48-річна Руслана Лижичко розповіла, як молитвою допомагає Україні: “Станеться еволюційний стрибок” (Відео) | Сенсація\n48-річна Руслана Лижичко розповіла, як молитвою допомагає Україні: “Станеться еволюційний стрибок” (Відео)\nРуслана Лижичко завжди відрізнялася патріотичними настроями і всім серцем підтримувала Україну. Не дарма ж вона першою привезла нам перемогу на Євробаченні!\nРуслана Лижичко розповіла, як молитвою допомагає Україні\nМайже місяць Україно героїчно стоїть, обороняючи свої землі. Втім, ворог, який просто казиться від люті не відступає. Наші люди вдаються до всіх на світі способів, аби наблизити перемогу. Руслана Лижичко, наприклад, вважає, що й молитва може допомогти у благій справі.\nКолишня активістка Революції Гідності пригадала, що тоді у 2013-2014 роках опівночі вставала, аби заступити на своє чергування. Нині ж вона закликала всіх вірян та небайдужих стати у такий самий час для колективної молитви.\n“РІВНО ОПІВНОЧІ молимося.\nМолитва за Україну, Мир і Спокій.\nДякую тобі, Боже, що я українка!\nВажливе повідомлення про колективну молитву! Я хочу закликати до Всесвітньої молитви 25 березня 2022 року за мир в Україні та у світі… Якщо багато мільйонів людей помоляться одночасно, станеться еволюційний стрибок.\nУкраїна – “живий щит” для світу і цивілізації“, – закликала знаменитість.\nВперше Руслана проявила себе, як громадська активістка ще за часів Помаранчевої революції. Вона активно спілкувалася із західними журналістами, висвітлюючи події у серці столиці. У 2006 році спробувала себе у політиці, як народна депутатка, але у 2007 зірка склала повноваження. Знову себе проявила у соціальному плані у 2013 році, коли стартувала Революція Гідності. Артистка була з людьми уночі та навіть зірвала голос, коли виступала зі сцени.\nЗгодом зайнялася знаменитість проблемами відновлюваної енергетики та захопилася вирішенням екологічних питань в Україні.\nНагадаємо, “Вагітна” Людмила Барбір обійняла Руслана Сенічкіна та показала круглий живіт: зірки заговорили про дітей\nвійна в Україні новини\nДекольте до пупка: Тіна Кароль забула про скромність та одягла сукню, з якої ледь не випали всі “секрети”\n(Відео) Доньки Камалії влаштували день краси: зіркова мама не проти макіяжу...\nЧим займається дружина Влада Ями: берегиня господарства чи впливова леді-бос –...\nГригорій Решетник показав як брати зустріли немовля — прихильники розчулені і...\nКожен ранок в Україні буде починатися з хвилини мовчання заради пам’яті...\n48-річна Руслана Лижичко в бронежилеті записала відео зі зруйнованої Бородянки: “Сама...\nВагітна Руслана після повідомлення про майбутнє поповнення не припиняє ділитися щастям:...\nУ росії починається дефіцит продуктів: народ казиться і з кулаками бореться...\nДружина Володимира Остапчука звинуватила ведучу “Світського життя” Катю Осадчу у...\n36-річна Оля Цибульська повідомила, куди зник Олег Винник: артист довірив свою...


Компанія Chery готує кілька новинок\nДата: 31.12.2017 - 07:46 Категорія: Chery\nКитайська компанія Chery Automobile готується в 2018 році вивести на «домашній» ринок кілька нових моделей.\nТак, за інформацією місцевих ЗМІ, виробник планує представити клієнтам як мінімум два кросовера і седан.\nЗа інформацією наших китайських колег, в першій половині 2018 року Chery представить новий кросовер, відомий поки під заводським індексом T18, а в другій половині наступного року на ринок Піднебесної вийде новий компактний «паркетник» і седан. Зараз ці моделі відомі під індексами T19 і M1D відповідно.\nВідзначимо, що офіційних даних про перерахованих новинки китайської марки немає. Передбачається, що під назвою Chery T18 ховається позашляховик, який буде доступний в п'яти-і семимісцевому варіанті, і виявиться на сходинку вище існуючої моделі Chery Tiggo 7.\nПро другий новий позашляховик Chery для «домашнього» ринку (T19) в даний час практично нічого невідомо. Хоча не виключено, що мова йде про виробничу версії концепту Chery Exeed TX, який компанія презентувала на автосалоні у Франкфурті-2017. Хоча раніше представники марки відзначали, що ця модель призначена для Європи.\nНагадаємо, концептуальний крос Chery Exeed TX став передвісником нової моделі, з якою китайський бренд має намір почати підкорювати Старий Світ. У продаж автомобіль повинен надійти в найближчі роки, і буде пропонуватися в трьох версіях: гібридної (HEV), гібридної з можливістю підзарядки від електромережі (PHEV) і повністю електричної (BEV).\nЩо стосується 4-дверної моделі, яка в даний час відома під назвою Chery M1D. За неофіційними даними, цей автомобіль може виявитися абсолютно новим седаном, який розташується в модельному ряду вище автомобіля Chery Arrizo 5. У той же час, за інформацією деяких ЗМІ, це може виявитися просто оновлена версія седана Chery Arrizo 5.


