ДЕНЬ ІВАНА КУПАЛА І ХРИСТИЯНСЬКЕ СВЯТО РІЗДВА ЧЕСНОГО І СЛАВНОГО ПРОРОКА ПРЕДТЕЧІ ХРЕСТИТЕЛЯ ГОСПОДНЬОГО ІОАНА | КИЇВСЬКЕ ПРАВОСЛАВ’Я\nІоан Хреститель народився неподалік Єрусалима в містечку Ютта. Батько його Захарій був іудейським священиком, а мати Єлизавета — дочка рідної сестри святої Анни, матері Пресвятої Богородиці. Обоє вони були праведні перед Богом, бездоганно виконуючи: заповіді й настанови Господні. Дітей не мали вони, бо Єлизавета неплідна була, та й віку обоє були похилого.\nІ ось одного разу, коли Захарій служив перед Богом, за звичаєм священства, за жеребком йому випало до Господнього храму ввійти й покадити. Під час кадіння багато народу молилось перед храмом. І з’явився йому Ангел Господній, ставши праворуч кадильного жертовника. Стривожився Захарій, побачивши ангела, і острах на нього напав. Ангел же до нього промовив: «Не бійся, Захаріє, бо почута молитва твоя, і дружина твоя Єлизавета сина народить тобі, ти ж даси йому ймення Іоан. І буде він на радість, на втіху тобі, і з його народженням багато хто втішиться. Бо буде він великий у Господа, «ні вина, ні п’яного напою не питиме», і наповниться Духом Святим ще з утроби своєї матері. І багато синів Ізраїля він наверне до їхнього Господа Бога. І він сам буде перед Ним йти в дусі й силі Іллі, «щоб серця батьків привернулись до дітей і неслухняних — до мудрості праведних, щоб готових людей спорядити для Господа». І промовив Захарій до ангела: «Із чого пізнаю я це? Я ж старий та й дружина моя вже похилого віку». Ангел прорік йому у відповідь: «Я Гавриїл, що стою перед Богом; мене послано, щоб говорити з тобою і сповістити тобі цю Добру Новину. І замовкнеш ось ти, і говорити не зможеш аж до дня, коли станеться це, за те, що ти віри не йняв був словам моїм, які збудуться часу свого». А люди чекали Захарія й дивувались, чого забарився він у храмі. Коли ж вийшов, то не міг говорити до них, і вони зрозуміли, що видіння він бачив у храмі. Він тільки їм знаки подавав — і залишився німий…\nКоли його служба закінчилась, він повернувся до дому свого. А після тих днів зачала його дружина Єлизавета сина і таїлась п’ять місяців, кажучи: «Так для мене Господь учинив за тих днів, коли зглянувся Він, щоб зняти наругу мою між людьми» (Лк.1,6-25).\nЯкось Діва Марія відвідала Єлизавету. Коли ж Єлизавета почула Маріїн привіт, заворушилась дитина в утробі її. І настав час родити Єлизаветі, і сина вона породила. Почули сусіди й родина її, що Господь Свою милість велику на неї послав, та й утішилися разом із нею. Восьмого дня прийшли, щоб обрізати дитя, і хотіли його назвати йменням батька — Захарій. І озвалась мати його та й сказала: «Та ж у родині твоїй нема жодного, який названий був тим ім’ям». І запитали батька його — як хотів би назвати сина? Попросивши табличку, написав він слова: «Іоан імення йому». І всі дивувались. І в ту ж хвилину уста та язик розв’язались йому і він став говорити, благословляючи Бога. І страх огорнув усіх їхніх сусідів, і по всіх поселеннях іудейських пронеслась чутка про це все… А всі, хто почув це, казали: «Ким-то буде дитина оця?..» І Господня рука була з нею (Лк.1,57-66).\nА дитя росло й мужніло духом. Невдовзі після народження Іоана іудейський цар Ірод наказав убити всіх малих дітей у Віфлеємі і його околицях, і Єлизавета, рятуючи сина, пішла в пустелю, де зростав майбутній Хреститель Господа, постом, молитвою готуючись до великого свого служіння. Він мав одежу з верблюжої шерсті, а поживою його була сарана і дикий мед. Коли Іоану виповнилось 30 років, то за велінням Божим він прийшов на річку Йордан, щоб своєю проповіддю підготувати людей до приходу Спасителя — Ісуса Христа. І після хрещення Ісуса Христа святий Іоан продовжував проповідувати народові смирення й покаяння, закликаючи тих, що каялись, повернутись до любові і правди Божої.\nІоан Хреститель виступив проти царя Ірода за те, що той порушив закон і одружився з жінкою свого брата Пилипа. Ірод відрубав Іоану голову. Тіло його було поховано, а голову закопано на Єлеонській горі. Пізніше її ще три рази знаходили і переховували. Тому церква посвятила пророку декілька днів у році, а саме: 24 червня святкується Різдво Чесного і Славного Пророка Предтечі і Хрестителя Іоана; 29 серпня — усікновення Голови Святого Хрестителя Господнього Іоана; 24 лютого — перше і друге обретіння, а 26 травня — третє обретіння Голови святого Пророка й Предтечі Іоана (за ст. ст.).\nТропар свята: Пророче й Предтече пришестя Христового, ми не знаємо, як достойно вшанувати тебе з любов’ю, бо неплідність матері й батькове мовчання розв’язалися славним і почесним народженням Твоїм, і втілення Сина Божого Тобою проповідується світові.\nВ народі свято Різдва Святого Пророка Предтечі і Хрестителя Господнього Іоана збігається з язичеським святом Івана Купала. Як народне свято день Івана Купала супроводжується багатьма обрядами та піснями.\nУ звичаєво обрядовому комплексі європейських народів одним із найзначніших є свято літнього сонцестояння, яке відзначалося 24 червня за старим стилем і 7 липня за новим стилем. Тепер це свято більше відоме як Різдво святого Пророка і Предтечі, і Хрестителя Господнього Іоана. Це пора, коли рік ділиться навпіл, сонце повертає з літа на зиму, починаються жнива, дні стають коротші, це свято молодості і кохання.\n«У різних народів це свято відоме під різними назвами: midsommar (тобто середина літа ) – у шведів, Saint Jeans (святого Жана) – у французів, fia – Kagait (тобто день полум’я) – в албанців, Sobotka – у поляків , Kresuden – у словенців, Єньовден, Яновден – у болгар, Івана Купала у слов’ян».\nДень Івана Купала відзначається багатьма своєрідними обрядами та піснями: «Для наших предків Купало або Купайло був богом літнього сонця, літа, плодючості, любові, згоди, достатку, врожаю зелених плодів, еротики. В українців виступав благовісником шлюбу, покровителем купання у воді».\nЦе свято досліджували багато вчених, але так і до сьогоднішнього дня не є повністю розкриті корені цього свята, його етапи розвитку та його функції.\nЩе на зорі історії людство спостерігало циклічність змін у природі, які головним чином залежали від сонця, тобто від зимового і літнього сонцестояння та осіннього рівнодення.\nОбрядовість, пов’язана зі святкуванням літнього сонцестояння, характеризується стійкістю та періодичною повторюваністю головних компонентів таких як розпалювання вогнищ, купання в річках, озерах. У купальських обрядах відображалися погляди людини на оточуючий світ, реальні умови праці й побуту, закріплювались споконвічні закони землеробства, тваринництва, народної медицини. Виконання відповідних обрядів створювало в людині ілюзію впливу на сили природи і тимчасової безпеки в навколишньому світі.\nЩе до прийняття християнства в народі існували язичницькі обряди, які не співпадали із вченням Православної Церкви. Це зокрема такі язичницькі свята (свято зимового сонцевороту, зустрічі весни, літнього рівнодення, жнив тощо). Із ними церква проводила боротьбу з допомогою проповідей і заборон. Цим вона намагалася їх викорінити, знищити цілком,але не змогла цього зробити і пристосувала до своїх цілей та приурочувала до свят церковного календаря.\nСаме так сталося із язичницьким святом літнього сонцестояння, яке християнська церква в IV ст. проголосила днем народження Іоана Хрестителя – Предтечі Христового. Але первісні форми цього свята збереглися у старовинних літературних джерелах, в а. котрих Купало характеризується як поганський бог земних плодів, врожаю, добробуту, води, якому приносили в жертву хліб, основний плід землі.\n«Одне з найдавніших свідчень про свято Купало належить до XIII ст. У Волинському літописі за Іпатіївським списком під 1262 р. є згадка про «канунь Ивана дни,на самые купальня». Згадується Купала і в офіційних документах XIV ст.: договір литовських князів із польським королем Казимиром у 1350 році фіксує часово означення «До Ивана дне до Купаль», а грамота Вітовта 1396 рік «писана во вторникь передь Купалы святого Ивана, іюня 20 дня».\nПочинаючи з того ж таки Xll cт. в церковних документах ставиться вимога заборонити купальські обряди, бо в них вбачається «догодження дияволу». Про це є згадка на Стоглавому соборі 1551 р. де сказано : «О Іоаннъ, в навъчеріи сходятся мужи и жены і девицы на нощное плещевание і на безчинный говоръ, и на бесовские песни, и на плясаніе, и на скаканія, і на богомерзкія дела; и бывает отрокомъ оскверненіе і девамъ растленіе, і егда мимо нощъ ходить, тогда отходят к реце с великим кричаніемь, аки бесніи, и умываются водою, и егда начнут заутренню звонити, тогда отходятъ в домы свои и падают аки мертвыя ото великого хлохотанія».\nАле більш детальні описи можна знайти в літературних пам’ятках XVI ст.. Зокрема в праці ігумена Памфіла сказано : “Егда приходит великий праздник день Рождества Предотечева, исходят мужие и жены чаровницы по лугам і по болотам, и в пустыни, и в дубравы, ищуще смертные травы и чрево отравного зелля, на пагубу человеком и скотом: ту же и дивия корени копают на потворения мужем своим. Сия вся творят действом дияволим в Предтечев день с приговоры сатанинскими. Егда бо приидет самый той праздник Рождества Предтечева тогда во святуюту нощь мало не весь град, и в селях і возбесятся в бубны и в сопели и падением струнным и всякими неподобными играми сатанинскими плесканием и плясанием, женам же и девам главами киванием и устами их неприятен клич всескверные песни бесовския, и хребтом их вихляния и ногам их скакание и топтание, что же быет во градех и в селех».\nПослання цього ігумена показує нам харктерні риси купальського свята: це збирання чародійних траві та коренів, купання та розваги, котрі супроводжувалися різними піснями, танцями та музикою.\nІнша пам’ятка цього ж століття, Густинський літопис подає ще трохи більше відомостей про купальські святкування зокрема там говориться так: «Сему Купалу – бесу еще и до ныне по некоих странах безумный память совершают, начинание июня 23 дня в навечерие рождества Иоанна Предтечи даже до жатвы и далей сицевым образом: с вечера собирается простая чадь обоего пола и соплетают себе венцы из ядомого зелля и корения и препоясашеся былием возгнетают огнь; инде же поставляют зеленую ветвь и емшеся за руце около, обращаются окрест оного огня, поюще свои песни, преплетающе Купалом, потом через огнь прескакуют».\nТут наголошується на тому, що купальське торжество відзначали на передодні жнив. Якщо попередні свята були опосередкованими етапами підготовки до жнив, то купальська обрядовість являється їх заключним етапом.\nАвтор цієї пам’ятки подає опис цього свята з християнської точки зору. Він стверджує, що це «нерозумні» чинять пам’ять якомусь Купалу в надвечір’я Різдва Івана Предтечі. Звідси ми і дізнаємось, що цього вечора збираються дівчата і парубки, плетуть собі вінки із зілля, підперезуються зеленими вітками, запалюють вогонь і взявшись за руки водять навколо нього хороводи, співають пісень, в яких часто згадують Купала. Потім перестрибують через вогонь. Уважно вчитуючись в слова літописця можна зробити висновок, що автор описуючи це свято, вже не розумів суті купальського торжества. Так само він не розумів терміну «Купало», якого він називає бісом, тобто язичницьким божеством у християнському тлумаченні.\nТакож про звичаї перестрибування через купальські вогні дізнаємося із творів Івана Вишенського. Його діяльність проходила в кінці XVI ст. і на початку XVII ст. Цей видатний полеміст боровся за чистоту православія з язичництвом, а також з латинством та унією. Він виступав проти народних обрядів, котрі суперечили догматам християнської віри. Тому наведемо уривок одного з його послань, котре спрямоване проти купальського святкування: «Купала на Хрестителя утопіте і огненне скакання відкиньте, гнівається бо Хреститель на землю вашу, що в день пам’яті його попускаєте дияволу глумитися з вас же самих».\nПам’ятки XVIII ст. також згадують про заборону купальських обрядів. «Так в 1719 р. гетьман Скоропадський видав універсал, у якому молоді заборонялося збиратися на вечерниці і святкувати Івана Купала, а в 1723 р. аналогічну постанову прийняв Перемишльський дієцезійний собор».\nЦя боротьба продовжувалася досить довго, але свого апогею досягла в період панування комуністичного режиму, та по при всі негаразди до наших днів дійшли обряди та звичаї, пов’язані з купальськими святами.\nВитоки цього свята сягають у далеке минуле: “Іванів день, який припадав на час літнього сонцестояння і відзначався 24 червня всіма європейськими народами, належав до числа найбільш важливих календарних свят. За всіма ознаками, в сиву давнину це було вшанування Сонця – джерела тепла, світла, життя. Вже сама дата свята, ритуальні особливості вказують на зв’язки його із стародавнім солярним культом. На посудині – календарі IV ст. «Із землі полян» день 24 червня виділений серед інших двома хрестами (символ вогню), за ним ішов «громовий знак» – ним позначено день головного божества Перуна, потім атрибути жнив , яким передували різні магічні обряди».\nВ давнину щедрому на тепло Сонцю приписувалась магічна дія, також і його земний праобраз – вогонь – також наділявся перебільшеними властивостями, передусім очисною силою.\nОбряд запалювання купальських вогнищ, розкидання головешок і попелу по полях, обкурювання димом худоби, за вказівками дослідників ці дії мають господарське спрямування і впливають на ріст рослин, дозрівання врожаю, оберігають худобу від пошесті, сприяють її плодовитості. В багатьох країнах в тому числі і в Україні був звичай запалювати обмотане соломою колесо і пускати його з крутої гори. Цілком ймовірно, що це те ж одне із залишків прадавнього вірування. Наші предки вірили, що запалене колесо є символом сонця, яке після свого найвищого стояння повертає на зиму.\nНе випадково купальські вогні запалювалися на берегах річок, озер чи ставків, адже і воді предки також приписували цілющу дію і силу. Купальська магія, обливання водою, вмивання росою, мала на меті вберегти людей від різних хвороб, подарувати силу, молодість та красу. «Щоб зібрати купальську росу, бажаючі бути багатими і здоровими волочили по траві ряднину чи скатертину, яку потім викручували добуваючи чудодійну воду. Згідно з народним уявленням досить було протягнути на Івана Купала по росяній траві полотно чи мотуз із чужого поля на своє, щоб переманити «полон» (тобто врожайність) на свою ниву».\nДля сучасної людини це виглядає ніби якоюсь легендою, а наші пращури в це вірили і жорстоко карали тих людей, котрі це робили.\nВажливу роль в купальських обрядах та звичаях відігравала зелень та квіти. Повір’я багатьох народів , в тому числі і українців наділяли дерева, кущі, трави чарівною силою. Це пояснюється тим, що на цей час припадає вершина літа – момент повного розквіту сил землі. Все навколо розвивається, зеленіє, цвіте наливаються соками жита, пшениці та інші злаки та плоди. Звідси і побутують уявлення проте ніби рослинам як і вогню та воді властива здатність оберігати людей та їх майно від усякої напасті.\nВ народі побутує думка, що в купальську ніч тільки раз на рік у заростях папороті з’являється квітка щастя, рівно опівночі під гуркіт грому на якусь мить вона спалахує блакитним вогнем. Той щасливчик, що встиг її зірвати то йому відкриваються всі таємниці світу, його чекає палке кохання з найчарівнішою дівчиною, щасливий шлюб та безхмарне життя. Адже наші предки мало знали про спорові рослини, а тому гадали, що вони повинні цвісти. «У давнину люди вірили, що тільки цієї ночі рослини радіють і веселяться, як діти, а тварини розмовляють між собою людською мовою. Саме цієї ночі відбувається єднання людини з природою, і все живе тоді прагне любові та ніжності. Це найщасливіший час для зачаття дітей. На цьому святі вогню і води всі рослини набувають надзвичайних цілющих властивостей, бо в цей день земля – мати має найбільшу силу, яку віддає всім».\nВважалося що саме цього дня можна купатися, бо Іван Хреститель повиганяв з води нечистих злих духів. Люди купаються, обливаються джерельною водою, качаються в росі, стрибають через вогонь. Люди вірять, що від несміливості, боязкості, нерішучості людину очищують саме цей вогонь і вода, що Купало запрошує як молодих так і старих скупатися, очиститися від гріхів, забезпечити собі здоров’я на цілий рік. А роса і вода цієї ночі набувають чарівних властивостей, надають краси обличчю, якщо ними вмиватись.\n«Тому на Івана голими качалися по росі, щоб набрати з травички цілющої водички – би всю хворь із себе змити, сили Івана попросити: Чоловіче Господній Іване, прийди мені у поміч. Як у водах Йорданських Богові належних омивав, так в росах пречистих умий мене грішного. Розмотай з мене хворь, намотай силу, – приказувалося 12 разів, качаючись за годинниковою стрілкою те ж дванадцять разів. Центром Іванівського празникування ставала річка. Село в якому не було річки, вважалося Богом обділеним селом. «Кров Божа сюди не тече» – казали люди».\nОсновним атрибутом свята є Купало і Марена. «У старих писемних джерелах Купала характеризується як поганський бог земних плодів, якому приносили в жертву хліб — основний плід землі».\n«Згідно із слов’янським міфом Марена (Морена,Мара,Марина) – це зимове божество, що морить землю стужею, а людину – хворобами і голодом, але подекуди Марену вважали старшою русалкою. Все ж таки: «Марена (Морена) – богиня весни, квітів, покровителька морів та океанів, вважалася земною жінкою Купайла. Саме тому на Купайла молодь виготовляла на свої ігрища ідолів цих двох божків. Марену вшановували з 20 лютого до 20 березня і в ніч на Купала. Про те до нашого часу Марена (Морена, Моряна, Марина) дійшла як богиня чарів, смерті. Від цього імені пішов вираз «мор на людей», тобто епідемія, смерть. Від Морени, яку вшановували коло води, пішли також вирази «море», «морський». Опис статуї Морени до нас не дійшов. Маємо тільки відомості про Купальську Марену: заквітчана верба на Сході України, чучело з чортополоху і гнилої соломи в Західних областях».\nКупальське святкування як правило, починається ввечері напередодні Івана Купала. Дівчата збираються в умовлене місце поблизу водоймища з вінками на голові, плетеними з живих квітів та пахучих трав. Серед цих трав обов’язково мав бути полин, який відганяє русалок та відьом. Ці вінки освячували в церкві та зберігали протягом року. Настоєм із зілля тих вінків напували хворих.\nЯк вже було сказано, що на Івана Купала за віруванням наших предків набуває магічної сили сонце. Вони вірили, що в цей день «сонце купається у воді», тому й вода, як і вогонь, має освячуючу силу. Тому молодь і стрибала в цей день через вогонь і купалася у водоймищах. «Першими через вогонь стрибали хлопці, а хто відмовлявся то існувало повір’я що хворітиме цілий рік. Коли вогонь стає менший, то починають стрибати дівчата, а також хлопці та дівчата парами. Пара що тричі стрибне, не торкнувшись вогню побереться і щасливо житиме в шлюбі. У багаття кидають траву чорнобильник, щоб здійснювались всі бажання. Із давніх давен збереглася в народі традиція робити з соломи опудало Купала. Голову йому ліплять із глини, чіпляють вуса, розкарбовують щоки».\nАле повернемось ще до багаття, його розкладали тільки хлопці і намагалися його розпалювати на пагорбах, щоб було ближче до сонця. Багаття старались розпалювати як найбільше. Вважалося чим вище горітиме полум’я, тим багатшим буде урожай хліба.\nЯк вже було сказано молодь стрибала через вогонь, тому що цей вогонь вважався священним, оскільки був ніби земною подобою сонця, а тому й стрибали через нього, щоб очиститися перед початком жнив, бути сильним та здоровим. Настрибавшись через вогонь, головні атрибути купальського свята Купала і Марену урочисто спалюють, або кидають у річку. Після спалення або втоплення Купала і Марени дівчата тікають від хлопців ворожити. Дістають із запазух заздалегідь підготовлені свічі, прикріплюють їх до вінка, а потім ті вінки пускають на воду. Тоді уважно спостерігаючи за тим як пливе вінок визначали подальшу долю.\n«І ось темної купальської ночі на спокійній поверхні води пливуть десятки вінків і золотистими вогниками, віщуючи дівочу долю. У який бік пливе вінок там І жених, якщо вінок пливе рівно спокійно – сімейне життя дівчини буде благополучне, якщо ж перевертається або чіпляється за будь-що – життя буде важким. Потоне вінок – прикмета погана. Хлопці ті вінки виловлюють і розшукують по них дівчат, бо за сценам свята той хто розшукає дівчину , має поцілувати її». Також плели вінки з богородської трави, святили їх у церкві та зберігали протягом усього року. Хворих людей чи тварин напували настоєм із зілля тих вінків.\nЗа іншими прикметами: «Якщо вінок пливе добре й гарно горить свічка, то дівчина вийде заміж, а як потоне, – заміж не вийде взагалі. Якщо вінок відпливе далеко й пристане до якогось берега, те значить, що дівчина заміж піде».\nАле крім цих повір’їв про дівочу долю є ще ряд інших: «Скажімо якщо на передодні Купала призахідне сонце не ховається за хмари, а день був ясний то й рік буде веселим бо сонце не розгніване»; вода протягом дня «як сметана», себто тепла – ще й йтимуть дощі на врожай; побачиш на Купала досвіткове яскраве сонце – матимеш статки протягом року; якщо купальські вогні враз спалахнуть – село обминуть хвороби, а коли полум’я «женеться вгору» – на високий врожай; потрібно кинути в огіркові зарості шматок поламаного вільця од Марени, щоб був добрий урожай огірків; якщо дівчина першою набере в громадській криниці води й подивиться на себе – хлопці її любитимуть ; до сходу сонця юнка накопає тирлича і змиє ним волосся – вийде заміж за свого любого, лагідно проведеш увесь день – матимеш добрих друзів; якщо ненька щороку робитиме купелю з купальських квітів і купатиме в ній немовля, то воно завжди буде розумним, його любитимуть і воно не хворітиме…».\nВ народу до сьогоднішнього дня збереглося багато повір’їв і прикмет пов’язаних із купальським святом. Досить поширеним в Україні є звичай, який забороняє матерям в яких померли діти, їсти черешні та вишні до Купала. Це пояснюється тим, що на тому світі Христос і Мати Божа всім дітям небіжчикам роздають на Івана черешні та вишні. Залишаються обділеними тільки ті покійні діти, чиї матері порушили заборону.\nТакож в народі побутує думка, що людина котра народжена в день купальського свята обов’язково повинна бути високого зросту, мати добру пам’ять, розум, кмітливість, ненавидіти фальш, пияцтво, ненажерливість. Тут ми ясно можемо побачити як простежуються риси характеру святого Пророка і Предтечі Хрестителя Господнього Іоана.\nДо числа так званих незвичайностей можна віднести ще й така твердження про «Іванову (подекуди – Адамову) головку» – дрібна срібна монета, що її нібито можна знайти вранці на Івана Купала під стеблом жита, з якого виросли два колоски. Володар такої монети, за народним уявленням, ставав щасливим, міг легко вполювати звіра, знайти скарб».\nВ основному в системі народнопоетичних уявлень, котрі пов’язані з купальським святом можна виділити велику групу вірувань та прикмет аграрно-магічного спрямування, котрі пов’язані із турботами селянина землероба про долю майбутнього врожаю та про добробут. Деякі зразки народнопоетичної творчості увібрали в себе досвід, спостережливість і мудрість багатьох поколінь, набули форми прислів’їв, своєрідних поряд селянинові. Так наприклад за погодою в день купальського свята намагаються передбачити врожай зернових культур, фруктів та овочів.\n«На Чернігівщині вважали, що суха погода на Івана Купала віщує неврожай ярини – жита чи пшениці, посіяних на весні. Якщо на Івана йде дощ – то будуть мокрі жнива. На Одещині вірили, що дощ на Івана Купала шкодить посівам та баштанам, внаслідок чого хліба родять «із запалими зернятами», а гарбузи гниють. Аналогічні прикмети зафіксовано також на території Кіровоградської області: коли на Купала погожа днина, то чекай урожаю на городину, коли ж дощ, то кавуни будуть плямистими і гнитимуть. Сонячна погода в день Купала, за народним переконанням означала, що цього року добре вродять горіхи, а дощова – віщувала їх неврожай. Ця прикмета мала загальноукраїнське поширення,а серед лемків набула навіть форми прислів’я: «Як Ян дойджливий, то оріх червивий».\n«Коли й до Йвана просо з ложку, то буде і в ложку», «Коли на Івана гримить грім, то горіхи будуть порожні й буде їх мало»; «Годуй мене до Йвана, зроблю з тебе пана» – «радять» бджоли пасічникам».\nУ народних прикметах переплітаються реальний трудовий досвід народу з ілюзорними уявленнями, поєднуються раціональні елементи з намаганнями містичними засобами зробити бажане дійсним. Яскравим прикладом цього є ось таке дивне повір’я, яке повинно стимулювати ріст капусти. «Де здохне кінь, то беруть череп і несуть на грядки, щоб капуста така головата була. Це роблять на Івана Купала».\nСвоє майбутнє життя, свій добробут селяни передбачали ще і за допомогою птахів. Зокрема з допомогою зозулі. «Як зозуля кує до Івана, то буде осінь погана, а якщо до Петра, то буде тепла».\nАналізуючи купальську обрядовість ми бачимо, що тут фігурують ритуали котрі пов’язані з вогнем, водою, рослинністю, але також прослідковується в цих обрядових діях мотиви шлюбу, передбачення майбутнього подружнього життя, ворожіння про долю. Так в народі вірили, що довідатися про майбутнє можна на основі спостереження за деякими природніми явищами: «Як на Купала грім загримить, то на хлопців поморок буде – ні одна дівчина цього року заміж не вийде».\nКупальське свято – це одна з найважливіших дат в народному календарі, котрий створений багатовіковим досвідом нашого народу. Це свято органічно входить у структуру традиційно-побутової духовної культури народу, яка своїм генетичним корінням сягає сивої давнини. Купальські звичаї, обряди та ритуали, як і багато інших звичаїв та обрядів нерозривно пов’язані з побутом народу і спричинені практичними та життєвими потребами людей. Насамперед ці практичні інтереси і потреби виражалися у забезпеченні урожайності, захисті обійстя від усякого лиха, а також з допомогою різних ворожінь передбачити майбутнє.\nНе останню роль в купальській обрядовості відігравала магічна практика, яка пов’язана з усвідомленням життєтворної енергії сонця, як найважливішого джерела життя. А оскільки 24 червня за старим стилем, або 7 липня за новим, сонце досягло зеніту своїх можливостей, то в уяві людини воно асоціювалося з вогнем. Саме тому і розпалювалися купальські вогні, водилися навколо них хороводи, різні танці. Так стрибаючи через вогонь, купаючись у ріках і купаючись у купальській росі молодь намагалася почерпнути для себе життєтворчої сили, та позбутися хвороби і захистити себе від злих сил. Але з часом багато забобонних уявлень купальського свята стали відмирати. Вже в XX ст. купальські ритуали побутують дуже мало на Україні. Перекази про відьом, чарівні трави існували» хіба що в пам’яті старожилів.\n«Рослини, які збирали дівчата 23 червня, стали використовувати головним чином для гадання. Знаходили 12 або 24 рослини з числа рідкісних трав і клали їх під подушку – щоб приснився милий. Згодом втратило своє значення і це гадання на купальських травах. Рослини почали використовувати для відлякування реальної нечисті – тарганів, блощиць та бліх, мух, молі, тлі тощо. 3бирали переважно полин, пижмо, папороть орляк, тобто рослини які мають інсектицидні (отруйні) властивості. А згодом юнаки і дівчата стали цуратись популярних раніше гулянь».\nСлід зауважити, що наші давні предки мало знали про спорові рослини, а тому вірили, що вони повинні цвісти. За повір’ям людина, що знайшла цвіт папороті, стає всезнаючою і всевидющою. Папороть нібито цвіте тільки одну мить у ніч на Івана Купала, а тому знайти цю квітку дуже важко, тим більше, і той цвіт береже від людей нечиста сила. Отже, хто хоче здобути цвіт папороті, той мусить перехитрити самого чорта.\nНа даний час це купальське свято, яке в давнину святкувалося досить урочисто, призабулося. Хоча зараз свято Івана Купала набуває нового значення як засіб ідейно-естетичного та морально-етичного впливу на сучасну молодь. У наш час народні звичаї святкування Івана Купала відроджуються. Однак дбаючи про відновлення цього свята слід повніше і вдумливіше його організовувати використовуючи при цьому кращі елементи християнських та народних традицій.\nАле все ж таки хотілося б нагадати, що переважна більшість українського суспільства вважає себе християнами, тому кожен християнин повинен пам’ятати, що свято Івана Купала припадає в час апостольського посту, коли потрібно переосмислювати своє життя прагнучи до благочестя, а прикладом чи взірцем для кожного християнина повинен бути святий пророк і Предтеча та Хреститель Господній Іоан, Різдво якого у цей день святкує Свята Церква, тому святкувати цей день Різдва святого пророка, Предтечі і Хрестителя Господнього Іоана потрібно найперше участю в Літургії, добрими ділами та молитвою до цього найбільшого, як сказав Христос, чоловіка серед народжених від жінки: «Святий Пророче і Предтече Спасів Іоане моли Бога за нас!».\nсвяш. Іван Голуб, викладач ЛПБА УПЦ КП\nThis entry was posted in Бібліотека, Статті and tagged історія Православ'я, ЛПБА, Львівсько-Сокальська єпархія, Різво Іоана Христителя, свящ. Іван Голуб, УПЦ КП by admin. Bookmark the permalink.


