Заказать диссертацию Організація та функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарювання (на матеріалах промислового комплексу Черкаської області) : Организация и функционирование системы экономической безопасности субъектов ведения хозяйства (на материалах промышленного комплекса Черкасской области)\nОрганізація та функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарювання (на матеріалах промислового комплексу Черкаської області) : Организация и функционирование системы экономической безопасности субъектов ведения хозяйства (на материалах промышленного комплекса Черкасской области)\nОрганизация и функционирование системы экономической безопасности субъектов ведения хозяйства (на материалах промышленного комплекса Черкасской области)\nУДК 658.012.8 (477.46)\nСпеціальність 21.04.02 − економічна безпека суб’єктів\nТЕОРЕТИЧНІ ОСНОВИ ФУНКЦІОНУВАННЯ СИСТЕМИ ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ СУБ’ЄКТІВ ГОСПОДАРЮВАННЯ.....................................................\n1.1. Наукові підходи до визначення сутності системи економічної безпеки.......................................................................................................................\n1.2. Механізм функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарювання промислового комплексу регіону...............................................\n1.3. Методика оцінки системи економічної безпеки промислового комплексу регіону........................................................................................................................\nВисновки до розділу 1..............................................................................................\nСИСТЕМА ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ СУБ’ЄКТІВ ГОСПОДАРЮВАННЯ ЯК ОСНОВА ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ СТІЙКОГО РОЗВИТКУ ПРОМИСЛОВОГО КОМПЛЕКСУ РЕГІОНУ.........................................................................................\n2.1. Аналіз особливостей розвитку Черкаської області як об’єкта економічної безпеки.......................................................................................................................\n2.2. Діагностика стану системи економічної безпеки Черкаського регіону........................................................................................................................\n2.3. Загрози економічній безпеці суб’єктів господарювання промислового комплексу регіону і рекомендації щодо їх локалізації..................................................................................................................\nШЛЯХИ ПІДВИЩЕННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ ФУНКЦІОНУВАННЯ СИСТЕМИ ЕКОНОМІЧНОЇ БЕЗПЕКИ ПРОМИСЛОВОГО КОМПЛЕКСУ РЕГІОНУ....................................................................................................................\n3.1. Пріоритетні напрями забезпечення системи економічної безпеки регіону........................................................................................................................\n3.2. Удосконалення організаційно-економічного механізму функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарювання промислового комплексу...................................................................................................................\n3.3 3.3. Моделювання системи економічної безпеки господарюючого суб’єкта промислового комплексу регіону............................................................................\nАктуальність теми. Ключовим фактором розвитку будь-якої держави світу є збалансованість і стійкість функціонування національного господарства та його виробничо-економічних систем. В екстремальних умовах і при ресурсній обмеженості ця проблема спрямування економічної динаміки не може бути автоматично вирішеною без створення, впровадження та адаптації до сучасних реалій системи економічної безпеки. Проте, прорахунки еволюційного поступу України протягом 1991 2008 рр. і помилки при реалізації її соціально-економічної політики призвели до ослаблення резистентності національної економіки до загроз і ризиків. Оптимального варіанту вирішення проблем забезпечення індивідуальної надійності функціонування суб’єктів господарювання можна досягти лише у разі незворотності еволюційних змін в регіональних промислових комплексах і відновлення основних компонент економічної безпеки держави.\nУсвідомлення й реалізація регіональних інтересів у важливих сферах економіки набувають все більшої значущості, привертають увагу представників виконавчої влади, науковців, найширших верств населення. Актуальність цих завдань для економіки та управління національним господарством викликана зростанням масштабів загроз стратегічному потенціалу підприємств у зв’язку із нагромадженням ендо- й екзогенних факторів деструктивного впливу.\nПричинами кризового стану в економіці України та її регіональних виробничих комплексах є відсутність оптимальної моделі промислового зростання, яка б відповідала пріоритетним засадам розвитку держави, а також надійної системи економічної безпеки, яка б сприяла створенню самодостатнього, конкурентоспроможного національного господарства і забезпечила б його захист від впливу дестабілізуючих чинників.\nОсоблива значущість даної проблеми в сучасних умовах підтверджується низкою фундаментальних праць провідних вітчизняних науковців: БандураС.І., БілоусаО.Г., ВарналіяЗ.С., ГальчинськогоА.С., ГеєцяВ.М., ГончаренкаО.М., ГубськогоБ.В., ДанилишинаБ.М., ДацківаР.М., ЖалілаЯ.А., ЗахароваО.І., КачалиТ.М., КорецькогоМ.Х., МикитенкоВ.В., МунтіянаВ.І., Невелєва О.М., ОлійникаЯ.Б., ОсауленкаО.Г., ОсовськоїГ.В., ПавловаB.I., Пастернак-ТаранушенкаГ.А., ПригуноваП.Я., СазонцяІ.Л., СтепаненкаА.В., СтеченкаД.М., ФіліпенкаА.С., ЧернюкЛ.Г. та ін. У країнах із розвиненою ринковою економікою накопичено значний досвід у сфері забезпечення економічної безпеки промислових підприємств і комплексів. Серед провідних зарубіжних економістів, які займалися певними аспектами даної проблеми, варто відзначити АбалкінаЛ.І., АрхиповаА.І., БарабінаВ.В., БогдановаІ.Я., ГлазьєваС.Ю., КуликоваС.Ю., МедведєваВ.А., ПетроваА.А., ПороховскогоА.А., ТамбовцеваВ.Л., ТорреДж. та ін. Проте, віддаючи належне теоретичній та практичній цінності попередніх наукових здобутків, існує гостра потреба не лише у деталізації процесу забезпечення економічної безпеки з точки зору ранжування її структурних елементів, а у проведені комплексного дослідження проблем конструювання, організації та функціонування системи економічної безпеки на рівні господарюючих суб’єктів. Важливість вирішення науково-прикладних питань для теорії економічної безпеки суб’єктів господарювання й обумовила необхідність розробки теоретико-методичних засад забезпечення стійкого розвитку промислового комплексу в ринкових умовах.\nАктуальність проведеного дослідження зумовлена нагальною необхідністю вирішення протиріч, які існують між потребою в об’єктивній і своєчасній прогнозно-аналітичній оцінці економічної безпеки суб’єктів господарювання промислового комплексу регіону та можливостями щодо її задоволення.\nНаукове завдання дисертаційної роботи полягає у визначенні теоретико-методичних основ організації та функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарської діяльності; дослідженні ресурсно-функціонального забезпечення системи економічної безпеки Черкаської області на засадах реалізації концепції упередження загроз суб’єктам господарювання у промисловому комплексі; розробці напрямів мобілізації резервів для забезпечення органічності та ефективності її функціонування.\nЗв’язок роботи з науковими програмами, планами, темами. Дисертаційна робота є складовою комплексних НДР, що виконувались в Черкаському державному технологічному університеті за темою „Регіональні аспекти інноваційної та інвестиційної діяльності та їх роль у вирішенні соціально-економічних проблем регіону” (№ держреєстрації 0106U004488). Особистий внесок дисертанта полягає у: розробці концептуальних схем і теоретико-методичних засад ризикозахищеності інвестиційної та інноваційної діяльності суб’єктів господарювання; побудові аналітичних і прогнозних моделей економічної безпеки підприємств. Результати дослідження доповнюють відповідні розділи фундаментальних навчальних курсів та є конкретним внеском у теорію економічної безпеки суб’єктів господарювання.\nМета і завдання дослідження. Метою дисертації є розробка теоретико-методичних засад організації єдиної комплексної системи економічної безпеки суб’єктів господарювання промислового комплексу регіону формування та практичних рекомендацій щодо ефективного її функціонування.