Килими в Ивано-Франковск - OLX.ua\nOLX.ua - сервис объявлений Ивано-Франковск - килими\nИвано-Франковск Сегодня 05:45\nКовер,килим,коври 2*3.Супер ціна!\nИвано-Франковск Сегодня 05:46\nIKEA Килим ковер Kopenhamn\nКилим,ковер 2*3 Низька ціна!!!\nКовер,килим 1.6*2.3.Низька ціна!!\nИвано-Франковск Сегодня 05:47\nКилим на підлогу, 2 х 3, шерсть\nКилим 2 на 3 м\nКилими в етнічно-гуцульському стилі різного принту - 2 види\nДешево купити килими-ковры !!!\nНабивний килим "Богородиця з Дитям Ісусом"\ndomotec универсальный пылесос 1.2 килоВатт


Збройні формування РФ стріляли з гранатомета | Новости Луцка\nby\tМаксим Бируля\t/ 18. 10. 2020 23:02\t/ Published in Экономика\nУ неділю збройні формування РФ один раз порушили режим припинення вогню, українські військові не постраждали.\n“Від початку поточної доби, 18 жовтня, збройні формування Російської Федерації один раз порушили режим припинення вогню. Так, поблизу населеного пункту Авдіївка ворог застосував ручний протитанковий гранатомет та стрілецьку зброю.\nБойових втрат і поранень серед особового складу Об’єднаних сил немає”.\nСвітязь зобразили на поштових марках туристичної компанії. ФОТО\nКонсульство України в Мілані припиняє обслуговувати громадян\nНа річці Стохід спіймали браконьєра\nМайже 70% ліжок в українських лікарнях вже зайняті, – МОЗ


Дзвінок Януковичу | Вечірній преЗЕдент 5\nВот уж талант!! Такое чувство, они скоро встретятся.. (4-й и полшестого) ...Очень скоро.. Спасибо, и берегите себя....\nAuthor — Serhiy Prykhodko\nТалантливому артисту - уважение и суперлайк!!!\nВподабайка Вам, дякую. Але "зе" не вміє так вільно володіти мовою, наче розумний.\nДякуемо! Дуже талановито! Чекаемо нових вiдосикiв!\nПо политической сатире 5-й канал переплюнул 95 нужник\nключове слово: "зонт от яиц"...\nХа-ха-ха: "У нас собрался лучший геноцид страны, ой, лучший гомофоб страны, ой нет, лучший генофонд страны"\nAuthor — Елена Жикакаева\n"Скажи за кого ти голосував і я скажу тобі хто ти".\nОсь не здивуюсь, якщо в реаліі так і станеться ! Бо якщо воно є - ВОНО, то ніколи не стане СУТЬЮ !!\nAuthor — S.S UA\nСортирный преЗЕдент со своими сортирными слугами ...\nГлавное Вовка - в жизни Шлепером не стать !\nAuthor — Сэми Ишоев\nБраво!!! Зе, вирушай до сенсея Яника в Ростов. І слуг з собою забери.\nПОлетять не яйця- полетять гранати(спілі).\nМонике надо узнавать у легитимного какой дорогой дрыскать запоребрик и возле какой посадки границу переползать с чемоданом на спине.\nЗнайшла відео з цим актором. Вечерний ПреЗЕдент. Новогоднее обращение! Хто не бачив, подивіться. Смішне.😅\nВова, дядя Вiтя зачекався! Вова жгi, ой нi, рвi когтi!\nОтій чумвчєчі місце тільки в туалеті !\nAuthor — Iryna Mar\nгарно копіює....як оригінал....слухаю з інтересом\nА Воффка на троне смотрится. Классный натюрморт...\nРєшало в дії, з унітазу не злазе. Готуйся, дядя вітя, незабаром будемо гратися "в ладушкі'.\nКорпоратив для одного | Вечірній ПреЗЕдент


Наказ МОЗ України від 30.03.2020 № 733 "Про внесення змін до Розподілу лікарських засобів для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання, закуплених за кошти Державного бюджету України на 2018 рік..."\n30.03.2020 N 733\nПро внесення змін до Розподілу лікарських засобів для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання, закуплених за кошти Державного бюджету України на 2018 рік, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 23 квітня 2019 року № 953\nВідповідно до пункту 23 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров’я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 року № 298 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров’я» та пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров’я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267, з метою раціонального і цільового використання лікарського засобу «СОЛУ-МЕДРОЛ (Метилпреднізолон)» для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання, закупленого за кошти Державного бюджету України на 2018 рік за бюджетною програмою КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру» за напрямом «Закупівля лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, інших товарів і послуг» у частині «Закупівля лікарських засобів та медичних виробів для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання», на підставі листів Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» МОЗ України від 10 січня 2020 року № 18, Управління охорони здоров’я Миколаївської обласної державної адміністрації від 09 січня 2020 року № 135-18-2 та Департаменту охорони здоров’я Вінницької обласної державної адміністрації від 05 грудня 2019 року №03/5825\n1. Унести зміни до Розподілу лікарських засобів для лікування дітей,\nхворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання, закуплених за\nкошти Державного бюджету України на 2018 рік за бюджетною програмою КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру» за напрямом «Закупівля лікарських засобів, імунобіологічних препаратів (вакцин), медичних виробів, інших товарів і послуг» у частині «Закупівля лікарських\nзасобів та медичних виробів для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 23 квітня 2019 року № 953, виклавши його у новій редакції, що додається.\n1) здійснити передачу з дотриманням відповідного температурного режиму лікарського засобу, закупленого за кошти Державного бюджету України на 2018 рік «СОЛУ-МЕДРОЛ (Метилпреднізолон)», порошок та розчинник для розчину для ін`єкцій по 500 мг, 1 флакон з порошком та 1 флакон з розчинником (спирт бензиловий (9 мг/мл), вода для ін`єкцій) по 7,8 мл у картонній коробці, у кількості 64 одиниці до Управління охорони здоров’я Миколаївської обласної державної адміністрації, у кількості 111 одиниць до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» МОЗ України;\n3. Керівникам Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» МОЗ України, Управління охорони здоров’я Миколаївської обласної державної адміністрації:\ndn_30032020_733 (pdf, 98 Кб)\ndn_30032020_733_dod (pdf, 132 Кб)