Перша приватна броварня – новий преміум-спонсор збірної України з футболу — 11×11 - Свіжі новини зі світу Українського футболу!\nВы здесь: Главная » Перша приватна броварня – новий преміум-спонсор збірної України з футболу\nПерша приватна броварня – новий преміум-спонсор збірної України з футболу\nАвтор avtor Дата 02.01.2016 в 09:55 | Раздел Главное, Украина | Мнений 0\n«Новий партнер – це не просто заміна логотипу на формі чи на стадіоні, — підкреслює генеральний секретар ФФУ Юрій Запісоцький. — Це частина нового підходу до багатьох процесів, зокрема, до системи тренування, до підбору гравців, зміна вектору комунікації — працюємо разом заради перемог, відчуваємо плече один одного у будь-якій ситуації. І вже сьогодні він дає свої плоди – наша команда гідно завершила минулий сезон, без поразок, на другому «прохідному» місці у свої підгрупі».\n«Для нашої компанії – це честь бути партнером і спонсором Національної збірної з футболу, тому що за цю команду вболіває кожен українець, – додає Максим Васильєв, директор з маркетингу «Першої приватної броварні». – Ми цінуємо, що ФФУ розділяє запропонований нами підхід до партнерства і певну програму дій, кінцева мета якої – щоб Україна могла пишатися і результатами своєї збірної, і тією підтримкою, яку надаватимуть їй вболівальники, тобто кожен з нас».


