Філософія життя і смерті у світогляді героїв повісті В.Винниченка «На той бік» - 28 Липня 2020 - Чернігівський музей-заповідник Михайла Коцюбинського\nГоловна » 2020 » Липень » 28 » Філософія життя і смерті у світогляді героїв повісті В.Винниченка «На той бік»\n«…чую і бачу на кожному кроці правду свою. І ту правду, якої вони просто не розуміють, яку через щось одягають в свою власну одіж, після чого й називають чимось неподобним. І хочеться мені вивести її голеньку перед очі читачів, такою, якою я бачу її», - писав В.Винниченко у листі до М.Коцюбинського, говорячи про свої твори, що зазнавали гострої критики з боку сучасників і, зокрема, старшого покоління українських письменників. Проте неоднозначний, темпераментний, модерний В.Винниченко, попри будь-яку критику, був одним з тих, чиї книги активно публікувалися і читалися не лише в Україні, але й поза її межами. А п’єси уже на початку ХХ століття ставилися на сценах європейських театрів.\nГерої творів В.Винниченка живуть в умовах «нової моралі», а буремні суспільно-історичні зміни в країні переходячи на сторінки оповідань та повістей стають яскравим тлом, на якому ще контрастніше проступають особливості людських характерів і поглядів на життя і смерть як такі, що нерозривно йдуть поряд з людиною. Подекуди, простежуючи еволюцію світогляду персонажа, можна вибудувати заледве не філософську концепцію світу, подану у вигляді художнього твору.\nЦікавий погляд на світ крізь призму «життя-смерть» спостерігаємо у повісті В.Винниченка «На той бік». Світогляд героїв твору формується у революційний час: влада змінюється одна за одною, соціальні умови життя знаходяться на низькому рівні, а стан моралі у цей період можна проілюструвати ніцшеанською тезою – „Бог помер”. Таким чином, у цьому природному експерименті, неконтрольовані змінні якого перелічені вище, можливими є кілька варіантів розвитку світоглядних позицій героїв у розумінні минущості людського життя\n1. Сприймання смерті як кінечності іншого, кінечності „не ним [іншим] вибраної”, кінечності, що для спостерігача, який одночасно є вбивцею, стає засобом ствердження себе, своєї влади (Єрємєєв).\n2. Смерть, якої „немає для того, хто не хоче”. Сюди ж включається ризик власним життям, віра у власне безсмертя, прагнення вбивства заради блага інших тощо (Наяда).\n3. Смерть в процесі її усвідомлення і формування ставлення як до кінечності іншого, так і до власної. Поступове впускання в себе „буття-до-смерті” і прихід до висновку, що лише „маючи смерть за годину від себе, можна по-справжньому оцінити життя” (доктор Верходуб).\nЦі позиції у тексті зіштовхуються і переплітаються між собою, створюючи ситуацію взаємовпливу.\nСеред героїв повісті можна виділити трьох, у поведінці яких вирізняються різні світоглядні ставлення до смерті і життя відповідно. Це доктор Верходуб, Наяда і командир червоноармійців Єрємєєв. Останній – другорядний персонаж, однак саме на його прикладі бачимо, який відбиток залишає на особистості людини жорстока революційна дійсність. Єрємєєв очевидно, все життя провів у боротьбі проти соціальної несправедливості, за що і був засланий на каторгу. Постійна боротьба і приниження формують у нього комплекс неповноцінності, результатом чого стає несвідоме прагнення до неадекватної компенсації. Звідси з’являється надмірна демонстрація своєї влади і прагнення до приниження потенційних представників антагоністичного класу - чи то колишні графи-поміщики, чи інтелігенція. У підсумку, бачимо садистично-маніакальний перверсивний тип особистості, котрий через приниження інших прагне до самоствердження, але, з іншого боку, він тим самим вбиває оту низьку, неповноцінну істоту, яка (насправді) керує його свідомістю.\nІнший погляд на кінечність життя в умовах суспільно-політичних катаклізмів втілюється в образі Наяди. Вже з легенди, розказаної доктором, можна зробити припущення про незнищенність, невмирущість не лише міфологічної істоти, але і героїні, якій надаються її властивості. „Для того, хто не хоче, нема смерти...” – каже вона, тим самим стверджуючи своє примарне безсмертя. Звичайно, безсмертя у тому значенні, що не буде смерті від іншої людини. Причина такого ставлення криється у своєрідній одержимості ідеєю ненависті, помсти. Заперечуючи смерть як власну кінечність, що може настати скоро і раптово, Наяда сама несе смерть іншій людині. „ „Сили”, „призначення”. Я не знаю, про яке саме призначення ви думали. А я вас спитаю: ви знаєте силу ненависти? Жагучої, невсипущої, лютої до млости, до сласности ненависти? Коли мрієш ночами і млієш од щастя здійснення? Знаєте? Ні? А ви коли-небудь думали, яке чуття повинно бути в людини, яка все життя пробула в ямі, яка чудом якимсь найшла змогу вилізти з неї й була скинена знову туди рукою, яка ніби має визволяти? Ви розумієте, яка ненависть повинна бути саме до Машкових і Леніних, які свою підлу, грабіжниціку, кацапську точку перехрещення сил використовують під прапором визволення?”. З цих слів ми бачимо, що її „одержимість” спричинена далеко не індивідуальними мотивами. У даному разі ми бачимо незакінчену історію революційної Юдифі, яка, можливо, ціною власного життя прагне змінити становище в країні, допомогти своєму народу.\nТаким чином, це своєрідне „буття-для-інших” робить її невразливою до думок про власну смерть. Своє життя вона намагається відчути не маючи за годину смерть, а живучи у боротьбі за щастя інших. „А вона зазято стояла й гострила ножика, гострила свою ненависть. Що їй смерть, життя? В неї так багато його, того життя, що вона не вірить у можливість його знищення. Вона знає, що її можуть убити, але, щоб вона стратила життя, як це може бути? Як це може статись, коли така пекуча нестерпна ненависть до „проклятого кацапа” горить у душі? Яка там може бути смерть? От тільки гостріше треба ножика наточити й вирішити, куди найкраще його всадити: в серце чи в око”. Отже, це ще одне підтвердження того, що одержимість ідеєю ненависті і вбивства, яка є домінуючою для героїні, витісняє свідомість власної смерті. „Благородна”, „священна” мета виправдовує будь-які засоби і робить смерть її носія неможливою.\nПроте усвідомлення свого безсилля приходить до героїні за неможливості реалізації майже імпульсивного задуму – вбивства Єрємєєва: „Не стало Наяди, не стало Шарльоти Корде, не стало фанатичної дівчини. Тут коло нього лежала рідна-рідна йому істота, така самотня разом з ним, така упокорена, така засуджена на розп’яття” [6; 105]. Фрустрація потреб і прагнень людини у поєднанні з умовами „камури” призводить до своєрідної ритуалізації подій і покладання на долю, результатом чого стає тимчасове припинення активної діяльності і упокорення ситуації.\nВиходячи з цього, можна припустити, що Наяда це образ, у якому поєднуються риси звичайної людини, жінки (у ситуації упокорення) і чогось незвичайного, янгола і демона одночасно – риси Наяди (за легендою), що проявляються у фанатичному прагненні вбивства, як це не парадоксально, в ім’я життя. Смерть для неї – це те, що безпосередньо притаманне іншому, але її самої стосується лише у ситуації вбивства.\nОбрази Єрємєєва і Наяди девчому подібні. Обоє беруть на себе роль ката, з тією лише різницею, що фанатизм у знищенні (ще одна спільна риса) першого поширюється на все чужорідне (потенційно буржуйське), а у другому випадку об’єктом ненависті є лише ватажки ідеологічного противника, що і надає її меті забарвлення благородної. Головна відмінність між образами полягає в тому, що Наяда має більш філософський погляд на смерть, у якийсь момент вона усвідомлює своє дійсне становище і фанатичні задуми відходять на другий план. Так Наяда, можливо, несвідомо впускає в себе „буття-до-смерті”.\nЦі образи відіграють важливу роль у становленні світогляду та, зокрема, свідомого ставлення до життя і смерті головного героя повісті – доктора Верходуба. На його прикладі можна прослідкувати поступове усвідомлення цінності життя перед обличчям смерті. Процес усвідомлення подібний до руху маятника, запущеного першими революційними переворотами. Його умовно можна поділити на два етапи – теоретичний і практичний. Сюжет усвідомлення починається з руйнування звичного плину життя. Смерть актуалізується і стає буденним явищем для оточуючого світу, при цьому, людина опиняється у ситуації, коли нівелюється все те, чим вона дорожила раніше, всі її знання – „келех мудрості” – опиняються на смітнику життя: „І Епікур зі своєю атараксією, і Шопенгауер зі своєю нірваною, і Кант із своїм імперативом, і всі оті мудрі, величні, богоподібні, - якими вони здавалися тепер малесенькими, смішними, жалюгідними й образливо-фальшивими отут серед громового ригання гармат, змерзлого цокотіння зубами кулеметів, серед гупу чобіт, серед приставлених до грудей забризканих кров’ю револьверів, серед жахних очей, серед штукатурки, що валиться тобі на голову з проваленої стелі, серед штукатурки всього розваленого життя, що валиться на твою душу” [6; 69]. Потрапляючи у таку ситуацію, людина втрачає все, за що раніше боролася, переживала, чого боялася. Приходить розуміння того, що найціннішим для людини є життя. Але і ця цінність перетворюється на розмінну карту, ціну, яку можна заплатити за щось більше, ніж саме життя. Для доктора такою ціною є відчуття, що „… контакт таки був! І ще буде. І ще закрутиться червоним, гарячим вихором кров, і тіло заниє солодкою тягучою тугою. І востаннє помолодіє небо, земля; віки помолодшають, насунуться до душі і стане все ясно прозорим, теплим, рідним і таким таємно-бажаним, як тільки бувало те в двадцять п’ять літ. Хіба за мент цього не можна віддати цей десяток років, що лишився йому, цю рештку старенького, недоношеного, такого дешевого тепер життя?”. Смерть у даному разі стає засобом, який загострює ці відчуття, робить їх більш яскравими. До того ж, вперше після революційних збурень у героя з’являється мета, яка зменшує страх перед можливою загибеллю, особливо, коли ця загибель примарна і віддалена у часі.\nПодібно до Сартра, доктор Верходуб вважає, що людина не існує в один момент з власною смертю. Вона буває лише після смерті іншого, або до смерті індивідуальної. Підтвердження цього знаходимо у тексті: „Смерть не тоді, коли захлюпотить й корчі закоченять тіло, - тоді ніякої смерти нема. Смерть буває тільки в живих, а не в мертвих. Для мудрого ж ідея і образ смерти є тільки тими тінями, які роблять радощі життя рельєфно-опуклими“. Таким чином, він надає собі риси мудрого, „скептичного“ доктора. Але, підбиваючи підсумки першого етапу роздумів Верходуба про смерть, ми приходимо до висновку, що, попри зневажливе ставлення до неї, саму ж смерть у її дійсній формі відносно себе доктор в цей час не уявляє. Поштовхом до розвитку „філософії“ героя і його подальших вчинків є його зустріч з Наядою, за можливість приторкнутися до єства якої, він ладен віддати життя.\nТо які ж дійсні причини цих дій? Відповідь на це питання знаходимо вже на початку подорожі, якою розпочинається умовно виділений нами практичний етап роздумів героя. „От вони неслися на зустріч стражданню, небезпекам, смерті. Але це вже не здавалося таким абсурдним, божевільним підприємством. Ну, що ж, є сили, що більші за життя; часом вони притихло сидять у нас і ми живемо „нормально“, часом вони виступають з нашої нормальності, заявляють свій владний голос і ми робимо „ненормальне“. У цих словах знаходимо своєрідне визначення того явища, яке Фройд називає інстинктом, причому, види інстинктів, домінуючих у даному випадку у героїв, відрізняються. Їх можна умовно назвати втіленням Еросу (Верходуб) і Танатосу (Наяда), які є рушіями їх дій на цьому етапі. Проте, надалі під впливом оточення актуалізуються й інші компоненти інстинктів та підструктур особистості.\nПершим яскравим передбаченням їх можливої долі стає знахідка Наяди: „На підлозі вздовж стіни, зліпивши солому, застигла довга, густа калюжа крови. Коло неї лежав старий подертий „пролетарський“ кашкет, дуже подібний до докторового“. Це стає останньою краплею, якої не вистачало для усвідомлення доктором дійсної небезпеки подорожі. Разом з цим руйнуються всі погляди доктора Верходуба на цінність життя. Виявилося, що у ситуації небезпеки жодна філософія, що виникла поза нею, не діє. Первинна мета подорожі втрачає своє значення. Наяда з бажаної таємничої істоти перетворюється на „невідому, пришелепувату фанатичну дівчину“. Саме тут проявляється ще одна важлива ознака існування на межі між життям і смертю – страх.