Медики у Тернополі заплатять 3 мільйони штрафу\n05.05.2019 19:43 Джерело: Тернопіль наживо!\nВ одному із тернопільських товариств, яке надає медичні послуги, виявили порушення – використання «нелегальної» праці 24 осіб.\nПiд чаc перевiрки iнcпектори працi виявили, що 24 медики за цивiльно-правовими договорами працювали без належного оформлення трудових вiдноcин. Тому в березнi на пiдприємcтво накладено cанкцiї у cумi понад 3 млн грн.\nНа керiвника пiдприємcтва cкеровано до cуду протокол про вчинення ним адмiнicтративного правопорушення, за яке – штраф вiд 8,5 тиc. грн. до 17 тиc. грн.\nДжерело: Тернопіль наживо! Теги: #тернопіль, #новини тернополя, #новини тернопільщини, #тернопільські новини, #штраф, #медицина


02.11.2015 • Національна суспільна телерадіокомпанія України\nЩоденні Архіви: 02.11.2015\nНаталія Земна про рецепти здоров’я від природи\nНародне повір’я гласить: природа – це книга, яку необхідно прочитати і правильно зрозуміти. Про рецепти здоров’я від природи першого понеділка кожного місяця на каналі «Нова Волинь» розповідає Наталія Земна, відомий лікар-фітотерапевт. Чергова зустріч відбудеться 2 листопада о 17:30. Телефон прямого ефіру 77-02-42. Більше\nБудинку культури мікрорайону Вересневе – 50\nЦьогоріч Будинок культури мікрорайону Вересневе святкує півстолітній ювілей. За 50 років цей заклад пережив багато хороших та цікавих подій. Нині на базі Будинку культури функціонують десять клубних формувань: гурток художнього читання «Слово – не криця», театральний гурток «Веселка», театр малих форм «Диво-казка», вокальний гурт «Вересняночка», вокальний гурт «Cristall», народна аматорська хорова капела «Дзвони Холщини», театральна студія «Коло Лесі», квартет «Осіннє золото», школа козацького гарту «Бойового гопака», хореографічна група. Більше\nВолинські митники зупинили чергову контрабанду бурштину\nЧерез Волинську митницю наш співвітчизник намагався незаконно перевезти 5 кілограмів бурштину. Працівники управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням виявили в чоловіка каміння, схоже на бурштин. Більше\nГорохівський цукровий завод має нового власника\nНа Волині вже майже завершився посів озимих зернових, йдеться про площу понад 160 тисяч гектарів, – про це йшлося під час оперативної наради в облдержадміністрації. Виробництво цукру очікується на рівні минулого року — 60 тисяч тонн. “Європа-цукор” завершить його варіння вже завтра, а Гнідавський завод працюватиме до 1-го грудня. Більше\nЗбільшиться пропускна спроможність пунктів на українсько-польському кордоні\nПропускна спроможність пунктів на українсько-польському кордоні збільшиться, – інформує прес-служба Головного управління ДФС в області. Таких домовленостей досягнули представники митних і прикордонних служб України та Польщі під час зустрічі в міжнародному автомобільному пункті пропуску «Ягодин-Дорогуськ» Волинської митниці. Вони обговорили — як підвищити пропускну здатність пунктів, застосовуючи спільний митно-прикордонний контроль. Більше\nВолиняни — призери Всеукраїнських турнірів економістів, біологів, математиків\nЗ 27 по 31 жовтня 2015 року в місті Рівне відбувався Всеукраїнський турнір юних економістів. За інформацією прес-служби Луцької міської ради, серед 12 команд І місце отримала команда Луцької гімназії №21 імені Михайла Кравчука, ІІІ місце – збірна команда м. Луцька у складі учнів із ЗНЗ №№ 9, 23, 26. Більше\nНа Волині у нічній ДТП постраждало двоє пішоходів\nАвтопригода трапилася 1-го листопада в Любомльському районі, – повідомляє прес-служба УМВС України у Волинській області. Більше\nПостановою Луцької міської виборчої комісії від 30 жовтня 2015 року № 67 призначено проведення повторного голосування з виборів Луцького міського голови в єдиному одномандатному виборчому окрузі на неділю 15 листопада 2015 року. При виготовленні списків виборців для проведення повторного голосування будуть враховані зміни у персональних даних виборців, подані у відомостях періодичного поновлення станом на 3 листопада. Більше\nЕнергетична реформа – це не лише субсидії\nУже півроку, із 1 травня 2015-го, українці оформляють субсидію за спрощеним механізмом: скасовано практично всі обмеження щодо майнового статусу особи, котра має намір оформити пільгу. Окрім того, тепер не доводиться обходити сім кіл пекла чиновницькими кабінетами, аби таки отримати субсидію, бо документів потрібно зовсім мало. Разом із тим, спростивши механізм оформлення пільги, держава не обмежила цим впровадження реформ у енергетичній сфері. Бо, як не крути, одними пільгами ситуацію не зміниш. І тут потрібен комплексний підхід та виважені заходи. Більше\nПід час виборів правоохоронці зафіксували 7 правопорушень\nНапередодні другого туру виборів керівники силових відомств краю наголосили, що всі вчинені правопорушення отримають жорстку реакцію правоохоронних органів. Нині до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про 7 правопорушень, пов’язаних із виборчим процесом, що мають ознаки кримінальних. Більше


Черкаські кооператори відкрили нове сучасне кафе\nУ селі Костянтинівка, що на Черкащині, кооператори Черкаської облспоживспілки, що входить до складу Укоопспілки,відкрили нове сучасне кафе «Візит». Роботи по зведенню кафе розпочалися у листопаді 2012 року, а вже на початку березня поточного року кафе почало приймати відвідувачів.\nУ Хмельницькому кооперативному виші – перший бал і янгол кохання (фоторепортаж)\n12 майстер-класів, 42 пари, вальс і янгол кохання – таким був перший студентський бал у Хмельницькому кооперативному торговельно-економічному інституті. Він започаткував нову традицію вишу, що входить до системи Укоопспілки. Відтепер бал, присвячений коханню, проходитиме тут щороку.\nУкоопспілка готується до прийому у травні Зборів Асоціації кооперативних організацій СНД\n20-24 травня в Україні планується проведення Зборів Асоціації «Ліга національних (республіканських) союзів кооперативних організацій споживчої кооперації країн Співдружності Незалежних Держав». Захід відбудеться в головному офісі Укоопспілки, розташованому в центрі Києва. Також під час перебування в Україні делегати з країн СНД відвідають Полтаву, де побувають на Дні ВНЗ Укоопспілки «Полтавський університет економіки та торгівлі» й ознайомляться з підприємствами торгівлі і ресторанного бізнесу Полтавської облспоживспілки.


Чи може подвір'я бути спроектоване таким чином, щоб мешканці могли радіти весні, не перестрибуючи холодні калюжі?\nКрига, ожеледиця та калюжі, що утворюються через недосконалу каналізацію, заважають вільному пересуванню подвір'ям мешканців будинку та підвищують травматичність. Люди підсковзуються на кризі, падають; обходити калюжі їм доводиться газонами. Через поганий водовідвід подвір'ям розноситься бруд — ґрунт із газонів та схилів потрапляє на тротуари та проїзди.\nКарта причинно-наслідкових зв'язків недосконалого водовідводу\nЗазвичай, причина цієї проблеми — у бажанні забудовника зекономити. Він наймає архітекторів, які видають недбалі рішення. У таких проектах вода з ринв стікає на асфальтований чи брукований тротуар, утворюються калюжі та крига, які не дають змогу мешканцям будинків комфортно пересуватися подвір'ям.\nВода, що стікає ринвою на тротуар, утворюватиме калюжі та заважатиме пішоходам\nВодовідвід влаштовано над входом у будинок. Через невдалу конструкцію лотку на стіні утворилася пліснява\nНевдале рішення — ринва, заведена під тротуар, виводить вологу на проїзд. Також страждає якість мощення\nЧерез таке рішення бруд із ринви засмічує жолоб та проїзд\nСитуація ускладнюється відсутністю дощової каналізації і розбитим мощенням (про яке йдеться у темі «3.3 Недосконале мощення»). Замість того, щоб відводитися, вода заповнює дефекти бруківки, дедалі ускладнює пересування та спричиняє накопичення бруду. Таким чином, подвір'я перетворюється на щоденний брудний квест.\nВИВЕДЕННЯ РИНВИ В КАНАЛІЗАЦІЮ\nБажання зекономити згодом може дорого обійтися забудовнику або компанії-експлуатанту — невдало спроектоване подвір'я (у тому числі ринви) доведеться перероблювати. Забудовник може відразу витратити трохи більшу суму та завести ринви в дощову каналізацію, як це робиться в європейських містах. Таким чином, вода з даху відразу відправиться до каналізації і не зможе збиратися у калюжі. Це дасть позитивний результат — мешканцям не потрібно буде обходити калюжі та ризикувати здоров'ям, долаючи крижані перепони. Одноразова інвестиція в ринву допоможе продовжити вік мощення і сформує позитивне ставлення мешканців до свого подвір'я.\nЯкщо забудовник все ж бажає зекономити, це можна зробити якісно: наприклад, як це роблять у Варшаві. Ринва виводиться не в каналізацію, а на відмостку, присипану щебнем. Завдяки цьому вода не утворює калюжі та кригу, а вбирається у ґрунт.\nНімеччина, приклад заведеної в каналізацію ринви (varlamov.ru/731263.html)\nВаршава. Дешеве та зручне рішення — ринва виходить не на тротуар, а на щебінь (http://letohin.livejournal.com/230345.html)\nОблаштування дощової каналізації\nЯкщо з ринвою проблем немає, а калюжі та крига все одно є, справа у дощовій каналізації. Таким же чином забудовник зміг зекономити на її влаштуванні, або ж проектувальники неправильно встановили водозливні решітки.\nРешітки дощової каналізації розташовані вище рівня тротуару, через що вода не може до них потрапити. Також це сприяє накопиченню бруду\nДощову каналізацію засмічено, або вона відсутня\nЧерез недоліки мощення на тротуарах збираються калюжі\nЩоб дощова каналізація була ефективною, решітки повинні бути розташовані нижче рівня дороги — у пониженнях уздовж бордюрів та жолобах посеред дороги, як це зроблено, наприклад, у Страсбурзі. Завдяки цим рішенням волога збирається лише у відокремлених місцях. Звісно, також має бути рівним покриття, по-іншому волога не стікатиме до решіток та руйнуватиме мощення, створюючи незручності для пішоходів.\nВлаштування жолобів та встановлення решіток потребує додаткових коштів та робіт, але, як і у випадку з ринвами, дає довговічний і позитивний результат.\nВодовідвід у жолобі (alex-shutyuk.livejournal.com/424632.html)\nЛодзь. Решітка у бордюрі. (alex-shutyuk.livejournal.com/424632.html)\nЗальцбург. Решітки у жолобі та на тротуарі. (alex-shutyuk.livejournal.com/424632.html)\n3.3 Недосконале мощення\n3.5 Відсутність місць зберігання велосипедів


Создатель книги, підручника: Карп’юк О.Д.\nВидавництво книги: "Навчальна книга"\nРік випуску підручника, книги: 2010 Рік\nСторінок у підручнику: 160 сторінок\nП'ятикласникам доводиться нелегко на уроках англійської мови. Немислиму кількість нових слів, які треба запам'ятовувати, ускладнюються граматичні правила з нескінченними винятками, які потрібно вчитися застосовувати. Не кожен може самостійно пройти це нелегке випробування.\nДля тих, кому потрібна додаткова допомога з виконанням домашніх робіт, і був складений решебник для ГДЗ (онлайн) Англійська мова 4 клас Карп’юк. У ньому розбираються відповіді на завдання, які задаються викладачем і вдома, і в класі.\nЯкщо підручник з англійської мови, як правило, робить більший упор на лексику, то Book Карп’юк- це скоріше посібник для відпрацювання граматичних правил, які коротко розбираються на уроках.\nАнглійська мова ситуативен, тобто одне і те ж правило може трактуватися по-різному в різних ситуаціях. Було б дивно отримувати погані оцінки за те, що багато вправи неоднозначні. Під час вивчення мови приходить розуміння, що буває не тільки "правильно" і "неправильно", а ще й "можливо".\nЧудово, що завдяки Решебник Карп’юку школярів є можливість знаходити гдз і приходити на уроки англійської мови з вірно виконаними роботами.\nЧитати посібник: ГДЗ (онлайн) Англійська мова 4 клас Карп’юк або завантажити зараз:


22:21 16 Грудня 2011\nУ суботу, 17 грудня, „Твоє місто ” рекомендує завітати на концерт гурту „Тартак” та півфіналіста шоу „Україна має талант” Ярослава Джуся. А у неділю - послухати легенд української сучасної музики - гурти «Плач Єремії», «Піккардійська терція» та Тараса Чубая. Детальніше про ці події та про те, як зекономити, сходивши цими вихідними у кафе чи перукарню дивіться у відеоанонсі.\nТЕГИ: що робити у Львові на вихідні 17-18 грудня 2011, вихідні у Львові 17-18 грудня 2011, куди піти у Львові на вихідні відеоанонс Твоє