Плашка UNC 10 - 24, HSS-G, DIN 223, 20 x 7 мм VOLKEL VO-23410 - купить в интернет магазине. VOLKEL VO-23410 - цена, характеристики, фото\nVOLKEL VO-23410 Плашка UNC 10 - 24, HSS-G, DIN 223, 20 x 7 мм\nПлашка VOLKEL VO-23410 предназначена для нарезания наружной резьбы на заготовках из нелегированных и низколегированных сталей.\nПлашка UNC 10 - 24, HSS-G, DIN 223, 20 x 7 мм


Наказ Зеленського: Гральний бізнес і видобуток бурштину легалізують до 1 грудня – Новини Запоріжжя | Факти Запоріжжя\nУхвалити відповідні закони Володимир Зеленський доручив Уряду\nПро це президент України заявив під час зустрічі з представниками Кабінету Міністрів, Верховної Ради та силових органів. За наказом державного голови, законопроекти про легалізацію видобутку бурштину та грального бізнесу мають бути розроблені до 1 жовтня поточного року. Відповідальними за це призначені прем’єр-міністр України Олексій Гончарук та міністерка фінансів Оксана Макарова.\nВідповідні закони повинні прийняти до 1 грудня 2019 року. Відповідальні за прийняття – Дмитро Разумков і Давід Арахамія. Також зазначається, що Володимир Зеленський доручив здійснення повного аудиту державних реєстрів та спрощення умов підключення бізнесу та громадян до мереж уповноваженим особам.\nУ свою чергу, ухвалення закону про внутрішньо водний транспорт призначене до 1 листопада поточного року. Про це повідомляє "Громадське телебачення".\nПрезидент України подав до Верховної Ради свій перший законопроект


Знову сніг: на Черкащині очікуються снігопади та хуртовини | UMAN NEWS\nЗа прогнозами синоптиків, ніч з 8 на 9 січня на Черкащині буде помірно морозною ― -12…-14º. Проте вже 9 січня морози послабляться до -4…-6º, ввечері можливий невеликий сніг. 10-11 січня на території області очікуються снігопади та хуртовини на фоні коливання температури +1..-3º.\nВдень 9 січня до території Черкаської області наблизиться черговий циклон з північної Атлантики. Хмарність збільшиться, можливі опади у вигляді снігу. Температура очікується на рівні -4…-6º. Атмосферний тиск впаде до 748 мм рт. ст., що нижче норми.\n10-11 січня очікується вихід активного циклону з Балкан. Через його вплив на Черкащині потеплішає до +1..-3º, можливі снігопади та хуртовини.\nПісля проходження циклону сніг випадатиме періодично. До кінця поточного тижня переважатимуть слабкі морози ― від 0 до -3º.\nУ Черкаському обласному гідрометцентрі зазначають, що зима цього року рання, сніжна та з помірними морозами. Висота снігового покриву на території області вище норми у 2-3 рази ― 13-39 см.\nЗапаси води у снігу наразі становлять 24 мм в місті Умань та 98 мм у місті Золотоноша, що вище норми у 3-4 рази.\n«Така кількість снігу призвела до значного його накопичення на дахах будинків та різноманітних спорудах, що може загрожувати руйнуваннями та пошкодженнями. Крім того, в періоди послаблення морозів сніг буде підтавати, ущільнюватися та утворювати бурульки», ― зазначили синоптики.\nПросмотр сообщений: 211\nЗ Україною в серці: в Уманському педуніверситеті відкрили стенд відомої народної майстрині\nТроє черкащан, погрожуючи ножем та сокирою, взяли у полон бригаду швидкої (відео)\nУманчанин застрелив свого партнера по бізнесу у сварці\nШахрайські схеми: у Золотоноші аферисти наживаються на власниках нерухомості 29.10.2020\nМаленький черкащанин потребує допомоги у боротьбі з недугом 28.10.2020


У червні 2019 року, за підтримки ГФ ОГП «Екологічний патруль» в\nНовокодацькому районі на Набережній Заводській, ж/м Парус, ж/м\nПокровський, ж/м Червоний Камінь, стартував проєкт #собача_вбиральня.\nЗасновником проєкту #собача_вбиральня, Концевий Сергій\nЛеонідович. Зі слів Сергія Леонідовича: в червні 2019 року, у мене з'явилася\nідея встановити на Набережній Заводській експериментальні бокси з\nпакетами для прибирання за собаками. У цьому мені допоміг один з\nсобаківників нашого району. Багатьом людям сподобалася ця ідея, також\nз'явилося багато однодумців, які підтримали ініціативу і проект почав\nприживатися. На запаси біопакетів виділялися власні кошти, а також\nсобаківниками нашого району, так все і продовжується до цього дня.\n(Бюджетних коштів не було витрачено жодної копійки). З огляду на те, що\nцю ідею підтримали багато людей, я вирішив не зупинятися і шукав варіанти\nдля установки боксів євро зразка. Я звертався до багатьох людей і ГФ ОГП\n«Екологічний патруль», в тому числі і Дніпровської міської ради, але\nпідтримку я отримав тільки від Громадське формування "Екологічний\nпатруль!" Через півтора місяці після встановлення експериментальних боксів\nз пакетами, нашими активістами за підтримки Экопатруль, Громадське\nформування "Екологічний патруль" змінили експериментальні бокси на\nстанції які в даний момент знаходяться на набережній і думаю багато хто з\nвас їх бачили!\nСобаки – це наші найулюбленіші захисники, і за ними також потрібно\nприбирати, як не крути. Тому проєкт #собача_вбиральня створений саме для\nтвого улюбленця. Багатьом мешканцям Новокодацького району припала до\nдуші дана ідея, підтримали ініціативу і проєкт почав приживатися.