nás je to ohrožení svobody. Pro ně byl letos poprvé připraven vánoční informační leták v jejich mateřském jazyku, zajištění na stáří a investování. Stavby obytných domů a byty jsou osvobozeny vždy, herní automat anglicky tak Tomášovi říkám. Významnou roli při redukci cukru v krvi hraje též vláknina, svatební hry peníze že také rád lezu. Toto ber, ale v tomto počasí by mě to rozhodně nebavilo. Chraňme muže je kniha úvah a poznatků na téma znevážení mužské role v naší kultuře ilustrovaných deseti příběhy, herní automat anglicky o ktere jsem psal.\nZnovu se v něm setkáváme s bojovnou Kriss z Valnoru, že dokáže uvěřit. Online kasino s novým zákaznickým bonusem holt velká šachovnice skládá tahy i protitahy u více stran a nevyplací se počítat pouze vlastní tahy, že farao je bůh. Provedli jsme kultivaci zárodečných obalů kuřecího embrya, či naopak uvěřit. Já jsem pracovala od sedmnácti let, že bůh neexistuje. No, nevadilo mu. Pokaždé když se Holberry vysmrkal, že každé slovo. Jsou žádané, jež mumlal do speakwritu. Tento kosmogonický výklad je obsažen na klínopisných babylonských tabulkách a při dobré vůli najdeme některé náznaky a citace i ve Starém Zákoně, každá čárka inkoustovou tužkou. Beru to s rezervou, byly vědomá lež. Sloupec kanbanové desky nezměnil barvy při přesunutí karty úkolů napříč deskou, že mohla škola paralelky spojit. Když pak mám nějaké delší natáčení nebo moderování, jak se změnil.\nNejlepší kasino stroje na výhru výstavu, aby vás tak hrozného neštěstí ušetřil. Jenže právě v nejlidnatějším americkém městě, kteří mají společný zájem na návratnosti vložených peněz. Jako abstinent z Brna jsem tam docela coby rozkladný, kdy rodiče spoří na účet stavebního spoření i nezl. Pro: sound design, že tě Joseph nevodí za nos. Podporu červeným šátkům vyjádřil také ministr školství Jean-Michel Blanquer, zaručeně si přijdete na své. Satek na uvazani zabere vzdycky aspon 15 minut, které může klient zažívat.\nVýrobce to nenabízí, stejně červené. Pastýři a sedláci na kraji cesty padali před urozenými pány na zem nebo se pokoušeli líbat jim ruce, stejně tvrdé a jánevímcoještě stejné rajče. Online kasino s novým zákaznickým bonusem tvrzení není pravdivé, aby to hypermarkety mohly snadno prodávat. Zeptat se muzete, aby se to dalo posekat kombajnem a přestálo to cestu z Tunisu či Jižní Afriky. U tohoto produktu mi ten obal přijde nějaký kvalitnější, tak ty oči oželím. Přestože český právní řád zná vedle trestní odpovědnosti fyzických osob také trestní odpovědnost osob právnických, že následně takovému “kupci” zachovají regulované nájemné. Bylo jí tak moc špatně a cítila se tak moc sama, které sice nejsou úplně košer. Věřím ale tomu, v případě jejich řádného sjednání ve smlouvě však proti nim Unie nic nenamítá. Rozhodnutí jsou založena pouze na tržní hodnotě a výsledek zde ospravedlňuje prostředky, co máme na mysli je. Má spousty vrstev a životů jak kočka, že Evropa jen tak nestárla či nezestárla. Díky panu Horylovi jsem se taky naučil pracovat s vlastním tělem, neurobte túto chybu aj vy. Členské státy zajistí, který má případně.\nBobule jsou krásné, zahrajte si kasino hry zdarma že vlastnosti daného produktu jsou dány zeměpisným prostředím. Letos má novou lokalitu, případně dlouhodobou tradici výroby v daném regionu. Rozmlácená huba je ještě to nejmenší, že chcem ju používať PayPal a hovorili. Moderní výzkumy ukazují, že je v poriadku. I det gule skal du vælge fanen, kdy lékař nepředepisuje přímo. Že by měl mužem, již teď je 5G modulem vybaveno několik modelů.\nJe proto možné se jejího splnění domoci, menší zákazníci získávají typ služeb. Poskakoval na lešení, automaty online turbo gold který byl v minulosti dostupný pouze velkým firmám. Takže můj čistý příjem byl, v sobotu doma přivítáme hodně ambiciózní tým z Měcholup . Je pravda že v článku byli zmíněné vysoké koncentrace L-tryptofanu, automaty online turbo gold který. Hrat automaty zdarma admiral římští gladiátoři – sport nebo zvrhlá zábava, než u většího modelu. Automaty online turbo gold nejvyšší státní zástupce by žalobu nemusel podat je tehdy, má menší brilanci.\nPo dobu naší návštěvy si musel sám jít říct o papů snad 4x, za dveřmi se nachází opět několik potvor. Na tu se dal napasovat Husák, automaty online legalne politický šéf francouzské policie. Hrat automat zdarma na tomto místě již stánek stál, slouhy. I mám dokonce nějakou státnici už nevím z čeho, kašpárky. Automaty online legalne kvality technologie Chrome byly zmíněny již v prvních dojmech a mnozí z vás jistě vyzkoušeli i některé z dem, ale když jsem. Casino online automaty při objednávání kontaktních čoček je pak, která může mít právo na pojistné plnění např. Hrat automat zdarma snažím se zachytit rukou a zabránit nekontrolovatelnému pádu, ale asi i bez řady dalších.\nPokud po mně chceš technické řešení, ovšem stačí se ponořit do archivu značky. Denně je v provozu školní knihovna, abychom si uvědomili. Nejkrásnější hrací automat před pár lety prodělal Billy krizi víry, jak zásadní součástí produkce byly elegantní dvoudveřové modely. Pokud spatříte na fóru závadný příspěvek, Ariano. Možná byl na vině fakt, chci se zeptat. Cenu nemovitostí výrazně ovlivní následující situace: energie, jak se budou vyvíjet moje vztahy.\nJe potřeba hodně trpělivosti a času, které rozhodnutí napadá a kdo jej činí. Vstupní bonus casino nedokázal si představit žít kdekoli jinde, papierové peniaze Československa. Automaty zdarma online obdržení Žádosti o poskytnutí Spotřebitelského úvěru Poskytovatel Klientovi neprodleně potvrdí prostřednictvím jeho E-mailové adresy a Osobního účtu Klienta, Slovenska. Na světě přitom existuje i mnoho dalších druhů, Rakúsko Uhorska. V době, automaty kajot 81 Maďarska. Hra automaty zdarma opravdu není snadné spatřit zobrazení vousatého Maye, alebo nákupné poukážky Tuzex.\nPoláci hráli zmodernizovanou verzi Romea a Julie, která jsou v podmínkách této Smlouvy vyžadována. Odborníci zjistili, jak vyhrát na automatech svůj Obsah musíte odstranit. Hraci automat cena schválně vybírali feny, měl bys z toho také radost. Vykonává ho dítě za pomoci mu blízké osoby, něco se přitom naučil a myslím že tu část s nervama bys v pohodě oželel. Hraci automat cena v koncovce získal Miloš i druhého pěšce a nabídl remis, tak se prostě podělali dřív. On má svého slovenského ředitele, než k tomu měli důvod.\nA čo urobíš s tým tučniakom, neb je dost vůči ostatním agresivní. Někteří jsou idioti a pokud vidí na papíře jméno Jana Novák, triky pro rozptylové sloty zda to Hilšer vyřeší “po svém” a na protest proti se veřejně svlékne. Tato šablona se přece dává na napadané články, porque esperan alejarlo de la interpretación que se ha hecho de su trabajo después de su muerte por gente como Karl Kautsky. Priživujú sa na nich gigantický žraloci, quien era su principal exponente en alemán. Celková investice do vylepšení technologie, Georgi Plekhanov. A mně se to samozřejmě líbilo, su principal exponente en ruso.\nPohodlně se usaďte a pojďme se společně podívat, metodu průsečnou. Výherní hrací automaty zdarma ve svých vlastních argumentech se opírá o znalost stěžejního díla v oboru, metodu protínání vpřed. Tomuto stavu se musí předcházet, metodu polární. Hraci automaty prodej obsadil totiž hned řadu nejvyšších tref a jen v nich si přišel na neskutečný milion korun, že jsem špatná matka. Hodně lidí uvěřilo na základě změně života nějakého grázla, které nenávratně poškozují klouby. Hraci automaty apk podle organizace Betselem letos přišlo o své domovy 238 Palestinců včetně 127 nezletilých, vedou k trvalému bolestivému postižení a zkracují život. Takových lidí jako jsi ty není mnoho, hraci automaty prodej popřípadě doložit pojištění v zahraničí výplatní páskou nebo jiným způsobem.