Загалом, це стосується не лише українського етносу: це питома закономірність для багатьох інших етнічних спільнот. Понад те, саме у природних ізолятах або напівізолятах формуються мікропопуляції у біосфері в цілому. Оскільки мова йде про обмеження контактів з осердьовою частиною спільноти, взаємини членів цієї мікропопуляції чи субетносу обмежуються власними територіями. Таким чином, протягом багатьох століть (а для тваринного і рослинного світу – тисячоліть і мільйонів років) на цій території у структурі цього угруповання нагромаджуються певні особливості. Такі спільноти мають непересічне значення для створення генетичного розмаїття і стартових можливостей, для подальшого видоутворення. Для людських спільнот, зокрема і для українського етносу, такі регіони і такі етнічні групи є важливими з точки зору збагачення загальної культури, мовної палітри, звичаїв, способів господарювання та інших рис. Причому вони не руйнують націю, а лише збагачують її локальними особливостями. В умовах перебування відповідних українських територій у складі інших держав або у контактних стосунках з іншими етносами, саме через ці субетнічні групи відбувається своєрідне запозичення, а тим самим і збагачення української мови, оскільки український етнос всотує ті чи інші лексеми, ідіоми, інші культурні впливи, вбирає їх від своїх сусідів.\nВ означеному контексті можна вести розмову про геокультурну варіативність або різноманіття українського етносу. Це фіксуємо, насамперед, на його прикордонних територіях, яким притаманні ті чи інші еколого-географічні особливості, що сприяли своєрідній напівізоляції частини українського етносу. Для українців такими територіями є, перш за все, гірські та напівгірські території Заходу – Карпати, Бескиди, а також Закарпаття, яке знаходиться за названими гірськими масивами. На Півночі особливі гідрогеографічні умови пов'язано зокрема, з великою кількістю острівних територій серед мережі дрібних річок та боліт регіонів Прип'яті, Дніпра та низки інших рік. Формуванню субетнічних культур істотно сприяли також соціокультурні фактори, наприклад військова організація українців у Запорізьку Січ, яка тривалий час формувалася із українців та представників інших етносів, що визнавали українські цінності з різних територій, але виробляла свою лексику, свої звичаї, свої ознаки спільноти, які з часом стали елементом повсякденного життя, побуту, поведінки цієї запорізької громади. У минулі часи, наприклад князівські, формуванню своєрідності етнокультурного розвитку регіону сприяли також політичні особливості, зокрема в...


Пішов в рейс. Дружина подала заяву в поліцію. Через рік отримала свідоцтво про смерть – Новости\nПішов в рейс. Дружина подала заяву в поліцію. Через рік отримала свідоцтво про смерть\nЧому морякам забороняють говорити про політику. Між моряком і мореплавцем різниця. Перші – рядовий склад, другі – офіцерський.\nЯ хотів побачити світ. До 23 років це вдавалося. А потім став механіком другого розряду – і все. Чим нижча посада на судні, тим менше відповідальності і більше можливостей подивитися країни. Відстояв вахту і, якщо не хочеться спати в каюті, можеш піти в місто. Тепер ця сфера змінилася. Людей не вистачає. Уже не виходить поспостерігати, як живуть люди.\nУ Морської академії курсанти офіційно доплачували за додаткові пари англійської мови, етики та естетики і курс операторів комп’ютерного набору. Останнє потрібно, щоб влаштуватися на іншу роботу, якщо б не вдалося працювати на судні.\nПавло ТРЕСЕІН, 31 рік, мореплавець. Народився 18 грудня 1988 року в Херсоні в сім’ї суднобудівників. Навчався в Херсонському морському коледжі та Державному морському інституті, зараз – Морська академія. Отримав спеціальність “Експлуатація суднових енергетичних установок”. Працював в крюїнговою компанії “Арктур”. З 2008-го – старший механік в компанії Marlow Navigation. «Не вважаю країн, в яких бив, їх близько сотні. Із кожної привожу монетку “. У минулому році став інструктором в Херсонському морському тренажерному центрі. Дружина 29-річна Олена – медсестра. Захоплюється дайвінгом. Мріє мати велику собаку. Живе в Херсоні\nСтудентом принципово не давав хабарів. Мав вільний графік, тому що працював. Досвіду вистачало, щоб самому складати іспити. Хоча работающіе студенти морських вузів часто стають дійними коровами для викладачів, бо ті знають, що вони мають гроші.\nУ офіцерського складу рейс триває в середньому чотири місяці. Рядовий може працювати на судні вісім місяців і навіть рік.\nЧотири години на добу в середньому сплять старші помічники капітана. Вони відповідальні за всю палубу і її команду, вантаж.\nКар’єра на судні залежить від знань і бажання працювати. Деякі можуть і в 50 років бути матросом або мотористом. Далі не рухаються, тому що бояться відповідальності. Капітан відповідає не тільки за судно, але і всіх людей на ньому. Що б вони не зробили, буде винний він. Так само старший механік. У США, якщо нефтесодержащие продукти вилилися за борт, його штрафують на 20 млн доларів і позбавляють волі на вісім років. Хоча розлити паливо може будь-який матрос.\nНа судні не прощають пияцтва і наркотиків. Звільняють. Більше жодна компанія не візьме такого моряка на роботу. Найгірше – це позбавлення ліцензії. Її неможливо відновити.\nПрофесійна деформація моряків – асоціальність. Працюємо в обмеженому просторі. Втрачаємо комунікабельність. Звужується світогляд. Повертаючись додому, люди часто не орієнтуються в політичній ситуації. Якщо щось і дізнаються, то не можуть скласти про це власну думку. Якось директор тренажерного центру вийшов з офісу. На вулиці стояв моряк. Йому: “Чого чекаєте? Заходьте, вас проконсультують”. А той у відповідь: “Не треба. Дружина все дізнається і розповість”.\nОдна людина поїхав на рік в рейс. Судно заарештували. Тому повернувся через 18 місяців. Йому сказали: “Ти тут більше не живеш”. Після його від’їзду дружина подала заяву в поліцію про зникнення чоловіка. Через рік отримала свідоцтво про смерть. На себе переоформила нерухоме майно, продала його, і з коханцем виїхала за кордон.\nЖінкам не місце на судні. Там метал, волога, протяги, важка робота. І чоловічий колектив. Хто-небудь і залицятиметься. Можливо, не один. Це буде провокувати конфлікти. А зіткнення між екіпажем – це аварійна ситуація. Конфлікти зупиняють. Серед моїх підлеглих були українець і росіянин, які часто сварилися через політику. Я сказав: “Ще хоч слово про це почую – обидва поїдете додому. Коли повернетеся, говорите, що хочете. А тут – працюємо”. На початку війни на Донбасі такі ситуації виникали часто. Чув, іноді доходило до бійок і різанини. Тому в 2015-му компанія надіслала документ, що в разі ворожнечі на політичному ґрунті тих, хто буде конфліктувати, виганяти з роботи. Це працює.\nДеякі пасажирські судна Оккупай свою вартість за один рейс. Більше прибутку приносить офшор. Такі судна обслуговують нафтові свердловини – возять вантажі, постачають запчастини. Заробляють колосальні гроші.\nІноді доводиться перевозити яхти. Найдорожча коштувала більше нашого судна – 24 мільйони доларів. Везли з Майамі в Об’єднані Арабські Емірати.\nМатроси заробляють від 500 до 1800 доларів на місяць. Помічники капітана отримують від 2 до 7000, а він – від 7,5 тисячі доларів. На танкерному і хімічному флотах доплачують за небезпека – 1-1,5 тисячі доларів щомісяця.\nНайважливішою людиною на судні вважаю кока. На флоті і так мало радощів, а якщо ще й погано годують, то їх взагалі немає. Він отримує близько 2,5 тисячі доларів. Але останнім часом їх заробітки знижуються.\nНайбільше платять англійські крюїнгові агентства. Шалені гроші заробляють під американським прапором, але туди беруть лише громадян США.\nНа судні немає лікаря. Весь екіпаж проходить медичну підготовку. Виділяють когось, хто за це буде відповідати. Якось зашивав руку старшому помічнику капітана. Відповідальним був інший помічник. Але, коли побачив кров, сказав, що нічого не може.\nПовинні знати все: як надати медичну допомогу, загасити пожежу, діяти під час потопу в темряві. Повинні вміти впоратися з кранами і електрикою.\nНа торгових судах максимально скорочують екіпаж, щоб було вигідно перевозити вантаж. На військових кораблях – по три людини на одну позицію. І лікар є.\nЗа неповагу до керівника можуть відправити додому. Я став старшим механіком в 29 років. Моєму підлеглому – другому механіку – було 50. Він іноді називав мене хлопчиком і дитиною. Довелося зупиняти. На судні важливо дотримуватися субординації.\nМав мотористом філіппінця. У неділю був неповний робочий день. Завершили роботу і переодяглися. Заходить моторист: підфарбовані очі, голені ноги. Колеги потім розповіли, що він гей, жив з матросом. Вони обидва були одружені, один мав дітей.\nПодобається працювати з філіппінцями – поступливі, не сперечаються. А спілкуватися – з індусами. Добрі і позитивні, завжди допоможуть. Греки, німці, поляки вважають себе корінними європейцями і відносяться зверхньо. Якщо їх буде більшість на судні, будуть принижувати українців.\nПеревозили торпеди і детонатори на них для колумбійської армії. Відправляла Німеччина. З нами поїхав німець, років 60-65, якого послали допомогти колумбійцям. Взяв дружину – вирішили заощадити на круїзному лайнері. Початок подорожі було приємним. Загоряли на палубі і спілкувалися з моряками. Як тільки ми вийшли в Біскайська затока, розпочався 8-бальний шторм. Нас кидало близько тижня. Швидкості не було, йшли на хвилях. У наших “романтиків” почалася морська хвороба. Ліки не допомагали. Їм було так погано, що майже тиждень є не могли. Капітан переживав, поставив у їх каюти цілодобову вахту. Згодом розпогодилося, але німці відійшли тільки до кінця переходу. Поклялися, що на судно більше ні ногою. Дивувалися, як люди можуть працювати в таких умовах.\nСомалійські пірати часто грабують кораблі. Кілька разів бачив їх, коли працював на суховантажі. Пропливали повз, показували автомати. Але у нас на борту була озброєна охорона – колишні спецназівці, військові. Вони діють за інструкцією: спочатку показують зброю, потім стріляють вгору. Якщо пірати продовжують наступ – вогонь на поразку.\nДо 2010 року кращу професійну підготовку мали українці та росіяни. З тих пір вона падає. Хабарництво знищує українському морячеству. Наших моряків масово повертають з судів достроково через низького рівня.\nКожні п’ять років моряки проходять сертифікацію. Зараз це коштує до 3,5 тисячі доларів. Дорожче, ніж в Європі. Плюс хабар – 500-700 доларів. Нехай все знав, що не здавай іспиту без грошей. Завалять. Є загроза, що Міжнародна морська організація виключить Україну з угоди. Через це сотні тисяч моряків і мореплавців можуть залишитися без роботи.\nБагато мореплавці на суші працюють в таксі. Їх дуже цікавлять гроші. Так тікають від сімей, тому що за місяці в рейсі відвикли від людей. Ті, хто на кораблі командують, то ж роблять вдома.\nКрюїнгові компанії ставляться з розумінням до своїх працівників. Якщо у кого-то народжується дитина або помирає близька, його за рахунок компанії відправляють додому, а на судно надсилають заміну.\nАнастасія Позічайло, фото надано Павлом Тресеіним; опубліковано в журналі КРАЇНА


Абромавичус: У мене в телефоні ще дуже багато цікавої інформації - Влада. Державна політика України. Свіжі новини про політику і не тільки.\nАбромавичус: У мене в телефоні ще дуже багато цікавої інформації\nМіністр економрозвитку і торгівля Айварас Абромавичус заявив, що в його телефоні ще дуже багато цікавої інформації\n8 лютого 2016 17:42\nПро це він заявив журналістам перед допитом у НАБУ, передає depo.ua.\n"Принесли все, що у нас є, і скріншоти, і інші речі... У мене в телефоні є ще дуже багато цікавої інформації, я ним дуже дорожу. Я дуже хвилювався за збереження цих даних, тому про всяк випадок Сергій Лещенко, якому довіряю, і якому суспільство довіряє, на всякий випадок відіслав ось цей скріншот. Тому, взяв його сьогодні і опублікував", - заявив міністр.\nЗазначимо, що міністра викликали на допит як свідка щодо заявлених ним фактів корупції. Зокрема, йдеться про розслідування кримінальної справи, відкритої за ст. 364 ч.2 Кримінального кодексу "Зловживання владою або службовим становищем".\nНагадаємо, народний депутат від БПП Сергій Лещенко опублікував скандальну переписку мініста економіки Айвараса Абромавичуса і виконавчого директора "Нафтогазу" Андрія Пасішника, який заявив, що є протеже заступника лідера фракції Ігор Кононенка.\nДовідка: 3 лютого Айварас Абромавичус заявив про рішення піти у відставку.\nОднією з головних причин відставки він назвав тиск і корупційну діяльність з боку заступника голови фракції БПП Ігоря Кононенка, який, за його словами, намагався взяти під контроль державні підприємства. Кононенко ці звинувачення заперечив.\nУ НАБУ відразу пообіцяли зареєструвати кримінальне провадження за заявою Абромавичуса про участь у корупційних схемах Кононенка, який запевняє, що сам і подав заяву в бюро з проханням покарати винних у цій справі.\nМітки: Пасішник, Кононенко, Абромавичус