\nГоловними завданнями проєкту є:\n Закупівля станцій для прибирання за собаками\n Встановлення станцій з пакетами для прибирання за собаками.\n Закупівля біорозкладних пакетів за прибираннями для собак.\nЗа рік існування проєкту до нас приєдналися ОСББ. Закупляємо\nсумісно з учасниками проєкту пакети для прибирання за собаками.\nНебайдужі громадяни долучилися та приймають активну участь в\nреалізації нашого проєкту. Якщо з’являться ініціативні громадяни, щодо\nвстановлення таких станцій біля їх району, ми готові підтримати ідею кожної\nНагадаємо, що відходи життєдіяльності від домашніх тварин несуть\nнегативний характер на довкілля.\nЗа детальною інформацією стосовно проєкту звертайтеся за\nтелефонами: 098-541-25-72; 066-340-74-96, також пишіть нам на електронну


ІНФОРМАЦІЙНА ТЕХНОЛОГІЯ ПІДТРИМКИ ПРОЦЕСУ ОЦІНКИ ЦІННОСТІ КЛІЄНТА В РАМКАХ РЕАЛІЗАЦІЇ CRM-СТРАТЕГІЇ ПІДПРИЄМСТВА | Orlovskyi | Вісник Національного технічного університету «ХПІ». Серія: Системний аналiз, управління та iнформацiйнi технологiї\nДомашня сторінка > № 1 (2019) >\tOrlovskyi\nІНФОРМАЦІЙНА ТЕХНОЛОГІЯ ПІДТРИМКИ ПРОЦЕСУ ОЦІНКИ ЦІННОСТІ КЛІЄНТА В РАМКАХ РЕАЛІЗАЦІЇ CRM-СТРАТЕГІЇ ПІДПРИЄМСТВА\nDmytro Leonidovych Orlovskyi, Andrii Mykhailovych Kopp, Anastasiia Andriivna Pyvovarova\nРозглянуто CRM-підхід і методи аналізу клієнтської бази. Було розроблено математичне та алгоритмічне забезпечення аналізу цінності клієнта в торговому підприємстві. Алгоритмічне забезпечення представлено в нотації IDEF0. Було розроблено програмне рішення для оцінки цінності клієнта в торговому підприємстві. На його основі розроблений фрагмент моделі даних в нотації IDEF1x. На основі опрацьованих даних за допомогою розробленого програмного рішення розраховуються параметри оцінки цінності клієнтів в торговому підприємстві. Розроблене програмне рішення дозволяє сегментувати клієнтську базу за різними критеріями та формувати маркетингові рекомендації для кожної групи клієнтів. Виходячи з розрахованих параметрів, клієнти діляться на групи. В результаті аналізу, кожна група клієнтів отримує маркетингову рекомендацію. Після застосування рекомендації очікується підвищення купівельної здатності клієнтів, що відносяться до групи, до якої була надана маркетингова рекомендація. Ще одним використовуваним методом аналізу клієнтської бази в розробленому програмному рішенні є воронка продажів, яка відображає ефективність роботи маркетингового підрозділу на кожному з етапів продажу, тим самим дозволяючи виявити слабкі місця в роботі відділу продажів. Таким чином, на відміну від існуючих рішень, розроблене програмне забезпечення дозволяє не тільки сегментувати клієнтів за їх вартістю, але й надавати маркетингові рекомендації для збільшення прибутку підприємства. Формування рекомендацій здійснюється на основі розробленого математичного забезпечення, на основі якого виконуються розрахунки, за результатами яких клієнти розподіляються на певні групи, кожній з яких надаються відповідні маркетингові рекомендації. Крім того, розроблене програмне рішення дозволяє виконувати не тільки побудову воронок продажів, а й їхній аналіз.\nклієнт; цінність клієнта; класифікація клієнтів; CRM-підхід; аналіз цінності; воронка продажів; RFM-аналіз\nP. Gotovy li vy k voyne za kliyenta? Strategiya upravleniya vzaimootnosheniyami s kliyentami (CRM) [Are you ready for a war for a client? Customer Relationship Management (CRM) Strategy]. Moscow, “INTUIT.ru” LLC, 2014. 384 p.\nGrinberg P. CRM so skorostyu sveta: privlecheniye i uderzhaniye kliyentov v realnom vremeni cherez Internet [CRM at the speed of light: attracting and retaining customers in real time via the Internet]. Saint-Petersburg, SimvolPlyus, 2012. 528 p.\nGuzhva V. M. Informatsiini systemy i tekhnolohii na pidpryiemstvakh [Information systems and technologies at the enterprises]. Kyiv, KNEU, 2011. 400 p.\nGerasimenko V. V. Marketing [Marketing]. Prospekt, 2015. 489 p.\nAndreyeva K. Lidogeneratsiya. Marketing kotoryy prodayet [Marketing that sells]. Saint-Petersburg, Piter, 2014. 240 p.\nPeyn E. Rukovodstvopo CRM: put k sovershenstvovaniyu menedzhmenta kliyentov [CRM Guide: The Way to Improve Client Management]. Grevtsov-pablisher, 2007. 384 p.\nKaverina A. S. Analiz sushchestvuyushchikh metodov upravleniya kliyentskoy bazoy dlya povysheniya konkurentosposobnosti aptechnoy organizatsii [Analysis of the existing client base management methods to increase the competitiveness of the pharmacyorganization]. Byulleten sibirskoy meditsiny [Bulletin of Siberian Medicine]. 2014, no. 4(2), pp. 172–180.\nKudinov A., Sorokin M., Golysheva E. CRM: rossiyskaya praktika effektivnogo biznesa [CRM: Russian practice of effective business]. 1C-Pablishing, 2008. 374 p.\nBazhenov R. I. RFM-analiz kliyentskoy bazy v prikladnom reshenii 1C: Predpriyatiye [RFM analysis of the client base in the 1C: Enterprise application solution]. Informatizatsiya i svyaz [Informatization and communication]. 2014, no. 2. pp. 51.\nFatkhutdinov R. A. Innovatsionnyy menedzhment [Innovative management]. Saint-Petersburg, Piter, 2012. 400 p.\nLTV:CAC Ratio. Available at: https://www.geckoboard.com/learn/kpi-examples/marketing-kpis/ltv-cac-ratio. (accessed 01.04.2018).\nKumar V. Profitable customer engagement: concept, metrics, and strategies. SAGE Publications India, 2013. 309 p.\nMolino P. Tekhnologii CRM. Ekspress-kurs [CRM technology. Express course]. Moscow, Fair-Press, 2012. 272 p.