\nВідчуття страху смерті виявляється у боязні розлучитися з оточуючим речовим світом: „…завтра вранці буде і небо, і земля, і оця солома, і „камура“, і все буде собі далі плинути в життя, а його, тільки його не буде“. Це своєрідне попереднє прощання з життям і всім, що з ним пов’язане. Уже майже фізично відчуваючи своє межове становище, герой одночасно шукає вирішення цієї ситуації – шлях до збереження життя, і в той же час намагається змиритися з думкою про смерть. Такі полярні думки зринають одна за одною, чим і доводять доктора до відчаю. Внутрішній конфлікт між „Хай вбивають!“ і „За що?“ у своєму розвитку проходить три фази.\nПанічне прагнення вижити. Будь-яка ціна варта того, щоб її заплатили за життя: „Хай топчуть ногами, хай глузують, хай беруть у нього честь, сором, усе, хай тільки не відбирають можливості почувати це їхнє топтання, глузування, плювання, сором, ганьбу, біль, муки. Ах, що там біль, муки, сором, честь, ганьба! Це ж мізерні, мінливі, скороминущі частинки одного великого, вічно-єдиного й напрочуд гарного, що є на світі: життя“. На цій фазі виявляється пасивне прагнення вижити, як ціною власної ганьби, так і за рахунок ганьби іншого.\nПереломним моментом для цієї фази стає упокорення Наяди, несвідоме визнання нею свого безсилля, що зміцнює статус доктора Верходуба як чоловіка. З’являється почуття жалю, що породжує нове вирішення конфлікту: пожертвувати собою заради дівчини. Але в той же час скептичний розум і, можливо, прагнення вижити спиняють його.\nУсвідомлення наближення смерті та непродуктивність попередніх рішень породжують прагнення активності („свободи вибору не ними вибраної смерті“: „Та вже краще вискочити самим на них, схопити видерти рушницю в них, стріляти, колоти, бити, вбити самому її, а потім нехай вони стріляють, убивають його зразу в боротьбі, в бою!“. Таке рішення є своєрідним наслідком одночасної актуалізації Еросу і Танатосу: домінуюче прагнення життя стимулює одночасне вивільнення надміру енергії мортідо, що накопичилася внаслідок очікування смерті. Підтвердження знаходимо у тексті: „З мовчазним гарчанням усередині доктора ощетинилася чужа, темна істота, стала на задні лапи й наготовилась до лютого останнього бою“.\nОтже, ми бачимо, що у боротьбі між життям і смертю, яка панує не лише ззовні, а і усередині особистості, останнє слово виявилося за інстинктами. Саме вони стають вирішальним фактором на другому „практичному“ етапі роздумів доктора Верходуба про життя і смерть.\nПорівнюючи перший і другий етапи роздумів героя, ми бачимо, що у них тісно переплітаються філософське ставлення до життя, що є відображенням раціонального начала, і життя інстинктів – ірраціональне, імпульсивне. На першому етапі доктор з філософської точки зору обґрунтовує інстинктивні прагнення, реалізація яких є метою для нього. На другому ж етапі будь-яка філософія відходить на другий план і головним стає виживання.\nПрослідкувавши за роздумами головного героя, можна помітити, що він проходить довгий шлях роздумів від думки про знецінення життя і поглядів на смерть, як те, „чого не буває у живих“, до протилежного висновку, що життя – це найбільша цінність, яким би „дешевим і недоношеним“ воно не було. Практичним висновком для нього стає те, що відчути життя по-справжньому можна лише маючи за годину від себе смерть: „Живи не так, щоб досягти атараксії, нірвани, царства небесного чи земного. Живи не так, щоб закон твого життя міг бути законом для всіх. А так живи все своє життя, наче ти через годину маєш померти. Май на годину від себе смерть і ти побачиш, як на цьому віддаленні кожний мент життя стане тобі самоцінним, неповторним, прекрасним. Все любе, все благословенне, що живе, навіть твої страждання, твій сором, ганьба поневіряння“. Тобто смерть у даному разі стає засобом, контрастом, що допомагає (змушує) оцінити життя.\nВсі герої повісті у тій чи іншій мірі опиняються на межі між життям і смертю. Сама назва повісті – „На той бік“ є символічною, адже „той бік“ у даному разі позначає не стільки територію, що лежить за межею фронту, скільки той бік життя – потойбіччя: „… вони мали ще три години життя… Через три години вони поїдуть на той бік“ [6; 111]. „Той бік“ у даному разі є синонімом до слова „смерть“.\nЯк ми бачимо, категорія смерті є актуальною у революційний час, зображений у повісті В.Винниченка „На той бік“. Сприйняття її героями є різним. На початку ми виділили три позиції ставлення до смерті персонажів повісті. Його можна спроектувати на бачення ними світу. Так, Єрємєєв, з його сприйняттям смерті як обов’язкової кари для ворога і, одночасно, засобу ствердження себе, своєї влади, бачить світ розподіленим на два антагоністичні табори. Своєю функцією і табору, до якого належить, він вважає знищення всього інакшого. Ситуація нищення і смерті є для нього комфортною, оскільки, це деградуюча особистість, яка насправді не здатна адекватно оцінювати свою поведінку. Існування поза такою ситуацією, можливо, призвело б до його подальшої деградації, самогубства або божевілля.\nНаяда – особистість з вищим рівнем розвитку, що виявляється у її баченні смерті, і у тому, що причини суспільної катастрофи вона шукає не у рядових представниках антагоністичного табору, а у його верхівці. Таким чином, вона бере на себе „благородну“ місію вбивства, заперечуючи власну смертність. Світ очима Наяди, включає в себе не лише боротьбу і страх, але і людські стосунки (спогад про коханого). Це світ, який можна змінити, заради тих людей, які тобі небайдужі. На відміну від Єрємєєва, ставлення якого до світу і смерті в ньому є сталим, Наяда вповні сприймає всі подразники цього світу і, відповідно до ситуації, її принципи стають лабільними і вона може скоритися долі, що і дає їй можливість вижити.\nПростеживши за еволюцією поглядів доктора Верходуба, ми приходимо до висновку, що це людина, яка, втративши свій „келех мудрості“, шляхом роздумів та безпосередньої діяльності формує нову світоглядну систему. Модель світу, за доктором Верходубом, багатопланова, з великою кількістю смислових переплетень: від „зачучвеної собаки“ до глибоких роздумів про цінність життя і значення смерті. Це своєрідний шукач істини, який найповніше з-поміж інших героїв реалізує свою суб’єктність у взаємодії зі світом.\nТаким чином, на прикладі головних героїв автор ніби підводить читача до думки, що лише сприймаючи смерть як закономірність, можна досягнути справжньої екзистенції і вповні відчути саме життя.\nПідготувала вчений секретар музею\nКатегорія: Публікації | Переглядів: 82 | Додав: Kotia | Рейтинг: 5.0/2 | - Оцінити - Відмінно Добре Непогано Погано Жахливо


Дипломная: "Макромолекули лінійних аморфних полімерів"\nГлавная - Естественные - ХимияМакромолекули лінійних аморфних полімерів\nУзнать цену →Добавить в закладкиДетальная информация о работеВыдержкаПохожие работыОригинальная работаВыдержка из работыЗмістВступІ. Хімічний зв’язок та будова макромолекул1.1 Хімічний зв’язок, будова молекул1.2 Виникнення і розвиток поняття макромолекула1.3 Макромолекула як об'єкт запису і перетворення інформаціїІІ. Об'єкти та методи досліджень2.1 Лінійні аморфні полімери та неорганічні наповнювачі. Отримання зразків2.2 Використання методів розсіювання світла для визначення макромолекулярних константІІІ. Макромолекулярні константи лінійних аморфних полімерів та їх систем3.1 Основні геометричні константи макромолекул лінійних аморфних полімерів3.2 Частотний спектр структуроутворень гетерогенних полімерних систем3.3 Макромолекулярні константи і дефект модуля зсуву в гетерогенних полімерних системахВисновкиЛітератураВСТУПАктуальність роботи. Для прогнозування фізико-механічних та хімічних властивостей гетерогенних полімерних систем, встановлення функціональних закономірностей між структурою і властивостями використовуються різні модельні підходи. Це перш за все зумовлено тим, що багато явищ, які відбуваються в таких системах, зумовлені індивідуальними взаємодіями. Тому макромолекули полімерів, навіть якщо вони мають однаковий склад і число ланок, є індивідуальні і на них записана деяка комбінаторна інформація. Відповідно до цього система набуває здатності до самоорганізації. При цьому найчастіше розділяють два різних поняття інформації: структурна інформація (загальна для значної групи молекул) і конфігураційна (дискретна) — індивідуальна інформація кожної макромолекули, яка отримується за рахунок комбінації на певних ділянках ланцюга деяких конкретних первинних положень атомів і груп атомів ланки.З цієї точки зору особливої ваги набуває розгляд поведінки структурних елементів макромолекул лінійних аморфних полімерів в силових і температурних полях, де доводиться враховувати не тільки гармонічні ефекти, але й ангармонізм їх коливань.Визначити таку поведінку можливо лише за умови знання макромолекулярних характеристик ланцюгових молекул. Такі характеристики макромолекул можна визначити на основі моделювання та експериментальних досліджень.Зв’язок роботи з науковими програмами, планами, темами.Виконання роботи проводилося у межах комплексних досліджень наукової лабораторії фізики високомолекулярних сполук при кафедрі фізики Рівненського державного гуманітарного університету відповідно до тем «Дослідження шляхів напрямленої модифікації властивостей гетерогенних полімерних та дисперсних систем» і «Шляхи напрямленого регулювання релаксаційних і термічних властивостей гетерогенних полімерних систем на основі гнучколанцюгових полімерів» та згідно з держбюджетними науково-дослідними роботами Міністерства науки і освіти України, зокрема «Вплив нелінійних ефектів на кібернетику структури і енергообмінні процеси в гетерогенних полімерних системах» (01. 2010−01. 2012), №реєстр. 0109U000176.Мета і завдання дослідження.Для встановлення поведінки макромолекул, їх структурних елементів у полях різної природи потрібно враховувати як внутрішні так і міжмолекулярні взаємодії та їх вплив на макромолекулярні параметри. Відповідно до цієї мети формулюються і завдання дослідження.1. Охарактеризувати макромолекулу як об'єкт запису і передачі інформації.2. Показати можливості експериментальних методів для визначення макромолекулярних констант.3. На основі моделювання ланцюгових макромолекул визначити їх макромолекулярні константи.Наукова новизна.1. На основі ентропійного підходу та кібернетичних уявлень макромолекула лінійних аморфних полімерів розглядається як структурний об'єкт запису і перетворення, передачі польової інформації.2. Методами моделювання макромолекул лінійних аморфних полімерів введені і визначені їх геометричні константи.3. Використання підсистемного підходу дало можливість визначити частотний спектр структурних елементів гетерогенних полімерних систем і дефект модуля зсуву при поширенні механічних коливань.Практичне значення отриманих результатів.1. На основі макромолекулярних констант прогнозуються в’язкопружні властивості гетерогенних полімерних систем.2. Показано, що характер зміни комплексу властивостей полімерних систем при їх модифікації наповнювачами безпосередньо пов’язаний із зміною геометричних та енергетичних мікропараметрів макромолекул.РОЗДІЛ І. ХІМІЧНИЙ ЗВ’ЯЗОК ТА БУДОВА МАКРОМОЛЕКУЛ1.1 Хімічний зв’язок, будова молекулМолекула — найдрібніша частинка речовини, що володіє її основними хімічними властивостями і складається з атомів, з'єднаних між собою хімічними зв’язками. Молекули можуть відрізнятися між собою природою або кількістю атомів, що входять до її складу; напрямком лінії зв’язку між центрами атомів; віддалю між окремими атомами; енергією зв’язку .У хімії розрізняють два роди зв’язку, що призводять до утворення молекул: іонний (гетерополярний) і гомополярний. Хімічні властивості елементів, визначаються в основному електронами зовнішнього шару, який може містити тільки s- і p-оболонки. Електрони внутрішніх шарів майже не впливають на хімічні процеси, так як вони набагато сильніше зв’язані з ядром, чим зовнішні. Тому енергія, що виділяється при хімічних реакціях, значно менша, ніж енергія зв’язку електронів внутрішніх шарів .Іонний зв’язок реалізується в тих випадках, коли молекулу можна подати як утворену із позитивних і негативних іонів (наприклад, NaCl). Знак заряду іона залежить з однієї сторони, від потенціалу іонізації, а з іншої - від тієї енергії, з якою нейтральний атом може утримувати додатковий електрон на зовнішньому шарі.Нехай нейтральний атом з порядковим номером z містить N електронів на внутрішніх орбітах, тоді на зовнішній орбіті їх буде -. Кулонівська потенціальна енергія, за рахунок якої утримуються електрони, дорівнює:. (1. 