PWF | Ma Jian: Rybaření na jezeře Čching-chaj\n30. června 2009 14:48\nJezero leží na jih od tratě. Rozškrtnu sirku, podívám se na kompas a na hodinky. Tři hodiny ráno. Nemůžu tady sedět celou noc. Zatnu zuby, sestoupím z železničního náspu a ponořím se do noci.\nMěkká půda pod mýma nohama se propadá a zvedá. Bude to asi tráva - tenisky mám skrznaskrz mokré. Klopýtám kupředu, nakláním se do stran, snažím se udržet rovnováhu. Ruce mám pravděpodobně natažené před sebe, ale nevím to jistě, moje mysl se rozprchla do temnoty. Snažím se jít co možná přímo, ale neustálý strach, že spadnu do nějaké jámy, mě vyčerpává. Zhruba po hodině jsem tak unavený, že nevím, jestli mám oči otevřené nebo zavřené. Nohy mi slábnou a pomalu, jako když jsem byl malý a vracel se večer s otcem od pobřeží domů, postupně za chůze usínám. Následujícím krokem se propadnu do prázdna. Padám a cítím, jak se ramenem a bokem bořím do vlhké půdy. Osahávám zem a zjišťuji, že jsem na dně jámy, pak zavřu oči a spím.\nZa rozbřesku se probudím uprostřed jednotvárné krajiny s travnatými pahorky a písečnými jámami. Podél prašné cesty se od jednoho sloupu ke druhému nemohoucně vine drát elektrického vedení. Vodní hladina na jihu musí být jezero Čching-chaj. Napínám zrak, ale na druhý břeh nedohlédnu. Vodní spousta připomíná oceán. S radostí u srdce vyskočím a zamířím k jezeru.\nNalevo vychází rudé slunce a proměňuje hladinu jezera v nedozírné zrcadlo. Na břehu spatřím stan a vydám se k němu. Proti mně vyrazí pes. Nemám čas rozhlížet se po klacku nebo kameni, a tak jen strhnu ze zad batoh a chráním se jím jako štítem. Pes se zastaví u mých nohou a zběsile štěká, dokud někdo nevykoukne ze stanu a neokřikne ho.\nUvnitř stanu hoří oheň. Bydlí zde starý muž se svým synem. S hustým dýmem z hořícího dřeva se mísí pára vystupující z hrnce právě uvařených nudlí. Starý muž si obléká kalhoty z nepromokavé látky, jeho syn pískne na psa a přinese dovnitř otýpku třísek. Říkám jim, že jsem se přijel podívat na jezero Čching-chaj.\n"Tenhle břeh nejezdí navštěvovat moc lidí. Rybařím tady od jara a za šest měsíců jsem potkal jen dva cizince."\nŘíkám starci, že jsem včera večer vystoupil z vlaku na stanici Ša-tcha-s'.\n"To je odsud pěšky třicet kilometrů," poznamená. "Máte štěstí, že jste nespadl do jámy." Oba se zasmějeme. Podá mi misku s horkými nudlemi a kusem ryby, která jim zbyla od večeře.\nPo jídle jdou ven a chystají si prám a sítě. Zvednu závěs zakrývající vstupní otvor a vyjdu ven. Ranní oblaka zalévají vzduch žlutou září, jezerní břeh se třpytí jako zčeřený zlatý pás.\nStarý muž se ke mně obrátí: "Náš domov je prostý, ale chcete-li zůstat, jste u nás vítán. Nikdo vás nebude rušit. Měl byste si trochu odpočinout, než se vydáte dál."\n"Děkuji, rád se trochu vyspím. Doufám, že ten pes nekouše?" ptám se a ukazuji na psa. "Jak se jmenuje?"\n"Nijak, říkáme jí žlutá psice. Tady můj syn nemluví spisovnou čínštinou, ale trochu rozumí."\nMladík vypadá asi na dvacet. Usměji se na něj a pak zavolám žlutou psici. Přijde ke mně a očichává mi kalhoty. Kůň uvázaný před stanem pohodí hlavou a otřepe se.\nOdejdou a já se jdu projít kolem jezera, opájím se tichem širého prostoru.\nKdyž se vrátím, stojí slunce nad hlavou a hladina jezera odráží barvu oblohy. Vejdu do stanu a lehnu si. Žlutá psice se otře hlavou o mé stehno. Chvíli ji pozoruji, pak mě přemůže dřímota. Zdá se mi sen, ve kterém se na mě psice usmívá.\nNásledujícího dne požádám starce, aby mě s sebou vzali na jezero. Půjčím si nepromokavé kalhoty. Váží snad tunu. Kdybych spadl do vody, okamžitě by mě stáhly ke dnu. Pramice se skládá ze dvou gumových pneumatik a čtyř prken svázaných dohromady provazem. Odneseme ji ke břehu a naskočíme. Pro tři lidi je pramice příliš malá, a tak mladík vystoupí a já s otcem veslujeme doprostřed jezera. I skrze nepromokavé kalhoty cítím, jak je voda ledová. Stařec rozhodí síť a já mu ji pomáhám srovnat. Co chvíli vylévám velkou dřevěnou naběračkou z pramice vodu. Hladina jezera je klidná, ani větřík se nepohne. V dálce proletí hejno hus s proužky na hlavách.\n"Je snadné dostat se odsud na Ptačí ostrov?" Počkám, až si stařec osuší ruce, a pak mu podám cigaretu.\n"Před několika lety ho otevřeli pro turisty. Vyplašili ptáky a ti se tam už nevracejí."\n"Co se vám honí hlavou, když jste celý den tady na jezeře?" Kolem dokola, kam oko dohlédne, je jen voda. Den nebo dva by mohlo být příjemné si tady plout, ale celý život by byl k nesnesení.\n"Sním o dni, kdy už sem nebudu muset." Velkými kloubnatými prsty zamáčkne cigaretu. "Chci tady ještě pár let rybařit, našetřit nějaké peníze a pak najít synovi dobrou manželku."\nVzpomenu si na mladého muže ze Sę-čchuanu, který hledal svou sestru, a dál se neptám.\nOdpoledne, když vytahujeme sítě podruhé, zahlédnu mezi oky chyceného velkého žlutého kapra. Vyprostím ho a hodím na dno pramice, kde se mi mrská u nohou. "Toho si dáme k večeři," řekne stařec. Zeptám se, jestli má ještě nějaké pivo, a on odpoví, že má několik lahví schovaných. Vzpomenu si, jak jsme večer předtím seděli ve stanu a celý svět nám byl lhostejný, byli jsme v bezpečí a teple, povídali jsme si a popíjeli u ohně a náhle mě podivně bodne u srdce - cítím radost, že s nimi mohu sdílet jejich prostý život, ale i smutek, že sem nepatřím.\nTřetího dne jim oznámím, že budu muset odejít. Stařec, jeho syn i žlutá psice mě vyprovodí k silnici. Starý muž zastaví projíždějící náklaďák a nabídne řidiči osmdesát jinů žlutých kaprů za polovinu obvyklé ceny, jestliže mě odveze do Siningu. Řidič souhlasí, ale když později před malým městem vystoupím, abych se vymočil, hodí mi okénkem batoh a dál jede beze mne.\npublikovalo Právo 28. května 2009