Як відрегулювати склопакет |ЯкПросто\nСучасна технологія виготовлення пластикових вікон передбачає регулювання склопакета для ущільнення в разі виникнення щілин, усунення перекосів або настройки при усадці стін. Як же відрегулювати склопакет самостійно?\n- Нова віконна ручка;\n- Універсальна проникаюча мастило WD-40 або силіконова змазка;\n- Шестигранний ключ № 4;\nПри зношуванні віконної ручки проверніть пластину підстави ручки на 90 градусів. Відкрутіть болти, які кріплять ручку до корпусу склопакета. Встановіть нову ручку, не забувши встановити під її основу пластину регулятора провітрювання.\nЯкщо ручка на вашому склопакеті насилу провертається або видає скреготливий звук, то вірогідними причинами цієї несправності може бути провисання склопакета на петлях або висихання мастила запірного механізму. Змастіть всі рухомі елементи мастилом WD-40 або інший силіконовою змазкою, рекомендованої виробником вашого пластикового вікна. Для регулювання склопакета при перекосі знайдіть регулювальні гвинти петель і, підкручуючи або відкручуючи їх, виставте відкривається частина вікна в правильний режим.\nВідрегулюйте ущільнювач. У разі виникнення щілинного протягу слід відрегулювати притиск стулки вікна. Існує кілька видів ущільнюючих механізмів. Пластини ущільнювач регулюєте шляхом повороту шестигранника у відповідному отворі. Візуально ви побачите переміщення пластини і зміна притиску стулки до віконної рами. Роликові ущільнювачі так само регулюються за допомогою шестигранника № 4. Знайдіть отвір під шестигранник на корпусі ролика і повертайте, регулюючи тим самим притиск вікна. Разом з цим стежте за тим, щоб ролик вільно входив в свій паз на корпусі вікна.\nУ літній час не робіть сильного ущільнення притиском ролика. У напруженому стані він швидко вийде з ладу і вам доведеться ремонтувати ущільнювальний механізм.\nДля того щоб уникнути частих перекосів стулки, разбалтиванія механізмів запору і петель рекомендуємо купувати вікна з легких і міцних матеріалів, з шириною стулки не більше 1 м.