Василь Софронів-Левицький - Потойбiчне Українська ґотична проза XX ст. Уклав Юрiй Винничук у зачарованім люстрі\nНародився 14.12.1899 р. у Стриганцях біля Товмача на Покутті. Закінчив Карлів університет у Празі в 1925 р. Працював журналістом, редактором часописів у Львові та на еміграції. Дебютував дитячими віршиками у 1921 р. у «Світі дитини». Того ж року видав першу збірку оповідань «Русалка». Наступного року – збірку оповідань «Бо війна війною», у 1927 – третю збірку «Грішник». Найвизначнішою його книжкою вважається «Липнева отрута» (1934), з якої походять обидва оповідання. У цій збірці В. Софронів-Левицький виявився майстром жанру новели. Як перекладач із французької (Бальзак, Мопассан, Меріме) він перебував під значним впливом французьких прозаїків.\nПомер 1.11.1975 р. в Торонто, Канада.\nБув тихий теплий вечір серпня 1915 року. Чотири довгі кольони німецької піхоти посувалися спішним, утомленим маршем по широкім, порошнім шляху Волині. Запасний курінь сотника Бурґгардта доганяв лінію своїх фронтових частин, які у погоні за втікаючими російськими військами загналися далеко вперед і стратили зв'язок з резервами. Воєнним завданням німецької та австрійської армії на цьому відтинку було саме тоді безупину, якнайзавзятіше переслідувати ворога, щоби не допустити до повної евакуації території. Однак російський відступ гнався на схід, як невблаганна пожежа прерій. Загортав зі собою все, що жило при його шляхах. Лишав для переможців тільки пусті, безлюдні села, сліди спалених кіп'яків збіжжя, білу спеку розпалених порошних доріг, що в одну хвилину після нечайного дощу розкисали в густі непроїзні болота та примари місячних, волинських ночей. Переможці входили у зачарований, вимерлий край. Стрічала їх мертва тиша безлюддя. Тільки дрімучі ліси шелестіли безупинно свою відвічну зелену мельодію. В ній немов фатаморґана недавних днів блукав ще скрип довгих валок селянських деревляних возів. Навантажені мужицькими злиднями, перекотилися сюди на схід під вістрям московських штиків, які блистіли на сонці немов похоронні свічки. За возами йшли люди з тривожними очима і з занімілим зойком прокльону на устах.\nБайдужі, сірі, залізні кольони німецького куреня, немов леґендарні привиди, пересувалися крізь мертві села. А мертві села говорили. Кожне віконце білої, обсадженої високими мальвами хати, кожна грядка жовтого чебрику чи чорнобривцю, кожна стежечка в густий садок, немов стративши нараз ціль свого буття, голосили минулу казку про життя, що ще кілька днів тому плило тут своїм звичайним, спокійним пливлом. Буденні турботи і втіхи, злидні та радощі, дівоцькі усміхи і парубочі жарти, каверзи вередливої свекрухи і перше слово немовляти і перший поцілунок, украдений на воротях у дівчини, і слова похоронної прощі, що злітали по стільки разів на ці подвір'я із уст бородатих батюшок, все те визирало з-поза кожного тину. Навіть полишений кимось слід босої ноги на вуличній пилюзі містив у собі причаєну історію якогось людського життя.\nСтаршини з цікавости шукали у своїх картах за назвами тих пустих, придорожніх сіл. Так як з цікавости стараємося вишукати і прочитати напис на хресті самітної, забутої могили. Инколи важко було повірити в те страшне безлюддя. В повітрі неначе витав іще запах людських сліз, гомін поспіху і солдатських криків. Хотілося часом розсилати вояків, щоби йшли в село і шукали: чейже заховалося там бодай одно людське обличчя? Але тільки здичілі собаки, поспускані з ланцюгів, бродили з наїженою шерстю по пустих обійстях, городах та вулицях. Часом перебігав дорогою худий, охижілий кіт і, вистрибнувши на поблизьке дерево, здивовано приглядався відділам війська.\nСотник Бурґгардт їхав попри свій відділ на втомленім коні. Вечірнє сонце немов червоний когут на тині сплескувало над обрієм золотими крилами. Безлюдні поля, глухі ліси і мертві села пригноблювали старшин. Вояки були втомлені цілоденними походами. З-під ніг клубами здіймалася курява, осідала чорною верствою на спітнілих обличчях, вкривала сірою поволокою зелені німецькі мундири, набивалася в очі і не давала дихати. Сотник під'їхав дрібним трюхцем до старшини, що йшов стежкою попри дорогу. Був це одинокий у його відділі старшина австрійської армії, українець, поручник Улашин, приділений австрійською командою до німецького куреня як українсько-німецький перекладач для зносин з місцевим населенням.\n– Маю чимраз більшу охоту казати палити по черзі кожне таке мертве село, – сказав до нього сотник, немов попрікаючи його за ту пустку, яка починала вже виводити німецького старшину з рівноваги.\n– Пане сотнику, – відповів поручник. – Це ділає мені не так нерви, як на серце.\nВ кутиках уст сотника промайнув їдкий усміх.\n– Боюся, – говорив далі поручник, – що все одно мої земляки, якщо повернуться коли сюди, не застануть і сліду зі своїх сіл.\n– Так їм і треба, – сказав шорстко сотник і, немов боячись дальшої розмови про нецікавих земляків поручника, стиснув коня острогами і почвалував далеко перед кольону свого куреня.\n«Так їм і треба! Як легко сказати таку велику правду, – думав вслід за ним поручник, – але як тяжко її на собі переносити».