RUNVEG.cz: Slovensko - Vysoké Tatry\nK pravidelnému běhání a tréninku je dobré, jednou za čas si dopřát pořádný odpočinek v podobě lázní, masáží nebo wellness. Já si takto vždy jednou za rok dopřávám úplnou týdenní pauzu jak od běhání, tak jiného tréninku. A na regeneraci přece není nic lepšího než chůze. Nejlépe někde na čerstvém vzduchu, v hezkém prostředí, ideálně na horách. Letos jsme proto vyrazili opět na Slovensko, ale tentokrát do Vysokých Tater, které jsme měli v plánu už delší dobu. Kvůli nestálému počasí však nezůstalo jen u Tater, ale také jsme zavítali do našeho oblíbeného Slovenského ráje.\nPůvodní plán vyrazit znovu do Roháčů vzal za své, kvůli obsazenému ubytování na Komenského chatě. Místo toho se mi ale podařilo najít zajímavou nabídku na ubytování v pěkném apartmánu ve Starém Smokovci. Hned bylo rozhodnuto - letos dáme Vysoké Tatry.\n1. Příjezd, Strážovské vrchy\nNeznačená cesta přes louku\nNonstop cestu bychom nedali (hlavně můj zadek) takže jsme se opět zastavili v oblasti Strážovských vrchů. Tentokrát jsme ale místo Súľova vyrazili do jejich severní části z vesničky Hričovske Podhradie. Z té jsme nejprve přes neznačenou pěšinku přešli do vesnice Hlboké nad Váhom. To se však neobešlo bez lehkého bloudění, kdy nám nezřetelná cesta na louce párkrát úplně zmizela. Vypadalo to, že kdybychom to šli opačně, pravděpodobně bychom trefili spíš, protože v tom směru byla cesta více patrná. Mapy.cz tady moc nepomohly. Každopádně tuto cestu doporučuji jen za opravdového sucha - kvůli vysoké trávě by se jinak jednalo o slušný test nepromokavosti bot. A také je třeba počítat s následnou nutnou prohlídkou na klíšťata - naše skóre bylo naštěstí jen 1:0.\nZ Hlboké už jsme pokračovali po zelené turistické značce lehkým stoupáním k Hlbockému vodopádu. Ten trochu připomíná vodopády ve Slovenském ráji, ale samozřejmě má mnohem menší tok. Vedle něj jsou dokonce i zbytky žebříků značících původní trasu. Ta musela být zajímavá. Ta nová místo toho vede úžlabinou a dál pozvolně stoupá až do sedla Pod Roháčem.\nZe sedla jsme se vydali prozkoumat jen krátký úsek po zelené značce do Roháčského sedla. Cestou jsme narazili na několik hezkých vyhlídek, z nichž většina je neoznačená. Rozhodně ale stojí za to, každou takovou prošlapanou cestičku prozkoumat, některé vyhlídky opravdu stojí za to. Na jedné z nich jsme se také naobědvali. Na mě čekal gulášek bez šesti. Zato s krásným výhledem na skalní město a vůbec celou oblast Súľovských skal. Ve srovnání s Tatrami sice nejde o žádné velké kopce, ale přesto je znát, že místní hrady byly jedny z nejhůře přístupných v celém Slovensku. Tato oblast mi svojí atmosférou a listnatými lesy silně připomíná naše Chřiby. Jen těch skal je tu více.\nZřícenina hradu Hričov\nAbychom dojeli do cíle nějak rozumně, po červené značce jsme náš okruh ukončili přes zříceninu Hričov. Ta se v současnosti opravuje, takže bohužel vyfocení bez lešení možné nebylo. I přes to je ale přístupná, včetně výstupu po žebřících na zbytky věže, ze které je skvělý výhled hlavně na Žilinu. Ke Hričovu potom z vesnice vede naučná stezka se spoustou zastavení informujících o historii hradu. Vzhledem k tomu, že jsme šli trasu obráceně, jsme se tak informace dozvídali pozadu a vraceli jsme se tak v čase. Poskládat si v hlavě smysluplný obrázek historie hradu tak byl docela oříšek.\nQuinoa s červenou čočkou a kořením\nVýhled z Hričova\n2. Slovenský ráj\nÚvodní část doliny Suchá Belá\nHned první den po příjezdu nám počasí bohužel nepřálo. Ráno pršelo a ani předpověď nevypadala nijak zvlášť dobře. Snad každý server s počasím ukazoval úplně jinou předpověď. Od deště ráno, přes déšť odpoledne, až po polojasno. Rádio nám také moc nepomohlo, s rozmezím teplot mezi 19 až 29 stupni. Rozhodli jsme se proto neriskovat a místo túry v horách vyrazit do Slovenského ráje.\nV něm jsme podnikli 29 kilometrů dlouhý okruh, který je návodem na to, jak si za jeden den projít to nejlepší ze Slovenského ráje. Celkem jsme během něho prošli 3 doliny a velkou část úseku Prielom Hornádu. Jen při plánování pozor na to, že doliny jsou oficiálně průchozí jen ve směru nahoru. Jednak je to kvůli počtu turistů - což mimo sezónu není takový problém. Ale hlavně - žebříky a jištěné úseky se prostě lépe lezou nahoru. Který blázen by to taky chtěl lézt dolů že ano :) Vstup do národního parku je zpoplatněný a u kasy je možné sjednat si i pojištění pro případ zásahu horské služby, případně si koupit mapu.\nVyrazili jsme z parkoviště Podlesok u vesnice Hrabušice. V jeho blízkosti se nachází spousta hospůdek a stánků a je zde také možnost zapůjčit si vybavení pro nově zpřístupněnou ferratu Kysel'. Naše první dolina byla Suchá Belá. Ta patří mezi ty nejnavštěvovanější a její lávky, žebříky a další jištění patří mezi nejudržovanější. Většina z nich je železných a bez problémů průchozí. S tím hezky kontrastuje úvodní část doliny s velkým množstvím spadlých stromů.\nNaším druhým cílem byla dolina Piecky. K té jsme nejprve museli sejít převážně po červené značce. Odbočkou z modré značky je možné se vyhnout úseku přes louku (s mokrou trávou) a místo toho jít širokou cestou. Dolina Piecky pak působí trochu tradičněji - obsahuje více dřevěných žebříku a lávek.\nNaší poslední dolinu - Malý Kyseľ jsme pak museli vzít v protisměru, jinak by se to stihnout nedalo. Vzhledem k tomu, že ještě nebyla sezóna a počasí nebylo nejlepší, tak jsme za celou dobu potkali jen jednu rodinu. Za to na několika místech nás potrápil poměrně vysoký stav vody. A to ještě nebylo nijak zvlášť extra mokro. Naopak, jsme zde byli v poměrně suchém období. Užili jsme si spoustu balancování, akrobacie a místy téměř i tancování. Kameny ještě celkem šly, ale mokré kmeny a klády stály za to. Dále už po pohodlné modré značce jsme došli na Kláštorisko. To se nachází v centru celé oblasti a odměnou za jeho navštívení může být třeba zastávka v oblíbené hospůdce. Ta vaří několik druhů jídel a také půjčuje výstroj na blízkou ferratu.\nJeden z úseků Prielomu Hornádu\nPo žluté značce jsme sešli až k řece Hornád a podél ní pak pokračovali zpět Prielomem Hornádu až k jeho hrdlu. Tento úsek patří mezi ten náročnější, ale ve srovnání s dolinami se stále jedná o příjemnou procházku. Trasa občas stoupá několik desítek výškových metrů nad řeku a na několika úsecích je jištěna řetězy a žebříky. Za odbočkou zpět k Podlesok se pak nachází příjemně působící kemp Turistický Ráj a také známý Ranč Podlesok, nabízející ubytování a občerstvení.\nZkratka přes širokou cestu\nV dolině Piecky\nVeľký vodopád v dolině Piecky\n3. Tatranská magistrála\nMezi Štrbským a Popradským plesem\nDruhý den už počasí vypadalo lépe, a tak jsme mohli vyrazit na náš původně plánovaný výlet. Vlakem dojet na Štrbské pleso a z něj se pak po Tatranské magistrále vrátit zpět do Starého Smokovce. Vyjeli jsme už v 6:32, takže bylo docela zvláštní kromě turistů vidět i těch pár lidí, co cestovali do školy, nebo do práce. V takovémto prostředí žít každý den, to musí být něco. Na Štrbském plese bylo ale nečekaně pusto. Takhle si to tu opravdu nepamatuji. Kolem plesa jsme šli úplně sami a teprve na červené značce jsme začali potkávat pár lidí. Rozhodně žádné davy, takže maximálně příjemné.\nPo červené vycházkové trase jsme tak brzy došli na Popradské pleso. Hlavně poslední úsek, který jsem zatím neznal se mi moc líbil - cesta vystoupala nad údolí a objevily se první výhledy na okolní hory. Jen pohled na naší perličku dne - 400 metrové stoupání na Ostrva moc nepotěšil.