1)Для електронів зовнішнього шару електрони внутрішнього шару будуть екранувати частину заряду ядра, а зовнішні електрони повинні екранувати частину заряду ядра для оболонок, які лежать за межами зовнішнього шару (тобто оболонок збуджених станів). У самому ж зовнішньому шарі частина заряду ядра буде зкомпенсована не повністю, і тому ядро за рахунок цієї частини заряду здатне утримувати в зовнішньому шарі додаткові електрони, що може привести до утворення негативних іонів.Іонний зв’язок може бути пояснений наступним чином: гетерополярна валентність елементів визначається числом електронів, які треба забрати або додати, щоб отримати іон, який має електронний шар найближчого інертного газу . За таких умов основну роль в іонному зв’язку повинні відігравати сили кулонівського притягання між різнойменно зарядженими іонами. Але одні електростатичні сили не можуть забезпечити стійку рівновагу такої системи. Тому для обрахунків потенціальної енергії взаємодії вводяться сили відштовхування у вигляді, де a, m — емпіричні константи. Тоді повна потенціальна енергія двох іонів може бути подана у вигляді:. (1. 2)Поряд з іонними з'єднаннями існують молекули, які утворюються безпосередньо з нейтральних атомів. Такі молекули отримали назву атомних утворення атомних молекул пояснити навіть якісно з точки зору класичних уявлень не можливо. Відповідь на це питання може дати квантова механіка . Для з’ясування природи гомополярного зв’язку розглянемо молекулу H2. Виражають потенціальну енергію взаємодії між двома атомами, як функцію відстані, яка складається з двох частин: із енергії взаємодії ядер та енергії електронів E, яка залежить від відстані між ядрами.Таким чином можна записати, що енергія взаємодії дорівнює:. (1. 3)Сили хімічного зв’язку володіють такою властивістю як насиченість . Це пояснюється тим, що число електронів у зовнішньому шарі атома обмежено, і частина з них зв’язана один з одним, пари електронів знаходяться в одному і тому ж квантовому стані і мають протилежної орієнтації спіни. Такі спарені електрони не утворюють хімічного зв’язку. Останній виникає тільки завдяки наявності в зовнішньому шарі неспарених електронів. Кожний атом може утворювати з іншими атомами стільки ковалентних зв’язків, скільки електронів з вільною орієнтацією спіну міститься в зовнішньому шарі.Властивість атомів з'єднуватись один з одним утворюючи молекулу, описується за допомогою поняття валентності . Кожному атому приписується певна валентність і при з'єднанні атомів їх валентності повинні взаємно насичуватися, тобто кожному валентному зв’язку атома повинен відповідати валентний зв’язок іншого атома. Для кількісної характеристики здатності атомів до взаємного з'єднання зручно користуватися цілим числом — подвоєних спінів атомів. Це число співпадає з хімічною валентністю атома. Слід зазначити, що один і той же атом може мати різну валентність в залежності від того, в якому стані він знаходиться.Квантовий підхід до опису утворення молекули дозволяє використати прийняте в хімії зображення молекул, як сукупності атомів, з'єднаних локалізованими в просторі валентними зв’язками. Локалізація зв’язків проходить внаслідок ущільнення електронних хмарин за певними напрямками в інтервалах між атомами. Електронна хмарина для електронів, які знаходяться в p-стані витягнута вздовж однієї з осей. Це фактично і зумовлює в просторі напрям ковалентного зв’язку, так як приєднання інших атомів до даного іде за напрямком найбільшого перекриття хвильових функцій у валентній парі. (рис. 1. 1)Рис. 1.1.У деяких молекулах хімічний зв’язок між парами електронів здійснюється не однією, а двома чи і трьома парами електронів. Типовим прикладом молекули з потрійним зв’язком є молекула N2 (рис. 1. 2)Рис. 1.2.Кожний з атомів азоту має три «пелюстки». Тому при їх зближенні і утворенні молекули її вісь відповідає напрямку, вздовж якого перекривається пара однакових орієнтовних «пелюстків» (наприклад, вісь Y). Зв’язок, який виникає при цьому найбільш міцний і називається -зв'язком. Хвильові функції решти електронів вздовж осей X і Z перекриваються незначно. У зв’язку з великим взаємним відхиленням цих областей відповідні зв’язки, які утворюються, значно слабші. Їх називають -зв'язками. Зв’язки -типу легко руйнуються і дозволяють отримувати нові з'єднання. Однак роль цих зв’язків значна, особливо в з'єднаннях карбону. Прикладом потрійного зв’язку може бути молекула ацетилену C2H2 (рис. 1. 3)Рис. 1. 3Два зв’язки між атома С — це зв’язки -типу, вони орієнтовані вздовж осей X або Y; решта С-С зв’язки відносяться до зв’язків — типу. За рахунок таких зв’язків молекула C2H2 — лінійна. Подвійний зв’язок спостерігається в молекулах етилену C4H2 (рис. 1. 4)Рис. 1.4.У цьому випадку кожний атом С має три рівноцінних -зв'язки: С-С; С-Н; С-Н. Тому зв’язки групи CH2 розміщені в площині під кутом 1200. Враховуючи, що максимальне перекриття хвильових функцій в -зв'язках досягається за рахунок паралельності їх напрямків, отримують плоску структуру молекули етилену.У розглянутих вище зв’язках приймають участь електрони двох сусідніх атомів. Утворені таким чином зв’язки називають локалізованими. Зовсім інший зв’язок спостерігається в молекулах типу бензолу C6H6. У цій молекулі три електрони кожного атома С приймають участь в утворенні трьох -зв'язків: один з атомом Н і два з сусідніми атомами С. Оскільки ці зв’язки рівноцінні, вони утворюють плоску структуру з кутом 1200 між зв’язками. Крім того, у кожному атомі С наявний один неспарений електрон, здатний утворювати зв’язок -типу. Внаслідок цього молекула C6H6 є плоским правильним шестикутником (рис. 1. 5)Рис. 1.5.Проте у молекулі бензолу є відмінності від інших кратних зв’язків, а саме: у молекулі C6H6 на кожний -зв'язок припадає по два електрони; для шести -зв'язків наявні не 12, а лише 6 електронів. Оскільки молекула бензолу симетрична, то це означає, що на кожний -зв'язок між атомами С припадає половина локалізованого -зв'язку. З точки зору квантової механіки, цей факт трактується таким чином: кожний неспарений електрон у зовнішньому шарі атома карбону бере участь в обміні одночасно з електронами обох сусідніх атомів. Виникаючий при цьому -зв'язок «нелокалізований», бо він для кожного атома С здійснюється і з «лівим», і з «правим» електронами. Оскільки всі атоми карбону рівноправні, зв’язок має місце між усіма атомами карбонового кільця у молекулі бензолу. Така «делокалізація» -зв'язку приводить до його зміцнення. Таким чином енергія дисоціації «нелокалізованого» зв’язку значно перевищує енергію дисоціації у випадку чергування трьох одинарних і трьох подвійних зв’язків. Крім того, електрони, які приймають участь у «нелокалізованому» -зв'язку, дуже рухливі. Вони здатні переміщуватися за рахунок тунельного ефекту від одного атома вуглецю до іншого. «Нелокалізований» -зв'язок у молекулі бензолу може служити моделлю так званого металічного зв’язку характерного для кристалів, металів і деяких інших речовин .Розгляд полімерних матеріалів показав, що міжатомна взаємодія в них і низькомолекулярних речовинах за своїм характером не має принципової різниці.1.2 Виникнення і розвиток поняття макромолекулаМолекула полімера — це об'єднання найпростіших елементів структури . З'єднання великої кількості малих молекул або атомів за рахунок хімічних зв’язків приводить до утворення гігантської ланцюгової молекули. Ця ланцюгова молекула полімера називається макромолекулою. Об'єднання найпростіших елементів полягає в тому, що спостерігається повторення однієї і тієї ж структурної одиниці або чергування різних структурних одиниць. Ці найпростіші елементи структури називаються мономерами або ланками, що повторюються. З'єднання мономерів у макромолекулу полімера відбувається в результаті хімічних реакцій, що протікають за законом ланцюгових чи ступінчастих процесів. Степінь полімеризації визначається числом мономерних ланцюгів в одній макромолекулі і визначає молекулярну масу полімера, яка складає десятки, сотні, а інколи й мільйони одиниць. Молекулярна маса полімера дорівнює вихідній масі мономера, помноженій на степінь полімеризації:, (1. 4)де n — степінь полімеризації, М — маса мономера.Макромолекули полімерів утворюються в результаті процесів полімеризації, або поліконденсації [9, 10, 11]. У самому загальному випадку вони є лінійні, розгорнуті, або сітчасті системи, які складаються з однакових (гомополімери) або різних (сополімери) елементів структури (мономер них або ланок, що повторюються), що мають певну автономність — кінцеве число ступенів вільності. Ця часткова автономність проявляється не дивлячись на те, що мономерні ланки зв’язані між собою хімічними або змішаними зв’язками.Лінійна макромолекула утворюється в тому випадку, коли у вихідному стані мономер має подвійну функціональність, тобто дві вільні валентності, що забезпечує можливість полімеризації, або дві автономні групи — здатність до конденсації . Прикладом полімеризації може служити утворення поліетилену з етилену:Прикладом поліконденсації - утворення поліефіру з біфункціонального спирту і дикарбоксильної кислоти:.Тут R1 і R2 — аліфатичні або ароматичні радикали. При полімеризації вихідний мономер, хоч і втрачає функціональність проте зберігає свою хімічну формулу, однак при поліконденсації формула ланки, яка повторюється, відрізняється від хімічних формул вихідних компонентів. Це вірно і у тих випадках, коли вихідний мономер здатний конденсуватися «на себе».Тому термін ланка, що повторюється, точніший, ніж мономерна ланка. Але для сополімерів, де мономерні ланки можуть чергуватися без видимого порядку, він також є не повним. Враховуючи ці фактори, використовують термінм ланка.Розгалужені макромолекули утворюються, якщо в процесі сополімеризації приймає участь невелика кількість трифункціонального мономера, а також у результаті випадкових хімічних реакцій.При деякій критичній концентрації три- або мультифункціонального мономера замість розгалуженого полімера утворюється неперервна сітка — плоска або просторова. Ступінь вільності в такій сітці визначається довжинами нерозгалужених ділянок, які обчислюються кількістю вхідних у ці ділянки ланок, тобто ступенем полімеризації, між поперечними зв’язками або вузлами сітки. Чим вужчі ці ділянки, тим менше ступенів вільності у ланок і, завдяки однотипності зв’язків, тим ближчі властивості полімера до властивостей твердого тіла. Абсолютно правильна просторова сітка не відрізняється від ковалентного кристалу типу алмаз і може плавитися одночасно з полімеризацією.Перш ніж склалися уявлення про те, що молекули полімера є довгими ланцюгами ланок, наука пройшла тривалий і тернистий шлях. На початку XX століття хіміки працювали над питанням кристалізації чистих хімічних з'єднань. На основі великої кількості експериментів цей факт було доведено. Проте, деякі з них зосередили свої зусилля на вивченні властивостей колоїдів. Одним з них був Семюел Шродер Піклс, який працював у Лондонському Імператорському інституті . Вивчаючи властивості каучуку, його взаємодію з Br2, яка призводять до розкриття подвійних зв’язків, він прийшов до висновку, що такі речовини не можуть бути асоціацією малих молекул, а повинні бути великими молекулами, де ланки зв’язані ковалентними зв’язками. Опублікована стаття Піклса з цих питань не була визнана. У цей час пануючим уявленням про специфічні властивості полімерів залишалось те, що вони є складними колоїдами, а відсутність кінцевих груп відносили до існування «міцел», що складаються з малих кілець. На початку 20-х років XX століття, з’являються роботи німецького фізика-хіміка Ентера Германа Штаудінгера (1881−1965), в яких на основі аналізу експериментів було висунуто ідею про ланцюгову будову полімерів. Спочатку ці ідеї викликали недовіру. Але відкритий у тридцяті роки і доведений Полем Дж. Флорі (1910−1985) принцип рівної хімічної реакційної здатності груп і рентгенівські дослідження частково кристалічних полімерів, проведені Куртом Х. Мейєром і Германом Ф. Марком, підтвердили у загальних рисах гіпотезу Штаудінгера про ланцюгову будову молекул. Проте відкритим залишалося питання, про велику молекулярну масу полімера. Рентгенівські дослідження показували, що довжина кристалітів невелика — всього 30−60 нм. Якщо вважати, що молекула не може бути довшою, ніж кристаліт, то молекулярна маса повинна складати 5000−10 000 одиниць. Проте і це питання відпало, коли в 1957 р. було відкрито складення ланцюгів, цей факт вказував на те, що розміри кристалітів можуть бути набагато менші за розміри макромолекул. В. Геллер вже у 1931 р. показав, що ланцюги не такі короткі, як передбачав Штаудінгер. Швейцарець Вернер Кун зробив висновок про те, що за рахунок обертання навколо зв’язків, макромолекула повинна мати форму клубка, а не стержня.