Курсовая работа: Соціальні проблеми в романах Дж. Стейнбека "Грона гніву" та "Зима тривоги нашої" - BestReferat.ru\nКурсовая работа: Соціальні проблеми в романах Дж. Стейнбека "Грона гніву" та "Зима тривоги нашої"\nНазвание: Соціальні проблеми в романах Дж. Стейнбека "Грона гніву" та "Зима тривоги нашої"\nТип: курсовая работа Добавлен 20:16:03 15 ноября 2010 Похожие работы\nСОЦІАЛЬНІ ПРОБЛЕМИ В РОМАНАХ ДЖ. СТЕЙНБЕКА «ГРОНА ГНІВУ» ТА «ЗИМА ТРИВОГИ НАШОЇ»\nРозділ і. актуальність соціальних проблем в англійській літературі хх століття\n1.1 об’єктивність та суперечливість в романах дж. стейнбека\nРозділ іі. «грони гніву» – як відображення соціальної трагедії суспільства\n2.1 глибина соціальної критики в романі «зима тривоги нашої»\nТридцяті роки кардинально змінили американську літературу, розвили в ній тему боротьби й соціалістичних перетворень: поряд із пролетарською поезією популяризується пролетарський роман, література про негритянські проблеми. Серед американських добровольців, що воювали в Іспанії в рядах батальйону імені Лінкольна, були літератори, журналісти, університетська професура. Більшої популярності здобувають у ці роки нарисові жанри, репортажі. Підсилюється в літературі соціальний аналіз, спонукання класової свідомості мас, страйкової боротьби.\nАмериканські критики, аматори літературного поприща, включали Стейнбека у "велику трійку" провідних письменників США, де разом з ним стоять такі гіганти як Хемінгуей і Фолкнер. Як і вони, Стейнбек був визнаний класиком при житті. При всій жанрово-тематичній розмаїтості й відомій нерівності творчості цього прозаїка, що працював як романіст, новеліст, повістяр, документаліст, у нього виділялось ядро, група добутків, що становлять своєрідний стейнбековський "канон". Вони міцно ввійшли в історію американської літератури. Інтерес до творчості Дж. Стейнбека як в Америці, так і в нашій країні виник наприкінці 30-х років. У США одними з перших з'явилися статті й есе Е. Ричардса, X. Мара, К. Джонса, Ван Дорена, Е. Уилсона. У них письменник з'являється як реаліст, що у своїх добутках торкається багатьох проблем американського суспільства: економічна криза, зубожіння фермерів, втрату моральних орієнтирів.\nЕпілогом тридцятих років стали романи «Грона гніву» і «Зима тривоги нашої», які миттєво завоювали увагу читача. Джон Стейнбек, лауреат Нобелівської премії 1962 року, здобув популярність книгами, у яких розвінчувався ореол Каліфорнії як землі обітованої, куди прагнули фермери, що розорялися, і сезонні робітники з усією Америки.\nМетою даної роботи є дослідження теми соціальних проблем на прикладі романів «Грони гніву» та «Зима тривоги нашої» з погляду просторової організації тексту, що сприяє більше глибокому сприйняттю художнього миру письменника, та його художньої творчості.\nПоставлена мета обумовила ряд конкретних завдань:\n- проаналізувати актуальність соціальної проблеми в англійській літературі ХХ ст.;\n- дослідити взаємозв’язок об’єктивності та суперечливості в романах «Грони гніву» та «Зима тривоги нашої»;\n- охарактеризувати відображення соціальної трагедії суспільства;\n- розкрити послідовність і глибину соціальної критики в романі «Зима тривоги нашої».\nПредметом дослідження виступають твори Дж. Стейнбека так званої «соціальної проблематики»: романи «Грони гніву» та «Зима тривоги нашої», які дають змогу розглянути основні проблеми, що піднімає автор у своїх творах.\nАктуальність дослідження полягає в тому, що результати можуть слугувати для більш глибшого та детальнішого вивчення творів Дж. Стейнбека та використані в лекційних курсах з історії американської літератури ХХ ст., спецкурсах, семінарах.\nНаукова новизна полягає в осмисленні творчості Дж. Стейнбека в контексті сучасних уявлень про відображення американських соціальних трагедій суспільства ХХ ст.\nСтруктура та об’єм роботи. Загальний об’єм – 23 сторінки. Робота складається із вступу, двох розділів та висновку. Літературних джерел налічується 7 джерел.\nДо початку ХХ століття США стають самою багатою країною капіталістичного миру. Особливості історичного розвитку Америки, наявність «вільних земель» на Заході, військові поставки в ході першої світової війни були причинами, внаслідок яких США стали центром капіталістичного миру.\nНа початку ХХ століття в Америці панує література декадансу, реалістична література перебуває в стадії оформлення.\nУважалося, що в суспільстві сильна романтика наживи, переважає впевненість, що існуюча система найкраща, Голівуд тримає мертвою хваткою не тільки кінематографію, але й літературу; в американській літературі ніхто ніколи не працює, немає бідності, а труднощі дозволяються за допомогою різних інтриг. У ряді великих журналів («Успіх», «Американський журнал», «Суботня пошта») прославляється американський спосіб життя, приватне підприємництво, «Америка - країна рівних можливостей для всіх», найкращий у світі американський державних лад.\nВелике поширення в літературі 20-х рр. ХХ ст. одержав політичний пригодницький роман, героєм якого є заповзятливий бізнесмен, дипломат, розвідник, у ряді випадку цей роман трансформувався в детективно-шпигунську повість, для якої була характерна антирадянська спрямованість.\nПроте, реалістична література існувала: Марко Твен, Е. Синклер, Дж. Лондон і ін.\nСША оголосили про вступ у першу світову війну у квітні 1917 року, а участь у воєнних діях прийняли за кілька місяців до підписання перемир'я. Америка не воювала на своїй території, але її література не пройшла мимо «загубленого покоління». Проблеми, пов'язані з війною, пафос війни, її герої ввійшли не тільки в книгах тих письменників, які воювали на фронтах Європи, як Е. Хемінгуей, але й торкнулися широкого кола письменників переплелися з іншими проблемами, специфічними для Америки, з темою більших грошей в Америці 20-х років і крахом Американської мрії. Війна викликала гіркоту й гнів, допомогла прозріти й побачити щиру ціну речей, неправда й продуманість офіційних гасел.\nЕкономічна криза 20-30-х рр. стягла всі протиріччя в єдиний вузол, загостривши соціальні конфлікти, на Півдні й Заході масами розорялися ферми, на Півночі й Північному сході на шахтах і заводах розгорнулися запеклі соціальні зіткнення.\nСвоє найбільш правдиве й глибоке відбиття бурхливі 30-х рр. знаходять у творчості Е. Хемінгуея, У. Фолкнера, Дж. Стейнбека, А. Міллера, З. Фіцджеральда.\nХарактерною рисою американських реалістів було те, що, запозичаючи деякі формальні особливості модерністського роману, вони зберігають естетичні принципи критичного реалізму: уміння створювати типи величезного соціального значення, показувати глибоко типові для американської дійсності обставини провінційного й столичного життя; уміння зображувати життя як суперечливий процес, як постійну боротьбу й дію, на відміну від декадентського роману, що заміняє зображення соціальних протиріч відходом у внутрішній мир героя, в область підсвідомого.\nМайстри американської прози свідомо відмовлялися від складної техніки багато розробленого гострого й цікавого сюжету роману 19 століття, на їхню думку, простий сюжет, позбавлений елементів цікавості, краще здатний підкреслити трагізм положення головного героя. Вони вважали, що в ХХ столітті естетика читання повинна стати більше напруженої, чим у минулому сторіччі, тому вони не прагнуть, як їхні попередники, повідомити в експозиції все основне про своїх героїв; від читача потрібне додаткове зусилля, щоб засвоїти й осмислити компоненти складної композиції роману.\nПерша половина ХХ століття виявилася плідною для розвитку всіх напрямків в американській літературі, відкрила імена Т. Вулфа, У. Фолкнера, Ю. О'нила, Е. Хемингуэя, Ф.С. Фицджеральда, Д. Стейнбека. Їхніми добутками посилили європейську популярність і всесвітній авторитет літератури США.\nВеликий резонанс одержала діяльність Джона Ріда, видання в 1919 році його книги «Десять днів, які потрясли мир». Ця книга принесла в Америку живий подих революції в Росії. Престиж робочо-селянської держави надзвичайно зріс після 1929 року, коли в результаті краху на Нью-йоркській біржі в Америці наступила «велика депресія» і на вулиці вийшли демонстрації безробітних, по яких армія відкривала вогонь. У цей період у США було написано більше 100 тисяч заяв із проханням переселитися в Росію.\nТридцяті роки ввійшли в історію Америки як «червоні тридцяті». По гостроті соціальної, політичної й економічної кризи вони не мають аналогії у всій двохсотлітній історії США. І хоча «велика депресія» була офіційно переборена в 1933 році, її присутність у літературі виходить за зазначені межі. Досвід таких важких років назавжди залишився в американцях як імунітет проти самовдоволення, безтурботності й байдужності.\nВсе це лягло в основу подальшого розвитку національної формули успіху, сприяло зміцненню моральної основи американського бізнесу. Цей досвід додав «другий подих» школі критичних реалістів, ведучих традицію від «розгребателів бруду». На новому матеріалі літератури прийнялися ретельно розслідувати Американську трагедію, що має глибоких корінь у національній свідомості.\nТема Американської мрії й Американської трагедії логічно спричиняє появу проблеми патологічного вихваляння патріотами всього американського й почуття страху й пригніченості мешканців маленьких городків, змушених нести на собі тягар «здорового американізму.\n1.1 ОБ’ЄКТИВНІСТЬ ТА СУПЕРЕЧЛИВІСТЬ В РОМАНАХ ДЖ.СТЕЙНБЕКА\nТворчість видатного американського письменника Джона Стейнбека приваблює своєю широтою, гострою актуальністю в поставлених проблемах. Найбільші досягнення літератури США ХХ ст. нерозривно пов’язані з іменем Джона Стейнбека, самі яскраві сторінки сучасного критичного реалізму. Взаємовідносини людини і суспільства, людини і природи – джерело конфліктів і естетичного змісту його романів.\nЛюдина, суспільство, природа - об'єкт пильної уваги письменника, однак йому завжди вдається зрозуміти й відтворити зі справжньою динамікою складний механізм цих чинностей. Новаторство Стейнбека, художника XX століття, що виявилося в ретельному вивченні людини як у соціальному, так і в чисто «природному», натурфілософському, аспекті, знижується в ряді випадків нігілістичним відношенням автора до природи, до органічного життя. Стейнбек прекрасно розуміє, що найважливішою причиною перекручування природних основ: виснаження ґрунтів, поширення епідемій, деградації людини - є соціальне безладдя, хаос буржуазного суспільства.\nАле іноді він схильний винити й обмеженість, ущербність самої природи. Його книги наповненні й жертвами соціальних конфліктів, і жертвами несправедливості самої природи. Песимізм Стейнбека у відношенні до природи приводить часом письменника до натуралізму у виборі об'єкта (це часто хворі, божевільні, неповноцінні персонажі) і до нігілізму у відношенні до прогресивних соціальних рухів. Безпосередньо обурюючись расизмом у США, Стейнбек висловлює скептичні погляди із приводу боротьби з дискримінацією негрів у своїй країні.\nСтейнбек — нещадний суддя соціальних пороків США, але позитивна стихія в книгах художника майже завжди зв'язана з іронією, тобто лише відносно позитивна. У сутності позиції Стейнбека глибоко суперечливі — це викриття бездієвості. Але в переважній більшості книг Стейнбека є об'єктивна послідовність правди, реалізму. Ми бачимо, що позитивні герої Стейнбека, приречені бути неповноцінними й смішними диваками.\nДжерелом трагічного сприйняття природи в Стейнбека є хаотичність і аналогічність соціальних законів життя США. Він у сутності поширює на увесь світ імпульси цього життя: безсердечність, злість, страх перед майбутнім, безнадійність.\nЕкономічна криза 20-30-х рр. стяг всі протиріччя в єдиний вузол, загостривши соціальні конфлікти, на Півдні й Заході масами розорялися ферми, на Півночі й Північному сході на шахтах і заводах розгорнулися запеклі соціальні зіткнення.\nУ романах же Стейнбек як реаліст уміє розкрити щирий взаємозв'язок явищ, проаналізувати відносини людини й середовища, відтворити пластику життя.\nАвтор бачить всю значущість впливу соціального на людину. Соціальна й біологічна стихії в точних пропорціях сполучаються в нього й створюють яскравий і вигадливий, трагічний і прекрасний, складний і повчальний «стейнбековський» світ. Життєвий матеріал немов диктує свою волю Стейнбеку.\nВ 30-х рр. у США вибухнула економічна криза, що принесла незлічимі нещастя: на величезних просторах Заходу (Оклахома, Канзас, Аризона, Нью-Мексико) мільйонами розорялися дрібні фермери. Багатотисячні юрби заюшили до родючого Півдня (Каліфорнія) у пошуках роботи й хліба - на збір бавовни й фруктів. Наплив переселенців знижував ціну на робочі руки, породжуючи голод, злочини, поліцейський терор. Стейнбек пішов пішки на Південь разом з караванами безробітних батраків і розорених фермерів, він зробився живим свідком страждань людей, що гинули прямо в поле, в узбіч нескінченних асфальтованих шосе від голоду, тифу, холоду, у той час як у пароплавних і паровозних топках спалювали гори кава, рису, пшениці за розпорядженням міністерства сільського господарства відповідно до «політики вирівнювання цін».\n«Грона гніву» – національний епос. У романі на широкому тлі суспільно-політичного життя країни в роки кризи Стейнбек оповідає про долю фермерської родини Джоудів, однієї з багатьох тисяч, що потрапили між жорен кризової машини. Джоуди занурюють свої нехитрі пожитки в старенький автомобіль і направляються на Захід. Як і інші переселенці із центральних штатів, яких погнала в Каліфорнію посуха, родина Джоудів проходить свій шлях розчарування. У свідомості вчорашнього фермера усе ще міцно сидить власницьке «я», йому немає справи до долі сусідської родини. Але на дорогах Америки, по яких рухається півмільйона зневірених людей на старих, зламаних вантажівках, бензин і гроші закінчуватися, продовольство кінчається, а роботи ні, їхня свідомість починає мінятися. У горні лих і позбавлень народжується єдність і солідарність.\nДорога в країну надії, який представлялася Каліфорнія, стає стрижнем оповідання й композиції роману, визначає його особливості як «роману дороги» з лінійною композицією. Подорож ускладнюється хворобами, смертю старих, поломкою старої вантажівки. Родини несуть у собі біль, страждання й надії знедолених і незахищених простих орендарів. Табір переселенців, яким зустрічає їхня Каліфорнія, далекий від їхніх надій, Джоудів чекають принизливі пошуки роботи, сутички з поліцією.\nГлавою родини Джоудів, її душею була мати - одна із самих більших творчих удач письменника. Ма - жінка величезної волі, простонародної мудрості, чуйності, глибокої віри в людей. Ма - єдина людина із всієї родини, хто зберігає ясність думки й мужність перед особою тяжких випробувань. «Ми народ, Том, - говорить вона старшому синові, - ми живі люди, нас не знищиш. Ми народ - ми живемо й живемо... Багатії поживуть, поживуть і вмирають, і діти в них никудишні, неживучі. А ми, Том, - нам кінця краю не видно».\nСаме мати зуміла зрозуміти першої велику істину: єдиний порятунок бідняків - у єднанні й взаємодопомозі.\nПокірно переносять тяготи нескінченного шляху, голод, сваволя влади й плантаторів члени родини. Все це викликає їхнє обурення, але сьогодення опору не викликає. Валить патріархальний уклад родини, діти поступово залишають батька й матір, родина розпадається (іде в боротьбу Том, жениться Эл, іде вниз по ріці невдаха Джон, брат батька). Тільки старший син Том вирішує присвятити своє життя боротьбі за права народу. «І коли наш народ буде їсти хліб, що сам же посіяв, буде жити в будинках, які сам вибудував, там буду і я», - говорить він матері.\nСимволічна назва роману виразило не тільки соціальний протест і трагічну долю, але й прагнення автора дати біологічний зріз подій, перевірити натуралістичні мотивування.\nПри уважному читанні роман можна розділити на три частини: 1. Посуха (перші одинадцять глав); 2. Подорож (глави XII-XVIII) і 3. Пошуки роботи в Каліфорнії (глави XIX-XXX). Доречно відзначити, що й сам письменник, почавши роботу над романом, відзначав у весні 1937 року, що він трудиться над «першою із трьох, об’єднаних однією ідеєю, повістей». По своєму змісту роман - це хроніка переселення сімейства Джоудів зі штату Оклахома в штат Каліфорнія, вона обмежена й у часі, і по місцю дії. Особливості побудови роману - хронікальність оповідання; розподіл на три частини; обмеження дії місцем перебування Джоудів - дали привід ряду американських критиків затверджувати, що Стейнбек небито побудував свій роман під впливом біблійного сюжету вигнання євреїв з Єгипту. Подобне твердження переслідувало певну мету: вихолостить його социальне-суспільне звучання, видати за якесь безобидне оповідання на біблійну тему.\nХроніка переселення Джоудів проста за формою, його герой втілює у собі типове явище епохи - історичний процес руйнування дрібних фермерів.\nСтейнбек же більше піклується про демократію, і тому в аграрному способі життя він насамперед бачить можливість найбільш повного розкриття потенціалу людини.\nЛюдина й земля – проблема яка й раніше привертала увагу письменника. Джозеф Уейн із роману «Невідомому богу» мріяв до запаморочення про родючу землю, а його ферма рік у рік страждала від жорстокої посухи. Земля не виправдала надій Уейна, «невідомий бог» не слухав його молитвам про дарування дощу на пересохлі поля. І весь зміст його життя зійшовся в одній крапці - дати землі вологу. В ім'я цього він приносить себе в жертву. Мріють про власний клаптик землі, про власну ферму Джордж і Ленне з повісті «Про мишах і людей», але і їхній мрії не призначено збутися.\nНа відміну від Джорджа й Леніна Джоуді мали свою землю, і свою ферму, але один раз усього цього втратилися. І не тому, що вони не любили землю, не віддавали їй всі свої сили. Земля ця була полита кров'ю їхніх предків, рясно зрошена їхнім власним потом. Але проти дрібних хліборобів ополчилися дві непідвласні їм стихії — природа й економіка. «Чорні курні бури», як зі страхом їх називали селяни, перетворювали мільйони гектарів родючих земель у пустелю те саме що, мабуть, Сахарі. В 1933—1935 роках стихійне лихо охопило штати Колорадо, Канзас, Ныо-Мехіко, Техас, Оклахому, Дакоту, Мічиган. Під час «чорних курних бур» день буквально перетворювався в ніч, у штаті Оклахома три тижні вуличні ліхтарі горіли цілодобово, але однаково ні вдень ні вночі нічого не було видно далі метра, температура повітря при цьому не опускалася нижче +40° С.\nАле не менш пагубним для них було й дію сил економічної стихії. Як це ні дивно, але в державному масштабі «чорні курні бури» сприймалися як сприятливого фактора. «З погляду національних інтересів, - роз'ясняв заступник міністра сільського господарства країни Тагуелл, - посуха з'явилася іронічним благословенням, тому що вона допомогла скоротити серйозне надвиробництво зерна пшениці...» Таким чином, що потрапили в лихо мільйони джоудів виявилися затиснутими в лещатах стихійного лиха й "національних інтересів капіталістичної держави. Формальний уряд Ф. Рузвельта оголосило райони «чорних курних бур» районами нещастя, але фактично ніякої допомоги дрібним хліборобам зроблено не було.\nУ відповідності про закон великі фермери скорочували посіви, а разом з ними й сільськогосподарськими робітниками. Сотні тисяч родин залишали насиджені місця й, подібно Джоудам, рухалися на стареньких автомашинах на захід, у благодатну Каліфорнію. Багато сіл і невеликих міст перетворювалися в зону пустелі. У графстві Хол штату Техас, наприклад, населення за одне літо зменшилося з 40 тисяч чоловік до однієї тисячі.\nУ цих умовах доля сімейства Джоудів персоніфікувала долю мільйонів родин американських фермерів, позбавлених звичного способи життя й з положення самостійних хазяїв незведених до ролі найманих трудівників. Болісний для кожного індивіда процес перетворення незалежного, здавалося б, фермера в безробітного, що безуспішно намагається знайти хоч якусь роботу, показаний письменником наочно, без зайвого нагнітання жахів, але з тією реалістичністю, що не випадково потрясає весь, читаючий роман. Негоди, що обрушилися на сімейство Джоудів, не тільки викликають у читачів симпатії до них, але й змушують задуматися над соціально-економічними причинами їхніх нещасть, розкривають хижацьку сутність капіталізму. Стиль Стейнбека настільки простий і дохідливий, його описи настільки правдиві, що вони граничать із документальністю, але й у той же час настільки художні й типові, що роман у цілому сприймається як зразок американського національного епосу, одне з найбільших досягнень американської прози XX століття.\nСвої халепи Джоуди пов’язують із двома силами – пилом і трактором. «Чорні курні бури» послані природою, і тут людина неспроможна. Трактор же посланий банками. «Трактори рухалися по дорогах і звертали в поля - величезні гусеничні трактори повзли, як комахи, і вони мали неймовірну ненажерливість комах... Тупоносі громадини обволікалися пилом, вони йшли навпростець із одного кінця поля в іншій, крізь огорожі, через двори, поринали в яри, не відхиляючись від свого шляху». А що ж тракторист? «.. .Той, хто веде мертвий трактор по чужій, нелюбимій землі... не поважає ні цю землю, ні самого себе. . .Земля й будинок - для нього різні поняття».\nПисьменник показує, як велике капіталістичне сільськогосподарське виробництво зводить вільного хлібороба до положення безликого й безсловесного придатка машини, позбавляє його простих, але таких важливих людських почуттів. З одного боку - Джоуди, що намагаються зберегти своє людське достоїнство, свою людську самобутність. А з іншого боку - тракторист, син сусіда Джо Девіса, що трактором безжалісно валить будинок на очах хазяїна і його родини, щоб заробити «зайві два-три долара».\nТлетворне, що розкладає вплив капіталізму на людину показано ненав'язливо, як би між іншим. Тракторист валить будинок орендаря. Торговець старими машинами збуває покупцям «примуси, що розвалюються, на колесах», «не машини, а мізерія». Скупники беруть за безцінь майно, що залишається, - коней, фургони, інвентар, домашню обстановку. Кожний хоче нажитися на нещастя іншого - такий вовчий закон капіталізму, така дійсність Сполучених Штатів Америки. Намальовані Стейнбеком картини цієї дійсності при всій їхній простоті й невигадливості потрясають своєю внутрішньою жорстокістю й звичною щоденністю.\nАле от допотопний, перевантажений «гудзон» Джоудів, поскрипуючи й крекчучи, вибрався на федеральне шосе № 66 і влився в потік старих машин - «поранених, із клубами пари над радіатором». П'ятдесят тисяч таких машин, двісті п'ятдесят тисяч чоловік рухалися на захід, люди бігли «від того жаху, що залишився за». Уздовж дороги те отут, те там стояли старі руїни - машини ні на що вже не придатні. Що трапилося з їхніми хазяями? Ніхто не міг відповісти Джоудам на їхні мовчазні питання. І Ел завзято гнав уперед «Гудзон»- від Салисо до Гоура, від Гоура до Уорнера, від Уорнера до Чекоти, від Чекоти до Генріетти, від Генріетти до Касла, уперед, у Каліфорнію.\nАмериканці звичні до руху. Дорога, подорож такий же необхідний атрибут американського способу життя, як жувальна гумка або величезні відкриті кінотеатри, у які в'їжджають на машині й дивляться фільм, не вилазячи з її. Джоудам стояло проїхати більше двох тисяч миль. Подорож це на багато чого розкрило їм ока, загострило й вилило назовні сховані до пори до часу протиріччя між окремими членами родини. Слабкі фізично й морально не витримували випробування дорогою. Першим закінчив свою рахівницю із цим світом дід. Він не переніс розлуки з рідним гніздом. Залишає родину, не бажаючи їхати далі, старший син Ний. Родина Джоудів стає менше, але разом з тим зміцнюють родинні зв'язки, доповнюючись єдністю поглядів, однаковим підходом до життя.\nУ Каліфорнії постійної роботи Джоуди так і не знайшли. На них обрушуються нові випробування. Спочатку поліцейські відвозять проповідника Кейси, що жив у родині Джоудів. Потім Роза Сарона родить мертвої дитини. Випробуванням і негодам немає кінця, але Джоуди тримаються разом, допомагаючи й підтримуючи один одного. Вони не втрачають почуття власного достоїнства, персоніфікуючи собою народний характер, його силу й стійкість.\n«Грона гніву» є великим добутком американської літератури XX століття не тому, що в них зібрані воєдино й представлені навіч основні плини американської думки, а тому, що книга ця - Справжнє явище мистецтва, у якому форма відповідає змісту, авторські ідеї нерозривно пов'язані з життєвим матеріалом і разом відбивають типово американську національну дійсність.\nПри цьому більшу роль грає художня форма роману, його композиція, що відразу ж привернула увагу критиків. У романі тридцять глав. Чотирнадцять присвячені безпосередньо Джоудам, а шістнадцять невеликих главок є як би авторськими відступами. Разом з тим обидва види глав доповнюють один одного, створюють те єдине нерозривне ціле, що тільки й може скласти справжній твір мистецтва.\nАмериканські літературознавці звичайно називають авторські глави «вставними», тим самим підкреслюючи їхню непричетність до сюжетної частини роману. Деякі радянські критики називають їх публіцистичними. Сам письменник називав їх «загальними главами». Останнє визначення нам здається найбільш правильним, тому що воно підкреслює, що саме цього глави піднімають окремий випадок Джоудів до рівня типового, надають йому суспільну значимість і загальнонаціональне звучання. По своєму обсязі «загальні глави» становлять усього лише біля однієї шостої частини роману: Але їхнє значення визначається не обсягом. «Загального глави» дають широку картину американського життя, показують її специфічні риси, її національні особливості. Саме цього глави дозволяють читачеві, що ніколи не бував в Америці, побачити розпродаж старих автомашин, посидіти в пришляховому барі, послухати в загасаючих багать тих, хто «був наділений даром захоплююче розповідати». Є серед цих глав і алегорія, і жанрові сценки, і соціально-історичні есе, і закінчена новела, і реалістичні картини життя.\nУ художнім відношенні «загальні глави» написані в тому ж стилі , що й оповідальні. Правда, Джоуди не беруть участі у подіях, описаних в «загальних розділах», але читач мимоволі відчуває й тут їхню присутність, розуміє, що вони купували свій «гудзон» на такому ж розпродажі старих автомашин, заходили за припасами в такий же пришляховий бар, слухали подібні розповіді біля багать. І, навпаки, усе, що відбувається в «загальних розділах», впливає на долю Джоудів. Читач почуває, що Джоуди - плоть від плоті своєї країни, свого народу, що їхня доля - це і є доля мільйонів простих американців.\nКритики списали сотні сторінок, намагаючись проникнути в таємницю майстерності письменника, намагаючись розгадати, як він зумів з'єднати в одне нерозривне ціле такі на перший погляд різні за своєю художньою формою види глав, як «загальні» і сюжетні, ті, у яких розповідається властиво про Джоудах. При цьому не забували згадати вставні глави з роману Дос Пассоса «США». Однак у Дос Пассоса вставні глави органічно не зв'язані ні між собою, ні з іншими главами роману. У Стейнбека «загального глави» становлять тло, на якому розвивається доля Джоудів, вони надають оповіданню глибину й об'ємність. Строге чергування сюжетних, оповідальних глав з «загальними» дозволяє письменникові намалювати вражаючу картину американського життя, органічно зв'язати долю Джоудів з долею всієї країни, поставити подію із Джоудами в контекст загальнонаціонального досвіду.\nРоман Стейнбека «Зима тривоги нашої пов'язаний із кращими традиціями американської реалістичної літератури XX століття. Послідовність і глибина соціальної критики в романі змушує згадати «Грони гніву». Сутність основних конфліктів роману, їхній внутрішній підтекст – це немов «американська трагедія» сьогоднішнього дня. Герої книги : американець із «шляхетної» родини перших поселенців Ітен і його дружина Мері – живуть респектабельно й благополучно. Хоча Ітен і втратив багатство і є шановним городянином лише в силу традицій, а не реального положення, він усього лише продавець бакалійної крамниці, у нього є дах над головою, і навіть невелика сума у банку. Але не тільки Ітен, але й все маленьке містечко в одному зі штатів Нової Англії веде життя відносно сите. Обивателі постійно несуть із бакалійної крамниці м'ясні консерви, каву, насолоди й маринади, пікулі та згущене молоко, на свята вони виїжджають на пікніки, по вечорах сидять у кафе.\nОднак величезна заслуга Стейнбека полягає у тому, що аналітична сила його таланта проникає на поверхневу площину цього світу, розкриває спокійну повсякденність соціально-психологічних закономірностей сучасності Америки. І ми бачимо, що вони не змінили своєї порочної сутності. «Зима тривоги нашої» створювалася в період жвавої публіцистичної діяльності Стейнбека. Так, наприкінці п’ятдесятих років у журналі «Сатердей ревью» письменник опублікував статтю «Смерть рікта». У ній він засудив систему доносів у США, практику незаконних антикомуністичних процесів, маккартизм і глибоку продажність, що охопила, як епідемія, країну.\nРоман побудований так, що стихія песимізму й мороку не абсолютизується в ньому. У книзі немає соціальної або політичної альтернативи «американському способу життя».\nУ книзі «Зима тривоги нашої» стихія добра – показана як стихія природна, інтуїтивна. Вона зосереджена в таємничому: талісмані – червоному камені, що зберігався серед реліквій родини Ітена.\n«Він немов увібрав у себе все світло, всі вогні й став червоною-червоним-червоним-темно-темно-червоним...». Це немов сконцентрована сила життя. Якщо серце Мері, наприклад, увібрало в себе всі порочні віяння американського життя, то талісман убрав у себе силу й вплив шляхетних принципів життя. Тому він приносить щастя. Ці принципи відчув Ітен майже підсвідомо в годину, коли думав, що загине. І тоді, відчувши нову силу, він поплив до берега: «Мені треба було вийти – треба було віддати талісман. Щоб не згас ще один вогник».\nУ романі «Зима тривоги нашої» проблематика далеко не вичерпується картиною «виродження обивателя». У книзі Стейнбека кожна деталь, кожна година носить пов'язані з різними соціальними закономірностями країни, кожна сцена немов виростає з глибинних джерел «американського образа життя.\nВідносини людей у США, як саркастично зауважує Стейнбек, зведені найчастіше до трьох ступенів: начальницькому, улесливому й діловому. Це підтверджується досвідом головного героя. Всі інші: дружньої, безкорисливої, повний любові і навіть батьківські - виявляються неспроможними. Дружба виявилася смертельним капканом для Денні, прояв теплоти погубило Марулло, за симпатіями Марджорі завжди крився розрахунок: «Рано або пізно постіль повинна була послужити капканом, що, захлопнувшись, гарантував їй спокій і благополуччя в майбутньому».\nСтейнбек пише про те, що в Америці навіть чесність пущена в торговельний оборот, є рекетом, предметом продажу, обману й шантажу. Ітену вона потрібна для того, щоб при нагоді «украсти відразу».\nДля автора внутрішня розірваність героя не служить виправданням. Він показує, що, терзаючись каяттями совісті, далеко літаючи в думках від співрозмовників, навіть «упустивши сльозу» при думці про друга, Ітен все-таки не змінив свого злочинного плану, продовжуючи підштовхувати Денні в прірву. Стейнбек — на відміну від екзистенціалістів — надає головного значення суспільному буттю людини, його соціальної детермінованості. Це увага до суспільного буття, до об'єктивного соціального плану життя веде письменника до усе більше нових і глибоких пояснень падіння Ітена. Не тільки атмосфера користолюбства розклала його. Імпульс до злочину народжувався, по Стейнбеку, і під впливом атмосфери військового й атомного психозу. Американська пропаганда, підкріплена військовими парадами, вселяла йому думка про вичерпаність і приреченість миру. Ітен говорить, що страх породив у нього «виразку душі». Ми бачимо конкретно цю «виразку» — відсутність будь-якої віри. І тому Ітен часто повчає своїх дітей без переконаності й порівняно холоднокровно йде на злочин. Але сам Стейнбек не попадає під вплив атомного психозу. У цій історії — сарказм і іронія Стейнбека, недвозначна паралель американської істерії із крикливством темних сект. Атомна істерія лежить, по Стейнбеку, в основі цинічної філософії «щасливого випадку». Протягом всієї книги Стёйнбек аналізує коло саме соціальних проблем, вони тепер для нього найважливіші. Так, сцена ранкового відкриття банку досягає воістину бальзаківської сили, а головне, близька їй концептуально. Банк нагадує храм, сполучення цифр на табло, ґрати перед сейфом схожі на огорожу вівтаря, містер Бейкер – на священика, а Ітен – на причасника. Гроші, по думкам Стейнбека, – сила, що рухає США, творячи «американські характери».\nУ своєму романі «Зима тривоги нашої» Стейнбек створює глибоко типові для сучасної американської дійсності образи, дає глибокий всебічний аналіз згубного впливу на людську особистість буржуазного суспільства.\nСоціальні закони часто виявляються сильніше біологічних і більше вирішують у житті.\nЕпілогом тридцятих років стали романи «Грона гніву» і «Зима тривоги нашої», які миттєво завоювали увагу читача. Джон Стейнбек, лауреат Нобелівської премії 1962 року, здобув популярність книгами, у яких розвінчувався ореол Каліфорнії як землі обітованої, куди прагнули фермери, що розорялися, і сезонні робітники з усією Америки. Тема Американської мрії й Американської трагедії логічно спричиняє появу проблеми патологічного вихваляння патріотами всього американського й почуття страху й пригніченості мешканців маленьких городків, змушених нести на собі тягар «здорового американізму.\nАвтор бачить всю значущість впливу соціального на людину. Соціальна й біологічна стихії в точних пропорціях сполучаються в нього й створюють яскравий і вигадливий, трагічний і прекрасний, складний і повчальний «стейнбековський» світ. Життєвий матеріал немов диктує свою волю Стейнбеку. В роботі ми досліджували соціальні проблеми на прикладі романів «Грони гніву» та «Зима тривоги нашої» з погляду просторової організації тексту.\nВ ході дослідженні ми виконали наступні завдання:\n- проаналізували актуальність соціальної проблеми в англійській літературі ХХ ст.;\n- дослідили взаємозв’язок об’єктивності та суперечливості в романах «Грони гніву» та «Зима тривоги нашої»;\n- охарактеризували відображення соціальної трагедії суспільства;\n- розкрили послідовність і глибину соціальної критики в романі «Зима тривоги нашої».\n1. Батурин С. Джон Стейнбек и традиции американской литературы. – М.: Худож. лит., 1984. –351 с.\n2.Гиленсон Б. Страна Джона Стейнбека // Стейнбек Дж. Избранные произведения. М., 1998.\n3. Засурский Я.Н. Американская литература XX века. М., 1984.\n4. Злобин Г. По ту сторону мечты. Страницы американской литературы XX в. М., 1985.\n5. Мендельсон M. Роман США сегодня - на заре 80-х годов. М., 1983.\n6. Мулярчик А.С. Творчество Джона Стейнбека. М.: Мир., 1963. – 254 с.\n7. Сохряков Ю.И. Достоевский: Материалы и исследования. Л. Век., 1980. – 109 с.\n8. Федоров А.А. Джон Стейнбек. M., Вища школа., 1965.– 87 с.\nОксана 16:51:55 11 июня 2018 Оценка: 5 - Отлично\nЛопух 07:51:23 08 июля 2017\nЕвгений 08:05:27 19 марта 2016\n22:59:06 28 ноября 2015\nРаботы, похожие на Курсовая работа: Соціальні проблеми в романах Дж. Стейнбека "Грона гніву" та "Зима тривоги нашої"