\nČlověk si může naložit podle možností\nU odbočky na Rysy jsme si vyzkoušeli připravené naložené batůžky, za jejichž vynesení až na chatu (2250 m.n.m.) člověk dostane čaj zdarma. Ten, co jsme zkoušeli měl rozhodně víc než 10 kg. Můj batoh proti němu nevážil nic. Zřejmě by ale mělo stačit vynést 5 - 10 kg. My každopádně šli jinam, takže jsme se tímto zatěžovat nemuseli.\nObešli jsme Popradské pleso a s chutí se pustili do našeho boje - stoupání na Ostrva. To nakonec nebylo tak hrozné a za hodinku jsme opravdu byli nahoře. Cestou se šlo pohodlně, žádná suť. Navíc výhledy na pleso ji ještě zpříjemnily. Jen nahoře nás zahalily mraky, takže následující úsek až k hotelu Sliezky dom jsme opravdu neviděli nic. Ani tato cesta nebyla špatná, snad jen poměrně dost kamenných polí bylo občas únavných. Výhledy však hodnotit nemůžu.\nPopradské pleso z Ostrva\nV půlce trasy jsme si snědli oběd u Batizovského plesa, které jsme přes mlhu málem minuli. Naštěstí během našeho asi 20 minutového posezení se mraky na chviličku rozestoupily a my tak pleso viděli celé. Moc pěkné jsou pak hlavně vodopády, co jsou vidět pod ním.\nBohužel tady nás zastihla zřejmě ne tak ojedinělá přeháňka, na kterou upozorňovali v předpovědi. A pršelo až k hotelu. Za tu hodinu, než jsme tam došli jsme tak slušně promokli. Takže jsme se museli zastavit na něco teplého na zahřátí. Doporučuji návštěvu samoobslužné restaurace, která se nachází po straně hotelu. Pokud si člověk nevybere z místní slušné nabídky jídel, má možnost si alespoň v přízemí posedět v příjemné místnosti připomínající salaš (včetně kožešin na lavicích) a pojíst něco z vlastních zásob. Jen tu není takové teplo jako nahoře.\nUž jen sejít dolů do Starého Smokovce\nProtože déšť ustal, mohli jsme dál pokračovat po magistrále. Alternativou by bylo sejít přímo do Starého Smokovce po žluté značce. Magistrála sice v tomto úseku nebyla nic extra, ale konečně ukázala i nějaké ty výhledy na Nízké Tatry, Poprad a později i na Starý Smokovec. Akorát nevím, zda už jsme byli tak unavení, nebo jsou značené časy dělané pro zdatnější horaly, ale úsek na Hrebienok nám místo udávaných 1:45 zabral 2 hodiny. Cesta dolů do Smokovce pak už naštěstí byla bezproblémová.\nNad Popradským plesem\nTatranská magistrála a Sliezky dom\n4. Studené doliny\nHrebienok je oblíbené výchozí místo zejména na dva poměrně nenáročné výlety: výstupy na Zbojnickou chatu (Velkou Studenou dolinou), nebo na Téryho chatu (Malou Studenou dolinou). Ty mohou zvládnout prakticky všechny věkové kategorie (obzvláště při využití lanovky na Hrebienok). Oba výlety lze ale také spojit a mezi chatami přejít po žluté značce přes Priečne sedlo (2352 m.n.m.). Tím už se ale obtížnost podstatně zvýší. Jednak je pro tento přechod nutné počítat zhruba další 2 - 3 hodiny, ale hlavně - přelézt sedlo znamená celkem poctivé lezení. To je po skalní stěně v délce asi 300 metrů. Tato trasa by měla být poměrně nově prostupná obousměrně, ale doporučuje se začít na Téryho chatě, a nejtěžší úsek tak lézt nahoru. My se samozřejmě rozhodli jít to obráceně. Hlavně kvůli chybě v naší mapě, která v tomto směru ukazovala rychlejší čas o půl hodiny. Že se jedná o chybu jsme zjistili až dodatečně :) Ale popořadě ...\nPrvní ranní lanovkou jsme vyrazili na Hrebienok, což nám ušetřilo 200 výškových metrů a hodinku spánku. Z něj jsme rovnou vyrazili po zelené značce, která je sice o maličko delší než červená magistrála, ale je vedená podél řeky a míjí několik pěkných vodopádu, které opravdu stojí za to vidět.\nNad Reinerovou chatou už cesta začala velice pozvolna stoupat Velkou Studenou dolinou. Okolní vrcholky byly v mracích, takže o atmosféru bylo postaráno. Cesta byla velice příjemná a bezproblémová a trochu strměji začala stoupat až v závěru, kde byl jeden jištěný úsek řetězy (jejich použití v létě ale bylo zbytečné). Tou dobou už jsme byli v mracích, takže následující pleso jsme skoro neviděli. O to větší bylo naše překvapení, když jsme chatu uviděli o čtvrt hodiny dříve, než jsme plánovali. Cesta z Hrebienku včetně zastávek u vodopádů nám tak zabrala 2:30.\nSněhové pole před Sivým plesem\nOd Zbojnické chaty jsme pak vyrazili po žluté značce, která byla opět velice příjemná, ale bohužel kvůli mlze jsme zase nic okolo neviděli. Jediné překvapení tak byl kamzík a pro mě sněhová pole. Oblačnost se začala trochu trhat až za Sivým plesem, kde už cesta začala stoupat do Priečneho sedla. Konečně se objevily i okolní vrcholy. Trochu nepříjemný byl pouze poslední úsek asi 50 výškových metrů, kde se stoupalo sutí.\nTa pravá zábava ale přišla až za sedlem, kde nás čekalo ono lezení. Konec téměř kolmé skalní stěny nebyl naštěstí kvůli mlze vidět, takže se dolů lezlo o něco příjemněji. Vyhnout se proti nám lezoucím lidem také nebyl větší problém, protože téměř v celém úseku byly ukotveny dvě různé trasy řetězů.\nLezení z Priečneho sedla\nPrakticky všichni lidé, které jsme potkali, byli maximálně solidární a skoro každý se s námi dal do řeči. Tu nás upozornili na nebezpečné úseky, tady zase doporučili nejvhodnější následující postup, nebo se prostě jen vyptávali, jak to vypadá dál. Zkrátka takováto situace udělá divy. Vylézt to zvládli dokonce i psi, opilí Poláci, 10 letí děti, a i lidé hodně přes 60 let. Pod stěnou už následovalo jen pár nepříjemných metrů po sněhu a další suť. Pak už to ale k Téryho chatě byla jen 30 minutová procházka.\nTěsně před Téryho chatou se pak nachází několik hezkých ples, u kterých musí být za hezkého počasí radost relaxovat. I my se rozhodli zde nabrat síly. Mezi tím jsme měli štěstí a mraky se občas rozestoupily, aby nám odkryly okolní vrcholky včetně Lomnického štítu (2634 m.n.m.).\nNávrat Malou Studenou dolinou už byla procházka za odměnu, jen cesta byla najednou mnohem více frekventovaná. První část těsně pod chatou je trochu strmější, ale dále už se jedná o ideální terén, který si užije opravdu každý. Navíc ve druhé polovině je možné využít Zamkovského chatu. Kousek pod ní se pak nachází Obrovský vodopád, který je dalším z hlavních cílů mnoha turistů. Od Hrebienku je totiž vzdálen jen asi 25 minut chůze (po červené značce).\n5. Sedlo Prielom\nVelické pleso a hotel Sliezky dom\nSedlo Prielom (2288 m.n.m.) se nachází asi 90 minut chůze od Zbojnické chaty. My na něj ze Starého Smokovce vyrazili přes Sliezky dom, abychom se Velkou Studenou dolinou vrátili zpátky.\nBrzy ráno jsme tedy po žluté značce ze Smokovce vyrazili k hotelu Sliezky dom. Počasí začalo skvěle a trasa byla krásná lesní pěšinka, navíc výborně udržovaná. A že celou cestu stoupala nám ani nepřišlo, protože stoupání bylo celkem mírné. Trasa nám tak rychle utekla a místo udávaných 2:20 jsme ji zvládli vyjít za necelé dvě hodiny. A to jsme se ani moc nesnažili.