\nДля досягнення цієї мети було передбачено постановку і послідовне вирішення наступних завдань:\n− розкрити природу економічної безпеки та теоретичні підходи до дефініційного визначення понятійно-категоріального апарату теорії економічної безпеки суб’єктів господарювання регіонального промислового комплексу;\n− визначити сучасну структуру економічної безпеки суб’єктів господарювання, рівень її самодостатності в контексті розвитку промисловості в регіоні;\n− сформувати базові принципи індикаторного оцінювання економічної безпеки і запропонувати алгоритм його реалізації;\n− визначити фактори впливу на рівень економічної безпеки суб’єктів господарювання для визначення складу процесів забезпечення їх стійкості до загроз;\n− розробити модель обґрунтування та визначення оптимального стану системи економічної безпеки суб’єктів господарювання та формалізувати її в когнітивно-інформаційному і семантично-математичному виразі;\n− обґрунтувати доцільність використання логіко-аналітичного та статистичного методів для діагностики системи економічної безпеки, здійснити дослідно-експериментальну перевірку адекватності визначених критеріїв оцінки на основі удосконалених технологій і прикладного інструментарію;\n− удосконалити структуру, зміст і функції організаційно-економічного механізму управління системою економічної безпеки суб’єктів господарювання промислового комплексу регіону.\nОб’єктом дослідження є процес організації та функціонування комплексної системи економічної безпеки суб’єктів господарювання регіонального промислового комплексу.\nПредметом дослідження є теоретико-методичні основи організації системи економічної безпеки суб’єктів господарювання промислового комплексу регіону на засадах реалізації ефективного механізму її функціонування.\nМетоди дослідження. Теоретичною й методологічною базою дослідження слугували методи системного, функціонального, статистичного, порівняльного, структурно-рівневого аналізу, економіко-математичного моделювання, пошуковий та нормативний підходи. У дисертації використано системний метод та метод структурного аналізу для визначення природи і сутності, складових, критеріїв, індикаторів економічної безпеки; функціональний при визначенні функціональних особливостей системи економічної безпеки суб’єктів господарської діяльності промислового комплексу регіону; економіко-статистичного та порівняльного для оцінки рівня економічної безпеки в регіоні на основі визначення інтегрального показника; економіко-математичного моделювання при розробці моделі бажаного стану економічної безпеки суб’єкта господарювання в структурі промислового комплексу регіону, пошуковий та нормативний підходи для розробки практичних пропозицій і рекомендацій щодо підвищення ефективності функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарювання.\nРезультати дисертаційного дослідження формують теоретико-методологічну основу та методичний інструментарій організації та функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарювання промислового комплексу.\nІнформаційно-довідковою базою дослідження є Конституція України, закони і законодавчі акти, постанови Кабінета Міністрів України, укази Президента України, наукові публікації та доповіді, статистичні дані Державного комітету статистики України, обласних управлінь статистики, періодичні видання.\nНаукова новизна одержаних результатів полягає в розробці теоретико-методичних основ і практичних рекомендацій щодо нового вирішення завдання формування комплексної системи економічної безпеки суб’єктів господарювання з метою забезпечення високої ефективності функціонування регіональних промислових комплексів. Найбільш суттєвими теоретичними і практичними результатами, що характеризують наукову новизну роботи, є наступні:\nрозроблено модель формалізації оптимального стану системи економічної безпеки суб’єктів господарювання в когнітивно-інформаційному і семантично-математичному виразі, яка дає змогу визначити їх місце і роль в соціально-економічному просторі регіону та імовірну траєкторію розвитку в умовах ресурсних обмежень;\n− понятійно-категоріальний апарат теорії економічної безпеки, що, на відміну від існуючого тлумачення поняття „економічна безпека” як багатокомпонентної категорії, полягає в узгодженні економічних інтересів і загроз із можливістю їх цілеспрямування на забезпечення стійкості функціонування виробничо-економічних систем, конкурентоспроможності продукції та самодостатності розвитку господарюючих суб’єктів;\nсклад принципів індикаторного оцінювання стану економічної безпеки, до якого включено дворівневу систему діагностики параметрів функціонування об’єкту дослідження, яка базується на загальних положеннях і перманентній інтеграції специфічних домінант: пріоритету економічної безпеки, резервування та прийнятного ризику, що забезпечує об’єктивність результатів;\n− сутність, зміст і функції організаційно-економічного механізму функціонування системи економічної безпеки шляхом введення в його організаційну складову Ради економічної безпеки регіону для реалізації функції координації діяльності різних інститутів (державних, правових, соціально-економічних, суспільних ін.), забезпечення економічної безпеки суб’єктів господарювання на основі упередження загроз промисловому розвитку регіону;\nконцепція діагностики стану економічної безпеки, що базується на використанні логіко-аналітичної парадигми і принципах комплексного підходу до оцінювання її рівня на основі визначення єдиних універсальних критеріїв і граничних рівнів та може слугувати базою для розробки рекомендацій щодо створення системи безпечного розвитку господарюючих суб’єктів регіону;\nвнутрішня структура системи економічної безпеки господарюючих суб’єктів промислового комплексу регіону, яка, на відміну від існуючих, складається із трьох важливих елементів: економічної незалежності; стабільності та стійкості роботи господарюючого суб’єкта промислового комплексу регіону; здатності до саморозвитку і прогресу;\n− методики ідентифікації факторів, які впливають на рівень економічної безпеки суб’єктів господарювання промислового комплексу регіону, відмінність яких від усталених полягає у передбаченні виконання процедур щодо визначення: етапів економічного розвитку, ступеню адаптації промислового комплексу до нових умов господарювання, темпів зростання і балансу при існуванні та систематичній дії ризиків; функцій нормативно-правового і організаційного механізмів забезпечення життєдіяльності господарюючих суб’єктів промислового комплексу регіону; ступеню участі у міжрегіональних і міжнародних господарських зв’язках.\nПрактичне значення одержаних результатів полягає у тому, що наукові положення, висновки та рекомендації дисертаційного дослідження можуть бути використані як на науковому, так і на практичному рівнях.\nНа науковому рівні науковими установами та організаціями з метою подальшого поглиблення теоретичних засад щодо безпечного функціонування господарюючих суб’єктів в умовах нестабільної ринкової економіки.\nНа практичному рівні наукові положення, висновки та рекомендації дисертаційного дослідження можуть бути використані для забезпечення стійкого функціонування підприємств промислового комплексу регіону, розробки планів та прогнозів розвитку регіону, а також у навчальному процесі.\nВикладені в роботі наукові результати впроваджені в діяльності Головного управління економіки Черкаської обласної державної адміністрації при розробці комплексної програми забезпечення економічної безпеки регіону в кризових умовах і при створенні інформаційно-аналітичної системи моніторингу безпечного розвитку області (довідка № 658/2 від 13.03.2009р.).\nОсновні наукові результати дисертаційної роботи щодо підвищення ефективності функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарювання промислового комплексу регіону використовуються в навчальному процесі Черкаського державного технологічного університету при викладанні дисциплін „Антикризове управління підприємством”, „Економіка підприємства” та „Стратегічний менеджмент” (довідка №654/01-11.02 від29.04.2009 р.).\nОсобистий внесок здобувача. Дисертаційна робота є самостійно виконаною науковою працею, в якій викладено авторські розробки щодо методології і практики організації та функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарської діяльності промислового комплексу регіону. Наукові положення, висновки й рекомендації, які виносяться на захист, одержані автором самостійно. Опубліковані наукові праці містять висновки та пропозиції, сформульовані особисто автором, і відображають його конкретний внесок у розвиток економічної науки. З них в дисертації використано лише ті ідеї та положення, що отримані автором особисто.\nАпробація результатів дослідження. Основні наукові результати дисертаційного дослідження апробовано на 8 українських і міжнародних науково-практичних конференціях, зокрема на ІІ Міжнародній науково-практичній конференції „Модернізація політики та управління в Німеччині та Україні в контексті євроінтеграції” (с. Форос, 1720 серпня 2006 р.), ІІІМіжнародній науково-практичній конференції „Модернізація політики та управління в Німеччині та Україні в контексті євроінтеграції” (с. Форос, 511липня 2007 р.), VІІІМіжнародній науково-практичній конференції „Теорія і практика сучасної економіки” (м.Черкаси, 2628 жовтня 2007 р.), ІХнауково-практичній конференції „Соціально-економічні проблеми регіонального розвитку”, (м.Дніпропетровськ, 30листопада 2007 р.), ІІІМіжнародній науково-практичній конференції аспірантів, молодих учених та науковців „Проблеми та перспективи розвитку регіональної ринкової економіки” (м.Кременчук, 1416 квітня 2008 р.), VМіжнародній науково-практичній конференції „Облік, контроль і аналіз в управлінні підприємницькою діяльністю” (м.