Холодильний агрегат (https://hlad.com.ua/ua/production/agregati-i-multisistemi/) являє собою великогабаритне обладнання, яке має в своєму складі такі комплектуючі як приводний компресор, ресивер, теплообмінник, трубопровід.\nПромисловий холодильник - досить масивна конструкція, яка виконує стиснення, передачу, охолодження і конденсацію випарів фреону в єдиній системі охолодження. ПП «Хладсервіс» надає своїм клієнтам зручну та вигідну можливість не тільки придбати, але й:\nЗдійснити монтажні роботи нашими професіоналами на вашій ділянці;\nПовністю супроводити процес установки від А до Я;\nВиконати ремонт холодильного агрегату оперативно.\nПП «Хладсервіс» - провідний постачальник холодильного обладнання в Україні.\nХолодильний агрегат, куплений в нашій компанії, дозволить потенційним власникам оптимально отримати ряд переваг, а саме:\nЯкість конструкції - важливе питання, до якого наша компанія підходить з відповідальністю;\nМіцна герметизація холодильної шафи забезпечить надійне охолодження без зайвого клопоту;\nНа замовлення клієнта холодильна установка може бути компактною;\nНадійні і довговічні механізми справно працюють довгі роки;\nОбслуговування установок дуже просте;\nПриємна цінова категорія, яка порадує самого раціонального покупця.\nПромислові холодильники в ПП «Хладсервіс» - вигідне капіталовкладення в продуктивну роботу вашого бізнесу і комфорту, який буде забезпечений професіоналізмом наших фахівців. Для нас дуже важливо надати вам найкращий сервіс, який буде відповідати всім очікуванням і вподобанням. Тому, фахівці компанії «Хладсервіс» постійно навчаються працювати з великими об'єктами, проходять курси за якими вони впевнено можуть співпрацювати з замовником.


Що означає бути сучасною людиною ? « Шкільні Твори « Твори « Безпределка – статуси, вірші, шкільні твори, дієти, гороскопи\nВи знаходитесь тут: Головна > ШКІЛЬНІ ТВОРИ > Що означає бути сучасною людиною ?\nНа сьогоднішній день , сучасному людині не достатньо отримати вищу освіту і знайти пристойну роботу. Сучасне суспільство висуває завищені вимоги до людини і передбачає наявність аргументованою життєвої позиції і досягнення максимальних успіхів у кількох областях. Тому мати одну освіту вже не достатньо , щоб крокувати з сучасністю в одному строю.\n21 століття все більше використовує різні наномалекулярние технології , тому без знань як мінімум англійської мови та без вільного спілкування з електронікою , молодому поколінню ніяк не обійтися , якщо звичайно воно хоче жити , а не існувати.\nПрогресивний і сучасна людина , перш за все повинен мати 2-3 вищі освіти , бажано в різних наукових областях. Вільно володіти двома іноземними мовами , бути політично підкованим і бути обізнаним про життя політичних іноземних діячів і їх спільнот . Повинен легко орієнтуватися в географічному розташуванні своєї країни та її регіонів , цікавитися станом світової економіки , вміти прогнозувати падіння і зліт іноземних валют .\nСучасність передбачає активну участь у різних молодіжних рухах , неодмінно будучи толерантним , але при цьому мати і відстоювати свою особисту точку зору , володіючи чудовим словниковим запасом.\nДо всіх вище перерахованим вимогам обов’язково слід додати вміння людини бути культурним і комунікабельним , вміти слухати інших і підтримати будь-яку тему в розмові . Щоб володіти всіма якостями сучасної людини , потрібно мати міцне здоров’я , що виключає шкідливі та згубні звички . Це стане гарантією наявності високої працездатності і в слідстві досягнення величезних успіхів у житті.


Стаття 230. Застосування положень про банкрутство відсутнього боржника\nПоложення, передбачені цим пунктом, застосовуються також у разі, якщо майно боржника - юридичної особи завідомо не дозволяє покрити судові витрати у зв'язку зі справою про банкрутство або якщо протягом останніх дванадцяти місяців до дати подання заяви про визнання боржника банкрутом не проводилися операції по банківських рахунках боржника, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької чи іншої діяльності боржника.\nІнформація, релевантна " Стаття 230. Застосування положень про банкрутство відсутнього боржника "\nЗагальні положення. Товариство з додатковою відповідальністю - засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого розділений на частки визначених установчими документами розмірів; учасники такого товариства солідарно несуть субсидіарну відповідальність за його зобов'язаннями своїм майном в однаковому для всіх кратному розмірі до вартості їх внесків, що визначається


Шанс відвідати Канаду: Діаспоряни оголосили конкурс для молоді в Україні – JUVANIMA\nФіналісти отримають можливість безкоштовно поїхати до Канади влітку 2017-го року з метою вивчення англійської мови, ознайомлення з канадським суспільством та українською діаспорою у Канаді.\n«Як відомо, українці були одними з найперших переселенців, які збудували тоді ще зовсім молоду і маловідому Канаду. Вклад наших співвітчизників у розвиток культури та економіки цієї країни важко переоцінити. Саме тому, з нагоди святкування 125-річчя перших українських поселень у Канаді та 150-річчя Канади, ми оголошуємо цей конкурс», — розповіла виданню Світлана Комінко, президент O.W.L Open World Learning.\nЗа умовами конкурсу, учаснику потрібно обрати видатну історичну або сучасну постать канадського українця (для прикладу, Роберта Лінн Бондар, перша канадка українського походження, яка побувала у космосі; Богдан Гаврилишин, канадсько-український меценат тощо); провести ґрунтовне дослідження обраної особистості та на основі зібраного матеріалу відзняти невелике аматорське відео (максимум 3 хвилини, можна знімати на мобільний телефон).\nУ цій частині конкурсант має самостійно придумати сюжет. Прийматимуть будь-яку креативну ідею – це може бути навіть інтерв’ю або документальний ролик, якщо є така можливість.\nДетальніше з вимогами до учасників та конкурсних робіт можна ознайомитися за посиланням.\nПри визначені фіналістів, окрім контексту відео та відповідності його до вимог конкурсу, буде також взято до уваги кількість переглядів та вподобань відео у соціальних мережах та на каналі YouTube.\nРезультати конкурсу буде оголошено не раніше 15 березня 2017 року.\nO.W.L Open World Learning – канадсько-українська громадська організація, що об’єднала фахівців з різних країн світу з метою створення можливостей для отримання молодими людьми якісної академічної освіти та професійного досвіду.\n«Однією з найважливіших цілей для нас є створення стипендіального фонду для навчання за кордоном для талановитих молодих людей, які не мають можливостей отримати освіту через фінансові обмеження», — зазначила Світлана Комінко.\n«Виховання і освіта є абсолютним пріоритетом душпастирського служіння УГКЦ», – Глава УГКЦ привітав спільноту Гімназії ім. Шептицьких