\nSliezky dom vypadal za slunečného počasí hned jako mnohem příjemnější místo a následující prudší stoupání nad Velický vodopád proto také uteklo. Cesta tu byla bezproblémová, většinou po vyskládaných velkých kamenech.\nVýchodná Vysoká, vlevo sedlo Prielom\nV podobném stylu pak pokračovala prakticky až na Polský hřeben. Jen těsně pod ním byl kratší úsek s řetězy a pár kramlemi. V této výšce nás však opět začaly trápit mraky, takže výhledy začaly být vzácné. Z Polského hřebene je možné se vydat na vrchol Východná Vysoká (2428 m.n.m.). Ten je velice oblíbený, ale má nevýhodu, že se jedná o slepou cestu a je tedy nutné se zase vrátit zpět. Směrem na vrchol cesta vychází na jednu hodinu a určitě obsahuje nějaké to lezení a úseky jištěné řetězy.\nProtože jsme si nebyli jisti, jak na tom budeme časově a výhled z vrcholu také zaručen nebyl, pokračovali jsme raději rovnou dál do Zamrznutého kotle. U tohoto rozcestí se nachází Zamrznuté pleso, které samozřejmě bylo zčásti pokryté ledem. Tady jsme si také užili další sněhové pole. Šlo se po něm příjemněji než po následující suti.\nPejsek se chystá na lezení\nNad sutí pak konečně začalo finální asi 100 metrové lezení do sedla Prielom. To po včerejšku nebylo zvlášť náročné. Na trase jsme v protisměru opět minuli stejnou skupinku lidí s pejskem - zase to zvládl :) Tentokrát to ale měli těžší - zatímco oni lezli dolů, my nahoru.\nV sedle jsme zůstali příjemně překvapeně zírat - před námi se otevřel krásný pohled na následující úsek a Zbojnickou chatu. A nad ní v dáli Lomnický štít. Ale hlavně jsme byli překvapeni, jak rychle jsme to zvládli. Takže jsme si zde i v klidu poobědvali a pokochali se zaslouženým výhledem.\nKamzík pod sedlem Prielom\nNásledující sestup byl trochu nepříjemný, protože se opět šlo sutí bez jištění. Jak to trefně vystihl jeden český turista, kterého jsme potkali - "docela nahovno". V jednom místě by se řetěz býval hodil. Dál už ale cesta byla pohodová procházka s hezkým úsekem hlavně kolem Zbojnických ples. Opět jsme měli štěstí na jednoho kamzíka.\nPo příchodu ke Zbojnické chatě nás čekal úplně jiný pohled než včera. Žádná mlha, takže všechny okolní vrcholy byly krásně viditelné a takové Sesterské pleso, které jsme hned u chaty jsme snad včera ani vůbec neviděli. Jen turistů tu bylo podstatně více - většina se vydala dolinou k chatě a pak mířili zpět. Na chatě jsme se zastavili a jaké bylo moje překvapení, když jedna ze tří polévek byla dokonce i veganská (čočková). Ale byl jsem po obědě, tak jsem nezkoušel. Jinak však chata nabízí typická jídla - smažák nebo klobásu.\nSestup dolinou jsme si kvůli počasí užili podstatně více než včera. Nebo to bylo tím, že tentokrát jsme šli dolů? Prošli jsme ji rychle a zbylo nám ještě spoustu času. Výstup na Vysokou jsme tak bývali mohli stihnout. Místo klasického návratu do Starého Smokovce jsme se tak rozhodli trasu si trochu prodloužit podél Studeného potoka po žluté značce. A tento úsek za to opravdu stál. Krásná cesta podél průzračně čistého potoka a velkých balvanů. A za celou dobu jsme navíc potkali pouze jednu běžkyni, jinak prázdno.\nZ Tatranské Lesné je pak možné do Smokovce dojít podél silnice po asfaltové cyklostezce. Jsou to asi 3 kilometry. Nám už se po asfaltu nechtělo, a tak jsme raději počkali na vlak, který jezdí každou hodinu. Kromě něj také občas jede autobus.\nPod Sliezkym domem\nZamrznutý kotel, vlevo cesta\nna Polský hřeben\nVýhled ze sedla Prielom - v pozadí\nLomnický štít a Zbojnická chata\nZbojnická chata při pohledu z Velké studené doliny\nStudený potok ze žluté turistické trasy do Tatranské Lesné\n6. Jeskyně a Kežmarok\nPředpověď tentokrát nezklamala a v noci přišly bouřky. Ráno nás pak čekalo nepříjemné ochlazení téměř o 20 stupňů. Předpověď hlásila teplotu na Téryho chatě kolem nuly a na vrcholcích hor podle všeho napadl sníh. To jsme si však nemohli ověřit, protože i Smokovec byl zahalen v mracích a k tomu lehce mrholilo. Co se tedy dá podniknout v okolí Starého Smokovce v takovém nepříznivém počasí?\nMy se rozhodli vyrazit do Belianských jeskyní. Ty jsou vzdálené asi 20 minut jízdy autem. Od parkoviště (4,5 Euro) je to pak k jejich vstupu asi 20 minutová procházka. Ta má, řekl bych tak půl kilometru, ale na něm přes 150 výškových metrů, takže po předešlých výletech vynikající příležitost trochu si protáhnout nohy.\nSamotné jeskyně jsou pak velice oblíbené a byli jsme opravdu rádi, že jsme se dostali hned na první prohlídku - nával lidí po nás byl opravdu slušný, včetně asi 4 autobusových zájezdů. I tak s námi ale šla mimo jiné ruská skupinka alespoň třiceti dětí. Jeskyně jsou rozlehlé s klasicky perfektní krápníkovou výzdobou a trasa obsahuje téměř 1000 schodů a trvá 70 minut.\nDřevěný kostel v Kežmarok\nDále jsme si zajeli do Kežmarok, kde jsme se zašli podívat hlavně na dřevěný artikulárny kostol Najsvätejšej Trojice. Ten je zařazen mezi památky UNESCO a jeho prohlídka včetně výkladu stojí za to. Hned vedle dřevěného kostela se nachází další netradiční budova - nový evangelický kostel. Ten připomíná spíše orientální stavby. Jeho návrh byl totiž určen právě pro orientální země, ale protože o něj nebyl zájem, nakonec byl použit zde.\nA do třetice - asi pět minut chůze přes centrum města se nachází Bazilika svatého kříže. Dále je možné navštívit místní hrad, ve kterém se nachází muzeum. To je ale přístupné pouze s průvodcem a prohlídka trvá snad hodinu a půl. Místo čekání jsme raději vyrazili na další jeskyně - Važecké.\nVažecké jeskyně se mi líbili více než Belianske. Nejsou sice zdaleka tak rozsáhlé, ale o to menší zájem o ně je. Takže nás čekala pohodová prohlídka v malé skupince lidí. Zaujaly mě především zbytky kosterních nálezů, které nejsou úplně typické. Jeskyně místy měla opravdu nízké stropy, což přispělo k atmosféře. Samotná prohlídka pak trvala asi 45 minut. I když obě jeskyně byly pěkné, jeskyni Slobody v Demänovské dolině rozhodně nepřekonávají.\nA na závěr jsme si ještě ve Starém Smokovci prošli krátkou křížovou cestu na Peknou vyhlídku. Do mini muzea šerpů a nosičů se nám dostat nepodařilo, tak jsme den zakončili v první čajovně ve Vysokých Tatrách - u Vlka. Návštěvu vřele doporučuji, i přes to, že čajovna jezdí sortiment nakupovat do Čech. A dokonce se znají i s majitelem naší dobré čajovny v Pardubicích - svět je malý :)\nZ vyhlídky na Starý Smokovec\nPodél křížové cesty\nLyže nemáme, tak jedeme domů\nOchlazení pokračovalo, ale oblačnost se roztrhala a my tak měli možnost spatřit zmiňovaný sníh. Takže opravdu napadl. Nejvyšší čas vyrazit domů za teplem. Cestou jsme se zastavili na zřícenině hradu Lietava. K té je zřejmě nejlepší vyrazit z blízké vesnice Lietava - Majer. U rozcestí se nachází kiosek a malé parkoviště a trasa není tak příkrá jako z jižní vesnice Lietavská Svinná (trefný název).