Черкаси, 1618 квітня 2008 р.), IVМіжнародній науково-практичній конференції „Модернізація політики та управління в Німеччині та Україні в контексті євроінтеграції” (с. Форос, 2730червня 2008 р.), VМіжнародній науково-практичній конференції „Облік і контроль і аналіз в управлінні підприємницькою діяльністю” (м. Черкаси, 810 квітня 2009 р).\nПублікації. Основні результати дисертаційного дослідження викладені у 17опублікованих наукових працях загальним обсягом 4,1 друк. арк., у тому числі 3,8 друк. арк. належить особисто автору, з них 9 у наукових фахових виданнях, та 8 у матеріалах наукових конференцій.\nСтруктура та обсяг дисертації. Дисертація складається зі вступу, трьох розділів, висновків, списку використаних джерел та додатків. Повний обсяг дисертації становить 191 стор. комп’ютерного тексту, що містить 23 таблиці і 37рисунків, з яких 6 займають усю площу сторінки; список використаних джерел із 190 найменувань викладено на 17 стор.; 6 додатків на 26 стор.\nОсновні наукові результати дисертаційного дослідження дозволяють вирішити важливе наукове завдання, яке полягає у визначенні теоретико-методичних основ організації та функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарської діяльності; дослідженні стану системи економічної безпеки Черкаської області на основі оцінки загроз безпечному функціонуванню суб’єктів господарювання промислового комплексу регіону; розробці напрямів мобілізації резервів для забезпечення органічності та ефективності функціонування системи економічної безпеки суб’єктів господарської діяльності, і зробити такі висновки і пропозиції:\n1. В ході дисертаційної роботи була виявлена природа і сутність економічної безпеки, що дало змогу сформувати визначення економічної безпеки, яке, на відміну від існуючих, є комплексним і показує зв’язок між такими основними категоріями, як інтереси та загрози, і визначається так: економічна безпека складноорганізований процес, що передбачає узгодження економічних інтересів і загроз, забезпечує стійке функціонування виробничо-економічних систем, конкурентоспроможність та самодостатність господарюючих суб’єктів, сприяє підвищенню рівня і якості життя населення в контексті забезпечення національної безпеки.\n2. Встановлено, що забезпечення економічної безпеки детерміноване потребою будь-якої системи, яка здійснює економічну діяльність, захистити себе від руйнівної дії різноманітних впливів, що мають як ендогенне, так і екзогенне походження, з метою реалізації своїх економічних інтересів. У системі факторів, які здійснюють вплив на рівень економічної безпеки промислового комплексу регіону, виділено внутрішні специфічні чинники: етап економічного розвитку, ступінь адаптації промислового комплексу до нових умов господарювання, темпи зростання і баланс при систематичній дії та існуванні ризиків, стабільність функціонування правових, організаційних механізмів забезпечення життєдіяльності промислового комплексу регіону, ступінь участі у міжрегіональних і міжнародних господарських зв’язках, що дає змогу розробити заходи щодо попередження настання негативних наслідків їх дії.\n3. Досліджено внутрішню структуру економічної безпеки промислового комплексу, у якій можна виділити три найважливіших елементи: економічна незалежність, яка означає можливість контролю за власними ресурсами; стабільність і стійкість роботи підприємства, що передбачають захист власності у всіх її формах, створення надійних умов і гарантій для підприємницької активності, стримування факторів, здатних дестабілізувати ситуацію (боротьба із кримінальними структурами в економіці, недопущення серйозних розривів у розподілі доходів, що можуть викликати соціальні потрясіння тощо); здатність до саморозвитку й прогресу. Доповнено елемент „економічна незалежність” переліком факторів економічної взаємозалежності всіх суб’єктів безпеки, на якому б рівні ті не перебували − національному, регіональному або галузевому, на рівні підприємства, спільноти, особистості й т.д.\n4. Застосування графічного методу в дослідженні сутності економічної безпеки промислового комплексу регіону дало змогу розробити модель формалізації оптимального стану системи економічної безпеки суб’єктів господарювання регіонального промислового комплексу в семантично-математичному виразі з використанням ГРМCГ-структури і визначити місце господарюючого суб’єкту в соціально-економічному просторі промислового комплексу регіону. Математична ілюстрація дозволяє розширити горизонт розуміння (сприйняття) досліджуваного явища, виявити місце господарюючого суб’єкта в системі забезпечення економічної безпеки регіону, визначити контури подальших досліджень.\n5. Встановлено, що існують різні методологічні підходи до оцінки рівня економічної безпеки регіону, в тому числі загальноприйнята на законодавчому рівні, однак дана методика не містить критеріїв оцінки економічної безпеки, що в цілому порушує цілісну картину діагностики її стану. У зв’язку із цим, в ході дослідження удосконалена і апробована методика діагностики стану економічного стану регіону, основою якої є метод співставлення фактичних і граничних значень індикаторів, а також метод локалізації регіональних коефіцієнтів. В рамках методики була розроблена індикаторна система оцінки і визначені значення для сорока ключових показників економічної безпеки регіону.\n6. Розширено склад принципів індикаторного оцінювання стану економічної безпеки, до якого включено дворівневу систему діагностики параметрів функціонування об’єкту дослідження: загальні положення і специфічні домінанти; останні доповнені принципами пріоритету економічної безпеки, резервування та прийнятного ризику, що дають змогу зробити моніторинг стану економічної безпеки об’єктивним та адекватним.\n7. У відповідності з запропонованою методикою досліджено стан економічної безпеки Черкаського регіону на основі використання логіко-аналітичного методу, що дало змогу комплексно оцінити її рівень шляхом визначення єдиних універсальних критеріїв і граничних рівнів. Проведена оцінка дозволяє констатувати, що стан економічної безпеки Черкаської області є незадовільним як за абсолютними, так і за відносними показниками та характеризується як кризовий, що тяжіє до критичного. При цьому визначальний вплив на стан економічної безпеки регіону відіграє безпека промислового комплексу. На основі отриманих результатів було визначено перспективні напрями розвитку Черкаського регіону.\n8. Трансформація механізму розвитку суспільства призвела до розбалансування економічного простору, негативних змін системних характеристик, зростання агресивності соціально-економічного середовища, що проявляється в диверсифікації загроз життєдіяльності суб’єктів всіх рівнів економічної системи промислового комплексу регіону. Проведені дослідження дозволяють зробити висновок, що однією із ключових причин кризового стану економіки є відсутність дієвої системи захисту економічних інтересів особистості, господарюючих суб’єктів, суспільства і регіону в цілому.\n9. З метою оптимізації управління процесами забезпечення економічної безпеки господарюючих суб’єктів промислового комплексу регіону розроблені рекомендації з удосконалення організаційно-економічного механізму шляхом виділення в його організаційній складовій Ради економічної безпеки Черкаської області та інструментів управління процесами забезпечення економічної безпеки регіону: інформаційно-аналітичного центру; незалежної експертизи управлінських рішень; системи регіонального моніторингу економічної безпеки.\n10. В роботі обґрунтовується необхідність комплексного підходу до управління процесами забезпечення економічної безпеки, основою якого є програмно-цільовий підхід. Розроблені рекомендації до державної цільової програми забезпечення економічної безпеки суб’єктів господарської діяльності регіону.\n11. Побудовано математичну модель процесу функціонування системи економічної безпеки промислового комплексу, що дало змогу обґрунтувати доцільність концентрації системи економічної безпеки промислового комплексу регіону: або шляхом передачі керуючим органам єдиної системи окремих функцій (функціональна концентрація), або окремих видів надання послуг (матеріальна концентрація) чи повного включення окремих підрозділів в єдину систему забезпечення економічної безпеки промислового комплексу.\nАбалкин Л. Экономическая безопасность России: угрозы и их отражение / Л.Абалкин // Вопр. экономики. 1994. № 12. С. 512.\nАрженовский И.В. Маркетинг регионов. / И.В. Арженовский // [Электронный ресурс]. Режим доступа: www.marketing.spb.ru\nАрхипов А. Экономическая безопасность: оценки, проблемы, способы обеспечения / А. Архипов, А. Городецкий, Б. Михайлов // Вопр. экономики. 1994. №12. С. 36-44.\nБаланда. А. Соціальні фактори національної безпеки України / А.Баланда. // [Электронный ресурс]. Режим доступа: www.eai.org.ua\nБандур С.І. Сучасна регіональна соціально-економічна політика держави: теорія, методологія, практика. / С.І. Бандур, Т.А. Заяць, І.В. Терон К.: РВПС України НАН України, ТОВ «ПРИИТ ЕКСПРЕС», 2002. 250 с.\nБарабин В.В. Экономическая безопасность государства. / В.В. Барабин М.: Аванти, 2001. 188 с.\nБарановський О.