Слід зазначити, що ідея існування макромолекул була розвинута в біохімії, не залежно від відповідних ідей в органічній і фізичній хімії, Джейсом Самнером (1887−1955). Експерименти проведені шведським професором Теодором Сведбергом (1884−1971) в 1924—1927 рр. з визначення молекулярної маси ензиму (ферменту) уреазу на ультрацентрифузі і шведським вченим Арне Тізеліусом (1902−1971) в 1938 р., який показав, що ензими сильно відрізняються від поведінки неорганічних колоїдів, дали змогу підтримати ідею макромолекулярної будови ферментів.Ідея ланцюгової будови молекул полімерів остаточно завоювала світ після другої світової війни. В 1953 р. Штаудінгер був нагороджений Нобелевською премією з хімії після більше ніж 30 років роботи.Таким чином, основи теорії макромолекулярної будови полімерних матеріалів і їх властивостей була розроблена в 30-ті роки ХХ ст. фундаторами сучасної фізики полімерів: С. Марком, Гутом, Т. Куном, П. Кобеко, Я. Френкелем, С. Бреслерем. Подальший розвиток сучасних уявлень в області фізико-хімії полімерів отримано в роботах П. Флорі, М. Волькенштейна, В. Каргіна.Для введення основних геометричних констант макромолекул потрібно врахувати, що фізичні властивості макромолекул визначаються їх конфігурацією і конформацією. Під конфігурацією макромолекули слід розуміти просторовий розподіл атомів (підсистем) у макромолекулі, що визначається довжинами відповідних зв’язків і значенням валентних кутів. Іншими словами ці властивості визначаються станом електронних оболонок; до яких відносяться оптичні властивості, електропровідність, надпровідність полімерів. Конфігурацію макромолекули можна змінити тільки проведенням хімічної реакції, яка призводить до зміни перестановки зв’язків або валентних кутів. Макромолекули полімерів, на відміну від простих молекул, навіть якщо вони мають однаковий склад і число ланок, індивідуальні. Індивідуалізовані навіть окремі досить протяжні ділянки макромолекул так, що на них вже записана деяка комбінаторна інформація. Із моменту виникнення макромолекули система має здатність до самоускладнення і самовдосконалення. Інформацію про макромолекулу можна розділити на два дуже різні поняття:· структурна інформація — інформація спільна для значної групи макромолекул, наприклад, хімічна формула ланки;· конфігураційна інформація (дискретна) — індивідуальна інформація кожної макромолекули, яка отримується за рахунок комбінації на певних ділянках ланцюга деяких конкретних положень атомів або груп атомів ланки .Конформацією макромолекул називається взаємне розміщення її ланок у просторі . У кожний момент часу всі атоми, а отже і ланки, макромолекули займають певні положення в просторі, але в результаті теплового руху ці положення весь час змінюються, тобто миттєві конформації переходять одна в одну. Коли мова йде про конформацію макромолекули, то мають на увазі усю сукупність миттєвих конформацій, які приймає макромолекула в певних умовах. Особливістю макромолекул є їх здатність знаходитися в різних конформаціях. Конформаційні властивості визначають основні особливості як біологічних, так і синтетичних полімерів. Слід зауважити, що конформаційні явища в макромолекулах відбуваються на просторово-часових масштабах, які значно перевищують атомні. У результаті внутрішньо-молекулярного (мікробраунівського) теплового руху ланок або ж під впливом зовнішніх динамічних силових полів полімерний ланцюг здатний змінювати свою конформацію. Ця здатність макромолекули змінювати свою форму називається гнучкістю. Гнучкість макромолекули зумовлена тим, що мономерні ланки при тепловому чи будь-якому іншому русі обертаються навколо простих зв’язків основного ланцюга. Будь-яка зміна конформації макромолекули пов’язана із серією таких елементарних поворотів. Обмеженість кута повороту зумовлена взаємодією бокових груп сусідніх ланок (рис. 1. 6).Рис. 1.6. Схема, що пояснює внутрішнє обертання в полімерному ланцюгу. — кут, який доповнює валентнийОднією з граничних форм, яких може набувати макромолекула, є витягнута форма. Для прояву такої форми макромолекули необхідна наявність сил, які не дозволяють макромолекулі проявити свою гнучкість. У залежності від конкретного хімічного складу полімера ця конформація може бути плоским транс-зигзагом (з простими С-С зв’язками і не масивними боковими групами) або спіраллю (у макромолекулах з масивними боковими групами) (рис. 1. 7).Макромолекули, в яких малі крутильні коливання, можуть знаходитися у витягнутій конформації. Витягнуту конформацію такої макромолекули можна спостерігати в розбавленому розчині, але ступінь полімеризації їх повинна бути такою малою, щоб характерна макромолекулі гнучкість не встигала проявитися. Якщо полімерний ланцюг проявляє гнучкість, то більшість миттєвих конформацій, які приймає макромолекула, будуть згорнутими і їх сукупність дасть статистичний клубок. Суттєвою особливістю такого клубка є те, що він є сильно флуктуаційною і дуже неоднорідною системою і його густина зменшується із ростом довжини макромолекули.Рис. 1.7. Форми лінійних макромолекул: витягнута конформація (а, б): а — транс-зигзаг; б — спіраль; в — статистичний клубок; г — статистична глобула; д — складчаста конформація.Якщо густина у згорнутому, переплетеному стані макромолекули постійна в усьому об'ємі, тобто флуктуації відсутні, то для макромолекули характерна конформація, яка називається статистичною глобулою. Потрібно зауважити, що у випадку такої конформації, її густина більша за густину статистичного клубка. Конформацію статистичного клубка макромолекули набувають як у розведених, так і концентрованих розчинах, а також в аморфних полімерах. Глобули спостерігаються у випадку поганих розчинників при дуже малих концентраціях полімера і бінарних сумішах несумісних полімерів.Ще однією конформацією макромолекули є складчаста. Таку форму можна уявити як витягнутий ланцюг зі зламами (рис. 1.7. д.). Взаємодія між витягнутими ділянками макромолекули при такій конформації відбувається безпосередньо без допомоги інших макромолекул.1.3 Макромолекула, як об'єкт запису і перетворення інформаціїЯк неодноразово підкреслювалось, індивідуальну інформацію, яка міститься у кожній макромолекулі, не враховують при розробці технології виготовлення і переробки, що приводить до перетворення даної технології в «антитехнологію». Успіхи молекулярної біології все-таки змусили звернути увагу на «індивідуальні» інформаційні характеристики макромолекул. Виявилося, що дуже багато макроскопічних властивостей біологічних систем залежать від будови і конфігурації однієї або декількох конкретних макромолекул. Більше того, індивідуальні властивості конкретних макромолекул значно важливіші для всієї біологічної системи, ніж середньостатистичні властивості набору макромолекул. Так, генетичний код — індивідуальна інформація в макромолекулі, і загальний для усіх макромолекул ДНК фазовий перехід — плавлення.Розглядаючи макромолекулу навіть такого «простого» полімеру, як поліпропілен (ПП), відмітимо, що всі його ланцюги індивідуалізовані не дивлячись на те, що вони можуть, на приклад, складатися з однакової кількості ланок. Так, метильний радикал СН3 може розміщуватися по обидві сторони від площини, в якій розміщений основний ланцюг. Тому, якщо ланцюг містить n ланок і немає особливих обмежень для вибору напрямів радикала СН3 при приєднанні мономеру до кінця ланцюга, який росте, то можна отримати 2″ різних за характером розміщення цього радикала у ланцюгу з однаковою хімічною формулою.Виходячи з комбінаторного підходу до поняття інформація, можна відмітити, що описаний ланцюг, що складається з ланок, містить максимально п бітів інформації .Якщо дослідити будь-яку просту речовину визначеного хімічного складу, то його молекули не можуть бути використані в якості системи знаків (символів), оскільки вони не відрізняються. Тобто записати і зберегти будь-яку інформацію на системі з простих молекул неможливо. Звичайно, прості молекули можуть відрізнятися, наприклад, ступенем збудження, але ці відмінності не зберігаються в часі. Зовсім інша справа — макромолекули полімерів. Навіть якщо вони мають однаковий склад і кількість ланок, вони все рівно індивідуалізовані: їх можна відрізнити одну від одної, причому в наслідок особливої форми конденсації (всі зв’язки між ланками ковалентні) ці відмінності практично «вічні». Індивідуалізовані навіть окремі досить видовжені ділянки макромолекул, так, що і на них записана деяка комбінаторна інформація. Тому акт полімеризації - значно більше фундаментальна подія, ніж звичайний фазовий перехід, оскільки з моменту виникнення макромолекули система набуває здатність до самоускладнення і самовдосконалення [17−23]. Інформацію про макромолекулу ми розділимо на два різних класи:— структурна інформація, інформація загальна для значної групи макромолекул, наприклад хімічна формула ланки;— конфігураційна інформація (дискретна) — індивідуальна інформація кожної макромолекули, яка отримується за рахунок комбінацій на певних ділянках ланцюга деяких конкретних початкових положень атомів і груп атомів ланки.Приклад конфігураційної інформації, «закодованої» у вініловому ланцюзі, що має дві можливі конфігурації сусідів, — ізо (І) і синдіо (С):І І СІСІССІ І ІССІССІСССІ І ІССІ ІСССІССС…абоСССІ І ІСССІ І ІСССІ І ІССІ ІССССІССССІ ІС…Тут «кодонами», які несуть інформацію, будуть групи ІІС, ІСС, III і ін. В принципі, за аналогією з азбукою Морзе, «літерою» можна вважати будь-які поєднання невеликої кількості послідовних ланок.У сучасній науковій практиці існує ряд підходів до визначення інформації. Про статистичний (шенноновий) найбільше відомий підхід ми вже згадували, в якості ж наступного варіанту згадуємо логіко-семантичні теорії інформації, початок яких покладено в роботах Карнапа і Бар-Хилела. В даних теоріях один з основних моментів — визначення «вислови», які повністю описують одну з можливих альтернатив в даній мові. Найважливішим є також поняття «опису стану» і логічної або індуктивної ймовірності. Опис стану є кон’юнкція, що містить в якості компонентів для кожного атомарного (тобто неподільного на більш дрібні частини) пропозицію саму або її заперечення (але не обидва разом) і що не містить ніяких інших пропозицій. Опис стану можна виразити наступним чином:(±)Р1(а1)Л (±)Р2(а1)Л… Л (±)Рn (а1)Л;Л (±)Р1(а2)Л (±)Р2(а2)Л… Л (±)Рn (а2)ЛЛ (±)Р1(а3)Л (±)Р2(а3)Л… Л (±)Рn (а3)ЛЛ (±)Р1(аn)Л (±)Р2(аn)Л… Л (±)Рn (аn)Л,де Л — знак кон’юнкції, тобто пропозиційна зв’язка «і», Р1, Р2,Р3…Рn — одномісні незалежні предикати, а1, а2,а3…аn — індивіди, а символ (±) означає, що вираз, який за ним стоїть, може мати або не мати від'ємний знак. Зміст опису полягає в тому, що він є висловом, який повністю описує одну з можливих альтернатив у даній мові, а клас описаний станом — всі логічні можливості універсуму відносно даних властивостей індивідів. Повертаючись до опису макромолекул, бачимо, що на базі семантичного підходу можна описати стан макромолекулярних систем на будь-якому заданому рівні: враховуючи лише хімічну структуру; хімічну структуру і конфігурацію; хімічну структуру, конфігурацію і набір конформацій і т.п. Необхідно лише пам’ятати, що для кожного з цих варіантів буде побудована мова опису з набором альтернативних станів.У молекулярній кібернетиці найбільш перспективний алгоритмічний підхід до теорії інформації, розвинутий А. М. Колмогоровим. У цьому випадку інформація, об'єкта, А відносно об'єкта В визначається складність (довжиною) програми (алгоритму), що описує послідовність дій, необхідних для перетворення об'єкта В в об'єкт А. Очевидно, що описані таким чином макромолекули, наприклад поліпропілену з різними конфігураціями відносно молекул пропілену або атомів вуглецю і водню, вже містять інформацію, якої досить для відтворення конкретних конфігурацій молекул. При цьому різними інформаційними значеннями будуть описуватися варіанти ізо-, синдіо- і атактичного полімеру. Важливо відмітити, що інформація про структуру макромолекул поліпропілену може суттєво допомогти у технології. Так, у випадку синдіо- або ізотактичного полімеру останній здатний кристалізуватися і утворювати досить міцні волокна, а полімер атактичний вже при невисоких температурах каучукоподібний і ніяких волокон утворювати не може [24−27].