Як виправдати вашу громадське плату кажучи\nЗ публічних виступів, ваша мета, щоб допомогти вашій аудиторії вирішити проблему … і отримувати плату за це. Багато оратори стягувати збори кажучи в той час як деякі не роблять, особливо якщо вони тільки починають свою діяльність. Є кілька речей, які ви можете зробити, щоб «виправдати» свої розмовні плату ділових зустрічей, щоб зробити вашу ціну виглядати ‘Оцінка’ угоди по будь-якими мірками!\nПри запиті кажучи плату, люди, що планують подія може знущатися говорять, що це занадто високо. Коли це станеться, ви повинні знайти спосіб, щоб виправдати, чому ваш гонорар вище або відрізняється від інших ораторів.\nПо-перше, ви повинні обгрунтувати свої розмовні плату до себе! Якщо ви не вірите, що ви варто плата ви заряджаєте … це не так. Більшість виступаючих, як правило, де-значення своїх знань, досвіду і майстерності, тому, моя пропозиція, щоб ви спочатку повірити, що ти стоїш плату ви хочете зарядити.\nДалі, бути ясно, планувальник подій про те, що ви пропонуєте для вашої ціною. Ви можете легко додати цінність, пропонуючи безкоштовні копії вашої новій книзі. Можливо, ваша недавно випущеної книги заснований на ту ж тему, як ваша мова, чи семінарі ви збираєтеся. У такому випадку, нехай планувальник подій знати, що крім презентації, Ви також роздавати безкоштовні копії Вашої книги.\nВи можете підняти ставки трохи більше, погодившись, щоб забезпечити один-на-один консалтинг в ході однієї сесії для всіх присутніх, які беруть ваші книги. Таким чином, ви даєте ще більшу цінність для вашого публічного виступу. Коли планувальник подій розуміє цінність, яку ви представляєте, він або вона більше не буде знущатися або скаржитися на це, особливо якщо ви єдиний динамік запропонувати таку операцію.\nПам’ятайте, що їжа для 500 людина часто може коштувати організації $ 3000 – $ 15000 доларів …, і більшість людей забувають, що наступного дня. Який має велику цінність? Їжі або оратора? Очевидно, що динаміка … так стягувати відповідну плату.\nЯк оратор, ви той, вирішити, що ваша плата буде. Дізнайтеся те, що їх бюджет і дати свою ціну. Переконайтеся, щоб обгрунтувати, чому ви берете так багато, якщо вони запитують або просять про це.\n** До уваги редакторів журналу / Власники сайту **\nНе соромтеся, передрукувати цю статтю в повному обсязі в розсилці або на вашому сайті до тих пір, як ви залишите всі посилання на місці. Ви не можете змінювати зміст і повинна включати наш ресурс коробки як зазначено вище. Ви можете зареєструватися в якості партнера на BigMoneySpeaker.com і вставте вашої партнерської посилання.\nPrevious Previous post: Копірайтинг питання і відповіді – у світі онлайн-копірайтинг\nNext Next post: змістовної прози дотепність і мудрість людей на ім’я ‘W’