І. Фінансова безпека / О.І. Барановський К.: Фенікс, 1999. 337 с.\nБереза І.В. Економічна безпека зовнішньоекономічної діяльності АПК: Автореф. дис... канд. екон. наук: 08.07.02 / НАН України; Інститут економіки. / І.В. Береза К., 1999. 19 с.\nБілорус О. Г. Глобалізація і безпека розвитку: [монографія] / О. Г. Білорус, Д.Г. Лук’яненко та ін.; Керівник авт. колективу і наук. ред. О. Г. Білорус. − К.: КНЕУ, 2001. − 733 с.\nБєлов О.Ф. Економічна безпека України: пріоритети та механізми забезпечення: Тез.доп. / О.Ф. Бєлов // М-ли конф.: Поглиблення ринкових реформ та стратегій економічного розвитку України до 2010 рокую Т.1.Ч.ІІ. - К., 1999. - С. 121-128.\nБлинов Н.М. Экономическая безопасность центра и региона / Н.М. Блинов // Материалы выступлений на Всероссийской научно-практической конференции „Региональная политика в современной России”. Краснодар, 22-23 ноября г. − Краснодар, 1995. − С. 14-16.\nБогданов И. Я. Экономическая безопасность России: теория и практика. / И.Я. Богданов М.: ИСПИ РАН, 2001.\nБорщевський П.П. Підвищення ефективності розвитку харчової промисловості. / П.П. Борщевський, Л.Г. Чернюк К.: Наукова думка, 1994. 160 с.\nБухвальд Е. Макроаспекты экономической безопасности: факторы, критерии и показатели / Е. Бухвальд, Н. Гловацкая, С. Лазуренко // Вопросы. − 1994. − №12. − С. 26-28.\nВакуленко В.М. Стратегічне планування на місцевому та регіональному рівнях: Навч. посібник / Національна академія держ. управління при Президентові України. / В.М. Вакуленко, В.В.Мамонова, Ю.П. Шаров Ужгород: Патент, 2004. 198 с.\nВалюх А.М. Стратегія регіонального розвитку інноваційної діяльності (організація та управління). / А.М. Валюх Рівне: УДУВГП, 2004. 174 с.\nВарналій З.С. Політика регіонального розвитку в Україні: особливості та пріоритети. Аналітична доповідь. За ред. З. Варналія. / З.С. Варналій, С.І.Мітряєва, М.С. Токар К., 2005. 62 с.\nВарналій З.С. Регіони України: проблеми та пріоритети соціально-економічного розвитку: [монографія] / Національний ін-т стратегічних досліджень / З.С. Варналій (ред.). / З.С. Варналій, А.І. Мокій, О.Ф. Новікова, О.Ф. Романюк, С.А. Романюк К. : Знання України, 2005. 498 с.\nВівдіюк Н.С. Діагностика забезпечення економічної безпеки на регіональному рівні Автореф. дис... канд. економічних наук: 08.10.01 / Львівський національний університет ім. І.Франка. / Н.С. Вівдіюк Львів, 2005. 20 с.\nВолошин В. Концептуальні засади сталого розвитку регіонів України / В. Волошин, В. Трегобчук // Регіональна економіка. 2002. № 1. С. 7-22.\nВоротін В.Є. Державна інвестиційна політика та інноваційний механізм її реалізації в Україні / В.Є. Воротін // Наукові праці / Міжрегіональна акад. упр. персоналом. К., 2002. Вип.3: Інноваційний менеджмент: проблеми формування в умовах перехідної економіки. С. 29-32.\nГелей С. Д. Економічна безпека України: внутрішні та зовнішні чинники: Навч. посіб. для вищ. навч. закл. / Львівський національний ун-т ім. Івана Франка; Львівський регіональний ін-т держ. управління Української академії держ. управління при Президентові України / Я.Й. Малик (заг.ред.), С.Д. Гелей, М.І. Крупка, М.Д. Лесечко, Я.Й. Малик, Є.Й. Майовець Л.: Видавничий центр ЛНУ ім. І.Франка, 2002. 256 с.\nГерасимчук З.В. Економічна безпека регіону: діагностика та механізм забезпечення. / З.В. Герасимчук, Н.С. Вавдіюк Луцьк : Надстир’я, 2006. 244 с.\nГерасимчук З.В. Організаційно-економічний механізм формування та реалізації стратегії розвитку регіону / Луцький держ. технічний ун-т. / З.В. Герасимчук, І.М. Вахович Луцьк : ЛДТУ, 2002. 248 с.\nГладкий Ю.Н. Основы региональной экономики. / Ю.Н.Гладкий, А.И.Чистобаев СПб.: Изд-во Михайлова В.А., 1998 659 с.\nГладунов О. Досвід застосування комплексного маркетингового підходу до розвитку регіональних економічних систем / О. Гладунов // Маркетинг в Україні. 2004. № 6. С. 14-15.\nГлазьєв С. Основы обеспечения экономической безопасности страны / С.Глазьєв // Рос. эк. журн. 1997. №1. С. 3-19.\nБілоус О.Г. Глобалізація і безпека розвитку: [монографія] / О.Г. Білоус та ін.. К.: КНЕУ, 2001. С. 243-539.\nГлєбов Є.М., Ткаченко Ю.В. Концептуальні засади підвищення інвестиційної привабливості регіону: матеріали ІI Міжнародної науково-практичної конференції [„Модернізація політики та управління в Німеччині та Україні у контексті євроінтеграції”], (с. Форос, 1720 серпня 2006 р.) / Міністерство освіти і науки України, Черкаський державний технологічний університет. Черкаси: ЧДТУ, 2007. С. 3236.\nГоворушко Т. Економічна безпека України / Т. Говорушко // Економіка. Фінанси. Право. 2000. − №12. С. 3-5.\nГоловінов О.М. Соціальна політика та економічна безпека / Донецький держ. ун-т економіки і торгівлі ім. М.Туган-Барановського / Є.І. Крихтін (заг.ред.). / О.М. Головінов, М.Є. Горожанкіна, Л.І. Дмитриченко, Л.А.Дмитриченко, Г.П. Жемчужнікова Донецьк : Каштан, 2004. 335 с.\nГончаренко О.М. Методологічні засади розробки нової редакції концепції національної безпеки України. / О.М. Гончаренко, Є.М.Лисицин К.: НІСД, 2001. С. 6-7.\nГорбатенко А.В. Державна підтримка інноваційних проектів / А.В.Горбатенко // Вісник соціально-економічних досліджень: Зб. наук. пр. Одеса, 2002. Вип.13. С. 252-255.\nГранберг А. Основы региональной экономики. / А. Гранберг М.: ГУ ВШЭ, 2001. 212 с.\nГрищенко А. І. Економічні механізми регіональної політики України: проблеми та перспективи вдосконалення / А.І. Грищенко, К.Ю.Чукіна // [Електронний ресурс]. Режим доступу: http://conference.mdpu.org.ua\nГубський Б.В. Економічна безпека України: методологія виміру, стан і стратегія забезпечення. / Б.В. Губський К., 2001. С. 13.\nГутман Г.В. Экономическая безопасность региона. / Г.В. Гутман, Ю.Н. Лапыгин, А.И. Приленский − М.: Наука. − 1996. − 115 с.\nДанилишин Б.М. Інвестиційна політика в Україні: [монографія] / Б.М. Данилишин, М.Х. Корецький, О.І. Дацій Донецьк: «Юго-Восток, Лтд», 2006. 292 с.\nДанилишин Б.М. Просторова організація продуктивних сил України: мезо- та мікрорегіональний рівень. / Б.М.Данилишин, Л.Г. Чернюк, М.І.Фащевський Вінниця: Книга-Вега, 2007. 572 с.\nДанілян О.Г. Національна безпека України: структура та напрямки реалізації: Навч. посібник. / О.Г. Данілян, О.П. Дзобань, М.І. Панов Харків: Фоліо, 2002. 285 с.\nДарнопих Г.Ю. Економічна безпека держави в умовах трансформаційної економіки: Автореф. дис... канд. екон. наук: 08.01.01 / Г.Ю. Дарнопих / Харківський держ. ун-т. Х., 1999. 22 с.\nДацків Р.М. Економічна безпека в глобальному вимірі / Р.М. Дацків // Актуальні проблеми економіки. 2004. №7. С. 143-153.\nДем’яненко Г.Є. Економічна безпека торговельного підприємства: Автореф. дис... канд. екон. наук: 08.07.05 / Донецький держ. ун-т економіки і торгівлі ім. М.Туган- Барановського. / Г.Є. Дем’яненко Донецьк, 2003. 18 с.\nДержавна стратегія регіонального розвитку на період до 2015року. Затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2006р. №1001 // Офіційний вісник України. 2006. №30. С.36-78.\nДзлиев М.И. Социальная напряженность и национальная безопасность России. / М.И. Дзлиев − М., 1996. − С. 6-8.\nДорошенко І.О. Інноваційний розвиток України: передумови та перспективи / І.О. Дорошенко // [Електронний ресурс]. Режим доступу: www.pdaa.com.ua.\nДронов Р. Подходы к обеспечению экономической безопасности / Р. Дронов // Экономист. − 2001. − № 2. − С. 42-44.\nДругов О.О. Регіональна політика соціально-економічного розвитку / О.О.Другов // Формування ринкових відносин в Україні. №8 (51). 2005. С. 54-60.\nЕкономічна безпека держави в умовах інтеграції до світового співтовариства: Матеріали міжнар. наук.-практ. конф., 24-25 листопада 2005 р. / Державна митна служба України; Академія митної служби України Д., 2005. 317 с.\nЕкономічна безпека держави: стан, проблеми, напрямки зміцнення: матеріали наук.-практ. конф., Харків, 27 жовтня 2006р. / Харківський національний ун-т внутрішніх справ Х. : ХНУВС, 2007. 278 с.\nЄрмошенкоМ.М. Фінансова безпека держави: національні інтереси, реальні загрози, стратегія забезпечення. / М.М. Єрмошенко К.: Київ. нац. торг-екон. ун-т, 2001. C. 26.\nЖаліло Я.А.Економічна стратегія держави: теорія, методологія, практика: [монографія] / Я.А.Жаліло К.: НІСД, 2003. C. 53-87.\nЖелюк Т.Л.Планування соціально-економічного розвитку регіону (на прикладі Тернопільськоїобласті):Автореф.дис...канд.Економічнихнаук:08.02.03/Київський національний економічний університет./Т.Л.ЖелюкКиїв, 2000. 20 с.\nЗанфіров В.А. Державне регулювання соціально-економічного розвитку регіону: Автореф. дис. канд. наук з державного управління: 25.00.02 / Національна академія державного управління при Президентові України. / В.А. Занфіров Київ, 2006. 20 с.\nЗахаров О.І. Забезпечення економічної безпеки підприємства в процесі стратегічного управління / О.І. Захаров //Проблеми інформатизації та управління. Вип.6 К.: НАУ, 2003. С. 226228.\nЗахаров О.І. Концепція корпоративної безпеки підприємств членів УСПП / За загальною редакцією д.ю.н., проф. В. Крутова та Президента УСПП А.Кінаха. К.: УСПП, 2006. 112 с.\nЗахаров О.І. Рейдерство як загроза економічній безпеці держави та суб’єктів господарської діяльності / О.І. Захаров // Безпекотворення: питання теорії і практики та правові аспекти. Част.1 К.: Видавництво Європейського університету, 2007. С. 193198.\nЗахаров О.І. Формування стратегії економічної безпеки з врахуванням факторів зовнішнього середовища / О.І. Захаров // Матеріали V Міжнародної науково-технічної конференції „АВІА-2003” К.: НАУ, 2004. С. 2225.\nЗінь Е. Механізм розвитку регіональної інноваційної діяльності / Е. Зінь, А. Валюх // Наукові записки АН ВШ України. 2004. Вип. 6. C.143-155.\nІванов В.В. Муниципальное управление: Справ. пос. / В.В. Іванов, А.Н. Коробова М.: Инфра, 2006. С. 229-325.\nІванух Р.А. Безпека економічних трансформацій / Р.А. Іванух, Л.Г.Чук // Ринок цінних паперів України. 2002. №5-6. C. 7-17.\nІнвестиційні стратегії конкурентоспроможної економіки: [монографія] / За ред. Сазонця І.Л. Д.: Наука і освіта, 2004. 416 с.\nІнформаційне забезпечення державного та регіонального соціального управління: [монографія] / О.Г.Осауленко, О.Ф.Новікова, Н.С.Власенко, І.В.Калачова та ін. / НАН України. Ін-т економіки пром-сті; Держкомстат України. Київ; Донецьк, 2004. 656с.\nИпполитов К.Х. Экономическая безопасность: стратегия возрождения России / К.Х. Ипполитов // Российский союз безопасности. − М., 1996. − 263