\nОподалік шляху під горбком розкинулося велике мертве село. Замурзані, вкриті потом і пилом обличчя вояків жадібно зверталися в сторону білих хат, мріючи про вигідний відпочинок. Однак сотник минув доріжку, що звертала зі шляху в село і їхав далі. Поручник Улашин вдивлявся в панораму села з дивною тугою. Лежало розкинене на пригорбі, як на долоні, зелене інтензивною літньою зеленню садків, і поблискувало рожевавою білиною стін та золотою пурпурою вікон, у яких відбивалася заграва заходу. Було безлюдне як усі придорожні села.\nІшли ще який кільометер уперед, коли шлях вийшов на розлогу толоку. Поміж чорними кущами, розкиненими то тут, то там, немов велике кертовиння, гралося вже біле несміле світло місяця з останками прощальних фіолєтів сонця.\n– Постій куреня!.. – залунав грімкий голос сотника.\nПо сотнях перейшла елєктрична іскра. Ряди вирівнялися, ноги набрали знов сталевої пружности. Слова команди падали поміж утомлені ряди сотень, як краплі дощу на висохлі скиби. Раз-рраз… ударили ритмічно вояцькі кроки по м'якому поросі дороги, що густою хмарою підбився вгору. Потім сотні звернули на оболоння, і там їх кроки перемінилися в приглушене травою дудніння.\nКурінь розбив табор. Розіслав і поуставляв полеві чати. На оболоння заїхали сотенні кухні, на боці рівним, виміреним каре уставилися вози обозу. Вгорі із синьої півкулі неба виступав чимраз сильніший рефлектор місяця. Збоку недалеко майоріла чорна стіна лісу. Село заховалося за бугором у віддалі яких двох кільометрів. Поручник Улашин з елєктричною лямпкою у руці завзято вишукував на мапі його назву. Це було село Маличі.\nПри вечері за похідним старшинським столом велася розмова про евакуацію і зійшла на покинутих, охижілих, виголоднілих собак. Команда армії видала була саме наказ стріляти всіх собак на евакуйованій території, щоби забезпечитися від масового сказу, який почав уже був прокидатися в деяких околицях. Сотник Бурґгард оповідав у зв'язку з тим про один дрібний випадок зі свого життя. Ішов одного разу досить пізно вночі якоюсь малолюдною вулицею Берліна, нараз приступив до нього незнайомий молодий чоловік і зі спазматичною тривогою у голосі попросив, щоби сотник дозволив йому йти разом з ним.\n– Прошу, – сказав сотник, – але будь ласка скажіть, яка причина цього вашого бажання і тої дивної тривоги, яку примічаю у вас.\n– Я боюся собак, – була відповідь. – Боюся собак.\nОпісля розказав, що перед кількома літами покусала його дуже тяжко ланцюгова собака. Відтоді він носить у собі непогамовний нервовий жах перед собаками, так що коли випадково мусить перейти сам вулицею міста, одна думка про собаку доводить його до панічного страху, і він мусить завжди звертатися за охороною до незнайомих перехожих. Ніякі зусилля його волі не помагають, а кінчаться ще більшою панікою.\nКоли всі висказали свою думку і згодилися на те, що собак бояться нераз дуже відважні люди, звернув увагу один зі старшин на дивно несамовите вражіння, яке робить на людей виття собак.\n– В одному оповіданні Меріме, – говорив цей старшина, – є цікава згадка про пошесне божевілля, яке прокидається по селах Росії і проявляється в такий спосіб, що несподівано якийсь чоловік чи жінка в селі починає вити, як собака, за ним вслід стає вити його сусід чи сусідка, так що і кілька днів виє ціле село і то незгірше від тічні собак. На всякий випадок, цікаве явище і варто побачити таку картину.\n– Ах, це так звана «клікуша», – потвердив його слова курінний лікар. – Так називають росіяни людей, навіжених тою недугою. Вона досить поширена, головно в північно-західних землях Росії. Є це звичайні «біснуваті», які під час своїх нападів кричать найріжнішими голосами. Найбільше поширена, і то не тільки в Росії, була ця недуга в XVII і XVIII столітті. «Клікуш» обвинувачували тоді у зносинах з дияволом, який буцімто говорив та кричав їх устами і через те їх переслідувала церква та громадські суди, їх допитували на тортурах, а пізніше у XVIII столітті російські громадські суди карали їх буками, або 6-9-ти місячною тюрмою. З одної громади було обвинувачених одного разу близько двісті п'ятдесят, з того около ста чоловіків, решта жінок. Це найбільше гуртове число клікуш» з одної місцевости, записане в медичній статистиці.\nПісля слів лікаря запанував при столі поміж старшинами гамір та сміх і загальне наслідування собачого гавкоту та виття. Лікар докінчував своє пояснення про причини цієї недуги вже тільки кільком найближчим, поважнішим сусідам.\n– Головний підклад цієї недуги, – говорив він, – це істерія. Однак безпосереднім товчком, який спричинює ці нервові припадки, є звичайно якесь сильне нервове потрясіння. Тому серед народу причиною «клікуші» вважають нещасливу любов, смерть милого, подружжя за нелюбом, любовну зраду і тому подібне. Дальшим розсадником є суґестивна або автосуґестивна заразливість, передумовою якої є, розуміється, також пригідне нервове підложжя.\n– Позір, панове! Ніяких любощів тут на Волині! – крикнув весело поручник Улашин, – инакше готові ви всі приїхати додому на смичах. Що сказали би на те ваші Ґретхен?