ВИСТАВКА “ЗОРЯНЕ СЯЙВО” 2020 ОНЛАЙН | Фаховий коледж ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім. О. Гончара\nГоловна » ВИСТАВКА “ЗОРЯНЕ СЯЙВО” 2020 ОНЛАЙН\nВИСТАВКА “ЗОРЯНЕ СЯЙВО” 2020 ОНЛАЙН\nУ Фаховому коледжі ракетно-космічного машинобудування Дніпровського національного університету імені О. Гончара з 2018 року створена виставка художніх робіт студентів «Зоряне сяйво».\nАвтори художніх робіт в 2019-2020 навчальному році були учасниками V ювілейного Міжнародного багатожанрового фестивалю-конкурсу «ZIRKA» «Усі Зірки Галактики 2019».\nНа базі Виставкового центру Спілки художників України роботи студентів Вершини Я., гр.ПЗ-17-1, Біцаева Д., гр. ТВ-18-1, Фокіної Я., гр. ПЗ-17-2, Максимової Д., гр. ОВ-17-1 розглядалися у номінації «Образотворче та декоративно-прикладне мистецтво», які отримали дипломи відповідної вікової категорії.\nВсім учасникам виставки 2019-2020 навчального року дякуємо за участь у проекті художніх робіт «Зоряне сяйво» спрямованого на розвиток культури та мистецтва серед передової молоді коледжу.\nПЦК Програмної інженерії коледжу висловлює подяку Міському Реріхівському товариству, за підтримку в організації виставки.\nЗапрошуємо до Фахового коледжу ракетно-космічного машинобудування ДНУ ім. О.Гончара відвідати онлайн ВИСТАВКУ «Зоряне сяйво» художніх робіт викладачів, студентів та випускників коледжу.


сідней - ПравдаТУТ телеканал\nГігантська хмара пилу вкрила південний схід Австралії\nГігантська хмара пилу охопила південний схід Австралії. Бурю викликали сильні вітри, які принесли з пустельних територій частинки сухого ґрунту. Медики закликають людей, особливо дітей, літніх ... Детальніше\nВипуск новин на ПравдаТут за 22.10.18 (13:30)\nПеред розстрілом спалив особисті речі. Влад Росляков, який влаштував бійню в політехнічному коледжі Керчі, напередодні знищив на пустирі зошити, фотографії, флешки, сім-карту і Біблію. Шахтарі ... Детальніше\nАвстралійський Сідней готується зустріти команду «нескорених» з України\nОлександр Гавриленко учасник чотирьох ротацій антитерористичної операції на Донбасі. Там і отримав осколкове поранення спини та шиї. Реабілітацією, після бойових дій на Сході, стало заняття ... Детальніше


Співробітникам офіційного рупора Кремля затримують зарплату – ЗМІ / Новое Время\nСпівробітникам офіційного рупора Кремля затримують зарплату – ЗМІ\n20 Сiчня, 2016, 15:58 0 0 коментувати\nСпівробітникам ТАСС не платять зарплату\nСпівробітникам російського інформаційного агентства ТАСС почали затримувати зарплату.\nОдин з працівників агентства на умовах анонімності розповів, що керівництво обіцяло розрахуватися з боргами до кінця місяця, повідомляє Медуза.\nЗатримку зарплат, за словами співрозмовника видання, пояснили пояснили тим, що затримуються гроші з бюджету у зв'язку з його скороченням.\nІнформацію про затримки зарплати також підтвердив фотограф агентства Сіньхуа Павло Бєдняков у себе в Twitter.\nМені тут з Тассо пишуть: Павло добрий день. У зв'язку зі сформованою ситуацією, виплати відкладаються на невизначений термін.\n— Pavel Bednyakov (@pavelbednyakov) 20 січня 2016\nЗа його словами, затримують також і гонорари штатним фотографам.\nІ штатним фотографам затримують зарплату.\nУ даний момент російський бюджет-2016 розрахований на середньорічну ціну на нафту марки Urals до $50 за барель, середньорічний курс 63,3 рублі за $1.\nЗа даними агентства Reuters, російська влада, яка зіткнулася з різким падінням цін на нафту і рецесією економіки, збирається внести правки бюджету і на 10% скоротити витрати.\nЗа даними ЗМІ, у 2016 році на роботу ТАСС з бюджету планували виділити 1,8 мільярда рублів.\nКрім того, на початку минулого року російське інформагентство скоротило чверть співробітників.


Іран заявив про готовність до переговорів зі США щодо обміну в'язнями / ГОРДОН\nІран заявив про готовність до переговорів зі США щодо обміну в'язнями\nТегеран готовий до обміну всіх ув'язнених зі США і переговорів щодо цього питання, однак Вашингтон відповіді поки не дав, заявив представник іранського уряду Алі Рабії.\n10 травня, 2020 15.59 | коментарів:\nЗМІ: Якщо обмін відбудеться, він стане рідкісним випадком співпраці у відносинах між США та Іраном\nВлада Ірану заявила про готовність до переговорів зі США щодо обміну ув'язненими без попередніх умов. Про це повідомив офіційний представник іранського уряду Алі Рабії, пише видання Khabar Online.\nВін зазначив, що Тегеран готовий до обміну всіх ув'язнених і переговорів щодо цього питання зі США, проте Вашингтон відповіді поки не дав.\nРабії додав, що є свідчення того, що США "як ніколи готові покласти край цій ситуації".\nПро те, що США та Іран готуються здійснити обмін ув'язненими, 6 травня повідомило агентство Reuters із посиланням на джерела у Вашингтоні і Тегерані. З боку Ірану у список може потрапити ветеран військово-морських сил США Майкл Вайт, який перебував у в'язниці з 2018 року. З американського боку до списку на обмін можуть занести іранського професора Сіруса Асгарі, якого обвинуватили у викритті комерційної таємниці, а в листопаді 2019 року виправдали.\n59-річний Асгарі, який заразився коронавірусом, перебуває під медичним наглядом імміграційної влади США і чекає дозволу на виїзд на батьківщину.\nЯкщо цей обмін відбудеться, він стане рідкісним випадком співпраці у відносинах між США та Іраном, зазначило агентство.\nНаразі уряд США не має з Іраном дипломатичних або консульських відносин. США ввели проти Ірану низку санкцій за порушення Тегераном умов ядерної угоди. Вашингтон звинувачує Іран у фінансуванні міжнародного тероризму.\nТеги: США, Іран, в'язні, переговори, обмін полоненими, коронавірус


21 января, 18:09 Ti Ukraine\nСупряга играл непривычно для себя. Оттягивался назад и открывался для получения мяча. Пару раз очень неплохо выходило. И боролся лучше.\n21 января, 17:52 Никита Черкашин\nРаботы еще много предстоит проделать, этот матч показал, особенно в атаке\n21 января, 20:09 ak-75\nВсе очевидніше і очевидніше стають два твердження:\n1. Трансферного підсилення не буде\n2. Динамо як і раніше буде мати проблеми в атаці через відсутність нормального форварда.\nВласне нічого нового - приблизно цього можна було очікувати.\nПерспектива в матчах з Брюгге дуже туманна. Румун може експериментувати, шукати оптимальні сполучення але наразі очікувати суттєвого прогресу марно. Навряд з цього ростеру можна витиснути гру, яка б дозволила дві речі: достойно конкурувати в єврокубках і претендувати на чемпіонство. Голи даються натужно.


Кияни зможуть нормально помитися тільки в кінці жовтня | Бізнес новини України | Бізнес UA\nЖКГ та благоустрій, Суспільство 10:47, 02.10.2018 Автор: RomanK Друкувати\nКияни зможуть нормально помитися тільки в кінці жовтня\nГаряче водопостачання в українській столиці зможе з'явитися тільки після підписання нової угоди з Нафтогазом. У київській мерії дуже сподіваються, що вже 10 жовтня Нафтогаз, все-таки погодитися підписати мирову угоду щодо боргів Київенерго. Тільки після цього мешканці Києва зможуть отримати гарячу воду\n«10 жовтня має відбутися судовий розгляд. Після цього 10 жовтня може бути підписана мирова угода. І все буде залежати від того, чи поставить пан Коболєв свій підпис під мировою угодою, чи ні ... Нічого нового ми в цій мировій угоді Нафтогазу не запропонували. Але тоді пан Коболєв не хотів підписувати. Сподіваюся, зараз він підпише», - заявив Дмитро Білоцерківець, народний депутат, радник мера.\nВін також підкреслив, що після підписання мирової угоди необхідно буде ще близько п'яти днів для того, щоб воно набрало законної сили. Далі має бути залагодити деякі технічні питання, пов'язані з налагодженням подачі гарячої води і теплопостачання. І тільки після цього, жителі Києва, нарешті зможуть нормально помитися в гарячій воді.


Скандал у Латвії: лікарі відмовляються лікувати російськомовних - Світ - TCH.ua\nСкандал у Латвії: лікарі відмовляються лікувати російськомовних © AFP\nСвіт 17 листопада 2010, 11:55\nУ Латвії розгорівся національний скандал - лікарі відмовляються лікувати росіян через ненависть до російської мови, а також через радянські татуювання на тілі пацієнтів.\nУ Латвії розгорівся скандал на національному ґрунті через те, що місцеві лікарі відмовляються лікувати росіян через їх російську мову та радянські татуювання.\nТак, керівник лікарні міста Віляне і член правлячої латвійської партії "Громадянський союз" Юріс Відіньш заявив, що відмовляється лікувати тих, хто просить його розмовляти російською мовою, або у кого є на тілі татуювання "СРСР".\nТаких пацієнтів Відіньш вважає "російськими шовіністами". Їх він прийматиме лише в тому випадку, якщо знадобиться термінова операція.\n"Мені абсолютно ясно, що "російським шовіністам" я в лікуванні відмовлю, за винятком випадку, коли необхідна термінова операція, тому що інакше це загрожує кримінальною відповідальністю", - сказав Відіньш.\nНа його думку, те, що російські лікарі приймають пацієнтів-громадян Латвії, і при цьому не знають латвійської мови - є проявом дискримінації по відношенню до його співвітчизників. Тепер Відіньшу загрожує виключення з "Цивільного союзу".\nРаніше без партквитка залишився інший лікар, Айварс Слуціс. У листуванні з главою МЗС Латвії він заявив, що не зміг би однаково лікувати латишів і вихідців з Росії.\nВ свою чергу, президент Латвії Валдіс Затлерс назвав заяви Відіньша неприйнятними. Висловлювання Відіньша ганьблять професію лікаря і білий халат", - сказав Затлерс .\nНа його думку, подібні висловлювання повинна оцінити Комісія з етики при Латвійському Товаристві лікарів.\n"По-моєму, це явне порушення етики. У нашому середовищі ніколи не було подібних висловлювань", - заявив Затлерс.\nМіністр охорони здоров'я Латвії Юріс Барздіньш також вважає неприйнятними висловлювання Юріса Відіньша.\n"У демократичному суспільстві кожен має право на свою особисту думку з будь-якого питання, проте в законодавстві дуже чітко вказані межі, які не можна переступати. Ніякі забобони не можуть вплинути на надання медичної допомоги - медикам заборонено будь-який емоційний прояв до пацієнтів", - сказав Барздіньш.\nНагадаємо, Латвія - не перша країна, яка відмовляє у медичних послугах особам, які нагадають про СРСР. Так, у німецькому місті Падеборн лікар відмовився оперувати 36-річного пацієнта, на плечі якого було нацистське татуювання, що зображає орла, який стискає в пазурах вінок зі свастикою.\nНапередодні Дня Незалежності в Одесі вбили націоналіста\nВ Івано-Франківську єврейське кладовище розмалювали свастиками\nКоролівські заручини принца Вільяма