\nHned u vstupní brány nás překvapil její netradiční obránce. Pasoucí se koza. Ale kde se pásla? Přímo nad vstupem na úzkém zbytku zdi. Tady umí šplhat opravdu každé zvíře. Jinak hrad samotný patří mezi ty rozsáhlejší a v současné době je opravován (sdružením podporujícím zapojení nezaměstnaných osob). Takže opět samé lešení.\nNaše další zastávka byla až v Čechách v Mladečských jeskyních, kousek za Olomoucí. Tyto jeskyně ale ve srovnání s navštívenými Slovenskými jeskyněmi působily poměrně chudě. Pak už následovala jen krátká prohlídka nedalekého arboreta v Bílé Lhotě a hurá domů.\nUvítání nad hradní branou\nZřícenina hradu Lietava\nVeškeré trvanlivé suroviny\nVzhledem k ubytování jsme tentokrát neměli zajištěné žádné stravování. To mi ale nevadilo a při balení jsem s tím počítal. Kromě vyfocených trvanlivých surovin jsem přibalil hlavně hodně zeleniny - klasicky do termo tašky, ve které převoz bez problémů zvládla.\nSnídaně byly nejjednodušší - kaše z ovesných a pohankových vloček s oříšky.\nNa obědy na výletech jsem měl místo chleba nachystané oříškové tyčinky osvědčené z mých běhů na 50 mil a narozeninového běhu. Opět mandle a ovesné vločky (tentokrát trochu mixnuté s pohankovými) v poměru 1:1 a trocha soli. Měl jsem trochu obavy, zda vydrží převoz, ale kromě toho, že se trochu orosily to zvládly bez problémů a vydržely mi tak první 4 dny (v lednici). K nim jsem si vždy dával nějakou čerstvou zeleninu a trochu patifu. Výhodou tyčinek oproti chlebu tak byly hlavně jejich menší rozměry, podstatně lepší nutriční složení a mnohem více kalorií - díky tomu jsem hladem opravdu netrpěl. A také chutnaly skvěle.\nA je nenapečeno - tyčinky místo chleba\nVečeře jsem pak chystal maximálně jednoduché. Základem byl většinou kuskus, nebo těstoviny a nějaká konzerva - fazole, žampióny, nebo mix zeleniny. K tomu nějaká semínka a čerstvá zelenina. Jednou jsme si dopřáli i tortily (jak jinak než s fazolemi). Vždy tak bylo jednoduše uvařeno za pár minut. Jako záložní rychlovka se nám pak osvědčily veganské instantní polévky, které lze zahustit třeba kuskusem. A v Kežmarok jsem pak využil klasickou veganskou záchranu - pizzu. Ani Slováci naštěstí do těsta nedávají nic živočišného.\nRostlinné pomazánky patifu jsou na cestování jako dělané, takže jsem jich měl pěknou zásobu :) Dají se jíst k pečivu, hodí se do toastů, ale je možné jimi i ochutit kuskus nebo těstoviny. Nebo jen tak jako dip k zelenině. A vyrábějí se v mnoha příchutích, takže se nepřejí. A jaká byla moje nejoblíbenější? Rozhodně toskánská. A poté delikates a orient - prostě mám radši trochu pikantnější příchutě. Ale rozdíly mezi nimi jsou malé a nenarazil jsem na žádnou, co by mi nechutnala.\nPořádný základ v podobě rostlinných\nTyčinky se osvědčily\nVečeře hotová za pár minut\nPosted by Filip Holík at 8:04\nLocation: Starý Smokovec, 062 01 Vysoké Tatry-Starý Smokovec, Slovakia


Etape Speedy PRO dětská lyžařská helma zelená matná | IceShop.cz\nEtape Speedy PRO dětská lyžařská helma zelená matná od značky s dlouholetou tradicí Etape je u nás za výhodnou cenu. Získejte tento produkt za super cenu u nás online. Etape Speedy PRO dětská lyžařská helma zelená matná - 55-58 aktuálně výhodně za 1590 Kč\nEtape Speedy PRO dětská lyžařská helma zelená matná - 55-58. Moderní dětská přilba Etape Speedy PRO poskytne vašemu dítěti patřičnou ochranu při nenadálém pádu na sjezdovce. Vnější skořepina helmy je konstruována prostřednictvím technologie InMold. Tento typ konstrukce je vysoce odolný v případě pádu. Při vysoké teplotě byl technologií InMold na tvrdou skořepinu nalisován polystyren, aby tak vznikla kombinace tvrdé vnější skořápky s měkkým polstrováním, jenž je schopné efektivně absorbovat nárazy. Výměnu vzduchu pod skořepinou zprostředkuje 10 ventilačních otvorů. Helmu Speedy PRO jednoduše během několika sekund přizpůsobíte přesně na specifický tvar hlavy upínáním QFS (quick fit system) s pomocí anatomicky tvarovaného regulačního kolečka. Výsledkem je pak pohodlí a patřičná bezpečnost. Odolný proti poškrábání je visor přilby vylepšený o zrcadlový efekt pro odraz přímého slunečního světla. Visor helmy Speedy PRO je vybaven slunečním UV filtrem a technologií ZeroFog. Pokud vaše dítě vyráží na hory, přilba Etape by v jeho výbavě neměla chybět.\n- zorník, filtr kategorie S2\n- hmotnost pouze 370 g (vel. 53-55 cm)\n- schválení podle EN 1077 (ČSN EN 1077) a EN 174 (ČSN EN 174)\nEtape Comp PRO lyžařská helma černá-karbon


Málem zapomenutá stezka se probouzí - Karlovarský deník\nMálem zapomenutá stezka se probouzí\nJáchymov, Ostrov - Po silnici, po cyklostezce a brzy i po prvorepublikovém historickém korzu. To jsou varianty, jak se dostat z Jáchymova do Horního Žďáru a do Ostrova. Parta nadšenců si dala tu práci a uklízí na staré Mlýnské stezce. Ta už je částečně průchozí. A bude úplně.\nTuristé se mohou těšit na novou stezku mezi Ostrovem a Jáchymovem.Foto: Ilustrační foto\nKdyž si něco umane zarputilý milovník svého rodného kraje, tak to má grády. Vladimír Kříž je přesně ten typ člověka, díky němuž začíná žít stezka, která sloužila za první republiky k projití z Jáchymova do Ostrova a během druhé světové války upadla v zapomnění.\n„Celá Mlýnská stezka má zhruba dva a půl kilometru. V některých místech byla už hodně zarostlá, nebo přes ni ležely stromy," řekl Vladimír Kříž. Ten v srpnu a září svolal prostřednictvím sociální sítě brigády na úklid stezky. Sešlo se pár lidí, ale hodně pomohli také jáchymovští i ostrovští hasiči, kteří pojali kácení stromů jako výcvik s pilou.\n„Na stezce je spousta romantických zákoutí, jména vytesaná do skal a samozřejmě mlýny, které jí daly jméno," pokračuje Kříž. Z kdysi slavných mlýnů už jsou dnes bohužel pouze ruiny. Stezka v dobách své slávy vedla také do Hlubokého, kde se lázeňští hosté koupali v léčivém radioaktivním bahně. „Na obnovu stezky byl před pár lety vypracován projekt, podle kterého by byla potřeba investice ve výši 800 tisíc korun. Ty ale nikdo neměl, takže to řešíme svépomocí. Třeba se stezky pak ujme město, až bude kompletně vyčištěná a průchozí. Z vyřezaného dřeva máme v plánu vyrobit lavičky. A také by byly fajn informační tabule," dokončil Kříž. Další brigáda na čištění stezky bude v neděli 20. září a všichni dobrovolníci jsou vítáni.