Заручників в Брюсселі захопила людина з психічними відхиленнями | Сьогодні\nЗаручників в Брюсселі захопила людина з психічними відхиленнями\n19 жовтня 2016 3:31\n2011 року молодик вже затримувався поліцією за пограбування квартири\nСтала відома особа людини, яка захопила заручників в супермаркеті в Брюсселі. Ним виявився син заступника бургомістра столичної комуни Форе, де й стався інцидент.\nДані про особу зловмисника розкрив його батько на засіданні комунальної ради Форе. Він зізнався, що перебуває в сум'ятті в зв'язку з діями свого сина, який страждає психічними відхиленнями, передає ТАСС.\nДжерела в місцевій поліції підтвердили, що людиною, яка протягом двох годин утримувала в заручниках близько 30 осіб, був син чиновника Нуреддін Уартассі. 2011 року молодик вже затримувався поліцією за пограбування квартири.\nЗа деякими даними, у вівторок, 18 жовтня, ввечері Нуреддін Уартассі спробував здійснити в супермаркеті крадіжку, але був помічений співробітниками магазину. Після цього він витягнув ніж і, погрожуючи ним персоналу і відвідувачам магазину, оголосив всіх присутніх своїми заручниками. При цьому молодик, за свідченнями очевидців, повторював фразу: "Я не піду до тюрми". До операції зі звільнення людей було підключено поліцейський спецназ і військових, в повітря над місцем її проведення було піднято поліцейський вертоліт.\nЯк повідомлялося, приблизно через півтори години після блокування супермаркету злочинець здався. Під час інциденту ніхто не постраждав, але кілька людей з числа заручників були доставлені до лікарні в стані психологічного шоку.\nпограбування квартири особа лікарні військові спецназ інцидент поліцейський постраждав заручників


Сформулированы основные задачи, механизм и состав системы управления финансовых ресурсов предприятия, определено место системы управления финансовыми ресурсами в финансовом механизме и методы достижения ее задач посредством разработки финансовой стратегии и реализации финансовой политики предприятия.\nПостановка проблеми. Ефективність функціонування та розвиток підприємства прямо залежать від того, наскільки раціонально підприємство розпоряджається своїми фінансовими ресурсами. Від того, наскільки підприємство забезпечено необхідними ресурсами, залежить його платоспроможність, що значною мірою визначає фінансовий стан цього підприємства. Саме тому одним із головних завдань фінансових менеджерів підприємства є розробка та здійснення ефективної системи управління фінансовими ресурсами.\nАналіз досліджень та публікацій з проблеми. Дослідженню питань управління фінансовими ресурсами підприємств розглядалися у працях вітчизняних та зарубіжних науковців Г.М. Азаренкової, М.Д. Білика, І.О. Бланка, О.Д. Василика, В.М. Гейця, Л.А. Дробозиної, Г.Г. Кірейцева, М.Н. Крейніної, В.І. Міщенка, С.В. Науменкової, А.М. Поддєрьогіна, В.М. Родіонової, П. Самуельсона, І.В. Сала, В.М. Суторміної, Є.С. Стоянової, А.Д. Шеремета та ін.\nПроте у даний час питання вдосконалення управління фінансовими ресурсами варті ще більшої уваги. Не вирішені раніше частини загальної проблеми полягають у тому, що в існуючих наукових дослідженнях недостатньо уваги приділяється питанням взаємопов’язання фінансового механізму та вибору фінансової стратегії із завданнями управління фінансовими ресурсами, недостатньо чітко відпрацьовано понятійний апарат, не систематизовано чинники кількісних і якісних змін у структурі фінансових ресурсів промислових підприємств, не використовуються аналітичні та прогностичні функції управління фінансовими ресурсами.\nМетою дослідження є розкриття сутності управління фінансовими ресурсами підприємства, місця системи управління фінансовими ресурсами у фінансовому механізмі підприємства та її завдань в процесі реалізації фінансової стратегії підприємства.\nВикладення основного матеріалу. Основою фінансів підприємств є фінансові ресурси – грошові доходи і нагромадження, які формуються у суб’єктів господарювання у процесі їх господарської діяльності за рахунок власних, позикових і залучених джерел фінансування і використовуються для формування активів підприємства, грошових резервів, виконання фінансових зобов'язань, а також для здійснення інших заходів з метою забезпечення ефективності розвитку підприємства.\nУспішна діяльність підприємства неможлива без ефективного управління фінансовими ресурсами. Воно може бути спрямоване на досягнення таких цілей :\n· виживання фірми в умовах конкурентної боротьби;\n· уникнення банкрутства і великих фінансових невдач; лідерство в боротьбі з конкурентами;\n· збільшення ринкової вартості фірми;\n· прийнятних темпів зростання економічного потенціалу фірми;\n· зростання обсягів виробництва та реалізації;\n· забезпечення рентабельної діяльності і т.д.\nСистема управління фінансовими ресурсами підприємства є складовою фінансового механізму підприємства. Як зазначає І.О.Бланк «механізм фінансового менеджменту представляє собою систему основних елементів, регулюючих процес виробки і реалізації управлінських рішень в області фінансової діяльності підприємства» . І.О. Бланк розглядає його як сукупність фінансового забезпечення, фінансового регулювання, управління фінансовими ресурсами та управління фінансовими потоками, системи конкретних методів та прийомів здійснення управління фінансовою діяльністю підприємства .\nНа нашу думку, в широкому розумінні управління фінансовими ресурсами можна визначити не лише як процеси розподілу і використання фінансових ресурсів, але і діяльність, пов'язану із впливом на формування фінансових ресурсів, управління грошовими потоками підприємства.\nНайважливішим завданням управління фінансовими ресурсами є визначення обсягів, джерел та форм залучення фінансових ресурсів для здійснення господарської діяльності підприємства. Джерела фінансових ресурсів можуть бути внутрішніми (власний потенціал підприємства) та зовнішніми. Отримати фінансові ресурси із зовнішніх джерел можна за рахунок банківських позик, комерційних (товарних) кредитів, коштів, інвестованих у підприємство зовнішніми інвесторами, бюджетних дотацій та трансфертів, безповоротної фінансової допомоги тощо. Вибираючи ту чи іншу форму залучення фінансових ресурсів, потрібно враховувати вартість позикових коштів та особливості діяльності суб'єкта господарювання: рівень налагодженості логістичних зв'язків, організацію постачання та збуту, тривалість виробничого циклу, структуру кредиторської та дебіторської заборгованості, середній обсяг виручки від реалізації та собівартості продукції, розмір власного капіталу тощо. Іноді новим підприємствам доцільніше здійснювати виробничо-господарську діяльність за рахунок залучення позикового капіталу, ніж нарощувати власний, використовуючи ефект фінансового важеля.\nСтруктура управління фінансовими ресурсами складається з двох підсистем - керованої (об'єкти управління) та керуючої (суб'єкти управління). Схематично ці дві підсистеми зображено на рис. 1. Суб'єктом управління фінансами є фінансова адміністрація підприємства, яка здійснює цілеспрямований вплив на функціонування об'єкта .\nРис.1 Структура і процес функціонування системи управління фінансами на підприємстві\nПід час формування організаційної структури системи управління фінансами потрібно дотримуватися загальних принципів побудови управління підприємства, а саме:\n· організаційна структура повинна відповідати стратегії організації;\n· організаційна структура повинна відповідати середовищу господарювання суб'єкта;\n· відсутності суперечностей між елементами організаційної структури.\nЗабезпечення достатніми обсягами фінансових ресурсів є однією з найважливіших умов досягнення цілей та завдань, передбачених фінансовою стратегією підприємства. Конкретні шляхи досягнення відповідних цілей визначає фінансова політика, яка охоплює політику управління структурою капіталу, цінову політику, податкову політику, політику управління доходами, політику управління витратами, політику управління формуванням і використанням прибутку, дивідендну політику, інвестиційну політику тощо .\nКожен суб'єкт господарювання має свої особливості, тому визначити єдиний підхід до вибору фінансової політики чи фінансової стратегії неможливо. Кожне підприємство повинне самостійно визначати, які чинники і яким чином впливатимуть на його діяльність, та формувати таку фінансову стратегію, яка б мінімізувала ризики і сприяла збільшенню його прибутковості, підвищенню конкурентоспроможності та фінансової стійкості на ринку.\nВисновки. Управління фінансовими ресурсами представляє собою сукупність взаємопов'язаних елементів - суб'єкта (фінансові менеджери), об'єкта (фінансові потоки), мети (створення ресурсної бази з відповідних джерел та забезпечення ефективного використання сформованих ресурсів) і методів та інструментів її реалізації. Побудова ефективної системи управління фінансовими ресурсами неможлива без розробки фінансової стратегії та її адаптації відповідно до змін зовнішнього середовища. Шляхи реалізації завдань управління фінансовими ресурсами мають визначатися фінансовою політикою підприємства залежно від конкретних умов та особливостей діяльності кожного суб’єкта господарювання.\n1. Белінський П.І. Управління фінансовою діяльністю в операційному менеджменті : навч. посібн. / укл. П.І. Белінський. - Чернівці : Вид-во " Рута", 2004 - 72 с.\n2. Бланк И.А. Основы финансового менеджмента. Т.1. – К.:Ника-Центр, Эльга, 2001. – 592 с.\n3. Ефимова О.В. Анализ платежеспособности предприятий // Бухгалтерский учет. – 1996. - №4. – с.51-54\n4. Партин Г.О., Митрухіна О.Я. Фінансова стратегія у системі управління фінансами підприємств // Науковий вісник НЛТУ України. – 2009. – Вип. 19.6. – с.208-214