Повертаючись до опису інформаційного змісту в макромолекулах, нагадаємо зауваження відомих японських вчених Тюдзе і Каваі. Вони зазначають, що якщо порівнювати між собою інформаційні властивості так званих біополімерів, які зустрічаються в природі, і синтетичних полімерів, то структура останніх в значній мірі детермінована імовірнісними процесами. Виходячи з алгоритмічного представлення інформації, можна сказати, що утворення синтетичних полімерів зумовлене все-таки алгоритмом технології у відповідності з основним визначенням цього поняття: «алгоритм — це процес послідовної побудови величин, який проходить в дискретному часі таким чином, що в початковий момент часу задається вихідна кінцева система величин, а в кожний наступний момент система величин отримується за певним законом (програмою) із системи величин в попередній момент часу». А біополімери виникли завдяки не алгоритмічному, а евристичному — процесу послідовної побудови величин, що проходить в дискретному часі таким чином, що в початковий момент часу задається деяка система величин, а в кожний наступний момент система за одним, а за рядом певних законів із існуючих в попередній момент часу. Ці закони можуть змінюватися під час евристичного процесу". У випадку біополімерів така евристика — еволюційний процес. У цьому і полягає різниця між полімерами синтетичними і біо; перші виготовляються за певним технологічним алгоритмом, інші отримані у результаті деякої історичної випадковості і зовсім не оптимальному. А інші отримані в результаті багатовікової еволюційної самоорганізації. Хотілося б відмітити, що, виходячи з принципів молекулярної кібернетики, як раз і не можливо вважати сучасні технології отримання полімерів або виробів з них оптимальними. Ніхто не заперечить те, що значним досягненням буде проведення такого ж направленого еволюційного відбору технологій для синтетичних полімерів. Хоча для еволюції біополімерів необхідні були мільйони років, а нам чекати ніколи. Тут на допомогу молекулярної кібернетики прийде кібернетика звичайна. Останнім часом дуже активно розвивається галузь останньої - еволюційне моделювання складних систем на ЕОМ. Розвинуті багаточисленні еволюційні алгоритми і програми, що забезпечують оптимальну самоорганізацію складних систем [28, 29].РОЗДІЛ ІІ. ОБ'ЄКТИ ТА МЕТОДИ ДОСЛІДЖЕНЬ2.1 Лінійні аморфні полімери та неорганічні наповнювачі. Отримання зразківЯк основний обєкт досліджень був вибраний лінійний гнучколанцюговий полімер вінілового ряду — полівінілхлорид. Важливо відмітити, що ПВХ, як один із представників аморфних полімерів, цікавий як «модельний матеріал», оскільки володіє досить широким спектром змін структурної організації на різних рівнях. Досліджували ПВХ суспензійної полімеризації марки С — 65, очищений переосадженням з розчину, що дозволило позбутися низькомолекулярних домішок, залишків ініціатора, емульгаторів і захисних колоїдів.Молекулярна маса переосадженого полімера, визначена віскозиметрично в циклогексаноні на візкозиметрі Освальда-Уббелоде при 295 К і розрахована за емпіричним рівнянням Марка-Куна-Хувинка, склала 1,4105.Основні фізико-механічні характеристики блочного ПВХ представлені в таблиці. 2.1.Як наповнювач для ПВХ використовували високодисперсний, промисловий порошок вольфраму (W) з переважаючим розміром частинок 7 мкм. Розмір частинок визначали седиментометричним і мікроскопічним аналізом. Основні фізико-хімічні характеристики вольфраму представлені в таблиці 2.2.Зразки для екпериментальних досліджень готували методом механічного змішування ПВХ з порошком вольфраму, попередньо обробленим CCl4, з подальшим формуванням в Т-р режимі у вигляді пластин товщиною 5 мм і діаметром 25 мм. ПКМ готували двох типів:без накладання ЕП в процесі формування;з накладанням ЕП в процесі формування;з однаковим обємним вмістом наповнювача () в системах.Таблиця 2. 1Основні фізико-механічні характеристики ПВХПоказникиЗначення12Густина при 293К, кг/м310−31,35 1,43Твердість по Брінелю, МН/м2130 160Міцність, МН/м2при розтязі40 60при згині80 120Модуль пружності при розтязі, ГН/м23 4Ударна питома вязкість, кДж/м22 5Відносне видовження при розриві, %5 10Смуги в IЧ-спектрі, см-12968 310Температура склування, К353Температура текучості, К453Питома теплоємність, кДж/(кгК)0,85 2,14Теплопровідність, Вт/(мК) при температурі 90 340К0,125 0,175Коефіцієнт обємного термічного розширення, К-1104 при температурі 293 357 К3 4,2Температурний коефіцієнт лінійного розширення, К-1105 при температурі 293 357 К6 10Питомий обєм, при тиску 20 МПа і температурі229 373 К, м3/кг0,704 0,730Теплостійкість по Мартенсу, К323 353Питомий електричний опір при 293 Кобємний, ГОмм10 1000поверхневий, ТОмм10 100Діелектрична проникність3 5Тангенс кута діелектричних втрат0,03 0,05Показник заломлення1,5Водопоглинання за 24 год, %0,4 0,6Морозостійкість, К213 258Молекулярна маса, кг/моль10362,5Енергія активації при термодеструкції по методу Фрімена-Керола, кДж/моль68Енергія терморозпаду, кДж/моль100 110Електрична міцність кВ/ммпри 293 Кпри 413 К35 45< 5Таблиця 2. 2Фізико-хімічні характеристики вольфраму.ПоказникиЗначенняАтомна маса183,86Густина, кг/м310−318,6 19,1Атомний радіус, м10−101,41Модуль пружності, ГН/м2342 400Модуль зсуву, ГН/м288 215Твердість по Брінелю, МН/м21960 2450Часовий опір на розрив, МН/м2699 809Питома теплоємність, Дж/(кгК)136Теплопровідність при 300 К, Вт/(мК)130Питомий електричний опір при 300 К, нОмм55Температурний коефіцієнт лінійного розширення при373 К, К-110−54,3Питома поверхня, м2/кг51Тип кристалічної граткиОЦКЗдатність до окислення на повітрі при кімнатній температуріне окислюєтьсяЗразки нагрівали до температури 403 К і під тиском 10 МПа охолоджували до 293 К з накладанням ЕП, напруженістю 1кВ/мм і 5 кВ/мм для ПВХ, та 1 кВ/мм для композицій ПВХ+W, та без нього. Швидкість охолодження зразків становила 4 кВ/хв, час дії електричного поля 30 хв, градієнт постійного електричного поля співпадав з напрямком прикладання силового поля.2.2 Використання методів розсіювання світла для визначення макромолекулярних константОптичні властивості полімерів характеризують взаємодію з електромагнітним випромінюванням оптичного діапазону, який включає ультрафіолетову, видиму і інфрачервону область. Ультрафіолетовій області відповідають електромагнітні випромінювання з довжиною хвилі 1,0·10−8мч3,8·10−7м, видимій — 3,8·10−7м-7,6·10−7м, інфрачервоний — 7,6·10−7м-1,0·10−3м. Інфрачервона область ділиться на три діапазони: ближній (7,6·10−7мч2,5·10−6м), середній (2,5·10−6м-5,0·10−5м), дальній (5,0·10−5м-1,0·10−3м). Ультрафіолетову область поділяють на діапазони вакуумного (1,0·10−8м-1,7·10−7м) і нормального (1,7·10−7м-3,8·10−7м) ультрафіолетового випромінювання. Частоти оптичного діапазону спектра електромагнітних хвиль знаходяться в інтервалі 3,0·1016 до 3,0·1011 Гц.Оскільки полімерні системи є ізотропними і анізотропними середовищами, то до оптичних властивостей відносять відбивання і поглинання світла такими середовищами, розсіювання і деполяризація розсіюваного світла, оптичну обертаючу здатність, а також явища що виникають в таких системах під дією силових полів. Ці макроскопічні явища знаходять свої пояснення на основі уявлень про структуру полімерів (молекулярно-кінетичний підхід).При рекомбінації зарядів можлива люмінесценція. Розрізняють в залежності від способу збудження фотолюмінісценцію (збудження видимим світлом), катодолюмінісценцію (катодними променями), рентгенолюмінесценцію (рентгенівськими променями), радіолюмінісценцію (радіохвилями), термолюмінісценцію (тепловим полем), електролюмінісценцію (електричним полем), хемілюмінесценцію (хімічними реакціями).Характерною особливістю радіотермолюмінісценції полімерів є те, що максимуми інтенсивності свічення на температурній залежності знаходяться в інтервалі тих температур, де знаходять прояв різноманітні кінетичні і структурні переходи, зумовлені рухливістю структурних елементів макромолекул, а також молекулярним рухом в аморфних і кристалічних областях. Інтенсивність свічення різко зростає, коли виникає рухливість окремих частинок макромолекул.Для аморфних полімерів на температурній залежності інтенсивності максимуми з’являються в області релаксаційних переходів, а кристалічних — в областях фазових переходів і поліморфних перетворень. Оскільки максимуми розміщені в температурній області, що відповідає релаксаційним переходам, то це дає можливість визначати енергію активації їх. Метод радіотермолюмінісценції дозволяє досліджувану ступінь однорідності двокомпонентних сумішей полімерів і їх сумісність, проводити аналіз процесів структуроутворення системи полімер-наповнювач, полімер-полімер-наповнювач.При поширенні світла і переході з одного середовища в інше можливий випадок, коли електромагнітна хвиля поширюється за напрямками відмінними від напрямків поширення відбитої та заломленої хвиль. Такий процес називається розсіюванням світла і розрізняють два його види: класичне (релеєвське) та комбінаційне. Класичне розсіювання світла відбувається без зміни довжини хвилі світла. З оптичної точки зору, полімери можна розділити на два класи: а) сильно розсіюючі (оптично мутні), оптичні властивості яких можна описати в моделі багаторазового розсіювання скалярних хвиль у випадково неоднорідному середовищі з поглинанням; б) слабко розсіюючі (прозорі), оптичні властивості яких описуються в моделі одноразового розсіювання упорядкованого середовища із щільним розміщенням розсіювачів, які містять центри поглинання. У розсіюючому середовищі векторний характер хвиль виявляється як виникнення поляризації у падаючому неполяризованому пучку світла чи як деполяризація при поширенні в середовищі поляризованого пучка.Розрізняють два режими опромінення полімерів: неперервний і з розділенням по часу. Режим з розділенням по часу реалізується при опроміненні полімерів короткими лазерними імпульсами (10−9 ч 10−11 с) і прийманням розширених імпульсів розсіюваного випромінювання, так і шляхом опромінення модульованим за інтенсивністю світлом на частотах в діапазоні 100 МГцч10 ГГц і реєстрації глибини модуляції розсіюваного випромінювання і відповідного зсуву фаз на частотах модуляції. Основою режиму з розділенням по часу є збудження у сильнорозсіюючому середовищі спектра хвиль фотонної густини, що описується в рамках нестаціонарної теорії переносу випромінювання, а режим неперервного випромінювання описується в рамках стаціонарної теорії . Згідно зі стаціонарною теорією переносу випромінювання отримують математичний опис процесу поширення немодульованого світла в розсіюючому середовищі, що містить ансамбль віддалених один від одного розсіювачів (наповнені полімерні системи). Для монохроматичного світла стаціонарне рівняння можна записати у такому вигляді:,(2. 1)де — променева інтенсивність в точці r в напрямку S; - фазова функція розсіювання, — одиничний тілесний кут в напрямку; - альбедо одиничного розсіювання, при відсутності внутрішніх джерел випромінювання.На практиці використовується не сама функція, а інтеграли від неї за деякими областями фазового простору. Фазова функція описує розсіюванні властивості середовища і є функцією густини ймовірності для розсіювання в напрямку — фотона, що рухається в напрямку S, тобто характеризує елементарний акт розсіювання. У випадку симетричного розсіювання фазова функція залежить від кута між напрямками і:.При відсутності просторової кореляції (випадкове розміщення часток наповнювача в полімері) умова нормування набуває вигляду:. (2. 2)У багатьох випадках апроксамується функцією Хеньї-Грінштейна:(2. 3)де g — середнє значення косинуса кута розсіювання (параметр анізотропії розсіювання). (2. 4)де g=0 відповідає випадку ізотропного (релеєвського) розсіювання, g=1 — повному розсіюванню (розсіюванню µi на великих частинках).Інтегро-диференціальне рівняння спрощується, коли розв’язок подано у вигляді сферичних гармонік. Таке спрощення призводить до системи (N+1)2 зв’язаних диференціальних рівнянь в частинних похідних. Для N=1 одержують чотири зв’язаних рівняння, які зводяться до єдиного рівняння дифузійного типу, яке у випадку ізотропного середовища має вигляд:, (2. 5)де — повна освітленість в точці, q® — число фотонів виникаючих в одиниці об'єму, — коефіцієнт дифузії фотонів; - транспортний коефіцієнт розсіювання, с — швидкість світла, — середня транспортна довжина пробігу фотонів (довжина, на якій фотон втрачає свій початковий напрям). Дифузійна теорія добре працює, коли g=0,1, а.Більш коректний розв’язок рівняння переносу отримується методом дискретних ординат (багатопотокова теорія), коли рівняння (2. 