Польща представила доповідь про злочини росіян у Донбасі, Гаага зацікавилася / Новое Время\nПольща представила доповідь про злочини росіян у Донбасі, Гаага зацікавилася\n08 червня 2016, 21:01 6 коментувати\nУ польському Сеймі представили доповідь про участь військових РФ у злочинах, вчинених у Донбасі\n8 червня в польському Сеймі представили доповідь про злочини росіян у Донбасі, вчинених протягом 2014 року, документ напередодні був поданий до Міжнародного кримінального суду в Гаазі, повідомляє Укрінформ\nЗа словами заступника голови комісії Сейму у закордонних справах Малгожати Госєвської, доповідь в Гаазі прийняли до вивчення із зацікавленням.\nДокумент базується на свідченнях 60 звільнених громадян, які вийшли з полону терористів Л\_ДНР.\nПольський політик підкреслює, що до звіту були відібрані факти, які підтверджують участь у військових діях на території України російських військових та їх причетність до катувань полонених, вбивств.\n“Це не є якісь невідомі банди, які гарцюють по Донбасу, а російська армія, представники різних російських спецслужб, які експлуатують російську військову техніку”, - сказала вона.\nЗібрані свідчення причетності росіян до агресивних дій у Донбасі Госєвська передала у Гаазький трибунал 22 квітня. Вона наголосила, що ці матеріали прийняті до розгляду в Гаазі.\nРосія продовжує заперечувати свою участь у війні на сході України. Українська сторона регулярно публікує докази застосування російської військової техніки та зброї та участь російських військовослужбовців у війні в окупованих районах Донецької та Луганської областей.\n1.Американка опублікувала в Facebook результати невдалої фотосесії, зібравши 397 тисяч лайків 1260\n2.У США пожежник зловив дитину, скинуту з третього поверху палаючої будівлі - відео 2002\n3.Спікером парламенту Каталонії обраний прихильник незалежності регіону 2922\n4.У Білому домі повідомили результати медогляду Трампа 2187\n5.Своя путінська правда. Що насправді хотів сказати Лавров, – урок історії з Олегом Шамой 505\n6.Молдова відмовила у в'їзді українському журналісту, незважаючи на запрошення від посольства США 1480\n7.КНДР і Південна Корея вирішили брати участь в Олімпіаді під єдиним прапором 441\n8.Держприкордонслужба встановила, хто зміг "прорвати" кордон та доставити нелегалів літаком Ан-2 до Угорщини - фото 382\n9.Конгресмен: Армія США активно готується до війни проти КНДР 418\n10.17 січня: Мовчання Беннона і провал ЦРУ 214


Через ремонтні роботи перекриють рух вулицею Б. Хмельницького » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\nЧерез ремонтні роботи перекриють рух вулицею Б. Хмельницького\nЯк інформують у міськраді Черкас, тимчасово заборонити рух транспортних засобів вулицею Богдана Хмельницького між вул. Гоголя та вул. Благовісною з 3 до 12 листопада вирішив Черкаський міськвиконком під час сьогоднішнього засідання.\nНа цій ділянці Черкаська ТЕЦ проводитиме аварійні ремонтні роботи на тепловій мережі.


Вбивство Вороненкова і закон Магнітського - РіРѕР»РѕРІРЅР° - Тижневик «Волинь»\nВбивство Вороненкова і закон Магнітського [Випуск № 1314]\nНеймовірно зухвале вбивство побіжного російського депутата в центрі Києва Дениса Вороненкова вже названо актом державного тероризму з боку Росії. Таку оцінку дав і Президент України Петро Порошенко, і американський сенатор Маккейн. Генеральний прокурор Юрій Луценко пов'язав вбивство Вороненкова з готовністю загиблого давати свідчення у справі державної зради колишнього президента Віктора Януковича. Однак є підстави припускати, що є ще один ключ до реального мотиву вбивства. І справа тут в наступному.\nДениса Вороненкова, якого вбили дорогою на зустріч з таким же депутатом Держдуми Іллею Пономарьовим, ні в якому разі не слід вважати таким же політичним опозиціонером, як згаданий Пономарьов. А Володимира Путіна - політичним диктатором, який вбиває своїх опонентів саме через різницю бачення в управлінні країною. Так само Вороненкова не можна вважати ключовим свідком у справі Януковича, тому як загиблий був рядовим депутатом Держдуми, мав доступ тільки до кулуарної інформації в самому російському парламенті, і не міг бути очевидцем або частиною виконавчого механізму російських спецслужб на українському напрямку.\nНаказ на вбивство Вороненкова, швидше за все, віддали після початку чергового скандалу з масштабною системою міжнародного відмивання грошей, в якому вже промайнула прізвище двоюрідного брата Володимира Путіна - Ігоря Путіна. Долю Вороненкова вирішило висловлене ним бажання не тільки поділитися інформацією про відмивання грошей, але і створити центр розслідувань щодо відмивання грошей російськими спецслужбами і силовиками.\nПро бідного гусара замовимо слово\nЗ самого моменту свого скандального «спливання» в Україні Вороненков викликав різке неприйняття як з боку українського суспільства, так і преси. Йому не могли пробачити голосування по Криму і «ватні» виступи, і саме членство у фракції одіозною КПРФ, яка бурхливо вітала анексію Криму і подальшу російську військову агресію на Донбасі.\nКрім того, Вороненков був сам фігурантом кримінальних справ. До самого останнього дня і буквально до самого останнього інтерв'ю Вороненков безуспішно намагався відбілити свій імідж політика і просто людини. До самої смерті Вороненков не зміг завоювати довіри до себе, і ця недовіра прозирає в кожному питанні до нього.\nОднак справжня цінність Вороненкова і небезпека для Кремля полягала в тому, що він був класичним мафіозним свідком. Тобто, за мафіозними поняттями - зрадником. Якщо ви побачите в російській пресі поєднання «Вороненков - зрадник», то це саме голос путінської мафії.\nЯк всякий мафіозний свідок, Вороненков був цінний тим, що був безпосереднім співучасником злочинів, головними і кінцевими вигодонабувачами в яких було найближче оточення Путіна, в першу чергу, всередині «рідної контори» Путіна - ФСБ, і сам Путін особисто.\nТі, хто «крисятничали» тільки для себе, зараз в Росії кожен день потрапляють за ґрати в рамках «боротьби з корупцією». А найближче оточення Путіна продовжує розкрадати бюджетні гроші навіть під санкціями, як, наприклад, Ротенберг на будівництво Керченського мосту.\nУ мафіозних справах не буває «чистих» і невинних свідків, начебто випадкових перехожих. Відправити за грати босів мафії можуть тільки свідчення співучасників, у яких теж «замазані» руки.\nУ Вороненкова не вистачило мужності назвати себе саме таким «зрадником» мафії, яким він насправді є, і він загинув від чисто мафіозного способу позбавлення від свідків. Таким чином, цей злочин - не тільки політичний, а й кримінальний. Тому що в путінській Росії зараз неможливо зрозуміти, «хто з ким » - держава над мафією, або мафія над державою, де ресурси найпотужніших спецслужб - спадкоємців КДБ і ГРУ з глобальним охопленням використовуються для особистого збагачення перших осіб і організації замовних вбивств на грунті наживи руками резидентур в інших державах.\nІдеальний шторм на берегах туманного Альбіону\nСхоже, що саме така комбінація зараз складається в Великобританії. 16 березня Палата лордів прийняла в другому читанні так звану «поправку Магнітського», що дозволяє судам заморожувати британські активи іноземців, які порушили права людини в будь-якій країні світу. Після того, як закон буде затверджений, Сполучене Королівство стане третьою країною після США та Естонії, яка прийняла так званий «закон Магнітського» - на прізвище померлого в Москві юриста інвестиційного фонду Hermitage Capital.\nНа відміну від американського «закону Магнітського», який, до речі, рішенням Обами був поширений в глобальному масштабі, британський робить акцент саме на боротьбі з відмиванням грошей. Злочинні гроші приходять на «відмивання» та легалізацію, в першу чергу, в саму Великобританію. І, знову таки, в першу чергу, приходять або з Росії, або мають російське походження.\nОдночасно в тій же Великобританії розгортається скандал і розслідування за фактами масштабного відмивання грошей, де, як уже було сказано, фігурує і Ігор Путін - двоюрідний брат президента РФ. Намір убитого Дениса Вороненкова відкрити центр з розслідування відмивання російських грошей автоматично приваблювало б інтерес британських і не тільки британських силових органів по боротьбі з фінансовими злочинами. Загибель Вороненкова технічно підпадає під норми і американського і британського «Законів Магнітського», тому що мова йде про порушення права Вороненкова на життя як свідка, і про відмивання грошей.\nУ самій Великобританії вже є смерть найціннішого свідка з відмивання російських грошей - бізнесмена Перепеличного, який помер від отруєного супу ще в 2012 році. Але про це згадали на судових слуханнях у Великобританії, які поновилися 13 березня. Справа Перепеличного безпосередньо пов'язано, в тому числі і зі справою Магнітського, яка стало інструментом переслідування російських корупціонерів при владі.\nА в США підозри викликало падіння з п'ятого поверху Миколи Горохова - адвоката матері Магнітського, що знайшло своє відображення в згаданій заяві лідера демократів в палаті представників конгресу США Ненсі Пелосі.\nАле на місці американців слід звернути увагу і реанімувати справу Михайла Лесіна - колишнього керівника холдингу «Газпром-медіа», колишнього міністра друку Росії. Лесін був архітектором і головним інженером при зачистці російської преси і перетворенню її в нинішню машину виробництва вкрай токсичної і брехливої пропаганди, з якою Захід вже бореться на законодавчому рівні.\nСаме Лесін був ініціатором створення телеканалу Russia Today. Грубо кажучи, Лесін був не публічним доктором Геббельсом при фюрері Путіні, і ще до того, як Путін став президентом, а тільки його розглядали як наступника Бориса Єльцина. Працюючи на Путіна, Лесін збагатився на десятки, а то й на сотні, мільйонів доларів.\nАле його головним злочином і підставою для смертного вироку була втеча в США, де він купив маєток в Каліфорнії за 30 млн. дол. Лесін був знайдений мертвим в листопаді 2015 року у Вашингтоні, недалеко від штаб-квартири ФБР, куди він за чутками, зібрався ходити давати показання на Путіна в обмін на дозвіл залишитися жити в США.\nЛесіна в США підозрювали якраз теж у відмиванні грошей, і єдиним способом продовжувати насолоджуватися життям в сонячній Каліфорнії було перекваліфікуватися з підозрюваного на свідка і дати свідчення на Путіна і його оточення. Але видно, що у російських спецслужб руки виявилися досить довгими, щоб дотягнутися до Лесіна і змусити його мовчати буквально на порозі у ФБР.\nЯкщо у справі Вороненкова відштовхуватися саме від питання відмивання грошей, як головного мотиву і замовника його вбивства в особі Путіна і (або) його наближених, то є шанс сформувати широку міжнародну коаліцію з розслідування відмивання грошей і збагачення кремлівської верхівки, що є головним сенсом існування самого Путіна , і для якого навіть війна в Сирії, на Донбасі та захоплення Криму, а також інші «гібридні авантюри», є всього лише прикриттям його жадібності.