загальній структурі суб'єктів внутрішньої й зовнішньоекономічної діяльності великих універсальних торговельних і дрібних і середніх спеціалізованих фірм створює двоїсту структуру посередницької мережі, утворить основу високої ефективності системи обігу й багато в чому визначає успіх країни в зовнішньоекономічних зв'язках. Подібна структура керування й регулювання виступає серйозною перешкодою для проникнення конкурентів на японський ринок. Ступінь проникнення імпорту (частка імпорту у внутрішнім споживанні в 1,5-3 рази менше, ніж в інших провідних країнах (1975р. - 4,9%, 1987р. - 4,4, 1995р. - 10,1%).\nЕкспорт - імпорт капіталу. Його характерні риси. В 80-і роки відбулася переорієнтація Японії з експорту товарів на експорт капіталу. У другій половині минулого десятиліття вона посідала перше місце по експорті прямих капіталовкладень. Середньорічний обсяг вивозу в 1981-1985р. рівнявся 5, в 1986-1990р. - 32, в 1991-1993р. - 20 млрд. дол. На початку 90-х років японські компанії в експорті капіталу пропустили вперед американські й французькі ТНК . По сукупному обсязі закордонних прямих інвестицій японські компанії, як відзначалося вище, вийшли на друге місце після США. Вісім японських компаній по обсязі закордонних активів входять до числа 50 найбільших інвесторів у світі ("Хитачи", "Мацушита", "Тойота", "Соні", "Ниссо Иваи" й ін.).\nВ 60-70-і роки вивіз капіталу у формі прямих інвестицій значною мірою був націлений на обслуговування збуту товарів і створення мережі видобувних підприємств за рубежем. Надалі у зв'язку з підвищенням вартості робочої сили, курсу ієни японські компанії стали створювати підприємства трудомістких галузей. Приблизно 15% виробництва автомобілів у США здійснюють компанії з японським капіталом. Однак дотепер основні капіталовкладення зосереджені в кредитній сфері (42,4%), у торгівлі (11,3%), нерухомості (11,1%). Якщо в США й ФРН за межі своєї території виведено відповідно 30% й 20% промислового виробництва, то в Японії - тільки 11%. В обробній промисловості закордонні капіталовкладення концентруються в електротехніку, хімії й транспортному машинобудуванні.\nОсновним ринком додатка японського капіталу виступає Північна Америка, де помітна тенденція впровадження кампаній високої технології, які прагнуть використати американський досвід і ліквідувати своє відставання в таких областях, як ЕОМ, мобільний зв'язок, комп'ютерна графіка. Вони не тільки утворять із американськими кампаніями спільні підприємства, але й створюють свої. Далі в пріоритетах японських компаній іде Західна Європа, де вони сконцентровані в Британії й Нідерландах. В Азії основними центрами притягання японського капіталу є Індонезія (24%), КНР (понад 20%), а в Південній Америці - Панама (40%).\nДжерело: Balassa В., Noland M. Japan in the World Economy. W ., 1988, p. 119; Japan 1994. An International Comparison. P. 54.\nВідбувається географічний зсув пріоритетів. Із середини 80-х років після висновку провідними західними країнами валютної угоди "Плаза" почалося масоване впровадження японського капіталу в країни Східної й Південно-Східної Азії. Їхній обсяг збільшився майже в чотири рази, досягши 9,3 млрд. дол. в 1994р. і перевищивши у два рази рівень американських прямих інвестицій. Наслідком зміни політики японських компаній з'явилося перетворення західної частини Азіатсько-Тихоокеанського регіону в один з головних центрів виробництва й експорту кольорових телевізорів, магнітофонів, кондиціонерів.\nЯпонські капіталовкладення в цьому районі сприяють створенню відносин різноманітної й складної виробничої спеціалізації між місцевими і японськими підприємствами й місцевими підприємствами і їхніми партнерами із сусідніх країн. Відносини виробничої спеціалізації сприяють тому, що одна або кілька країн стають основними постачальниками окремих видів продукції: електротехнічних деталей й елементів електронних схем - Тайвань, Південна Корея, Сінгапур, Таїланд; верстатів і виробничого встаткування - Тайвань, Південна Корея; побутових електротоварів - Сінгапур, Малайзія, Таїланд.\nЗакордонні японські підприємства в Східній і Південно-Східній Азії направляють у Японію основну частину їхнього експорту - понад 40%. Очевидно, що мавша колись подавляюче високий ступінь залежність від ринку США поступово здає свої позиції, що створює передумови для регіональної економічної інтеграції на мікрорівні або інтеграції, проведеної закордонними капіталовкладеннями. Японські поставки продукції обробної промисловості в країни Східної й Південно-Східної Азії перевищили відповідний експорт туди з Північної Америки й Західної Європи.\nЯпонські закордонні компанії звичайно мають невисоку норму прибутку. На підприємствах обробної промисловості вона становить 0,9%. У країнах Азії вона досить висока - 4,8%, а в Північній Америці й Західній Європі найчастіше має негативну величину. Іншими словами, контрольовані там японським капіталом підприємства збиткові. Звичайно це відносно нові за часом їхньої дії філії й дочірні компанії, коли в них пріоритетною метою є розширення масштабів діяльності, а не одержання прибутку.\nЯпонія не є великим об'єктом додатка іноземного капіталу. Хочазначення іноземних прямих капіталовкладень зростає, їхній приплив незначний, уступаючи відповідному японському експорту в 10-20 разів. У провідних західноєвропейських країнах подібне співвідношення перебуває в межах 1-2,2 рази.\nУ минулому досить широко використався іноземний капітал у формі кредитів і позик і портфельних інвестицій. В 1950-1960р. його частка у валових капіталовкладеннях не перевищувала 2,5%. За 1950-1975р. було притягнуто майже 32 млрд. дол. У нових галузях іноземний капітал грав більше значну роль. Кредити й позики надавалися Японії експортно-імпортним банком США.\nЕкономічний розвиток Японії докорінно змінило характер її валютного положення. Підвищення конкурентноздатності японських товарів на світових ринках привело із середини 60-х років до різкого збільшення позитивного сальдо по всіх статтях зовнішніх розрахунків. Перетворившись в один з полюсів притягання міжнародних платіжних засобів, Японія стала одним з найбільших кредиторів. Вона відіграє важливу роль у наданні урядової допомоги розвитку, ставши найбільшим донором (1995р. - 24,5%), хоча по частці державної допомоги у ВВП Японія уступає багатьом країнам - 0,20% ВВП.\nЗначна частина допомоги традиційно направляється в азіатський регіон (понад 60%). Саму значну частину її одержують КНР, Індія, Індонезія, Таїланд, Філіппіни, Бангладеш. Відбулися зміни в географічному напрямку допомоги. В 70-і роки в число її найбільших одержувачів входили Південна Корея, Пакистан, Індія. В 80-і роки Японія підсилила увагу до країн Африки (12,2%) і Латинської Америки (9,1 % економічної допомоги в 1992р.), але в країнах Азії вона забезпечує половину всієї допомоги західних країн, а в Латинській


Україна та Азербайджан підпишуть в Давосі Угоду про співпрацю в газовій сфері | Глобальна розвідка Аналіз Рекомендації\n24 Jan, 2012 | |\nПід час візиту Президента України Віктора Януковича до Швейцарської конфедерації у період з 25 по 27 січня 2012 року для участі у роботі щорічного Всесвітнього економічного форуму в Давосі планується проведення двосторонньої українсько-азербайджанської зустрічі на вищому рівні з метою обговорення перспектив співпраці двох країн в енергетичній сфері. Зокрема, передбачається, що під час цієї зустрічі керівники двох держав підпишуть документи, відповідно до яких буде створено нове спільне підприємство з транспортуванню природного газу.\nЗа оцінками групи GEOSTRATEGY такий крок стане своєрідною симетричною відповіддю Києва на політичний та економічний тиск Росії, пов'язаний з бажанням компанії «Газпром» отримати частину контролю над українською газотранспортною системою (ГТС). Сьогодні демонстрація переговорного процесу між Києвом та Баку з питань транзиту азербайджанського газу територією України відповідає також й інтересам Азербайджану, який шукає шляхи посилення політичного тиску на Москву у світлі активізації тристоронніх російсько-азербайджансько-вірменських переговорів з врегулюванні Нагорно-карабаського конфлікту.\nСукупний аналіз останніх міжнародних політичних, економічних та енергетичних факторів дають підстави з великою долею ймовірності стверджувати, що ближчим часом довго триваючі переговори між Україною та Росією нарешті закінчаться. Їх результатом стане створенням спільного дво- або тристороннього консорціуму з управління ГТС, проти чого продовжує виступати більша частина українських політиків.\nЗокрема, перед нинішньої правлячою більшістю стоять такі питання:\nвідновити переговори з МВФ для отримання чергового траншу в рамках програми «стенд-бай», що прив’язується, зокрема, й до наповнення видаткової частини українського бюджету;\nзменшення обсягів закупівлі в Росії природного газу з огляду на зменшення обсягів його споживання в Україні, що вимагає укладення нового контракту;\nуникнення підняття цін на природний газ для українського населення напередодні проведення у жовтні 2012 року чергових президентських виборів.\nTags: Україна Давос Азербайджан