1) перетворюється в матричне диференціальне рівняння для освітленості за багатьма дискретними напрямками (кутами). При збільшенні кількості кутів розв’язок є більш точним.Важливе значення при розгляді взаємодії світла з полімерами як розсіюючим середовищем має когерентність. Когерентність світла важлива при селекції фотонів, що не зазнають або мало зазнають розсіювання, а також при отриманні спекл-модульованих полів від розсіюючих фазових об'єктів з одноразовим чи багаторазовим розсіюванням. Такі підходи важливі для когерентної томографії, дифрактометрії, голографії, фотон-кореляційної спектроскопії і спекл-інтерферометрії блочних полімерів і розчинів.Експериментальні методи визначення оптичних параметрів розсіювання світла поділяють на дві групи: безпосередні і непрямі. До прямих методів відносяться ті, в основі визначення яких лежать базові поняття, зокрема закон Бугера-Беєра, фазова функція одноразового розсіювання для тонких зразків, або ефективна глибина проникнення світла для об'ємного середовища. Параметрами, що вимірюються безпосередньо є колімоване пропускання, індикатриса розсіювання для тонких зразків (полімерних плівок), освітленість всередині об'ємного середовища. Переваги цих методів полягають в нескладній обробці отриманих даних, а недоліки пов’язані з необхідністю чіткого виконання умов експерименту, що відповідає використовуваним моделям, виключення впливу поляризації світла і заломлення на межі зразків, виключенням впливу джерел опромінювання на детектори реєстрації освітленості.Непрямі методи передбачають розв’язок оберненої задачі розсіювання на основі використання тієї чи іншої теоретичної моделі поширення світла в середовищі. Розрізняють непрямі не ітераційні методи, в яких оптичні властивості визначаються через параметри, безпосередньо пов’язані з вимірювальними величинами (модель Кубелки-Мунка, багато потокова модель) і непрямі ітераційні методи, в яких оптичні властивості виражаються уявно через параметри, що вимірюються. Величини, що визначають оптичні властивості розсіюючого середовища, оцінюються до тих пір, поки розрахункові значення, що характеризують явища відбивання і пропускання світла не будуть з заданою точністю співпадати з виміряними. Останні методи базуються на моделях більш складних, зокрема дифузійній теорії, інверсному методі додавання — подвоєння, інверсійному методі Монте-Карло.При використанні прямих і непрямих методів, як джерела світла використовуються лазери імпульсної і неперервної дії. Завдяки їх використанню створюється інтенсивний, монохроматичний пучок поляризованого світла, що майже не розходиться. Вони особливо зручні при динамічних випробуваннях, де потрібні короткі експозиції . Схему такої установки подано на рис. 2.1.Рис. 2.1. Схема дифрактометра: 1- джерело світла (лазер); 2- діафрагма; 3- термокамера; 4- зразок; 5- аналізатор; 6- фіксатор світла.Дослідження розсіювання світла під великими кутами дає змогу визначити розміри макромолекул, молекулярну масу, конформації, розгалуження, полідисперсність, взаємодію з розчинником, а малокутове розсіювання світла в полімерах використовується для аналізу кінетики утворення, розмірів, форми зародків при кристалізації, процесів формування надмолекулярних утворень. При орієнтації плівок і волокон малокутове розсіювання дозволяє досліджувати процеси деформації і руйнування, крім того цей метод використовується для вивчення утворення в полімерах пустот, областей різної густини чи кристалічності, областей різної анізотропії, анізотропних областей різної орієнтації. Для розчинів полімерів вивчаються процеси утворення довгоживучих асоціатів і молекулярних комплексів, сіток в гелях, при фазовій сегрегації.Важливим методом дослідження полімерів є метод комбінаційного розсіювання світла, який базується на модуляції розсіяного світла власними коливаннями молекул.В експериментах по спонтанному комбінаційному розсіюванню промінь лазера з частотою направляється на зразок і розсіюване світло розкладається на частотні полоси. Найбільш сильне випромінювання спостерігається на частоті падаючого променя, що пов’язане з пружним розсіюванням (релеєвським). Полоси комбінаційного розсіювання розміщені симетрично відносно лінії і з низькочастотного боку називаються стоксовими, а з високочастотного — антистокcовими. Втрати енергії падаючим фотоном внаслідок непружної взаємодії з молекулою призводить до збудження коливального руху останньої. Стоксові лінії більш інтенсивні в порівнянні з антистоксовими, що зумовлено різною заселеністю молекул в основному і першому збудженому стані відповідно до розподілу Больцмана.Висока ступінь поляризації і малий діаметр лазерного променя дають можливість отримувати поляризацію спектри комбінаційного розсіювання для молекул в орієнтованому і кристалічному станах. Використання подвійних і потрійних монохроматорів дозволяє отримувати спектри комбінаційного розсіювання в низькочастотній області поблизу основної лінії збудження. Блок-схема експериментальної установки для дослідження комбінаційного розсіювання світла подано на рис. 2.2./Рис. 2.2. Блок-схема установки для дослідження комбінаційного розсіювання світла.Використання спектроскопії комбінаційного розсіювання світла для вивчення структури полімерів зумовлене простотою методу, а також його високою інформативністю. Показано, що із спектрів комбінаційного розсіювання світла можливо отримати кількісну інформацію про коефіцієнти розкладу функції розподілу орієнтації, що є однією з найважливіших характеристик структури і властивостей анізотропних полімерів. Використання абсолютних інтенсивностей ліній комбінаційного розсіювання приводить до необхідності введення додаткової операції нормування спектрів. Більш коректним і зручним способом є вимірювання деполяризаційних відношень. Такий підхід не пов’язаний з втратою інформації і також використовується при вивченні орієнтаційного порядку в полімерах. У спектрах комбінаційного розсіювання світла виявляються лінії, що відповідають коливанням різноманітних конформерів і локальних угрупувань. Тому для розрахунків спектрів комбінаційного розсіювання використовують функції розподілу орієнтації певних розсіюючих одиниць, таких як кристаліти, різноманітні конформери, кінцеві чи бокові групи за відношенням до осі макромолекули .У випадку структурного елемента макромолекули вважається, що він як розсіююча одиниця, світло розсіює некогерентно. Тоді інтенсивність комбінаційного розсіювання світла описується виразом:(2. 6)де біj — компонента тензора похідної поляризованості за нормальною координатою розсіюючої одиниці в системі координат зразка xyz, li і lj — направляючі косинуси збуджуючого і розсіюючого випромінювання в тій же системі координат, — постійна, що залежить від інтенсивності падаючого світла і параметрів експериментальної установки. Сумування здійснюється за всіма розсіюючими одиницями, що дають вклад в інтенсивність, що вимірюється. У системі координат xyz тензор поляризованості визначається як:Показать\nПохожие работыНазваниеТипКонцентрирование и определение тяжелых металлов на порошковых сорбентах с импрегнированными гидразонами гетарилальдегидовДипломнаяИнверсионно-вольтамперометрическое определение платины, родия и иридия при совместном присутствии в растворах их хлоридных и нитритных комплексовДипломнаяВлияние восстановленного глутатиона и ингибитора каталазы на пероксидную резистентность и скорость лизиса эритроцитов при действии хлорида железаДипломнаяМакромолекули лінійних аморфних полімерівДипломнаяМоделирование газофазных процессов, протекающих при гетерогенно-каталитическом восстановлении оксидов азотаДипломнаяРазработка методики количественного определения ампицилина в таблетках по реакции с дипероксикарбоновой кислотойДипломнаяРазработка метода синтеза третбутилзамещенных хиноксалинопорфиразиновДипломнаяГидрооочистка дизтопливаДипломнаяОпределение диацетила в некоторых пищевых продуктахДипломнаяИзучение сорбции некоторых гетероциклических соединений на сверхсшитом полистиролеДипломная


12:22:06 01.09.2017 Назад\nСталий розвиток економіки України в довгостроковій перспективі має базуватися перш за все на власному мінерально-ресурсному потенціалі. При цьому під сталим розвитком вітчизняного мінерально-сировинного комплексу розуміють гарантоване забезпечення поточних і майбутніх потреб національної економіки у мінеральній сировині як за кількістю, так і якістю, за будь-яких змін внутрішніх і зовнішніх факторів процесу надрокористування та одночасного збереження довкілля.\nОдним з основних кроків на цьому шляху стало розроблення і затвердження Загальнодержавної програми розвитку мінерально-сировинної бази України на період до 2030 року (закон України № 3268 від 21 квітня 2011 року). Для її реалізації необхідно виконати комплекс робіт, а саме:\n• підвищити ефективність управління сировинним сектором економіки;\n• зміцнити позиції держави у світовому та регіональному економічному просторі;\n• збільшити економічну роль мінерально-сировинного комплексу в національному господарстві та створенні загальнодержавного мультиплікаційного ефекту (розвиток суміжних галузей);\n• забезпечити раціональне та ефективне використання мінеральних ресурсів на основі інноваційних технологій їх геологорозвідки, видобування і переробки (у тому числі поглибленої та комплексної) та залучення в експлуатацію техногенних родовищ;\n• збалансувати комплексний розвиток вітчизняної мінерально-сировинної бази для забезпечення економіки всіма видами мінеральної сировини переважно власного видобутку.\nОсновними шляхами вирішення цих завдань на перспективу є:\n• розроблення та впровадження ефективного економічного механізму децентралізованого управління вітчизняним фондом родовищ корисних копалин місцевого значення при їх видобуванні;\n• використання ефективного механізму ведення геологорозвідувальних робіт (ГРР) на основі зарубіжного досвіду, що забезпечить належний рівень відтворення мінерально-сировинної бази;\n• обґрунтування заходів щодо розширення джерел фінансування ГРР за рахунок запровадження цільових ставок відрахувань для відродження мінерально-сировинної бази, залучення коштів інвесторів та місцевих бюджетів, а також відновлення у Державному бюджеті України відповідної захищеної статті;\n• визначення як пріоритетного напряму ГРР системну оцінку й освоєння техногенних родовищ (промислових відходів) для видобутку дефіцитних кольорових, рідкісних і благородних металів, зменшення відходності надрокористування;\n• затвердження переліку Держгеонадрами України першочергових геологорозвідувальних робіт, які мають стратегічне і соціальне значення, з урахуванням досвіду геологічних служб країн Європи (бази даних, картування, екогеологія, гідрогеологія тощо) і забезпечення пріоритетного та стабільного їх фінансування з Державного бюджету;\n• здійснення моніторингу за станом розвитку вітчизняної мінерально-сировинної бази на основі застосування геоінформаційних технологій;\n• надання науково-технічної підтримки головних напрямів геологічної галузі;\n• забезпечення пайової участі держави в капіталі вітчизняних гірничодобувних компаній через придбання акцій цих підприємств урядовими структурами за кошти, отримані державою від установлення платежів за користування надрами на основі принципу рентного доходу. Так, держава на правах акціонера делегує своїх представників до ради директорів і менеджмент гірничодобувних компаній, контролюючи таким чином фінансові потоки, чим забезпечується посилення ролі інституту державного регулювання надрокористування;\n• формування у сфері надрокористування цілісних регіональних промислових комплексів (кластерних структур) та корпорацій міжгалузевого профілю, насамперед вітчизняних транснаціональних корпорацій (ТНК);\n• оптимізація обсягів та розширення диверсифікації джерел інвестицій у процесі видобування і споживання мінерально-сировинних ресурсів;\n• удосконалення державного регулювання експортно-імпортних операцій зі стратегічними для національної економіки видами мінеральної сировини;\n• коригування системи ліцензування шляхом удосконалення законодавчої бази в частині спрощення порядку надання прав надрокористування через оптимізацію процедур їх проведення;\n• створення сприятливих умов для залучення інвестицій з метою геологічного вивчення України шляхом полегшення доступу до геологічної інформації, а також процедури отримання спеціального дозволу на користування надрами; запровадження суттєвих пільг для інвесторів, що виконують геологічне вивчення за рахунок власних коштів.