«Бути жінкою-мусульманкою — не легше і не важче, ніж у інших релігійних групах», — Тетяна Євлоєва | Іслам в Україні\nРелігійний інтернет-ресурс«Духовна велич Львова» оприлюднив інтерв’ю з із журналістом інформаційно-аналітичного центру «Альраід» Тетяною Євлоєвою. Автор матеріалу — Юліана Лавриш, в передмові пише: «У світі ми багато говоримо про Іслам. Нещодавно у Хорватії провели експеримент, коли чоловік-мусульманин з наплічником підходив до перехожих і кидав рюкзак на землю, то всі зривалися з місця і тікали. Для пересічного європейця мусульманин асоціюється з терористом, особливо після подій у Парижі чи Ніцці. Впродовж Революції Гідності ми почали пізнавати мусульманську спільноту в Україні, але чи до кінця відкрили її для себе?»\nПані Тетяно, знаю, що Ви прийняли Іслам буквально нещодавно. Що спричинило Вас до зміни релігії?\n— Не так вже й нещодавно — близько десяти років тому; третина життя в цілому та приблизно половина свідомого життя. «До зміни релігії» — не зовсім влучне визначення. Просто в якийсь момент, досить у ранньому віці, я перестала знаходити у християнстві зрозумілі й беззаперечні для мене пояснення та відповіді на досить важливі запитання. Людина не може бути християнином (або послідовником іншої релігії), якщо вірить стовідсотково у, перепрошую за тавтологію, символ віри, загальновизнаний цією релігією як її основа. На момент прийняття ісламу я вже багато років не могла сказати про себе, що готова виголосити й підтвердити усе, що проголошує так званий Нікео-Константинопольський символ віри, розширений та затверджений Другим Вселенським Собором у 381 році.\nОтже, християнкою я на той час фактично не була. Мій прихід у Іслам став результатом свідомого й спрямованого духовного пошуку, коли я вже відійшла від підліткового максималізму «ця релігія не дає зрозумілих і логічно не суперечливих пояснень; значить, будь-яка релігія — не для мене», і прийшла до іншої позиції: «можливо, я не знайшла цього у християнстві — але ж релігій багато; можливо, зрозумілі пояснення й символ віри, що не викликає внутрішнього протесту, є у якійсь іншій релігії, а я просто про неї не знаю». Так у старших класах школи розпочався мій духовний пошук, банально методом перебору: я брала одну з релігій і вивчала її основні положення, читала першоджерела (звісно, у перекладі) — але відчуття «ось воно!» все не було. Власне, це відчуття прийшло, коли вже у студентські роки нарешті почала читати про Іслам, і знайшла духовний спокій саме в суннітському Ісламі.\nЧи важко бути жінкою-мусульманкою у сучасному українському суспільстві?\n— Гадаю, не легше й не важче, аніж жінкою з будь-якої соціальної чи релігійної групи. Зі своєю специфікою, звісно — наприклад, не усі роботодавці готові бачити жінку у хустці серед своїх підлеглих, абощо. І, звісно, було б непогано мати можливість і на внутрішній паспорт фотографуватися у хустці, що не приховує обличчя та його форми (а то на закордонний вже можна, а на внутрішній — поки що ні). Але цим також переймаються не самі мусульманки — у побожних християнок проблема та сама. Деякі люди, що застали розпад Радянського Союзу вже дорослими (їм зараз переважно років 40–50), і все їх уявлення про Іслам та мусульман можна описати двома кіноцитатами («Гюльчатай, открой личико!» та «Или я ее веду в ЗАГС, или она меня к прокурору») та одним-двома особистими враженнями «дружби народів» («а от я колись працював з узбеком/азербайджанцем/дагестанцем, і от він робив ось так — мабуть, цьому їх віра їхня вчить»), досі дивляться на мусульман крізь оцю дуже маленьку, дуже щербату та сильно викривлюючу зображення лінзу, і вважають її то за телескоп, коли треба «вставити свої п’ять копійок» про якісь глобальні процеси, то за мікроскоп — коли «п’ять копійок» видають за детальний та «експертний» розбір якоїсь приватної ситуації. От з ними час від часу доводиться «мірятися силою волі». Можливо, це якийсь пережиток радянського минулого з його постійними репресіями, коли «виділятися з натовпу» було просто небезпечним, і тому цей травматичний досвід глибоко закарбувався у мозок — «не виділяйся сам та дистанціюйся від того, хто виділяється, інакше матимеш проблеми». І ось тоді маєш «а хто тебе змушує так закрито вдягатися?», «А це чоловік примусив іслам прийняти?», тощо — ось це усе в усій, так би мовити, «красі». Коли відповідала такій людині, що не заміжня й ніколи не була (що на той час було правдою — з чоловіком ми познайомилися пізніше); що вони навіть не уявляють, який «опір системи» довелося подолати, щоби відстояти своє право вдягатись саме так, а тому «замотаних жінок» в нашому суспільстві, особливо народжених в немусульманських родинах, не жаліти треба, але аплодувати їхній силі волі, тощо. Люди губилися і не знали, як з таким «зламаним шаблоном» далі вести бесіду. З моїми ровесниками непорозуміння менше. Так, я цілком усвідомлюю, що для більшості людей я все ще «екзотика», але зацікавленість ця завжди тактовна, дружня і без войовничого «зараз я тебе буду рятувати від гноблення, що існує лише в моїй голові».\nНинішні діти взагалі чудові, і я ніяк не дочекаюсь, поки це покоління років за вісім-десять почне голосувати: вони більше дивляться у суть і менше відволікаються на деталі. Коли це покоління подорослішає (зумівши не втратити цих якостей у процесі) — ми матимемо якісно інакше суспільство. Ми нарешті матимемо дійсно громадянське, свідоме суспільство, котре приймає рішення з огляду на принципи загального блага та добросусідства. І я вірю, що ми до цього, Бог дасть, доживемо — потенціал я зараз бачу величезний. Це прекрасно, на мою думку, — адже сам Всевишній в Корані, звертаючись до людей, каже, що створив нас різними громадами, народами, расами, щоби ми пізнавали одне одного. І коли ми власне на цьому концентруємося — можемо духовно і культурно взаємно збагачувати одне одного, брати найкраще з різних громад та розбудовувати справедливе, щасливе, добре та чуйне суспільство, де кожен дбає не лише про себе — але й про оточуючих, та показує велич та красу своїх світоглядних вподобань через власні вчинки. Цього вчать усі світові релігії, до речі.\nНаразі Ви працюєте над реалізацією багатьох соціальних проектів? Що вдалося втілити у життя?\n— Особисто я працюю над кількома проектами: це пропагування донорства та допомога українським військовим, а також вимушеним переселенцям. Проект «Стань Донором» був моєю ініціативою, і він працює з 2012 року за спонсорської та інформаційної підтримки ВАГО «Альраід», Студії «Ехо Медіа» та порталу «Іслам в Україні». Саме завдяки цим організаціям було втілено в життя такі проекти, як три видання брошури-методички з рекомендаціями для донорів (останнє, третє — вже україномовне, виконане у стилі інфографіки для полегшення сприйняття інформації читачами без медичної освіти); як підготовка серій мотиваторів перед кожною акцією збору донорської крові; як фільмування соціальної реклами донорства (в одному з цих роликів абсолютно безкоштовно і на громадських засадах знялися офіцер тоді щойно запущеної Патрульної Поліції, боєць християнського батальйону «Свята Марія» (зараз, наскільки мені відомо, цей підрозділ входить до Полку поліції особливого призначення «Київ»), лікар Київського міського центру крові та голова Громадської організації «Запорука», що опікується онкохворими дітьми). Усі наші відео можна подивитися на нашому каналі на YouTube. І, звісно, суто організаційні моменти допомагають вирішити чимало небайдужих людей — при чому, як мусульмани, так і немусульмани, за що я їм щиро вдячна, бо без них підтримувати та розвивати проект було б неможливо. Взагалі цікаво вийшло: перші кілька акцій були свого роду «міжсобойчиками», де збиралися самі мусульмани. А вже з третьої почали потроху долучатися немусульмани, і зараз у нас співвідношення «мусульмани-немусульмани» приблизно 50/50. Це дуже чудово та ще раз показує, що українці різних світоглядних переконань охоче єднаються у здійсненні проектів задля загальної користі, та відкриті до діалогу та взаємоповаги. Ми не прагнемо створення якоїсь окремої бази донорів, але ставимо собі за мету донести до якомога ширшого кола українців, що проблема нестачі донорів крові в Україні є (попри те, що держава не сказала про неї ані півслова за усі роки незалежності — проблема є, й дуже гостра); що здавати кров — це безпечно, не страшно і немає ризику чимось заразитися; що переливання крові бодай раз у житті потрібне кожній третій людині; і що можна врятувати чиєсь життя, витративши усього 15–30 хвилин власного часу. З релігійних переконань ми практикуємо та пропагуємо безкоштовне донорство: адже Всевишній дав нам наші тіла безкоштовно у розпорядження, і ми не можемо їх продавати. Ну, а релігійна вимога, що акт донорства (неважливо — крові чи інших органів) має бути, перш за все, безпечним для самого донора, цілком корелює з медичними приписами.\nЩе один проект, до якого я активно залучена, — це допомога військовим та вимушеним переселенцям. Він виник із співпраці Жіночої громадської організації «Мар’ям» (так у мусульманській традиції називають Марію, матір Христа, якого ми шануємо як передостаннього Пророка Божого), та однойменного Волонтерського руху «Мар’ям» при ДУМУ «Умма» (до якого я, власне, й входжу). Власне, започаткували цю ініціативу харківські мусульманки, які потім також увійшли до Волонтерського Руху «Мар’ям». Оскільки Харків досі є одним з основних «перевалочних пунктів» між зоною АТО та підконтрольними Україні територіями, як для військових та добровольців, так і для вимушених переселенців, віряни з місцевого Ісламського культурного центру «Аль-Манар» почали брати участь у двох харківських ініціативах, «Південний пост» (там надають обіди, прихисток на час очікування, зарядку для електронних пристроїв, увагу волонтерів та допомогу з придбанням квитків бійцям, що прямують у зону АТО або з неї) та «Станція Харків» (на ній надають допомогу вимушеним переселенцям). Дівчата навіть вмовили долучитися своїх сестер-мусульманок з арабських країн, що навчаються у «вишах» Харкова — попри те, що сором’язливі східні жінки не одразу наважилися поїхати особисто, бо не знали, як таке «іноземне втручання» буде сприйнятим. До речі, ще один чудовий приклад єднання для добрих справ: одного разу так склались обставини, що через «Станцію Харків» везли дітей з зони АТО, що відпочивали на Західній Україні, і діти майже увесь день були змушені чекати на пересадку. Тоді гарячим обідом усю групу нагодували протестанти, а вечерею — мусульмани. Знову ж таки, ця риса українського суспільства — взаємоповага та турбота одне про одного — чудова, і дай нам Боже це зберегти.\nТрохи згодом підключилися ми у Києві. Охопивши приблизно ті ж напрямки, лише зі своєю специфікою. Тут знаходиться один з військових медичних закладів України, куди масово везуть поранених із зони АТО — Київський центральний клінічний військовий госпіталь; багато з бійців не з Києва і навіть не з області, і їх родичі не можуть їх часто навідувати. Тому ми, натхненні проханням волонтерів із госпіталю почастувати бійців домашньою їжею, почали час від часу готувати або замовляти 70–100 порцій домашньої їжі та частувати бійців. Вони ж бо отримали ці поранення та ризикували власним життям за нас, український народ — тому ми хотіли наочно показати цим мужнім людям, що народу (в нашій особі зокрема) теж не байдуже, що ми також про них у міру можливості турбуємося. За один візит розносимо близько 70–100 порцій. Вже частували домашніми варениками, борщем, кримськотатарськими мантами, узбекським пловом, котлетами з рисом, паровими котлетками з гарніром (картопля, гречка) та салатиками, голубцями — всього й не згадаєш. Звісно, хотілося б навідуватись до шпиталю частіше, але не дає банальний брак коштів. Адже сто порцій для дорослих голодних чоловіків, із м’ясом, з індивідуальним пакуванням — не дуже дешево виходить. Звісно, наш перший візит людей доволі сильно здивував — одним реченням це можна описати «яка до нас екзотика на відвідини прийшла». Але раз за разом ми поверталися, і навіть інколи встигали застати ще тих бійців.\nЯкось журналістка християнського радіо «Воскресіння» записала інтерв’ю з волонтерами госпіталю, з якими ми співпрацюємо. І скинула мені як дружній жест — мовляв, послухайте, що про вас кажуть. Це мене дуже розчулило — стільки добрих, теплих слів. Коли руки опускаються і починаєш сумніватися, що твої дії мають бодай якийсь ефект — я завжди слухаю цей запис, і той відгук дає натхнення продовжувати попри все. Ще ми час від часу збираємо і передаємо на передову речі та гостинці для наших військових. Ну і, по можливості, долучаємося до допомоги вимушеним переселенцям — речами (до цього долучалися навіть школярі!), волонтерством.\nЗнаю про те, що чимало мусульман займаються волонтерством. Як відбувається ця допомога мусульманської спільноти?\n— Насправді, більш-менш організоване мусульманське волонтерство в Україні є практично ровесником Незалежності України. Щойно релігійні громади вийшли з підпілля — вони одразу почали самоорганізовуватися, а також долучатися до суспільного служіння. Я думаю, це можна сказати практично про будь-яку релігійну громаду в нашій державі. Якщо говорити про мусульман, то та ж нині Всеукраїнська асоціація громадських організацій «Альраід» (спочатку вона була регіональною, пізніше міжобласною, і лише згодом стала всеукраїнською) спершу була формую самоорганізації іноземних студентів-мусульман, які разом хотіли практикувати Іслам, а місцевих релігійних спільнот ще в кінці радянської епохи не знайшли — релігійне життя було здебільшого підпільним. Потім поступово навколо цієї ідеї згуртувалися ще й місцеві віряни — заодно ті студенти, для кого арабська була рідною, вчили місцевих мусульман читати Коран, адже ця наука також через радянську владу була практично недоступною. Коли людей зібралося більш-менш багато — вони почали виконувати разом не лише молитви, але й соціальне служіння, яке також є важливою частиною ісламу. Допомогти прибрати населений пункт чи цвинтарі, зібрати кошти для нужденних, тощо. Іноземні студенти й досі активно беруть участь у волонтерських проектах нарівні з місцевими мусульманами; а діти долучаються до волонтерських та благодійних ініціатив нарівні з дорослими.\nПотім почали масово повертатися кримські татари, і поверталися вони буквально «в нікуди», оскільки їх будинки ще в сорокових було заселено іншими людьми, переважно з території сучасної Росії. Але люди мали таку велику жагу повернутися на рідну землю з місць депортації, що продавали за безцінок хороші будинки з садами в місця заслання і приїздили буквально у голий степ. Донедавна більшість українців знали про цей народ хіба що в дискурсі «кримськотатарські самозахвати», «самочинне будівництво» — але практично ніхто зі ЗМІ, що роками висвітлювали цю тему, не потурбувався поцікавитися, а чому саме кримці опинилися в такому становищі. Тому ВАГО «Альраід» на пожертви меценатів та зусиллями волонтерів робили свердловини, щоб забезпечити людей питною водою, дарували корів незаможним родинам (в єдиною умовою — першу народжену цією коровою телицю подарувати іншій незаможній родині, щоби вони також могли виростити собі корову), допомагали будувати теплиці, щоби люди мали джерело доходів, будували та реставрували мечеті, загальноосвітні школи з кримськотатарською мовою викладання (кримська влада як навмисне виділяла репатріантам будівлі шкіл у аварійному стані), дарували швейні машинки матерям-одиначкам, щоб можна було шиттям здобувати собі дохід, безкоштовні громадські вечері-розговіння для тих, хто постить у Рамадан, та деякі добровільні додаткові пости. Загалом ми, мусульмани, є адептами ідеї, що коли є можливість дати людині самій заробляти гроші (знаряддя праці, робоче місце) та більше не принижуватись, просячи про допомогу, — то краще зробити так, аніж потрохи давати гроші на життя, при цьому підтримуючи залежність цієї людини від себе. Звісно, це стосується лише дорослих працездатних людей — дітям, інвалідам та літнім людям все ж надавали матеріальну допомогу, а не засоби до заробляння грошей. Наприклад, Асоціація вже багато років виплачує щоквартальну грошову допомогу на утримання близько двох тисяч дітей-сиріт, переважно кримськотатарського походження. І, звісно, ми дуже болісно сприйняли військову агресію проти України та втрату контролю над Кримом та частиною Донбасу, що означало для нас розрив з територіями компактного проживання найбільших мусульманських громад України.\nЗвичайно, це не означало, що діяльність «Альраід» (а пізніше — й створеного у 2008 році ДУМУ «Умма») обмежувалася лише Кримом та Донбасом — але все ж на цих територіях здійснювалися наймасштабніші проекти, подальша доля яких наразі непевна. Щодо інших регіонів — то благодійницьку діяльність, нарівні з просвітницькою та підтриманням міжрелігійного діалогу та згоди, увесь цей час провадили в усіх містах, де були ісламські центри Альраід та мечеті ДУМУ «Умма» (майже всі мечеті у Криму, окрім власне мечеті в Ісламському центрі Сімферополя, передавалися на баланс Духовному управлінню мусульман Криму, для сприяння духовному відродженню мусульман півострова та водночас уникнення конфлікту інтересів між двома Духовними Управліннями). Центри на не окупованих територіях продовжують працювати як раніше; окрім того, за останні кілька років було відкрито Ісламські центри у Львові, Дніпрі та Сумах, що дозволило місцевим громадам працювати ефективніше.\nТрадиційна благочинність — роздача продуктових наборів малозабезпеченим в Рамадан та жертовного м’яса в Курбан була розширена — тепер отримувачами такої допомоги стали не лише місцеві малозабезпечені мусульмани, але й родини вимушених переселенців та солдати в зоні АТО. Мусульмани з підконтрольної Україні території намагаються якось допомагати одновірцям, які з якихось причин не можуть виїхати з зони військових дій. Я одразу скажу, що волонтерських ініціатив дуже багато в кожному місті, і я заздалегідь перепрошую в усіх учасників цих ініціатив, якщо я когось пропущу чи опишу діяльність дуже урізано. Це й опіка дитячими будинками, інтернатами в різних містах України, обіди для найбідніших (наприклад, у Дніпрі), допомога вимушеним переселенцям, допомога нужденним одновірцям (наприклад, у Харкові), допомога ветеранам Другої світової (наприклад, у Запоріжжі), допомога будинкам інвалідів. Психіатричним лікарням (наприклад, в Одесі), та біженцям-сиротам, навідування онкохворих дітей (наприклад, у Вінниці), допомога дитячим лікарням (наприклад, у Дніпрі). До речі, говорячи по перших переселенців та унікальний український досвід взаємодопомоги вірян різних релігій, — як не згадати про кримців-мусульман, що знайшли прихисток у протестантській церкві? Світ повен людей, прекрасних душею! Ну і, звичайно, з постійних заходів останніх років — як не згадати Акцію «Зробимо Україну Чистою!», що її проводить молодіжний рух «Let’s Do It, Ukraine!». Цей захід щороку об’єднує біля чверті мільйона українців, які в один день і в один час виходять разом на прибирання в рамках еко-фесту. Ми не змогли залишитися осторонь такої чудової ініціативи, тому щороку в усіх населених пунктах, де є наші громади, мусульмани організовано долучаються до прибирання та впорядкування парків та зелених зон. Крім того, ми не втрачаємо нагоди долучитися до інших екологічних акцій в населених пунктах України, а наші волонтери з власної ініціативи влаштовують «суботники» ще й на територіях та поблизу мечетей, на мусульманських цвинтарях.\nЯкі проекти є ще у задумах?\n— Якщо питання про мої задуми — то мені хоча довести до пуття ті, в яких я безпосередньо беру участь. Не здатися, не зневіритися, не опустити руки. Якщо про одновірців — я знаю, що ДУМУ «Умма» та їх капеланська служба планує пожвавити роботу у військових частинах та на передовій — зараз, слава Богу, вже є офіційна реєстрація Міноборони. Жінки з Жіночої організації «Мар’ям» і співпраці з однойменним волонтерським рухом (я в цьому напрямку роботи не беру участі) хотіли взяти «під шефство», окрім дитбудинків та інтернатів для діточок, що позбавлені батьківської опіки, ще й якийсь будинок для літніх людей. Питання, як завжди, в ресурсах: це не лише кошти, але й час, вільні руки, транспорт… Але постійно думають, як це можна влаштувати. Тим паче, що одновірці з Одеси, наприклад, успішно допомагають і будинкам для літніх людей, і обласному товариству сліпих, і ще багато кому — й у них все чудово виходить. Одесити, якщо не помиляюся, хотіли би більше впорядкувати свій донорський рух, а він у них чималий. У Дніпрі жіноча організація щойно запрацювала, і тепер проводять перші акції. Вони також хотіли би зробити щось на кшталт навідування військових у шпиталі. У Чернівцях місцева громада подала документи на реєстрацію — так що скоро ми, дасть Бог, почуємо про діяльність мусульман і в цьому місті.