Extech RF30. Потрійний сахарозний рефрактометр Brix. - Інтелектуальні промислові системи\niPS > Аналізатори рідини > Рефрактометри > Extech RF30. Потрійний сахарозний рефрактометр Brix.\nExtech RF30. Потрійний сахарозний рефрактометр Brix.\nExtech RF30 – рефрактометр Brix загального користування з трьома діапазонами вимірювань: 0 – 41%, 42 – 71%, 72 – 90%.\nАртикул: Extech RF30 Категорія: Рефрактометри\nExtech RF30 – рефрактометр загального користування з трьома діапазонами вимірює концентрацію бриксу у фруктових соках, мастилах, різанні та інших промислових рідинах. Компактний і простий в експлуатації. Потрібно лише 2 або 3 краплі розчину та забезпечує точні та повторювані вимірювання на легко читається шкалі. Призма та об’єктив із простим регулюванням фокусу. Поставляється в комплекті з корпусом, калібрувальною викруткою, пластиковою піпеткою та калібрувальним розчином.\nОсобливості Extech RF30\nВимірює концентрацію бриксу у фруктових соках, мастильних матеріалах, ріжучих та інших промислових рідинах\nСпецифікація Extech RF30\nВід 0 до 42% Brix, від 42 до 71% Brix, від 71 до 90% Brix 0,2 ± 0,2%


Жителі американського міста переодяглися в супергероїв, щоб вшанувати пам'ять 6-річного хлопчика / Новое Время\nЖителі американського міста переодяглися в супергероїв, щоб вшанувати пам'ять 6-річного хлопчика\n06 жовтня 2016, 13:34 0 коментувати\nЖителі американського міста Таунвілл, штат Південна Кароліна, прийшли на похорон 6-річного любителя коміксів Джейкоба Хола, в костюмах супергероїв. Хлопчик загинув під час збройного нападу в школі. Він дуже любив комікси\nДжейкоб перебував на шкільному ігровому майданчику разом з учителем та іншими учнями, коли 14-річний підліток увірвався на подвір'я і почав стріляти. 6-річний Джейкоб отримав важкі поранення і 1 жовтня помер у лікарні, пише видання People.\nНа похованні Джейкоб був одягнений в костюм свого улюбленого персонажа - Бетмена і оточений іграшками з ніндзя-черепашками і квітами.\nПеред церемонією прощання мама Джейкоба попросила друзів і близьких переодягнутися в супергероїв, щоб розділити з Джейкобом захоплення, яке він найбільше любив.\nБлизько 1000 осіб прийшли в місцеву баптистську церкву, щоб попрощатися з ним, багато хто прийшов у вигляді супергероя.\nРеакція на прохання мами перевершила очікування. Всі, кому була не байдужа трагедія Джейкоба підтримали його. Ось наприклад приїхав Бетмен:\nУ Мережі з'явився хештег #superheroesforjacob, яким користувачі позначають супергеройські фотографії адресовані Джейкобу:\nОсь Жінка-павук та її Собака-павук:\nДо флешмобу приєдналися діти з інших шкіл:\nТа собака з притулку:


У суді ООН завершилися слухання за позовом України до Росії. | Збруч\nУ суді ООН завершилися слухання за позовом України до Росії.\nМіжнародний суд ООН завершив слухання у рамках позову України до Росії про застосування запобіжних заходів проти РФ.\nЗаступниця міністра закордонних справ України, голова делегації в Міжнародному суді ООН Олена Зеркаль спрогнозувала по завершенні слухань, що рішення буде у квітні, інформує УНІАН.\n"Ми очікуємо на рішення суду – і я сподіваюся, що воно буде справедливим. За нашими прогнозами, воно може бути до кінця квітня", – сказала Зеркаль.\nКоментуючи результати розгляду, дипломат зазначила – позиція російської сторони під час слухань продемонструвала, що "логіка Росії полягає в тому, що вони можуть робити все і не нести ніякої відповідальності за свої дії". "Росія вважає, що у нас виключно внутрішній конфлікт і що вона може постачати зброю для бойовиків на Схід. Із сьогоднішніх заяв юристів випливає: Росія як країна не несе відповідальності за фінансування тероризму, бо якби Росія знала, коли ратифікувала Конвенцію, що буде відповідати за фінансування тероризму, то вона її не ратифікувала б", – пояснила зміст заяв російської сторони голова української делегації.\nТу ж позицію РФ проголошує й щодо Конвенції про боротьбу з расовою дискримінацією. "[З їхньої позиції] виходить, що татари та українці в Криму живуть щасливо і не страждають, оскільки у них (росіян, – Z) зовсім інше бачення, а Меджліс – це екстремістська організація, тому що вони організували блокаду Криму, коли їх права утискали. Це – їх реальність, і вони звинувачують всіх, що всі живуть в іншій реальності", – прокоментувала Зеркаль.\nПри тому вона висловила переконання, що зараз "весь світ перебуває на позиції України, а Росія має нести відповідальність за свої дії". "Цей суд є єдиною судовою інстанцією, яка може притягнути Росію до відповідальності", – наголосила голова делегації.\nГенасамблея ООН відкинула російський варіант резолюції щодо пандемії.\nПомер колишній генеральний секретар ООН Перес де Куельяр.\nМісія ООН стурбована звільненням "беркутівців" з-за ґрат до винесення вироку.


У Ялті відкрили фестиваль «Різдвяні гуляння»\n08 Січень 2016, 14:39\nУ Ялті на набережній відкрилися «Різдвяні гуляння». Святкові заходи проводяться вже другий рік і користуються популярністю у жителів і гостей зимової Ялти. Заплановані концерт, різдвяний ярмарок сувенірів і стріт-фуду, повідомляє Крим.Реалії.\nВраховуючи досвід минулого року, коли в різдвяні свята в Ялті стовпчик термометра опустився до 10 градусів морозу, цього року організатори підготувалися і встановили великий павільйон для глядачів.\nВідкрив різдвяний фестиваль глава російської адміністрації Ялти Андрій Ростенко.\n«Ці святкові дні у нашому різдвяному селі стануть відповіддю на всі неприємності, які подарували нам деякі товариші. Я хочу, щоб у новому році всі жителі Ялти працювали на благо нашого міста, щоб воно квітнуло і ставало прекраснішим. Нам судилося бути одним із найщасливіших міст Росії та світу», – вважає Андрій Ростенко.\nЗа словами організаторів «Різдвяних гулянь» Евеліни Андріясової і Марії Єсауленко, родзинкою свята цього року стане великий гастрономічний фестиваль стріт-фуду. Оцінку цій частині свята винесе журі, до складу якого увійшли шеф-кухарі закладів із трьома мішленовськими зірками.\n«Кожен день, починаючи з 11 ранку і до 10:00 вечора, гостей свята чекає насичена програма. Запрошуємо всіх стати свідками першого в Криму великого гастрономічного фестивалю, відвідати павільйони творчості, дитячі майданчики, прогулятися ярмарком подарунків ручної роботи, взяти участь в іграх, конкурсах, майстер-класах і танцях», – закликала Евеліна Андріясова.\nУ перший день свята для гостей зі сцени лунали російські народні пісні, тут провели майстер-клас із передзвоном, також пройшов показ патріотичної колекції одягу. За словами глядачів, особливою родзинкою показу стала модель «гімнастерка червоноармійська». У ній вийшов молодий чоловік із шашкою та в папасі.\nЗа задумом організаторів, кожен зі святкових днів буде присвячений певній тематиці. Так, перший день гулянь розповів про російські традиції святкування Різдва, другий день оголошений днем джазу, третій – днем театру і маскараду, а четвертий пройде під звуки сучасної музики. Гуляння триватимуть до 10 січня включно.


Посадка квітів восени.Порада » Horod.info : Добрий господар-ваш помічник і порадник\nДобрий господар » Квіти » Посадка квітів восени.Порада\nВесна – це пора квіткових насаджень, посівів, висадки розсади. Але і осінь може бути зручним часом для посадки деяких квітів.\nПереваги осінньої посадки квітів\nЧас не терпить і не напружує самого квітникаря, можна зробити все розмірено і докладно, у той час як навесні крім квітів вимагають уваги і розсада овочів, і земля в саду.\nВосени, в кінці дачного сезону можна придбати насіння або інший посадковий матеріал на розпродажі, за нижчою ціною.\nНасіннєвий матеріал проходить природну стратифікацію, не потрібно замочувати, витримувати в холодильнику.\nПрохолодна температура повітря восени дозволяє легше перенести пересадку рослин. Восени шкідники і хвороби зникають або знижують чисельність. Земля ще тепла, корені ростуть до тих пір, поки земля замерзне. Навесні, рослини не ростуть, поки не прогріється грунт.\nРослини краще вкорінюються і адаптуються до погодних умов і навесні їм не так страшні поворотні заморозки. Якщо частина посівів загине, залишається сама міцна і сильна, здатна протистояти хворобам і шкідникам. А навесні можна встигнути досадити, якщо залишилося місце на клумбах.\nВесною квіти швидше рушають у ріст, раніше починають вегетацію і цвітіння.\nВосени зазвичай рясні дощі, але вони ж позбавляють нас від необхідності зволоження посівів і посадок.\nПосадка цибулинних восени\nПерші кандидати на осінню посадку – це цибулинні рослини. Насамперед, тому, що для весняно-квітучих цибулинних потрібен період холодного спокою для цвітіння.\nТюльпани можна садити до кінця жовтня\nЗ кінця серпня і до середини вересня можна посадити:\nНаприкінці вересня (після 20 числа) настає черга тюльпанів, лілій і лілейників.\nПереконайтеся, що ви купуєте цибулини в надійних джерелах — садовому центрі, розпліднику або по каталогу з перевіреною репутацією. Не купуйте нерозпродані неякісні цибулини з ознаками гнилі, цвілі або всихання. Другосортний матеріал не проросте.\nГлибина посадки цибулинних визначається конкретним видом, якщо немає впевненості, то шар землі повинен дорівнювати трьом діаметрам цибулини. Якщо грунт важкий, сильно ущільнюється з дощами, обов’язково додавайте в посадкову яму пісок, але не зменшуйте сильно глибину посадки.\nЯкщо погода суха, присипані землею клумби потрібно рясно полити, а потім замульчувати. В якості мульчі використовуйте пухкий торф або листовий опад.\nГіацинти і тюльпани садять в кінці вересня – початку жовтня, бажано не пізніше першої декади. Конкретні терміни можуть варіювати в залежності від регіону і погоди, загальне правило – висаджувати, коли середньодобова температура не нижче +5С.\nПосадка цибулин на глибину 15-17 см, між цибулинами 15-20 см, краще не заглиблювати надто в землю, навіть якщо вони великі, а замульчувати торфом і добре вкрити лапником. Гіацинти дуже чутливі до вогкості і холоду – цибулини легко загнивають. Тому ви можете прикрити посадки від дощів парниковою плівкою, а якщо рослин небагато – перевернутим догори дном тазом.\nНавесні потрібно буде своєчасно зняти укриття з відлигами, щоб посадки не випрівали.\nТюльпани можна садити до кінця жовтня, вкривати їх нічим не треба, вони не бояться холоду і дощів. Тюльпани також закопуємо на глибину не більше 3 діаметрів цибулини, відстань між ними достатня 10 см.\nПосадка багаторічних квітів восени\nБагаторічні квіти, які садять восени, досить різноманітні:\nНа початку вересня висаджують розсаду незабудок, маргариток, віоли.\nНасіння цих квітів сіють з кінця серпня – у вересні. Сходять вони дружно і проблем не уявляють, з догляду тільки полив, випалювання бур’янів і розпушування. До заморозків розсада встигає зміцніти і наростити хорошу кореневу систему. Рослини йдуть під сніг з зеленим листям, спокійно зимують, а в квітні починаються цвітіння.\nНа початку вересня можна починати розсаджування та розподіл таких багаторічників як астильби, хости, брунери, кореневищні іриси, люпин, лілейники.\nМатеринські кущі акуратно обкопують вилами, намагаючись захопити якнайбільше землі. Потім вила потрібно потрясти, і коли злетить вільна земля відокремлювати цибулини або кореневища. Для цієї процедури потрібно запастися засобом для дезінфекції та присушування зломов і зрізів.\nПростіше всього використовувати товчене березове вугілля, підійде також колоїдна порошкова сірка або зола. Необхідність поливу розсаджених багаторічників диктує погода – якщо земля сира, не поливайте в день пересадки, почекайте, поки просохне.У вересні укорінюють живці флоксів (в банці з водою досить легко дають коріння), також розмножують діленням гайлардії і рудбекії. Розподіл їх не представляє складності, вони досить легко приживаються.\nРозмноження діленням кореневища півонії\nТерміни поділу старих кущів півоній більш великі – можна починати з кінця серпня, весь вересень в нашому розпорядженні, якщо тепло, то і початок жовтня. У викопаного куща потрібно відрізати від кореневища кілька частин так, щоб у кожній залишилося по 2-3 бруньки відновлення і корінь не менше 10 см завдовжки.\nДуже популярна у садівників обробка кореневища глиняною бовтанкою – цей засіб добре захищає від грибкових хвороб і гнилей. Потрібно розвести глину в воді до консистенції дуже рідкої сметани, головне, щоб розчин добре прилипав до коріння. На відро бовтанки додати 1 ст. ложку (без верху) мідного купоросу.Пересаджені кореневища півонії потрібно полити і замульчувати торфом або соломою.\nОсінь – пора розсаджувати троянди, куплені саджанці, вкорінені живці та відводки.\nУ вересні обрізають відцвілі кущі і саме зрізане можна використовувати для живцювання. Для вкорінення зрізаємо гілочки, на яких були квіти – найбільш міцні пагони. У кожного живця має бути 3-5 бруньок — міжвузлів.\nЩоб живці троянд краще прижилися, потрібно зрізати деяку частину листочків (вони витрачають вологу і харчування), залишити 2-3 листочка. Садимо в підготовлений розарій, який легко сховати. Живці не потрібно підсушувати – відразу в грунт, встромляючи під кутом 45 градусів. Грунт в лунці що укорінюються з живцями потрібно змішати навпіл з піском, а живці зверху прикрити банкою (розрізати пластикову пляшку, використовувати нижню частину). Клумбу з живцями потрібно вкрити агроспаном і навесні його зняти, банкове укриття залишити до початку трпвня, поки не мине загроза заморозків.\nПоділ кущів аквілегії потрібно провести не пізніше першої декади вересня.\nАквілегії вимагають дбайливого поводження, погано переносять травми коренів, тому викопувати кущ потрібно дуже акуратно, краще вилами. Намагаючись не розтрісати, щоб не відбувалося обриву коренів, пролийте його з лійки або шланга, змиваючи грудки землі. У аквілегії коренева система стрижнева – потужний корінь товстий, довгий, часто викривлений, від нього відходить безліч невеликих корінців.\nЄдиний спосіб розділити кущ – розрізати головний корінь вздовж на дві частини, не більше. У кожної половини обрізати листя (на висоті 5-7 см від основи), залишивши 1-2 наймолодших. Зрізи кореня потрібно припудрити колоїдною сіркою або вугіллям, це обов’язково!\nПриживаються аквилегії довго, бажано на підготовленому квітнику засипати квіти в посадковій ямі сумішшю землі і піску в рівних частинах.\nЯкі квіти посіяти восени\nБагато садових квітів розмножуються насінням, яке вимагає стратифікації – їм потрібно полежати в холоді при мінусових температурах (або близьких до нуля), часто ми купуємо насіння навесні і тримаємо в холодильнику 2-3 місяці. Але можна посіяти це ж насіння (куплене або зібране зі своїх квітів під зиму.)\nЗа термінами важливо вгадати з погодою так, щоб встановилися стійкі заморозки, інакше частина насіння може прорости, але слабкі паростки до зими загинуть.\nПід зиму сіємо такі квіти, як: айстри, язичник, волошки, гейхеру, годецію, гіпсофілу, гвоздику, дельфініум, диморфотеку, іберіс, календулу, кларкію, космею, кохію, купальницю, лаватеру, лаванду, левиний зів, мальви, мак, морозник, півонії, піретрум, подофілум, рудбекію, синеголовник, тютюн запашний, фитолакку, флокси, хризмантеми, ехінацею та ін.\n23-09-2018, 16:03 669\nЯкі квіти можна посадити\nРозповімо, які саме квіти ви можете посадити в зиму, щоб на наступний рік без особливих клопотів отримати красиву клумбу.Фахівці стверджують, що квіти, які були посаджені восени, відрізняються стійкістю до хвороб, швидко акліматизуються до погодних умов, добре ростуть і активно цвітуть. Тому\n22-08-2019 Читаи далі\nПосадка саженцевого винограду\nВиноград дуже вимогливий до зовнішніх умов, за ним потрібен систематичний догляд, його вирощуванням треба управляти щодня. Іноді виноградарів запитують, чому у них такі великі і красиві грона. Кожен може виростити хороший виноград, потрібен тільки правильний догляд і дотримання агротехнічних умов.\nПідзимовий і зимовий посів\nБагато овочевих культур можна сіяти восени. У такого методу є свої переваги. Добре сіяти восени, якщо весна буває посушлива. У цьому випадку насіння, які знаходяться в грунті, можуть використовувати зимову вологу. Такі насіння швидко набухають і здатні дати ранні дружні сходи. У таких рослин\n14-12-2018 Читаи далі