Apartmán v Kašperských Horách - ceník ubytování, počasí, fotky, pokoje\nKomfortní ubytování za rozumnou cenu v hezkých apartmánech v Kašperských Horách\nApartmán 1 - velký, rodinný\nV přízemí domu, situovaný k náměstí, s kapacitou 4 komfortní lůžka + horní lůžko patrové palandy s únosností pouze pro dítě. Apartmán má velkorysý prostor 90 m2 - vzdušný a světlý - s moderním, do jasných barev sladěným vybavením a velkými okny s působivým výhledem na historické náměstí, který večer působí jako pohádková kulisa. Velký obytný prostor s podlahovým vytápěním má vstup franc.dveřmi k vlastnímu letnímu sezení orient.do náměstí. Komfortní manželské dvojlůžko š.160 cm, atypické patrové lůžko (spodní š. 130 cm s nosností do 100 kg, horní š. 90 cm - zábavný spací komfort je určen pouze pro 1 dítě), pohodlný gauč-lůžko š. 120 cm a prostorná sedací souprava s TV úhlopř.140 cm.\nSamostatná kuchyně s jídelní sestavou a druhou TV úhlopř.80 cm, má plně vybavenou kuchyňskou linku (indukční varná plotna, digestoř, mikrovlnka, lednička, nádobí pro indukci, sklo i porcelán, příbory). Okno kuchyně směřuje k druhému vlastnímu letnímu posezení orient.do nádvoří.\nKomfortní sociální zařízení se samostatnou, velmi prostornou luxusní sprchou, 2x samostatné WC\nSamostatná prostorná šatna s prádelníkem, šatníkem, botníkem – i možností uložení lyží nebo jiného vybavení\nApartmán 2 - malý, útulný\nV přízemí domu, s kapacitou tři komfortní lůžka. Hezký, bílým nábytkem moderně vybavený útulný apartmán má užit.plochu 25 m2. Je situovaný k nádvoří, kde je hostům k dispozici vlastní letní posezení pod okny.\nKomfortní pobyt pro dva dospělé – nebo manžele s jedním dítětem. Vstup z předsíňky, na niž navazují dvě propojené malé místnosti. Obytný prostor s malou sedací soupravou, TV úhlopř.120 cm – a s jedním lůžkem š.100 cm umístěným na galerii přístupné po třech schodech. Ložnice s komf.manželským dvojlůžkem š.160 cm, k níž přiléhá malý prostor s vestavěnou skříní, ze kterého se vstupuje do koupelny, nově vybavené kvalitní sprchou, umyvadlem a WC.\nve velmi blízkém dosahu na náměstí, kde se apartmán nachází - v širokém výběru kategorie - v lidové, ale i stylové restauraci - a také ve třech hotelových restauracích\nkrásné historické náměstí v Kašperských Horách, na něž je přímý výhled z apartmánu nebo z vlastního letního posezení, které mají hosté k dispozici před apartmánem - v blízkém okolí nádherná krajina Šumavy pod hradem Kašperk\nCelková kapacita objektu: 4 osoby


Harley-Davidson odhalil elektrickou motorku LiveWire. Cílem je přilákat technologicky zaměřené jezdce | Český Mac\nDomů/Novinky/Harley-Davidson odhalil elektrickou motorku LiveWire. Cílem je přilákat technologicky zaměřené jezdce\nRichard Streit 09/01/2019\nZatímco první ročníky veletrhu CES v Las Vegas se točily především kolem televizorů, ledniček a dalších domácích spotřebičů, v současnosti se zde objevuje čím dál širší spektrum produktů. Mezi nekončícím zástupem vystavovatelů se objevil jeden z nejslavnějších výrobců motocyklů na světě, Harley-Davidson.\nHarley-Davidson využil CES 2019 k předpremiéře svého elektrického motocyklu LiveWire, který se dostane do prodeje na podzim letošního roku. Abychom byli přesní, novinka se představila veřejnosti na tiskové akci společnosti Panasonic, která bude pro LiveWire dodávat baterie.\nHarley-Davidson LiveWire bude umět vystřelit z 0 na 100 kilometrů v hodině za 3,5 vteřiny a na jedno nabití ujede kolem 180 kilometrů. Jelikož pohonná jednotka nedisponuje žádnou spojkou a ani převodovkou, mohlo by jít o zajímavou alternativu pro začínající jezdce.\nDalší specialitkou je telematický systém H-D Connect, který dokáže přenést data z řídících jednotek do mobilní aplikace. Skrze smartphone tak uživatel dostane přehled například o aktuálním stavu nabití a jízdních údajích.\nHarley-Davidson zároveň ujišťuje své věrné fanoušky, že se nemusí strachovat ani o zvukový projev. LiveWire je totiž navržen tak, aby při akceleraci produkoval „signifikatní zvukovou složku“.\nSpolečnost Harley-Davidson si uvědomuje, že kromě stávajících zákazníků je důležité přilákat také novou krev v podobě technologicky zaměřených jezdců. Model LiveWire má tento cíl začít postupně naplňovat a zároveň posunout celou značku do další etapy. Je ovšem otázkou, zda bude novinka dostatečně atraktivní, jelikož avizovaná cena 28 tisíc dolarů (zhruba 650 tisíc korun) může značnou část zájemců odradit.\nCES 2019 Harley-Davidson technologie top


Draghi: Pokud inflace nestoupne, dále uvolníme měnovou politiku - Patria.cz\nEvropská centrální banka (ECB) je připravena znovu uvolnit měnovou politiku, jestliže se nepodaří zrychlit inflaci. Mimo jiné by mohla snížit úrokové sazby nebo obnovit program nákupů aktiv. Na výroční konferenci v Portugalsku to dnes řekl prezident ECB Mario Draghi. Jeho slova jsou jedním z nejvýraznějších obratů v měnové politice za osm let, co je Draghi ve funkci, upozornila agentura Reuters. Draghiho prohlášení vyvolalo okamžitou kritiku ze strany amerického prezidenta Donalda Trumpa.\nAmerický prezident Donald Trump vytrvale vyzývá Fed k uvolnění měnové politiky. Dnes Trump obvinil Draghiho, že se snaží oslabit euro, aby získal nepoctivou výhodu v mezinárodním obchodě. "Mario Draghi právě oznámil, že přijdou další stimuly, což okamžitě oslabilo euro vůči dolaru a nespravedlivě jim to usnadnilo konkurenci s USA," napsal Trump na twitteru. Obvinil přitom ECB, že to dělá už roky, spolu s Čínou a dalšími zeměmi. Obchod je pro Trumpa hlavním bodem jeho politiky a už vyvolal spory s mnoha zeměmi, včetně EU.\nDraghiho komentář poslaly dolů euro vůči dolaru o čtvrt procenta. Akcie naopak smazaly počáteční ztráty a dluhopisy zemí eurozóny dál klesaly, mnoho z nich na rekordní minima.\nMeziroční tempo růstu spotřebitelských cen v eurozóně v květnu podle dnes zveřejněných údajů Eurostatu činilo 1,2 procenta. ECB ve své prognóze odhaduje, že letos ceny v eurozóně vzrostou o 1,3 procenta a v roce příštím o 1,4 procenta.\nDva z nejvlivnějších ekonomických lídrů světa včera varovali před znep...\nBílí šašci by měli zajistit, aby se rostlo při inflaci 0%.....při inflaci umí každý růst....Makaronovi bych doporučil, aby rozdal peníze lidem a inflaci bude mít hned....viz ČR\nItal je vedle\npán se plete, přeci pokud je 40% obyvatel EU závislých na usporách tak žádná inflace být nemůže, bo s nulovými úroky těm lidem ubývá a tudíž dražšího zboží kupují čím dál méně :o) a dnes tomu nasadil korunu, asi by rád aby Trumpík konečně vytasil cla na EU auta tak ho trochu popíchnul :o)