податки | Government Relations в Україні\nPosts Tagged ‘податки’\nДолучайтесь до народного просування законопроекту #4496\nВажливий законопроект, який спрощує багато чого для експортерів послуг, пише у facebook Дмитро Боярчук.\nДолучайтесь до народного просування законопроекту #4496, що спрощує експорт послуг. Допоможіть представникам IT-галузі та фрілансерам, які готові платити податки в Україні!\nВже понад чотири тижні важливий законопроект, покликаний спростити надання послуг закордон, знаходиться Read the rest of this entry »\nTags: ІТ, законопроекти, лобіювання, податки, Україна, фріланс\nАсоціація платників податків створила комітет для захисту інтересів IT-галузі\nАсоціація платників податків створила комітет в своїй структурі для захисту інтересів IT-галузі і її юридичної підтримки. Про це йдеться в повідомленні асоціації, повідомляють Українські новини.\nДане рішення керівництво асоціації ухвалило 19 травня за підсумками зустрічі з провідними компаніями галузі.\nГоловою IT-комітету став Read the rest of this entry »\nTags: ІТ, Абромавічус, лобі, лобіювання, податки, Україна, Шимків\nWarning: Unknown: open(/home/kuluar/.system/tmp/sess_kcqic8rjfuennjar0keg83aii5, O_RDWR) failed: Disk quota exceeded (122) in Unknown on line 0