Сучасність звучання драматичного твору «Мина Мазайло». 11 клас | Твір.укр\nСам Мина, його дружина та дочка Рина — це противники українізації. Усі родичі, окрім сина Мини Мокія, дуже бажають змінити своє «плебейське» прізвище Мазайло, яке здається їм «недоброзвучним», на Тюльпанова, Розова, Сіренєва або Алмазова, чи вже на крайній випадок — на Мазєніна.\nДля зміни прізвища в них є кілька «дуже вагомих» підстав. По-перше, голові родини ніколи не щастило через це прізвище: у школі його на глум брали, жодна гімназистка не хотіла з ним гуляти, за репетитора не брали, на службу не приймали, од кохання відмовлялися — Мазайло! Жінку свою він вже обдурив: сказав, що прізвище його Мазалов, а не Мазайло.\nПо-друге, Мина прагне будь-що пробитися до «власть імущих». А щоб досягти цього, переконаний він, треба зректися своєї предківщини, змінити українське прізвище, тобто зректися власного «я».\nНа думку Мини, після зміни прізвища для нього почалося б нове життя. Він уважає, що перед ним одразу одчиняться всі двері, думає, що зі зміною прізвища він змінить також і ставлення оточуючих до себе; його будуть шанувати, усі будуть уважати за честь бути з ним знайомими, а особливо — приймати у своєму домі.\nПалкий прихильник українізації в родині Мазайлів — це Мокій. Він не лише не бажає змінювати своє українське прізвище на Мазєнїна, а навпаки, намагається додати до власного прізвища ще й Квач, щоб було виключно українське прізвище.\nМока— українець в душі, а не лише на словах. Він дуже чітко і дохідливо висловлює свої думки про українізацію, дивовижно ніжно відчуває всі відтінки, усі нюанси українських слів. Наприклад, слово «бринить» він не переклав просто «звучить», а розкриває його повний зміст на прикладі багатьох словосполучень, щоб Уля зрозуміла всю красу і дивовижність української мови: орел бринить, сніжок бринить, думка бринить, спів бринить.\nМока робить усе, щоб полегшити та прискорити цей процес, а дядькові Тарасові це не подобається. Він каже: «їхня українізація — це спосіб виявити всіх нас, українців, а тоді знищити разом, щоб і духу не було…»\nЯк висновок з усього написаного можна сказати лише одне: ми — українці, живемо в Україні, тут жили предки і будуть жити наші діти, а тому ми повинні шанувати та любити і свою країну, і свій народ, і свою мову та культуру, бо все це — наше. Як кажуть американці: «Можливо, у цій країні погана економіка, тяжке життя, багато безробітних і ще дуже багато чого поганого, але це — наша країна!» Нам треба це взяти за приклад.\nНа цій сторінці ви можете скачати Сучасність звучання драматичного твору «Мина Мазайло». 11 клас безкоштовно.


В Україні припинила діяльність єдина в країні школа кобзарів - 112 Україна\nОфіційної причини закриття не називають\nХлопець грає на бандурі imperiya\nСтретовський педагогічний коледж кобзарського мистецтва розташовано в Київській області. Ігнатуша зазначає, що закриття навчального закладу відбулося без попередження його учнів і викладачів.\n#музика #музикант #Кобзар #бандуристи #школа


українці пересідають на електрокари Archives - Дзеркало Коломиї\nМешканців Коломийської ОТГ запрошують на традиційну весняну толоку\nІгор Гох: “Коли всі твої заслуги поміщаються в одне слово “наркоман”. Ця правда – болюча, і її важко прийняти”\nКоломиянка Надія Табанюк увійшла у ТОП-40 рейтингу MC Today. Підтримайте краянку голосуванням!\nНижньовербізький “Гомін Карпат” підкорює столицю. Які нагороди привезли юні танцівники із Всеукраїнського фестивалю мистецтв. ФОТО\nУ Коломиї зростуть тарифи на воду\nУ Коломиї термомодернізують ліцей №4. Перші кроки зроблено. ФОТО\nЩодня на електрокари пересідають близько 20 українців\nВ Україні станом на кінець 2018 року зареєстровано 11…\nТуризм (667) Політика (1795) Спорт (1065) Фото (896) Відео (1090) Економіка (2002) Статті (1276) основне (183) Афіша (540) Новини (24864) Авторські колонки (204) Технології (438) Медицина (147) Інтерв'ю (103) Історія (111) Культура (3045) Пишемо новини разом (197) Суспільство (14091) Здоров'я (205) Кримінал (1632)


"Міс США" стала чорношкіра бізнес-леді з Техасу (ФОТО) | Новини на Gazeta.ua\nСубота, 12 квітня 2008 15:27\nПереможницею конкурсу "Міс США" стала 26-річна підприємниця з Техасу Крістл Стюарт, передає ИТАР-ТАСС.\nНа урочистій церемонії, що відбулася в п"ятницю ввечері в розважальному комплексі "Планета Голлівуд" у Лас-Вегасі (штат Невада), вона отримала корону "Міс США" від торішньої переможниці конкурсу Рейчел Сміт.\nЧорношкіра Стюарт обійшла в змаганні красунь претенденток від решти 49 штатів і столичного округу Колумбія.\nВсього в щорічному конкурсі краси, який проходить у 57-й раз, брали участь 50 дівчат.\nНа відміну від іншого популярного в США конкурсу краси, "Міс Америка", претендентки на звання "Міс США" не зобов"язані демонструвати жюрі свої таланти.\nУ трьох змаганнях - дефіле в купальному костюмі, показ у вечірній сукні та інтерв"ю, - Стюарт була визнана найкращою.\nНовій "Міс США" належить рік прожити у фешенебельній квартирі в Нью-Йорку, брати участь у доброчинних і просвітницьких акціях, а також презентувати свою країну на конкурсі "Міс Всесвіт", який відбудеться в липні цього року у В"єтнамі.\nЗа заявою Міс США-2008, вона має намір присвятити своє життя доброчинності, повідомляє РИА "Новости" з посиланням на Associated Press.\nФотографії учасниць і переможниці конкурсу можна подивитися на інтернет-сторінці конкурсу, повідомляє NEWSru.ua.\nЗараз ви читаєте новину «"Міс США" стала чорношкіра бізнес-леді з Техасу (ФОТО)». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Маркетинг відіграє важливу роль в економіці України в умовах становлення і розвитку ринкових відносин. Це зумовлює необхідність застосування у підприємницькій діяльності маркетингових рішень, неординарних підходів, які ґрунтуються на глибокому вивченні ринку та потреб споживачів. Нині маркетинг для підприємця є тим світилом, яке вказує на вірний шлях діяльності в умовах нестабільності, непередбачуваності, турбулентності ринкового середовища. Ігнорування маркетингових засад у практичній діяльності неодмінно призводить до втрати конкурентних позицій підприємства та прихильності його споживачів, і як результат — до зниження обсягів продажу та прибутковості бізнесу. Інструментарій маркетингу застосовується в різних галузях економіки і сферах бізнесу, тому маркетинг є сучасною філософією бізнесу.\nУ 1960-х роках функціонувала система Держпостачу СРСР, яка була створена за територіально-галузевим принципом. Для забезпечення всіх ланок цієї системи висококваліфіковані спеціалісти та науковці в кількох економічних вузах країни організували підготовку економістів з матеріального постачання, створили відповідні кафедри.\nВ Україні така підготовка почалась уперше в 1961 році в Київському інституті народного господарства кафедрою «Економіки промисловості». У 1965 році було організовано кафедру «Економіки праці та матеріально-технічного постачання», яку очолив доц. А. Ф. Пастухов, а потім доц. А. О. Гесь, а з липня 1966 року самостійно почала функціонувати кафедра «Економіки матеріально-технічного постачання». З 1981 р. кафедру «Економіки матеріально-технічного постачання» по теперішній час очолює академік АПН України, доктор економічних наук, проф. А. Ф. Павленко.\nУ 1988 році кафедру перейменовано на кафедру «Управління матеріальними ресурсами».\nЗ одержанням Україною політичної та економічної самостійності стало об’єктивною необхідністю реформування її народного господарства, у тому числі матеріального постачання на ринковій основі. Тому в 1994 році кафедру управління матеріальними ресурсами реформовано в кафедру маркетингу.\nУ 2005 році трудовий колектив кафедри маркетингу був нагороджений Почесною грамотою Кабінету Міністрів України.\nУ 2011 році кафедра святкуватиме своє 45-річчя.\nНародився 3 вересня 1974 року у м. Сєвєроморськ Мурманської області у родині військовослужбовця. У 1997...\nБіографія – Закінчив аспірантуру Київського інституту народного...