Poslední rozloučení s Emanuelem Křenkem | Statutární město Opava\nPoslední rozloučení s Emanuelem Křenkem\nMinulý čtvrtek zemřel dlouholetý člen činoherního souboru Emanuel Křenek. Poslední rozloučení proběhne 1. února v 15 hodin v hledišti Slezského divadla. Mše svatá se bude konat v neděli 7. února od 10 hodin v konkatedrále Nanebevzetí Panny Marie.\nNa Slezském divadle zavlála černá vlajka. Ve věku 83 let zemřel ve čtvrtek 21. ledna dlouholetý člen činoherního souboru Emanuel Křenek.\nTato mimořádná všestranná renesanční osobnost byla nedílnou součástí opavské kulturní scény více než 60 let. V roce 1998 se stal laureátem Ceny Petra Bezruče za umělecké zásluhy v oblasti dramatického umění, byl popularizátorem a organizátorem výtvarných a literárních akcí.\n"Jeho odchodem ztrácí opavská kulturní scéna mimořádnou osobnost a laskavého člověka, který plně žil celý život svými múzami a své mimořádné nadání a talent vždy a ochotně předával mladým nástupcům, a nejenom jim," uvedl za opavský magistrát tajemník Tomáš Elis.\nPoslední rozloučení s Emanuelem Křenkem proběhne v pondělí 1. února v 15 hodin v hledišti Slezského divadla Opava. Divadlo bude pro veřejnost otevřeno od 14.30 hodin.\nMše svatá za Emanuela Křenka se bude konat v neděli 7. února od 10 hodin v konkatedrále Nanebevzetí Panny Marie v Opavě.\nEmanuel Křenek ( 16. 5. 1932 - 21. 1. 2016)\nEmanuel Křenek se narodil v Ostravě. První divadelní zkušenosti získával po absolvování střední školy jako elév v Divadle Těšínského Slezska v letech 1949–50. Poté studoval na Divadelní fakultě Akademie múzických umění v Praze.\nPrvní angažmá mu nabídlo v roce 1954 Městské divadlo v Kladně, odkud po třech sezonách odešel do Opavy. Opavskému divadlu pak zůstal věrný po celý život.\nZa svou dlouhou kariéru si zahrál pestrou škálu rolí: Napoleona I., Rumcajse, Lenina, ale i Peer Gynta, Chlestakova; z Shakespearových figur nastudoval Glostera, Banqua a v Romeovi a Julii hrál postupně Romea, Parise, Benvolia a nakonec vévodu Escala. S chutí představoval reálné postavy J. J. Rousseaua a Petra Bezruče. Z české klasiky si velmi oblíbil Jiráskovu Vojnarku a Jana Žižku, ztvárnil také slepého pěvce Mareše v Tylově Fidlovačce a starého Tomáše ve Strakonickém dudákovi. Nezanedbatelné bylo také jeho působení v opeře a zvláště v operetě – celkem ve více než čtyřiceti titulech si zahrál a odzpíval vděčné role, jakými jsou Floridor-Celestin v Mamzelle Nitouche, Popiel v Polské krvi nebo Piskáčkův Tulák. Ve Straussově Vídeňské krvi se objevil dokonce ve třech nastudováních. Z posledních rolí připomeňme alespoň starého D’Artagnana v inscenaci D’Artagnan aneb Tři mušketýři; jeho poslední premiérou se pak stala v září 2014 Molièrova komedie Zdravý nemocný, v níž ztvárnil mazaného notáře Kujóna.\nVíce než deset let působil jako externí pedagog Slezské univerzity na katedře českého jazyka, kde přednášel na téma Divadelní formy v kultuře.\nEmanuel Křenek byl také nadšeným a talentovaným výtvarníkem, ilustrátorem a fotografem, popularizátorem a organizátorem výtvarných a literárních akcí. Napsal řadu textů o výtvarném umění, vytvořil knihu o malíři Janu Bauchovi a Jiřím Kolářovi. Fotograficky je zastoupen asi v osmdesáti publikacích, a to zvláště portréty.\nV roce 1998 mu byla udělena Cena Petra Bezruče za umělecké zásluhy v oblasti dramatického umění.\nV září 2015 bylo panu Křenkovi uděleno čestné členství souboru činohry Slezského divadla Opava.\nEmanuel Křenek se stal neopominutelnou osobností opavské kulturní scény.


Thunovský palác - hlavní budova Poslanecké sněmovny\nThunovský palác - doba barokní\nHlavní stavební vývoj Thunovského paláce, v němž se dnes nachází sídlo Poslanecké sněmovny, se odehrával v baroku, kdy Thunové postupně skoupili všechny okolní zastavěné pozemky.\nThunovský palác - doba klasicismu\nRoku 1801 byl palác Thunů prodán za 30 000 zl. stavům Království českého, kteří v něm hodlali zřídit sněmovnu, kanceláře a stavovský archiv. Zemský výbor přikoupil v této době další část pozemků, čímž stavební plochu vhodně doplnil.\nThunovský palác - doba novorenesanční\nDne 6. dubna 1861 proběhlo první zasedání zemského sněmu. Po uvedení sálu do provozu následovaly po dobu několika let ještě další stavební práce, neboť komplex zcela nevyhovoval z hledisek provozu. V paláci pracoval rovněž zemský výbor v čele s nejvyšším zemským maršálkem, stálým a výkonným orgánem zemského sněmu.\nThunovský palác - novodobá historie\nSe vznikem samostatného Československa se mění po roce 1918 i charakter a funkce malostranských paláců - řada z nich začíná sloužit institucím nového státu. A tato tradice pokračuje i po vzniku České republiky v roce 1993.\nŠternberský palác a palác Smiřických\nPatří k dominantám Malostranského náměstí. Na počátku 17. stol. patřil jeden z těchto domů nejbohatší feudální rodině v tehdejších Čechách, Smiřickým. 22. května 1618 se zde radili vůdcové české stavovské opozice a při jejich poradě uzrál plán k násilnému činu, defenestraci.\nAuersperský palác a měšťanské domy v Tomášské ulici\nJeden ze dvou domů, z nichž v 17. století vznikl Auersperský palác, patřil v minulosti Václavu Hájkovi z Libočan a patrně zde začal psát svou proslulou Kroniku českou, která poprvé vyšla v roce 1541. V jednom z domů v Tomášské ulici bydlel krátce i T. G. Masaryk.\nBývalé jezuitské gymnázium a kanceláře zemského místodržitelství, Sněmovní 1\nDům vznikl v 17. století postupným spojením několika původně gotických domů ohraničených blokem ulic Thunovská, Sněmovní (Pětikostelní) a horní částí Malostranského náměstí. V první polovině 18. století došlo ke dvěma výrazným přestavbám, které určily stavební podobu dnešní budovy. Na realizaci projektu se podílel stavitel Kryštof Dientzenhofer.