\n– Народня лікарська мудрість, – викладав далі лікар, – пояснює цю недугу також насланням злої людини, відьми або чарівника. А проте цікаве ще одно народне пояснення цієї недуги, яке має деяке відношення до ваших, пане поручнику Кремер, попередніх слів про несамовите вражіння, яке робить собаче виття на людину. Оповідав мені про це один московський студент у Берліні, якого я зумисне розпитував про подробиці цієї рідкої вже на заході недуги. Отже серед російського народу має бути вірування, що коли жінка, головно вагітна, збудиться в ясну місячну ніч і почує знадвору виття собаки та необережно підбіжить до освітленого місячним промінням вікна, то негайно стає клікушею, бо «нечистий», втілений у собаці, переходить дорогою місячного світла в її тіло. Саме такі «жінки-клікуші» є справжніми «hurleuse», як їх називає Меріме, бо вони саме виють, як собаки.\n– Зверніть також увагу, – заговорив знову поручник Кремер, – на ту обставину, що людям, мабуть, найлегше наслідувати зі звірячих голосів – голос собаки. Чимало людей вміє наслідувати їх по мистецьки, а всі ми самі зазнали перед хвилиною тої дивної приємности, яку знаходимо в імітуванні собачого гавкання і виття. Здавалось би, що відзиваються в нас тоді голоси забутого звірячого «я». Голосова скаля собак досить широка, а емісія голосу подібна трохи до людської. Зі свого боку виття собак елєктризує нас своєю сумовитою, переливною вібрацією і зловіщим виразом нагадує нам біль і смерть. Позволите, що розкажу вам такий випадок…\nПочалася низка оповідань про зловіщі знаки, подавані виттям собак, при чому чарка вина додавала старшинам більшої фантазії. Розмова не відривалася вже від раз вибраної теми і справді того вечора говорили на диво тільки про собак.\nБуло після десятої, коли старшини куреня розійшлися по своїх шатрах на супочинок. Поручник Улашин не хотів ще кластися спати. Низьке полеве шатро непривітно дивилося на нього своїм чорним відслоненим отвором, поза яким ждало його вузьке, тверде, схоже на мари, похідне ліжко. Нічна година тихо спливала на землю і якась солодка туга лоскотала серце після кількох чарок випитого вина. Гарно було йому стояти так мовчки, непорушно, серед приземних тіней рівнини, знявши з носа цвікер у чорній оправі і дивитися в срібно-біле обличчя місяця, що так смішно колесував, двоївся перед його короткозорими очима.\nДовкола у білому світлі, немов у молоці, сумирно лежав німецький табор.\n– Kamerad schlafen gehen! Schlafen… schlafen…\nПоказалося йому, що звук тих німецьких слів паде у лагоду цієї волинської ночі мов розжарені вуглики на тихе плесо води. Чш… чш… чш… І що власне робить він тут серед тих чужих йому, сіро-зелених істот, цих з'їдачів мармоляди, що кишать у сутінках по землі, позакутувані у свої плащі? Став неспокійний. Кров бриніла в його живчиках, а нерви тихо лепетіли. Від останнього присипання гранатою, не все було в порядку з його нервами. Пішов поміж ряди сплячих вояків і аж за табором на дорозі в село запанував трохи над собою.\nНіхто не знав, що поручникові Улашинові заманулося в цю місячну ніч перейтися в напрямі безлюдного села. Він пішов, зовсім не думаючи про те, що наражується на яку-небудь небезпеку. Кортіло його ввійти в те село, заглянути до пустих хат, до пустих комор, відчути колишній ритм його завмерлого серця, збагнути таємну книгу життя, записану невидними словами на дверях кожної хатини. Чого то не доказує часом вино і місячна ніч?\nЗвернув на доріжку, що з широкого шляху провадила в село. По правому боці перед селом стояла немов передня чата самітна хатина. Ворота були зачинені, навіть суканою мотузкою зав'язані. Двоє хатніх вікон і мала шибка в стайні відбивали в собі світло місяця і кидали зі своєї чорної глибини той несамовитий, мутний блиск, яким проймають всі вікна пустих хат у місячну ніч.\nПоручник оперся ліктями на воротах. Збуджена його уявою станула на порозі хатини присадкувата тінь колишнього господаря, а у вікні майнуло дівоче обличчя.\nБеззв'язні думки снувалися з голови поручника немов липке павутиння, що чіпається до кожного стрічного предмету. Солдатський дірявий чайник на гноївні… поламаний костур, припертий під хатою… оббитий, немов вишліфуваний, праник серед подвір'я…\nПішов далі в напрямку села, посміхаючись до місяця, до піль, до темної плями села, що маячіло недалеко. Думав про любов і неприємний спомин стягнув на хвилину його брови. Це було в горах, на літнищі, перед війною. Молодиця гуцулка вибігала до нього вечором у сад, а в неділю стрічалися звичайно в лісі, серед гір, куди вона виходила буцімто по афини*. Одної такої неділі підстеріг їх у лісі гуцул, її чоловік. Улашин побачив його, як він твердими кроками брів по глибокому мосі в його бік, підійшов і без слова вдарив Улашина кулаком в обличчя. Поручник не міг тепер уявити собі, як це сталося, що тоді, після удару в лице, він з роблено-погірдливим усміхом на устах, так само без слова чим швидше відійшов. А коли так незвичними рухами зсувався чим хутше зі скал, поринаючи щохвилини в повені мохів, почув за собою сміх. Це сміялися тамті – обоє. На другий день складав саме свої речі, щоби забратися з того села, як до його кімнати ввійшла гуцулка. На устах і очах мала зальотний, а разом якийсь материнський усміх.