\nМетою дисципліни «Маркетинг» є виклад теоретичних основ, базових категорій маркетингу, методологічних аспектів організації маркетингової діяльності та розгляд її пріоритетів в сучасних умовах. Основними завданнями дисципліни є ознайомлення студентів з відповідними теоретичними поняттями, категоріями маркетингу, сучасними тенденціями в маркетингу; опанування методологічним апаратом організації маркетингової діяльності на підприємствах; виховання здатності до творчого пошуку напрямків удосконалення маркетингової діяльності\nМета дисципліни: дати студентам теоретичні знання та практичні навички щодо формування системи продажу, створення і функціонування маркетингових каналів; теоретико-методологічні аспекти організації продажу для сервісних та промислових підприємств; розробка інформаційного та процедурного забезпечення управління продажем, підходів проведення аналізу витрат системи продажу; управління торговим персоналом\nПаблік рілейшнз (К-ра Маркетингу)\nМета дисципліни — теоретично обґрунтувати і практично апробувати основні методи та прийоми паблік рілейшнз у сфері бізнесу з їх адаптацією до ситуації, в якій перебуває національна економіка. Основні завдання дисципліни: сформувати у студентів стійкі знання з теорії паблік рілейшнз; навчити студентів системно сприймати маркетинговий, рекламний, комунікативний процеси у бізнесі, застосовувати сучасні комунікативні та інформаційні технології для побудови паблік рілейшнз кампаній; навчити студентів самостійним відслідковувати події, що відбуваються у суспільстві; формування позитивного іміджу підприємства, досягнення за відомості, створення довготривалих партнерських стосунків між ринковими суб’єктами; допомогти студентам набути вмінь і практичних навичок планування, організації та проведення паблік рілейшнз кампаній у бізнесі, управління кризовими ситуаціями і створення позитивного іміджу за допомогою заходів паблік рілейшнз; навчити студентів аналізувати наслідки проведення паблік рілейшнз кампаній та використовувати результати аналізу в системі управління ринковою діяльністю підприємства\nМета дисципліни — надати студентам науково-теоретичні знання та практичні навички з організації і проведення маркетингового аудиту, навчити методологічним та організаційним прийомам його використання за сучасних умов маркетингової діяльності підприємства. Завдання дисципліни: сформувати у студентів стійкі знання з теорії маркетингового аудиту підприємства; оволодіти методологією маркетингового аудиту з метою інформаційно-аналітичного забезпечення маркетингових операцій, зниження ймовірності й сили комерційного ризику; допомогти студентам набути вмінь і навичок для самостійного комплексного аудиту маркетингової діяльності підприємства, реалізувати набуті знання в пошуку шляхів і резервів удосконалення маркетингу підприємства відповідно до результатів аудиту та постійно змінюваних ринкових умов\nМета дисципліни: сформувати у студентів цілісні уявлення з питань розробки та реалізації маркетингової цінової політики; вивчити питання ціноутворення на нові і традиційні товари та послуги, які випускають і надають підприємства, фірми. Завдання дисципліни: висвітлення і аналіз маркетингових процесів ціноутворення\nМетою дисципліни «Маркетингові комунікації» є вивчення системи, методів та алгоритмів маркетингових комунікацій, а також зарубіжного досвіду в галузі товаропросування.\nМета дисципліни: вивчити науково-теоретичні та практичні питання промислового маркетингу, сучасні концепції його розвитку, головні методологічні та організаційні питання його використання в сучасних умовах. Завдання дисципліни: засвоїти узагальнені в теорії і практиці маркетингові стратегії та концепції промислового маркетингу; здобути знання з питань маркетингових досліджень в умовах переходу до ринкової економіки; вивчення питань методології розробки і планування маркетингових стратегій та їх реалізації промисловими підприємствами; навчити сучасним методам управління маркетинговою і комунікаційною діяльністю у сферах закупівлі, збуту, розподілення промислової продукції\nМета дисципліни: вивчити науково-теоретичні основи планування продукту в маркетинговій діяльності, головні методологічні та організаційно-економічні принципи оптимізації товарної політики, розробки товарів та послуг ринкової новизни. Завдання дисципліни: засвоїти узагальнені в теорії маркетингу класифікаційні ознаки товарів та послуг споживчого і виробничо-технічного призначення, методи визначення конкурентоспроможності та місця продукту на ринку товарів та послуг; навчити сучасним методам планування та розробки продукту, упаковки, товарної марки\nМетою дисципліни є розгляд питань системи, методів та алгоритмів вивчення внутрішнього і зовнішнього середовища підприємства, шляхів і резервів його маркетингового розвитку. Завдання дисципліни: ознайомлення з відповідними категоріями, методиками та алгоритмами, відпрацювання практичних навичок, їх використання в процесах маркетингових досліджень; прищеплення навичок творчого пошуку напрямів та резервів удосконалення маркетингової діяльності підприємства відповідно до результатів досліджень\nМетою дисципліни «Маркетинг послуг» є поглиблення знань студентів щодо особливостей маркетингу послуг як специфічного товару та умов, механізмів і інструментів використання його в діяльності організацій (підприємств). Завдання дисципліни: розуміння суттєвості маркетингу у сфері послуг, його особливостей; вивчення ринку послуг, його структуризації на світовому і державному рівнях, регулювання і нормативного забезпечення; засвоєння особливостей маркетингового інструментарію в діяльності організації і підприємств у сфері послуг; уміння використовувати отримані знання в практичній діяльності\nМета дисципліни: формування у студентів знань і навичок з практичного використання засадних положень теорії поведінки споживачів задля підвищення ефективності маркетингової діяльності підприємства.\nЗавдання дисципліни: ознайомитися з основними положеннями теорії споживчої поведінки; розглянути правові та фінансово-економічні положення роботи зі споживачами; опанувати практичні навички роботи зі споживачем та управління його поведінкою\nМетою дисципліни є формування у студентів теоретичних знань з основ рекламної діяльності в туризмі та практичних навичок планування та організації рекламної діяльності підприємств туріндустрії, оцінки ефективності рекламної діяльності туристичних підприємств. Предметом дисципліни є: особливості реклами в туризмі\nМетою дисципліниє формування у студентів сукупності знань в області теорії та практики інтернет маркетингу; отримання ними вмінь та навичок самостійної розробки програм просування підприємств та їх товарів в мережі інтернет. Основні завдання дисципліни: сформувати знання з теорії інтернет маркетингу; ознайомити з принципами інтернет маркетингу – інформаційного, аналітичного та методологічного супроводу підприємницької діяльності в мережі інтернет; розвинути навички роботи з маркетинговими базами даних в інтернет та навчити ефективно використовувати отриману інформацію; допомогти у формуванні самостійного мислення при виборі методів просування підприємства в інтернет; забезпечити студентів необхідними знаннями у сфері планування маркетингової діяльності в мережі інтернет; допомогти набути вмінь та навичок самостійної розробки та проектування діяльності у сфері інтернет-маркетингу; навчити використовувати глобальний інформаційний простір задля пошуку потрібної інформації, розміщення власної інформації в інтернет та розв’язання маркетингових завдань за його допомогою\nМетою дисципліни «Менеджмент і маркетинг» є засвоєння студентами теоретичних основ менеджменту і маркетингу та практичних навичок використання маркетингового підходу, інструментарію, методів і рішень для забезпечення успіху підприємства на цільовому ринку. Основними завданнямидисципліни є: засв\nМета дисципліни: надати студентам теоретичні знання та практичні навички зі створення та управління брендами, реалізації брендових стратегій з метою досягнення максимального ефекту для підприємства. Основні завдання дисципліни: досягти високого рівня теоретичної підготовки студентів, сформувати їх ринкове мислення в аспектах ефективного управління брендами; навчити студентів самостійно створювати бренди, ефективно управляти активами бренда, розробляти та підтримувати трендові стратегії підприємства\nМетою дисципліни є виклад принципів, завдань та функцій управління маркетинговою діяльністю підприємства, розгляд алгоритмів, стратегій та політики організації, планування, реалізації та контролю цих процесів. Основними завданнями дисципліни є: ознайомлення студентів з відповідними поняттями, категоріями, системами та процесами маркетингового менеджменту; відпрацювання практичних навичок, розв’язування маркетингових завдань та виконання відповідних функцій; виховання здатності до творчого пошуку напрямів та резервів, удосконалення систем та процесів управління маркетинговою діяльністю підприємства\nМетою дисципліни є засвоєння теоретичних основ та опанування практичних навичок стратегічної маркетингової діяльності фірми. Основні завдання дисципліни: засвоїти сутність і зміст маркетингового середовища та його вплив на стратегічну діяльність фірми; опанувати методику маркетингового стратегічного аналізу та його інструментів (особлива увага приділяється SWOT-аналізу); ознайомитися з існуючими різновидами маркетингових стратегій фірми та вміти розробляти їх у певній стратегічній ситуації\nМета дисципліни: навчити майбутніх фахівців основам розробки рекламних кампаній. Завданням дисципліни є надання студентам можливості засвоєння таких основних напрямів рекламної діяльності підприємства: дослідження ринку реклами; створення фірмового стилю; визначення стратегії і тактики рекламної діяльності підприємства; розробка оригінал-макетів рекламних звернень; розробка медіа-плану роботи підприємства зі ЗМІ; розробка бізнес-плану роботи з рекламними агенціями; оптимізація показу рекламних звернень у ЗМІ; проведення аналізу ефективності витрат на рекламу\nМета дисципліни — надати студентам теоретичні знання та практичні навички зі створення та управління брендами, реалізації брендових стратегій з метою досягнення максимального ефекту для підприємства. Основні завдання дисципліни: досягти високого рівня теоретичної підготовки студентів, сформувати їх ринкове мислення в аспектах ефективного управління брендами; навчити студентів самостійно створювати бренди, ефективно управляти активами бренду, розробляти та підтримувати трендові стратегії підприємства\nМета дисципліни – дати студентам теоретичні знання і практичні навики створення рекламних повідомлень і рекламних кампаній з метою забезпечення їх максимальної комунікативної ефективності.