В новому скликанні Київради "Самопоміч" показуватиме свої таблиці голосувань заздалегідь - Телеканал новин 24\n12:26, 27 листопада 2015 254 Читать новость на русском\nКиїврада / www.rbc.ua\nПро це заявив Сергій Гусовський, голова фракції "Об’єднання "Самопоміч" в Київраді.\n"Ми будемо показувати таблицю голосувань за рішення, винесені на порядок денний заздалегідь, щоб кожен киянин міг ознайомитись з позицією фракції та надіслати свої зауваження щодо неї", — пояснив Сергій Гусовський.\nПрийняття Закону про внесення змін до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (щодо поіменних голосувань), який зобов’язані оприлюднювати результати голосувань поіменно, Гусовський назвав "святом прозорості".\nНагадаємо, згідно повідомлення Єгора Соболєва в мережі Facebook, "це має робитися в день голосування на сайті місцевої ради і зберігатися вічно:)", а над законом працювали експерти з руху Простір свободи, Реанімаційного пакету реформ та Центру політичних студій та аналітики.\nТака практика діє в Київраді вже рік. Вона була впроваджена рішенням Про Регламент Київської міської ради від 12 листопада 2014 року (N 351/351).\nТеги: Новини політики Самопоміч Київрада\nОльга Черненко 407\nБлог Медіа 1987\nОлександра Устінова 1344


Вибір Айфону - franyk.com\nВже давно техніка Apple заслужила славу, визнання від вдячних користувачів. Виробники підійшли досить відповідально до виробництва, відтворили унікальні технології в життя. Все це в цілому допомогло створити високоякісний продукт, котрий можна купити тут.\nВ даному інтернет-магазині представлений великий вибір продукції, можна без проблем купити товари apple. Представлений широкий асортимент, вигідні умови, можливість приймати участь в різноманітних акціях.\nВідомо, що на початку 2000 року у Стіва Джобса з’явилася ідея створення розумного телефону.\nПерша презентація пройшла в 2007 році, це були моделі, котрі змогли об’єднати в собі функції телефону, кишенькового комп’ютера та аудіоплеєру. Для пристрою цього бренду розроблена унікальна система IOS. Розробники вже створили більше півтора мільйони додатків, котрі сумісні і відмінно функціонують з даною системою. В онлайн-магазині представлений браузер, почтовий клієнт, віртуальний гаманець, аудіодзвінки, відеодзвінки.\nЦіни на такий якісний продукт є вищою за середні, тому варто особливу увагу приділити вибору. Моделі смартфонів частіше всього оцінюють та порівнюють по певним критеріям, серед котрих є мага габарити пристрою, якісні характеристики дисплею. Важливо, яка вага пристрою, яка оперативна пам'ять та тип процесору.\nКористувачі часто оцінюють ємкість батареї та можливість камери, звертають увагу на дизайн пристрою.\nНа сайті інтернет магазину присутній спеціальний фільтр, котрий спрощує процес пошуку потрібної моделі. Таким чином, користувач витрачає менше часу на пошук пристрою, вибираючи потрібний апарат.\nПредставлений широкий асортимент, всі доступні версії, вибір залишається за вами.\nДаний онлайн магазин є перевіреним постачальником Apple. Купуючи тут, можна бути впевненим в якості і інноваційності рішення. Вибір фірмової техніки є гармонійним поєднанням краси дизайну та високої функціональності.\nКупити смартфон можна в фірмовому магазині в місті Києві, або в Одесі, також присутня доставка по всій Україні.\nТехніка Apple не дарма заслужила таку славу, адже її вважають досконалою, будь-яке бажання користувача з її допомогою реальне та виконуване. До переваг такого вибору відносять виняткову якість. Крім цього не можна забувати про дизайн пристрою.\nЗа допомогою цих гаджетів перед користувачем відкриваються двері в абсолютно новий світ. Інноваційні технології від Apple здивують кожного надійністю та витривалістю матеріалу, легким корпусом та широким функціоналом. В техніці такого рівня є багато позитивних якостей, впевнитися в яких ви можете самі.


У Білорусі затримали керівника правозахисного центру ″Вясна″ | Новини - актуальні повідомлення про події в світі | DW | 14.07.2021\nУ Білорусі затримали керівника правозахисного центру "Вясна"\nСиловики на вулицях Мінська. Фото з архіву\nБілоруський правозахисний центр "Вясна" в середу, 14 липня, повідомив про затримання свого очільника, колишнього політв'язня Алеся Бєляцького.\n"Від ранку не було зв'язку з головою правозахисного центру "Вясна" Алесем Бєляцьким. О 18:00 стало відомо, що він затриманий", - ідеться в повідомленні на телеграм-каналі "Вясни".\nЗа даними правозахисників, справу щодо Бєляцького веде центральний апарат Слідчого комітету Білорусі. Подробиці з'ясовують.\nЧитайте також: Литва пропонує ЄС запровадити нові санкції проти Білорусі\n"Вясна" також повідомила про затримання правозахисниці Євгенії Бабаєвої, правозахисника Андрія Полуди та журналіста Сергія Сиса, передає інформагенція "Інтерфакс".\nОбшуки в неурядових організаціях\n14 липня білоруські силовики прийшли до офісів низки неурядових громадських і правозахисних організацій, а також опозиційної партії. Ідеться про партію "Білоруський народний фронт" (БНФ), Центр економічних досліджень Beroc, правозахисну організацію "Гендерні перспективи", благодійний проєкт "Імена".\nУ приміщеннях руху "За свободу", Білоруської асоціації журналістів, Білоруського Гельсінського комітету, спілки білорусів світу "Бацькаўшчына" провели обшуки. Окрім того, обшуки проводять у директорки Центру правової трансформації Lawtrend Ольги Смолянко, Тамари Мацкевич ("Таварыства беларускай школы") і Сергія Мацкевича (центр "Супольнасць").\nУ Комітеті держконтролю відмовилися коментував обшуки у правозахисників і приміщеннях громадських організацій.\nПравитель Білорусі Олександр Лукашенко заявляв на зустрічі з президентом РФ Володимиром Путіним 13 липня, що в Білорусі "дуже активно почали роботу" щодо неурядових організацій і "так званих західних ЗМІ".\nРеакція з Брюсселя і Берліна\nРечник Євросоюзу з міжнародних відносин Петер Стано попередив режим Лукашенка про наслідки через "нахабне порушення прав людини". "Режим Лукашенка, який боїться всіх незалежних голосів, зараз проводить масштабну атаку, щоб змусити їх замовкнути раз і назавжди. Це нахабне порушення прав людини і свобод матиме наслідки", - написал Стано на Twitter.\nВідреагували на останні події в Білорусі і в німецькому МЗС. У Берліні "якнайрізкіше засуджують" і вважають "цілковито неприйнятними" обшуки й затримання правозахисників у Білорусі. Незалежні медіа, правозахисні організації, освітні та наукові інституції знову стали мішенню "масованого державного залякування і знущання", ідеться в заяві німецького МЗС у середу. Режим у Мінську ще більше шкодить власним громадянам, констатували в Берліні. ФРН обіцяє зберігати санкційний тиск на режим Лукашенка і підтримувати громадянське суспільство в Білорусі, а також закликає звільнити всіх політв'язнів.\nЧитайте також: Литва відмовилася видати Білорусі Світлану Тихановську\nТеми Білорусь, Неурядові організації (НУО), Олександр Лукашенко\nКлючові слова Білорусь, Алесь Бєляцький, обшуки, силовики, Олександр Лукашенко, неурядові організації, "Весна"\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/3wUQ6


Поняття ЖЦ використовується і при проектуванні технології та обґрунтуванні проектів.\nДекомпозиція інформаційного процесу Інформаційні процеси та інформаційні технології, що їх обслуговують, поділяють на наступні компоненти: Інформаційно-технологічна система Це спеціалізована частина системи більш високого рівня, яка реалізує процеси збору, обробки, збереження, передачі даних користувачам, створена з метою забезпечення ефективності реалізації інформаційних функцій в даній предметній області, і яка складається з взаємодіючих функцій таких підсистем: технологічної – мовні засоби ІТ, методологічне забезпечення• ІТ, технологічне середовище: сценарії і діаграми, регламенти; - 42 - методи і режими обробки даних, моделі предметної області; матеріально-технологічної – комплекси обчислювальних• засобів (термінальні комплекси, ПК, мережі, спеціальні обчислювальні системи), програмні комплекси спеціального і загального призначення, апаратно-програмні комплекси та ін.\n► У чому полягає принципова відмінність між інформаційним ресурсом і матеріальними ресурсами? ► Що таке вхідна і вихідна інформація і яка її роль в характеристиці системи? ► Як поділяється інформація за ступенем стабільності? ► Які операції можна здійснювати над інформацією? ► Як класифікується інформація за режимом доступу? ► Що таке економічна інформація та які її основні властивості? ► Роль і місце економічної інформації в системі управління.