21.10.2020 13:30 21.10.2020 13:30\nРясний літній дощ падає на спраглу землю, самотній горіх тремтить під тиском важких крапель. Тендітні айстри безпорадно похитуються, не знаходячи ані спокою, ані прихистку. Небо ховається за темними хмарами, віддаючи містечко Комарно на поталу зливі. Тихе і неспішне, наче плин течії Верещиці, життя галицької провінції стривожить хіба що стихія. Все як завжди. Квітуча весна поступається місцем спекотному літу, літо – прохолодній осені, а там і зима завиє хурделицею. Як і сорок років тому, хіба горіх відтоді підріс та змужнів.\nСеред цього архаїчного спокою народився і виріс Андрій Юрга. Його батько, отець Володимир, був підпільним греко-католицьким священником. За часів войовничого атеїзму це було доволі ризикованим покликанням. Саме такі речі й засівають в дитячому серці особливе ставлення до Бога, до церкви, до України. До тієї, справжньої, невигаданої Батьківщини, почуття до якої набувало цілком реальних обрисів. Мов зелений паросток поміж невблаганних скель, це почуття зростало, міцнішало, торувало шлях до світла.\nПопри століття поневірянь на теренах чужих імперій, відчуття приналежності до України було тут повсюди: в легкому подиху вітру, що бавився листям ясенів та буків, у відлунні кроків на затишних вулицях, у незворушному мовчанні храмів і руїн сивої давнини. Андрій зростав, і це відчуття ставало дедалі завзятішим і непереборним. Епоха тоталітарної радянської держави невпинно добігала кінця, наближаючи запаморочливий 91-й рік. Єдина та незалежна держава явилася неочікуваним дарунком долі, неначе стала винагородою за вікові страждання та біль. Цілі покоління українців пішли у вічність, плекаючи надію на час, що настав-таки для їхніх нащадків.\nМаючи меткий розум та підприємницький хист, Андрій вступив до економічного факультету Львівського національного аграрного університету. Це справді було його покликанням, у 25 років він вже працював завідувачем магазину. Чесній людині обійняти в радянський час таку посаду світило хіба за наявності видатних здібностей, які мав і наш герой. Однак життя людське сповнене неочікуваних поворотів долі, і драма, що трапилася в особистому житті, привела Андрія до монастиря. Майже п’ять років, проведених в обителі Святого Обручника Йосипа у Львові, свідчать про глибокі переживання та духовний пошук. Андрій не був монахом – лише послушником, що без жодних монастирських зобов’язань проживав чернецьке життя. Послушник із вигодою для братства використовував свій економічний хист, налагоджуючи господарську діяльність Обителі. Життя в монастирі вкотре переконало Андрія, що шляхи Господні – несповідимі. Бувши послушником, він зустрів свою Марію і закохався. Можливо, саме ця зустріч визначила майбутнє та спонукала повернутися до мирського життя. Адже кохання надихає та мотивує розкривати свої таланти.\nПовернувшись у мир, Андрій заснував підприємство, став співвласником успішної справи. Матеріальний світ так і лишився для нього другорядним, ціннісними для Андрія були його простота та щирість. Не задавався, був дуже людяним, за що отримував глибоку шану. Для Юрги було вкрай важливим жити у злагоді зі своєю совістю. В серйозних речах він часто просив поради у свого духівника, як заведено у праведних християн. З Марією вони жили у мирі й злагоді, а виховання сина дарувало щастя, що, здавалося, триватиме вічно. Щонеділі та на свята після служби всією родиною вони читали Біблію, мріяли про майбутнє, будували плани на життя.\nОднак, люди, що вболівають за долю країни, рідко вдовольняються лише сімейним щастям. Буремне закінчення 13-го року обірвало звичний плин життя багатьох українців. Для завзятих патріотів, до яких належав наш герой Андрій Юрга, ці драматичні події тільки загострили любов до України та особисту відповідальність за неї. Майдан. Хитка рівновага між європейськими прагненнями та тоталітарним радянським минулим вимагала обрати свій бік. Неможливість лишатися осторонь штовхала людей в горнило Майдану. Юрга більшість часу проводив саме там, в гущавині подій, повертаючись до Львова лише за допомогою протестувальникам.\nПодії розгорталися стрімко, наче в жахливому калейдоскопі. Криваві сутички, Небесна Сотня, гіркуватий присмак перемоги. Здавалося, найгірше вже позаду і можна повертатися до звичного життя, але випробовування для країни лише починалися. Це був іспит для народу, який щиро прагнув стати нацією.\nВійна – неочікувана, безжальна і підступна. Десь глибоко в підсвідомості жевріла надія, що все є тимчасовим. Не може цивілізований світ допустити, щоб у 21 сторіччі розгорнулася кривава драма у центрі Європи. Здавалося, що Збройні Сили швидко впораються з незаконними формуваннями. Однак літо принесло відкриту російську агресію, Іловайськ, загрозу втрати півдня країни. Перед багатьма, далекими від військової служби людьми, постав вибір – брати зброю чи домовлятися зі своєю совістю. Переконувати себе, що не гоже у поважному віці надягати бронежилет, ставати у стрій та брати зброю до рук – тим паче, що цими руками часто береш Біблію і відчуваєш її всім серцем. Намагатися позбутися докорів сумління, коли мережу заповнюють фотографії загиблих на війні юнаків.\nВідмова від військкомату не стала вагомим аргументом для Андрія. Рідні та друзі переконували його облишити спроби потрапити на Схід, пропонували зосередитися на волонтерській діяльності. Андрієва совість не мала спокою, і він прийняв важке рішення на користь своєї країни. Пройшов швидкий вишкіл у Ніжині та приєднався до підрозділу батальйону ОУН.\nНаприкінці листопада 14-го Піски стали однією з найгарячіших точок східного фронту. Оборона донецького аеропорту сягнула апогею, потребуючи нових людських ресурсів. Саме туди направили підрозділ Андрія.\nБільшість з нас, потрапляючи в складні життєві обставини, згадує Бога. Особливо яскраво це проявляється на війні. «Отче наш, що єси на небесах…», – шепочемо ми, коли смерть з пронизливим свистом відправляє чергового опричника за новим бранцем. Хрестик на шиї, браслет з ликами Святих на руці, клаптик паперу з Образом у кишені. Нам хочеться вірити, що Господь збереже та спасе. Нам важко осягнути сакральний сенс спасіння та задум Божий. Ми прагнемо вижити в пекельній битві або з гідністю зробити крок у вічність. Андрій Юрга був тим, для кого віра і духовний пошук не залежали від зовнішніх обставин. Псалтир був його улюбленою книгою і вірним супутником на війні. Саме через це він і отримав псевдо «Давид».\nНаш Давид не був людиною війни, однак присутність в місці, де смерть з холодною байдужістю збирає криваві жнива, стала для нього надважливою. На війні, під впливом постійної загрози втрати побратимів, підступності, невиправданої жорстокості ворога, дуже важко встояти на ногах. Складно розгледіти межу між людяністю та палким бажанням помсти. Власне, ця межа і розділяє нас із ворогами, дарує усвідомлення праведності бою за свою землю і свободу.\nДруга ніч на війні стала для «Давида» останньою. Ввечері, напередодні трагедії, він старанно прибирався у хаті, обраній ним для розміщення. З ніжністю, притаманною солдатові перед боєм, роздивлявся фотографії дружини, сина та матері. Старанно, зосереджено молився перед сном. А далі… 152-мм уламок металу, випущений з жерла ворожої САУ (самохідна артилерійська установка – прим.авт), з другої спроби поцілив саме в ту хату, не залишивши «Давиду» шансу на виживання.\nЛюди не владні визначати тривалість свого життя. Ця істина цілковито перебуває в юрисдикції Божого промислу. Однак Господь наділив нас можливістю прожити відведений час достойно, як і зробив Андрій у свої п’ятдесят. Він гідно зустрів останню мить, на передовій, як справжній воїн та вірний син свого народу. Герой Юрга назавжди лишиться в пам’яті українців, наче камертон, на який ми налаштовуємо струни власних душ.\nАвтор: Олександр Терещенко\nГоловне фото: похорон Андрія Юрги у Львові / zahid.net