\nОсновні завдання дисципліни: ознайомити студентів із існуючими правилами, принципами, схемами побудови рекламних звернень і створення рекламних кампаній; сформувати стійкі знання з теорії рекламного креативу; навчити системно сприймати маркетинговий, рекламний і творчий процеси; допомогти набути вмінь і практичних навиків для самостійної розробки рекламних ідей та їх втілення у практичну діяльність; зорієнтувати на обов’язкове поєднання у їх практичній діяльності стандартних підходів та творчого натхнення\nМета дисципліни — надання студентам теоретичних знань та практичних навичок з медіапланування. Завдання дисципліни: розуміти місце і роль медіапланування у структурі рекламної діяльності підприємства; сутність і особливості процесу медіа планування; знати основні поняття, терміни і категорії медіапланування, основні коефіцієнти та показники, які використовуються в медіа плануванні, етапи побудови медіа плану, критерії оптимізації медіа плану, методики вивчення товару, ринку і споживачів, важливі порівняльні характеристики основних каналів розповсюдження реклами, методи і технології планування рекламних кампаній; уміти застосовувати на практиці навики медіапланування, визначати цілі і завдання медіа планування\nМета дисципліни полягає у набуті студентами теоретичних і практичних знань застосування психологічних аспектів комунікацій у маркетинговій діяльності з врахуванням особливостей сприйняття різними групами споживачів і впливу різних форм і методів комунікацій. Завдання дисципліни: розуміти сутність і значення процесу комунікації; принципи побудови ефективного комунікаційного повідомлення; психологічні особливості впливу різних засобів комунікацій; психологічні засади впливу і сприйняття масової комунікації; знати структуру комунікаційного процесу; цілі і функції комунікації; психологічні типи особистості і їх значення для комунікаційного процесу; методики дослідження комунікаційного сприйняття; уміти управляти комунікаційним процесом, зважаючи на психологічні особливості різних споживацьких груп; досліджувати ефективність впливу і сприйняття комунікаційних звернень, оцінювати ефективність комунікаційного процесу\nГоловною метою вивчення дисципліни є надання студентам системи знань щодо закономірності та методи науково-дослідної творчості, створення і розвиток практичних умінь і навичок розв’язання реальних задач з постановки, організації, виконання та захисту наукових досліджень, а також роботи з науково-дослідною інформацією\nМета дисципліни дати студентами теоретичні знання і практичні навички з планування, організації та управління маркетинговими ресурсами. Основні завдання дисципліни: ознайомити студентів із існуючими правилами, принципами, схемами побудови маркетингових проектів; сформувати у студентів стійкі знання з теорії маркетингового проектування; допомогти студентам набути вмінь і практичних навиків для самостійної розробки і впровадження маркетингових проектів; зорієнтувати студентів на обов’язкове поєднання у їх практичній діяльності стандартних підходів та творчого натхнення\nЕтика та естетика спілкування в маркетингу\nМетою дисципліни є формування у студентів сукупності знань в області теорії та практики етики та естетики спілкування в маркетингу; отримання ними вмінь та навичок самостійної розробки програм просування підприємств та їх товарів з урахуванням етичних моментів, принципів ділового спілкування в маркетингу\nГоловною метою навчальної дисципліни «Бенчмаркінг» є формування у студентів системи теоретичних знань про бенчмаркінг як сучасну управлінську технологію та практичних навичок використання відповідного аналітичного інструментарію для обґрунтування управлінських рішень,зорієнтованих на забезпечення успіху підприємства на цільовому ринку\nРозташування: 1 корпус, 3 поверх, каб. 333\nІнформація для студентів заочної форми навчання стосовно курсової роботи з дисципліни "Маркетинг"\nСписок керівників курсових робіт за посиланням:\nПрофесорсько-викладацький склад кафедри маркетингу постійно веде активну науково-дослідну роботу. На кафедрі було створено одну з найперших в Україні наукову школу з питань маркетингу під керівництвом докт. екон. наук, професора А.Ф. Павленка.


Бібліографічне посилання: Буцько О.В., Пастушенко Т.В. ПОКРИШКІН Олександр Іванович [Електронний ресурс] . – Режим доступу: http://www.history.org.ua/?termin=Pokryshkin_O (останній перегляд: 17.07.2019)\nПОКРИШКІН Олександр Іванович (19(06).03.1913–14.11.1985) – льотчик, військ. і громад. діяч, маршал авіації (1972). Тричі Герой Рад. Союзу (24 травня 1943, 24 серпня 1943, 19 серпня 1944). Канд. військ. наук (1969). Н. в м. Новомиколаївськ (нині м. Новосибірськ, РФ). 1928 закінчив семирічну школу, із 1930 навч. у фабрично-заводському уч-щі з-ду "Сибкомбайнбуд", працював слюсарем-інструментальником. Від 1932 служив у лавах Червоної армії. У грудні 1933 закінчив 3-тю Пермську військ. школу авіац. техніків, 1934 – Курси вдосконалення тех. складу Військово-повітряних сил РСЧА ім. К.Ворошилова в Ленінграді (нині м. Санкт-Петербург). 1934–38 – старший авіатехнік ланки 74-ї стрілец. д-зії в Краснодарі. За час військ. служби направив десятки рапортів із проханням перевести його на навчання льотної спеціальності. 1939 закінчив Качинську авіац. школу льотчиків ім. О.Мяснікова, продовжив службу в 55-му винищувальному авіаполку в Кіровограді.\nПід час Великої вітчизняної війни Радянського Союзу 1941–1945 як заст. командира і командир ескадрильї, пом. командира і командир гвард. винищувального авіаполку та 9-ї гвард. авіадивізії брав участь у боях на Південному фронті, Північнокавказ. фронті, Першому Українському фронті, Другому Українському фронті та Четвертому Українському фронті. Рахунок збитим літакам противника відкрив 23 червня 1941. У перші місяці боїв був двічі збитий на території України, виходив з оточення. За офіц. даними, здійснив понад 600 бойових вильотів, брав участь у 156-ти повітряних боях, збив 59 літаків противника. Продовжував літати до 1963, освоїв нові реактивні винищувачі, останній з яких – МіГ-17.\n1948 закінчив Військ. академію ім. М.Фрунзе, 1957 – Академію Генштабу. 1949–55 – заст. командира 33-го винищувального авіакорпусу Протиповітряної оборони СРСР, командир 88-го винищувального корпусу Протиповітряної оборони СРСР у Ржеві (нині місто Тверської обл., РФ). 1955–59 – командир винищувальної авіації Північнокавказ. армії Протиповітряної оборони СРСР. 1959–68 служив у Києві, із 1961 – командуючий 8-ю окремою армією Протиповітряної оборони СРСР, заст. командуючого Київ. військ. округом з військ Протиповітряної оборони. 1968–71 – заст. головнокомандуючого військами Протиповітряної оборони СРСР. 1972–81 – голова ЦК Добровільного т-ва сприяння армії, авіації та флоту СРСР.\nПро нього зняті 2 документальні фільми: "Александр Покрышкин" (1945; реж. А.Гендельштейн) та "Александр Покрышкин" (1985; реж. Д.Дьомін).\nНагороджений 5-ма орденами Леніна, орденом Жовтневої Революції, 4-ма орденами Червоного Прапора, ін. орденами й медалями.\nП. встановлені пам'ятники, його ім'ям названі вулиці в Новосибірську, Москві, Краснодарі, мала планета № 3348. У Києві на будинку, в якому льотчик жив 1968 (вул. Грушевського, 34а), встановлений пам'ятний знак.\nКрылья истребителя. М., 1944\nНебо войны. М., 1966\nПознать себя в бою. М., 1986.\nРечкалов Г.А. Дымное небо войны. Свердловск, 1968\nГолубев Г.Г. В паре с "сотым". М., 1974\nБабак И.И. Звезды на крыльях. Х., 1975\nВершинин К.А. Четвёртая воздушная. М., 1975\nСухов К.В. Эскадрилья ведет бой. М., 1983\nГерои Советского Союза: Краткий биографический словарь, т.2. М., 1988\nУстинов Ю.С. Единственный трижды Герой на войне. М., 2005\nТимофеев А.В. Александр Покрышкин: Великий летчик Великой войны. М., 2009\nПокришкин Александр Иванович. Web: http://wwii-soldat.narod.ru/ LEGEND/ARTICLES/pokryshkin_ai. htm.