Внутрішньочерепна гіпертензія - ознаки, лікування, симптоми, причини » Діагноз\nВнутрішньочерепна гіпертензія - ознаки, лікування, симптоми, причини\nВнутрішньочерепна гіпертензія – це патологічне зміна головного мозку, обумовлене підвищенням градієнта тиску, з яким рухається ліквор по проводять шляхах. Внутрішньочерепна гіпертензія має поширений характер і вкрай негативно впливає на всі мозкові структури. Зазвичай дана патологія є вторинним синдромом, що виникають на тлі впливу будь-якого фактора, наприклад травматичної природи. Згідно зі світовою статистикою патологій неврологічного характеру, внутрішньочерепної гіпертензією більше страждають чоловіки, хоча в дитячому віці дана патологія зустрічається однаково часто серед представників обох статей.\nСлід враховувати, що патоморфологическим субстратом внутрішньочерепної гіпертензії може виступати не тільки внутрішньомозкова рідину, але і кров, тканинна рідина і навіть пухлинний субстрат.\nПерш ніж розбиратися в причинах підвищення внутрішньочерепного тиску, слід розглянути нормальну фізіологію руху ліквору. При звичайних умовах вся мозкова тканина оточена ліквором, який знаходиться в замкнутому просторі (черепна коробка) під певним тиском. Внутрішньомозкова рідина або ліквор постійно перебуває в рухомому стані, і рух його відбувається з певною швидкістю. Процес оновлення ліквору являє собою його продукцію, циркуляцію та всмоктування в кров'яне русло, причому ці процеси відбуваються постійно з певною регулярністю.\nВ ситуації, коли відбувається надлишкове скупчення ліквору, що може бути обумовлено порушенням його всмоктування або навпаки підвищенням активності його продукції, відзначається підвищення градієнта тиску, яке ліквор впливає на структури головного мозку. Крім того, існує ще один патогенетичний механізм розвитку внутрішньочерепної гіпертензії, що полягає в порушенні прохідності шляхів циркуляції внутрішньомозкової рідини, що зустрічається вкрай рідко.\nНа жаль, не у всіх ситуаціях навіть виражена внутрішньочерепна гіпертензія має очевидний провокуючий етіологічний фактор, і лікареві доводиться більш ретельно верифікувати причину виникнення підвищеного внутрішньочерепного тиску. При згубному впливі того чи іншого провокуючого фактора, механізми розвитку внутрішньочерепної гіпертензії можуть сильно відрізнятися. Так, при наявному об'ємному освіту в головному мозку, прикладом якого може послужити постгеморагічна гематома або пухлинний конгломерат, розвивається компресійна вплив на структури головного мозку. В як компенсаторного механізму в цій ситуації виникає виражена або помірна внутрішньочерепна гіпертензія, що характеризується прогресивним перебігом.\nВнутрішньочерепна гіпертензія у немовляти найчастіше розвивається внаслідок гідроцефалії, яка виникає з різних причин (тривала внутрішньоутробна гіпоксія плода, внутрішньоутробне інфікування плода інфекційними агентами нейрогруппи). Більшою мірою даною патологією страждають новонароджені діти, народжені раніше передбачуваного терміну.\nУ дорослій категорії пацієнтів внутрішньочерепна гіпертензія розвивається практично при будь-яких патологічних станах, які супроводжуються розвитком навіть мінімального набряку мозкової тканини, наприклад, посттравматичний вплив, інфекційне ураження мозкових оболонок і т. д.\nІснує цілий спектр хронічних захворювань, які можуть слугувати фоном для розвитку ознак внутрішньочерепної гіпертензії, серед яких слід відзначити застійну серцеву недостатність і наявність випоту в навколосерцевої сумці. У ситуації, коли підвищення градієнта тиску внутрішньомозкової рідини носить тривалий і виражений характер, відбувається компенсаторне розширення рідинних порожнин головного мозку, що носить назву « гідроцефалія ». Звичайно, цей стан дозволяє на деякий час усунути прояв внутрішньочерепної гіпертензії, однак слід враховувати, що дилатація порожнин мозку відбувається одночасно з атрофією основної маси головного мозку, що вкрай негативно впливає на його функції.\nСимптомокомплекс внутрішньочерепної гіпертензії включає досить широкий спектр клінічних проявів, тому у кожного пацієнта дана патологія може протікати абсолютно по-різному. Крім того, велике значення в розвитку клінічної симптоматики має ступінь підвищення градієнта тиску в черепній коробці. Найбільш часто зустрічається симптомом внутрішньочерепної гіпертензії є больовий синдром в області голови різного ступеня інтенсивності. Патогномонічною ознакою є поява тяжкості і вираженого больового синдрому поширеного характеру в голові у нічний період доби, що має своє патогенетичне пояснення (у положенні лежачи у людини спостерігається посилена вироблення ліквору одночасно з уповільненням процесу всмоктування мозкової рідини).\nНа піку підвищеного внутрішньочерепного тиску пацієнта турбує виражена нудота і позиви на блювоту, причому дані патологічні стани не мають нічого спільного з прийомом їжі напередодні. Навіть після блювоти, стан пацієнтів не змінюється в кращу сторону, що також є патогномонічним ознакою внутрішньочерепної гіпертензії.\nЛегка внутрішньочерепна гіпертензія, за умови її тривалого перебігу, порушує психоемоційний баланс людини, що виявляється в підвищеній збудливості, спалахи дратівливості і швидкої стомлюваності навіть без присутності важких фізичних навантажень.\nФахівці в галузі неврології відзначають, що для пацієнтів з внутрішньочерепною гіпертензією властиво пред'явлення скарг, характерних для вегето-судинної дистонії , що проявляються у вигляді різкої зміни артеріального тиску, підвищеної пітливості, відчуття прискореного серцебиття і короткочасної втрати свідомості.\nПримітним об'єктивним клінічним критерієм внутрішньочерепної гіпертензії є поява «синців» у проекції параорбитальной області, які не усуваються косметичними засобами. Так як шкіра в області століття дуже тонка, крізь неї проявляється розширена венозна мережа, що представляє собою косметичний дефект і приносить дискомфорт представницям жіночої статі.\nПеріоди загострень внутрішньочерепної гіпертензії мають чітку кореляційну залежність від змін погодних умов навколишнього середовища, в якій знаходиться людина, що страждає даною патологією. У зв'язку з цим фактом, внутрічерепну гіпертензію можна віднести до розряду метеочувствительной патології.\nУ деяких ситуаціях при хронічній внутрішньочерепної гіпертензії у пацієнтів відзначається різке зниження сексуального потягу до протилежної статі, що також можна розцінювати як певний клінічний маркер даної патології, дозволяє правильно верифікувати діагноз.\nОсобливістю перебігу внутрішньочерепної гіпертензії у дітей грудного віку є тривалий латентний період, під час якого батьки не відзначають наявність будь-яких симптомів, які дозволяють запідозрити наявність даної патології у дитини. Ця особливість пояснюється недосконалістю кісткової тканини черепа у дитини (незарощення швів і тім'ячка). Однак, при вираженому підвищенні градієнта внутрішньочерепного тиску, у дитини відзначається поява цілого спектру специфічних клінічних ознак у вигляді пронизливого смутку, різкого набухання шкіри над місцем розташування тім'ячка з характерною пульсацією, підвищеної судомної готовності, блювоти і різного ступеня порушення свідомості. Уважні батьки в період підвищеного внутрішньочерепного тиску відзначають зміну поведінкових реакцій у дитини, що проявляється у швидкій зміні вираженого неспокою на млявість і малорухомість.\nНезважаючи на все різноманіття і патогномоничность клінічних проявів внутрішньочерепної гіпертензії, достовірно встановити правильний діагноз невропатологів вдається лише після застосування інструментальних методик дослідження пацієнта. В даний час найбільш достовірним і в той же час безпечним для життя пацієнта дослідженням, що дозволяє встановити діагноз навіть на ранній стадії розвитку внутрішньочерепної гіпертензії, є магнітно-резонансна томографія. Проте існує цілий спектр малоінвазивних методик, завдяки яким можна розпізнати непрямі критерії внутрішньочерепної гіпертензії, до яких слід віднести огляд очного дна, ультразвукове доплерівське дослідження судин головного мозку і ехоенцефалографія.\nКлінічним критерієм внутрішньочерепної гіпертензії при огляді очного дна є виявлення патологічного розширення і вираженою звитості венозних судин. При проведенні магнітно-резонансної томографії у пацієнта з внутрішньочерепною гіпертензією практично в 100% випадків виявляється розширення рідинних порожнин головного мозку з одночасним витончення або розрідженням основного мозкового речовини. Внутрішньочерепна венозна гіпертензія добре діагностується з допомогою допплерівського дослідження судин головного мозку, при якому відзначається значне зниження венозного потоку крові.\nУ своїй практичній діяльності не лише невропатологи, але й спеціалістів інших профілів часто стикаються з випадками доброякісної внутрішньочерепної гіпертензії, яка розцінюється не як захворювання, а як компенсаторний механізм, який спостерігається при різних фізіологічних станах. У деяких неврологічних посібниках даний варіант внутрішньочерепної гіпертензії трактується як «помилкова пухлина мозку». Групу ризику по доброякісної внутрішньочерепної гіпертензії складають жінки молодого віку, які страждають надмірною вагою.\nОсобливістю даної патогенетичної форми внутрішньочерепної гіпертензії є оборотність її проявів, а також постійний сприятливий перебіг. Як правило, встановлення доброякісної або ідіопатичною форми внутрішньочерепної гіпертензії відбувається у тому разі, коли ні фахівців, ні самому пацієнту не вдається розпізнати етіологічний фактор, що спричинило її розвиток. У дитячій віковій категорії доброякісна внутрішньочерепна гіпертензія найчастіше розвивається після некоректної відміни препаратів глюкокортикостероидного ряду, а також в якості побічного ефекту від тривалого застосування антибактеріальних препаратів тетрациклінової групи.\nДебют доброякісної внутрішньочерепної гіпертензії полягає в періодичному появі помірно вираженого больового синдрому в голові, який швидко купірується прийомом будь-якого анальгетичної препарату або ж зовсім проходить самостійно. У цій стадії пацієнти практично ніколи не звертаються за медичною допомогою.\nЗ плином часу клінічні прояви у вигляді больового синдрому в голові набувають більш агресивний характер і напади такого болю все частіше стають причиною тривалого розлади стану здоров'я людини. Характер головного болю при доброякісному варіанті внутрішньочерепної гіпертензії пацієнти описують як дифузне «розпирання» в голові з максимальною концентрацією в параорбитальной і лобової областях. Характерною рисою больового синдрому є посилення його інтенсивності при нахилі голови і кашлевих рухах діафрагми. При різкій зміні положення тіла в просторі пацієнти часто відзначають запаморочення , нудоту і навіть блювоту.\nОсновним ланкою щодо розробки програми ведення і лікування пацієнта з доброякісною формою внутрішньочерепної гіпертензії становить його модифікація способу життя, що полягає в розробці індивідуального раціону харчування, що дозволяє знизити вагу. Лікарські засоби сечогінного ряду застосовуються тільки у випадку вираженого підвищення внутрішньочерепного тиску, і препаратом вибору в даній ситуації є Діакарб в разовій дозі 250 мг перорально.\nПідвищення внутрішньочерепного тиску провокує не тільки розвиток яскравої клінічної симптоматики, яка вкрай негативно впливає на самопочуття пацієнта, але і може стати провокатором розвитку важких ускладнень, аж до летального результату. У зв'язку з цим, застосування медикаментозних і не терапевтичних заходів є головним завданням при внутрішньочерепної гіпертензії. Наслідки внутрішньочерепної гіпертензії, за умови повної відсутності лікувальних заходів, які можуть бути найважчими у вигляді зниження інтелектуально-мнестичних можливостей, порушення нервової регуляції внутрішніх органів, гормонального дисбалансу.\nНе медикаментозні методи терапії допустимо застосовувати навіть на стадії неповної верифікації діагнозу, і полягають вони в нормалізації питного режиму, виконання спеціальних вправ лікувальної фізкультури та застосування фізіотерапевтичних методик.\nОснову патогенетичної спрямованості терапії внутрішньочерепної гіпертензії складають препарати, дія яких спрямована на одночасне зниження продукції цереброспінальної рідини і посилення процесу всмоктування ліквору. Золотим стандартом у цій ролі виступає застосовувана схема сечогінної терапії. Препаратом вибору в усуненні ознак внутрішньочерепної гіпертензії на стадії розвитку гідроцефалії є Діакарб в ефективній терапевтичній дозі 250 мг, фармакологічна дія якого спрямована на зниження вироблення ліквору.\nУ ситуації, коли навіть тривале застосування препаратів сечогінного фармакологічного ряду не надає належного ефекту у вигляді купірування клінічних проявів та нормалізації показників інструментальних методів обстеження, доцільно призначити глюкокортикостероидние препарати (Дексаметазон у початковій добовій дозі 12 мг). При тяжкому перебігу внутрішньочерепної гіпертензії невропатологи застосовують пульс-терапію, яка полягає в парентеральному введенні Метилпреднізолону по 1000 мг на добу протягом п'яти днів та наступним переходом на прийом препарату в пероральній формі. Дану схему, як правило, доповнюють призначенням Диакарба у звичайній терапевтичній дозі.\nЗ метою корекції венозної внутрішньочерепної гіпертензії застосовуються лікарські засоби, що поліпшують відтік венозної крові від головного мозку, до яких відноситься Троксевазин у середній добовій дозі 600 мг. В якості симптоматичної терапії вираженого больового синдрому в голові допускається застосування препаратів групи нестероїдних протизапальних засобів (Нимид в допустимої максимальної дозуванні 400 мг), а також противомигренозних коштів (Антимигрен в добовій дозі не більше 200 мг).\nПри вираженому підвищенні внутрішньочерепного тиску допустимо парентеральне введення гіпертонічних розчинів (400 мл 20% розчину Манітолу), дегидратирующее дія яких реалізується методом дегідратації мозкового речовини, що обмежує їх застосування.\nПри гострій внутрішньочерепної гіпертензії, виникнення якої має чіткий зв'язок з виконанням нейрохірургічної операції показано застосування лікарських засобів групи барбітуратів (одноразове внутрішньовенне введення Тіопенталу натрію в дозі 350 мг).\nЯкщо внутрішньочерепна гіпертензія відрізняється прогресуючим злоякісним перебігом і не купірується ніякими медикаментозними препаратами, пацієнту слід застосувати хірургічну корекцію даного патологічного стану. Найпоширенішим паліативним методом оперативного лікування при внутрішньочерепній гіпертензії будь-якої етіології є люмбальна пункція, з допомогою якої відбувається механічне видалення невеликого обсягу цереброспінальної рідини (не більше 30 мл за одну маніпуляцію). У деяких ситуаціях люмбальна пункція надає виражений позитивний ефект вже після першого застосування, але найчастіше ремісія настає тільки після декількох маніпуляцій, які проводяться з кратністю 1 раз на дві доби.\nДовший і більш вираженим позитивним ефектом щодо нівелювання не тільки проявів, але і патогенетичних механізмів розвитку внутрішньочерепної гіпертензії має оперативне посібник «люмбо-перитонеальне шунтування». В якості оперативного лікування зорових порушень, які розвиваються на пізній стадії внутрішньочерепної гіпертензії, застосовується декомпресія оболонок зорового нерва.\nВнутрішньочерепна гіпертензія – який лікар допоможе ? При наявності або підозрі на розвиток внутрішньочерепної гіпертензії слід негайно звернутися за консультацією до таких лікарів як невропатолог і терапевт.\nВнутрішньочерепна гіпертензія Неврологія Симптоми артеріальної гіпертензії (гіпертонії) Хвороби Діагностика вегетосудинної дистонії Хвороби Внутрішньочерепна гематома: симптоми, причини і методи лікування Лікування дітей Легенева гіпертензія Хвороби Гіпертонічний криз Діагноз


3 червня 2016 364\nРедактор районної газети "Колос" з міста Погребище на Вінниччині Микола МАЦЕНКО майже рік служить в АТО. Його, колишнього випускника факультету журналістики Київського національного університету імені Шевченка, призвали у липні минулого року під час шостої хвилі мобілізації. Тоді він мав звання старшого лейтенанта. Наприкінці вересня того ж 2015-го на погонах додалася ще одна зірка. Присвоєння чергового звання капітана збіглося з 50-м днем народження нашого колеги.\nредактор районки "Колос" Микола МАЦЕНКО\nзмінив фах журналіста на військового\nКапітан Маценко служить на посаді заступника командира роти. Підрозділ дислокується в одному з районів Донеччини. Перед тим він пройшов вишкіл на одному з військових полігонів. Просить про службу нічого не писати. Хоча, стверджує, розповісти можна дуже багато.\n-- Напишіть про моїх колег, -- просить редактор районки, з яким кореспондент "Голосу України" спілкувався телефоном напередодні Дня журналіста. -- Обов'язки редактора виконує нині Надія СИНЮЧЕНКО. Їй 24 роки. Знаю, що молодшого за віком редактора нема в області. Пишаюся своїм колективом. Незважаючи на вакантне місце редактора, а я ще й готував програми районного радіо, мої колеги зуміли зберегти передплатників, яких газета мала раніше. Не зменшилися надходження коштів від реклами. Це важливо тому, що наша газета увійшла у першу хвилю видань, що підлягають роздержавленню.\n--- Чи скоро "дембель"? -- це запитання колега, усміхаючись, радить адресувати у Міноборони. Натомість дякує за вітання зі святом і просить через газету привітати працівників "Колоса", а також колишніх однокурсників, разом з якими гриз граніт науки у "червоноколонному" виші на вулиці Володимирській і бульварі Шевченка у Києві.