Спосіб очищення деталей в комбінованому середовищі — UA 44340\nАвтори: Донченко Анатолій Іванович, Грибачов Михайло Васильович, Куровська Тетяна Юріївна, Яблоков Володимир Васильович, Шишанов Михайло Олексійович\nСпосіб очищення деталей в комбінованому середовищі, при якому розміщують деталі в сітковій корзині, поміщають сіткову корзину з деталями в камеру очищення і очищують деталі за допомогою миючого розчину і газу, який відрізняється тим, що встановлюють сатуратор з клапаном між камерою очищення і компресором, подають миючий розчин до сатуратора за допомогою насоса, ізолюють сатуратор від камери очищення за допомогою клапана, подають газ до сатуратора за допомогою компресора, підвищують тиск у сатураторі за допомогою компресора та отримують у сатураторі газорідинну суміш, подають газорідинну суміш у камеру очищення за допомогою клапана і очищують деталі.\nСпосіб очищення деталей в комбінованому середовищі, при якому розміщують деталі в сітковій корзині, поміщають сіткову корзину з деталями 3 44340 щення деталей в комбінованому середовищі, що пояснює суть запропонованого способу. Спосіб очищення деталей в комбінованому середовищі, що заявляється, реалізується (як варіант виконання технічних операцій, що є суттю способу) таким чином. Розміщують деталі в сіткову корзину і поміщають сіткову корзину з деталями в камеру очищення. Встановлюють сатуратор з клапаном між камерою очищення і компресором. Подають миючий розчин до сатуратора за допомогою насосу. Ізолюють сатуратор від камери очищення за допомогою клапана, наприклад шляхом його закриття, після чого подають газ до сатуратора за допомогою компресора. Газ продовжують подавати до підвищення тиску в сатураторі до встановленого значення, наприклад до 4,5-5,0 атмосфер. При цьому газ розчинюється у миючому розчині і у сатураторі утворюється газорідинна суміш під вказаним тиском. Після цього подають газорідинну суміш у камеру очищення за допомогою клапана, наприклад відкривають його. Газорідинна суміш Комп’ютерна верстка Д. Шеверун 4 під впливом перепаду тиску між сатуратором і камерою очищення уприскується в камеру очищення у напрямку до сіткової корзині з деталями, де газ енергійно виділяється з газорідинної суміші у діспергованому стані. Газорідинна суміш і діспергований газ під тиском діють на деталі, які розміщені в сіткової корзині, що призводить до їх очищення. Підвищення ефективності застосування способу очищення деталей в комбінованому середовищі, який заявляється, у порівнянні з прототипом досягається за рахунок підвищення якості і продуктивності очищення деталей шляхом обробки деталей газорідинної сумішшю і газом у діспергованому стані. Джерела інформації 1. Бабусенко С.М., Степанов В.А. Современные способы ремонта машин. М.: "Колос", 1977, с. 19, 22, 23 - аналог. 2. А.с. СССР № 1208093, М. кл. С 23 G 5/00 прототип. Підписне Тираж 28 прим. Міністерство освіти і науки України Державний департамент інтелектуальної власності, вул. Урицького, 45, м. Київ, МСП, 03680, Україна ДП “Український інститут промислової власності”, вул. Глазунова, 1, м. Київ – 42, 01601\nMethod for parts cleaning in the combined environment\nHrybachov Mykhailo Vasyliovych, Donchenko Anatolii Ivanovych, Kurovska Tetiana Yuriivna, Shyshanov Mykhailo Oleksiiovych, Yablokov Volodymyr Vasyliovych\nСпособ очистки деталей в комбинированной среде\nГрибачев Михаил Васильевич, Донченко Анатолий Иванович, Куровская Татьяна Юриевна, Шишанов Михаил Алексеевич, Яблоков Владимир Васильевич\nМітки: деталей, середовищі, спосіб, комбінованому, очищення\nСпосіб очищення деталей в комбінованому середовищі\nАвтори: Грибачов Михайло Васильович, Шишанов Михайло Олексійович, Патюк Леонід Карпович, Василенко Олександр Васильович, Донченко Анатолій Іванович, Яблоков Володимир Васильович\nАвтори: Клочихін Валерій Григорович, Биков Олег Ігорович, Мурашко Вадим Вікторович, Таланова Наталія Олексіївна\nМітки: газовому, середовищі, установка, циркулюючому, насичення, деталей, дифузійного\nАвтори: Веселовська Наталія Ростиславівна, Манжилевський Олександр Дмитрович, Іскович-Лотоцький Ростислав Дмитрович, Булига Юрій Володимирович\nМітки: пристрій, деталей, складної, великогабаритних, вібраційного, очищення, конфігурації\nМітки: деталей, об`ємно-просторової, швейних, середовищі, форми, спосіб, формування, виробів, рідинно-активному\nМітки: об`ємно-просторової, спосіб, швейних, деталей, формування, рідинно-активному, виробів, форми, середовищі\nПопередній патент: Спосіб відновлення паливних баків об’єктів військової та іншої техніки після одержання ними бойових або корозійних ушкоджень\nНаступний патент: Самозарядний 7,62-мм пістолет системи токарева “тт”\nВипадковий патент: Канал вимірювання радіальної швидкості літальних апаратів з можливістю розпізнавання літальних апаратів для мобільної суміщеної вимірювальної системи


“Тепло женских рук...”\n7 квітня 2016 року у Центральній міській бібліотеці ім.В.Г.Бєлінського відбувся літературно-музичний вечір, що мав назву “Тепло женских рук...”.\nВ гості до відвідувачів літературно-музичної вітальні «Слобожанщина» завітали члени Міжнародного жіночого клубу духовного спілкування “Лада”, які презентували нову літературно-музичну композицію під назвою “Тепло женских рук...”.\nЗ Центральною міською бібліотекою ім.В.Г.Бєлінського талановитих жінок клубу “Лада” пов'язує багаторічна, щира дружба, вони багато разів виступали перед відвідувачами літературно-музичної вітальні “Слобожанщина” з цікавими літературно-музичними вечорами та композиціями.\nПрикрасою літературно-музичного вечора “Тепло женских рук…” став літературно-музичний сюрприз, який підготували творчі чоловіки нашого міста.\nСвої чудові вірші та авторські пісні подарували жінкам харківські поети та автори-виконавці: Олександр Полонський, Юрій Сліпушенко та Юрій Ільїчов.\nВідвідувачі літературно-музичної вітальні “Слобожанщина” дуже тепло приймали усіх учасників та гостей, що приймали участь у літературно-музичному вечорі “Тепло женских рук...”, багато разів викликали їх на біс, дарували квіти…


Армія США заборонила своїм військовим китайські дрони DJI — 5 канал\nкитайські дрони DJI day.kyiv.ua\nПричина заборони – кібервразливість дронів\nАрмія США заборонила своїм військовим використовувати дрони, виготовлені китайською компанією DJI через кібервразливість. Про це повідомляє "Укрінформ" з посиланням на Reuters.\nЗазначено, що розіслана армією США пам’ятка стосується усіх БПЛА та систем, що використовують елементи чи програмне забезпечення DJI. Від військовослужбовців вимагають "припинити будь-яке використання, видалити усі налаштування, витягти батареї й засоби накопичення даних і скласти обладнання у безпечне місце до подальших вказівок".\nУ компанії DJI зі свого боку відзначили, що були "здивовані та розчаровані" рішенням США, яке накладає "невиправдані обмеження на DJI, оскільки з нами не були проведені консультації під час цього". Також було висловлено готовність разом працювати над вирішенням проблем, які турбують у цьому зв'язку Пентагон.\nВідомо, що приватна DJI контролює близько 70% світового комерційного ринку БПЛА.\nСША військовослужбовці дрони Китай


Studio Impreza - Видеографы, Львов\nСтудія "Impreza" - колектив досвідчених і творчих спеціалістів.Ми проводимо відеозйомку важливих подій особистого й публічного характеру, промо-роликів, реклами, романтичних lovestory... У цій сфері працюємо 3 роки. Маємо змогу виконувати замовлення на території України та поза її межами. До кожного клієнта підходимо по-діловому, а до справи - креативно =) Ваші побажання - нашими руками!


Убытки метрополитена могут достичь миллиарда гривен\nЗа результатами фінансово-господарської діяльності вперше за останні 15 років Київський метрополітен отримав прибуток. Він становить 76,1 млн грн. Для порівняння - один новий вагон метро коштує близько 36 млн. грн.\nЩе у 2014 році очікуваний збиток підприємства становив 756 мільйонів гривень. Завдяки ефективному управлінню, впровадженим заходам з енергозбереження, запуску єдиної відкритої системи закупівель, оптимізації використання ресурсів, у 2015 році від’ємні показники вдалося скоротити до 119 мільйоні гривень. А минулого року вивести підприємство в плюсові показники.\nОднак через зростання вартості електроенергії втричі та збільшення мінімальної заробітної плати і, відповідно, усіх законодавчо встановлених відрахувань, цього року Київський метрополітен знову очікує збиток до 1 мільярда гривень.\nПитання зміни тарифу наразі не розглядається. Фінансові показники підземки на розгляді у профільних департаментах КМДА.


На Печерську з’явиться вулиця Добровольчих батальйонів | КИЇВСЬКА МІСЬКА РАДА\nГоловна » Новини » На Печерську з’явиться вулиця Добровольчих батальйонів\nНа Печерську з’явиться вулиця Добровольчих батальйонів\nВчора на засіданні постійної комісії Київської міської ради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку депутати підтримали проект рішення щодо перейменування вул. Панфіловців на вул. Добровольчих батальйонів.\nІніціатором проекту рішення є депутат Київради Петро Кузик.\nПрийняття та виконання цього рішення дасть можливість вшанувати пам'ять воїнів добровольчих батальйонів, які зробили вагомий внесок у боротьбі за незалежність, розбудову Української Держави, підтримання міжнародного миру і безпеки, зміцнення міжнародного авторитету України.\n«У квітні 2014 року головою МВС України було прийнято рішення про створення добровольчого корпусу спецпідрозділів з охорони громадського порядку. Добровольчі батальйони – це військові формування з правоохоронними функціями, що входили до системи Міністерства внутрішніх справ і призначенні для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян України, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами – із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань, терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Наразі добровольчі батальйони входять до структури Збройних сил України та беруть участь в антитерористичній операції на сході нашої країни», - вказано в пояснювальній записці до проекту рішення.\nВидатки на організаційно-правові заходи з перейменування пропонується передбачити при коригуванні бюджету м. Києва на 2015 рік.


ᐉ Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Таврійська, 6а. Оренда – Нежитлова будівля площею 52,5 кв.м. (В) - купити в Україні через електронну площадку, ціна на Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Таврійська, 6а. Оренда – Нежитлова будівля площею 52,5 кв.м. (В) на сайті електронних торгів Державні аукціони ProZorro Україна, тендери та закупівлі\nХерсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Таврійська, 6а. Оренда – Нежитлова будівля площею 52,5 кв.м....\n№ : UA-PS-2020-09-18-000050-3 ID: 71b185b8dbc94ee1ac9dc691df92b687 Регіон: Херсонська обл.\nТип процедури: Оренда майна Номер лоту Замовника: UTK070420_19P\nПропонується до оренди нежитлова одноповерхова будівля площею 52,5 кв.м. Будівля знаходиться на території комунального підприємства на околиці міста. Характеристики: кількість поверхів – 1; загальна площа будівлі - 52,5 кв.м; електроживлення - наявне, опалення, водопостачання – відсутнє. Пропонується до оренди нежитлова одноповерхова будівля площею 52,5 кв.м.\nБудівля знаходиться на території комунального підприємства на околиці міста.\nзагальна площа будівлі - 52,5 кв.м;\nелектроживлення - наявне, опалення, водопостачання – відсутнє.\n286.13 грн. з ПДВ\nПочаткова ціна реалізації лоту 286.13 грн. з ПДВ\nГарантійний внесок 171.68 грн.\nПропонуються до оренди Нежитлова будівля площею 52,5 кв.м.\nУкраїна, Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Таврійська (60 р. Радянської Влади), буд. 6а\nПаспорт торгів_Зразкова форма v3_Нова Каховка Таврійська 6а_В6.pdf


Янукович не повезе ялинку до Ватикану | Факти\nФакти / Україна / Суспільство / Янукович не повезе ялинку до Ватикану/ Листопад, 22 , 2011 в 14:20\nЯнукович не повезе ялинку до Ватикану\nМіністерство інфраструктури України спростовує повідомлення про те, що президент України Віктор Янукович особисто презентує різдвяну ялинку Ватикану.\n“Інформація щодо презентації Ватикану української ялинки президентом України Віктором Януковичем виявилася непідтвердженою, тому ці дані просимо вважати недійсними”, – йдеться в повідомленні прес-служби відомства, поширеному у вівторок.\nРаніше Мiнiнфраструктури повідомило, що Україна вперше надішле різдвяну ялинку Ватикану, і В.Янукович особисто презентує подарунок.\nОпубліковано Листопад, 22 , 2011 в 14:20