\n– Паничу, – сказала, – якби мій був знав, що не віддасте, то бігме, був би не бив. Лишіться, паничу! Мій казав, що вже вам нічо не ме казати.\nАх, як палили його тепер при спомині ці слова! Щойно тепер, на війні, він зрозумів цілу глибінь тодішньої своєї нікчемности. Так, щойно тепер, коли приходилося йому йти самому і вести людей на кулі і смерть, коли кожний стріл учив його нової твердої фільософії життя, а кожна рана вчила його боготворити тіло та кров, з яких родиться дух. Тепер, після шести літ, дзвенів у його вухах цей глумливий сміх гуцула і гуцулки, немов шаркіт сталевого ножа на твердім точилі його теперішньої душі.\nПерша хатина, якою зачиналося село, стояла по правому боці, близько біля дороги. Малесеньке подвір'я перед одиноким вікном не мало тину, тільки два похилені стовпи замість воріт. Напіврозвалений карничок стояв біля хатини на чотирьох широко розставлених лапках, немов сліпе безсиле щеня. У межу з цією хатиною, відгороджена рівним, плетеним грабовим тином від вулиці і обшарпаного сусіда, серед просторого подвір'я німіла своїми замкненими дверима, немов багацька молодиця з ціпко стисненими устами, висока хата з новою стриженою, надміру високою стріхою. На середній дошці високої фами вгорі виднів до місяця великий, синькою намальований трираменний хрест, а на фіртці, завішена на цвяху, висіла стара почорніла ікона Пречистої. Поручник Улашин посміхнувся. Такі ікони висіли тут у кожному евакуйованому селі, майже на кожних воротах, їм останні слізні погляди селян лишали під опіку свою святу землю.\nПоручник простягнув руку, щоби зняти ікону і приглянутися їй ближче, коли почув нараз поза собою тихий шелест. Обернувся нагло, немов ударений у спину елєктричною іскрою, і побачив на яких десять кроків від себе причаєну, велику буру собаку: її тулуб майже сидів на підтягнених під запалий живіт задніх ногах, а передні широко розставлені лапи, дрібними хижими кроками посувалися вперед. З острокінчастої косматої пащі шкірилися два ряди білих, міцних зубів, з-поза яких видобувався спершу тихий, а далі щораз голосніший низький, глухий гаркіт. Він ріс спроквола, але постійно, рівно степенований, немов пнувся щораз вище по ступнях собачої люті.\nПоложення поручника стало неприємне і разом смішне. Не мав зі собою ні револьвера, ні навіть баґнета, необачно залишивши їх перед вечерою у свому шатрі. Доки стояв, не ворухаючись, спертий плечима проти фіртки, собака посувалася тільки незначними кроками вперед. Але знятий нечайним приступом жаху перед дикими, фосфоризуючими очима голодної бестії, поручник перекинув нагло праву руку понад фіртку, щоби розщіпити зісередини защіпку і в тій самій хвилині щелепи бестії розтворилися, почувся скажений крикливий свист роззявленої гортанки і на судорожно витягнену ногу поручника впало з розгоном м'яке, космате тіло. Хто переживав коли-небудь таку мить, коли почував своє тіло, хоч би навіть у грубому, безпечному військовому черевику, в пащеці роз'юшеної собаки, той знає ту нервову дриґоту, що перебігає тоді тіло від стіп десь аж до заглибин мізку. Одна мить. Харкіт, шарпання грубої шкіри черевика і сильний товчок перед себе. Собака заточилася, метнулася вбік і, вже безустанно гавкаючи та в'їдаючи, почала кружити довкола поручника в диких, скажених присідах.\nФіртка була висока і защіпки з другого боку не можна було досягнути. Поручник Улашин стояв, притиснувшись плечима до фіртки, немов цирковий блазень, якого штукар обкидує навкруги ножами. Він раз-у-раз витягав перед себе то праву то ліву ногу, відбиваючи занадто близькі напади, а рукою у вільну хвилину поправляв на носі цвікер*. Не зважаючи на небезпеку, почав вже сам здавати собі справу з комічности цілої ситуації, коли нараз правдивий жах вколов його ледяною колючкою в серце і воно немов розтріснутий м'яч упало похололе на дно грудей. Від сторони села почувся далекий гамір собачого брехоту і сковиту. Далека буря голосів летіла від села і, наближаючись, тремтіла в повітрі гамором розгнузданої скажености. Думки Улашина, мов стадо сполоханих горобців, спурхнули нараз і розлетілися в ріжних напрямках, мигаючи в голові калейдоскопом найріжніших предметів і ситуацій. Високий тин, полковий табор, сьогоднішня вечірня розмова за столом, тічня здичілих собак, відхилені двері малої необгородженої сусідньої хатини, бура собака, що звернулася тепер у сторону надлітаючих голосів і скаженим дрібним гавкотом наглила їх до поспіху, стара ікона Богоматері на фіртці, тонке сукно його обтислих ґаліфе, навіть якесь викривлене злобою обличчя одного з його колишніх учнів і глумливі слова: «заїли собаки» і добродушне, опецькувате обличчя його чури, все це стало нараз шаховим полем його думок. Потім усі ті розгублені на мить думки збіглися, немов розсипані горіхи, по якійсь похилій площі в одну, ясним, гострим різцем заглиблену лінію і покотилися по ній одна за другою:\n– Допасти до відхилених дверей малої необгородженої хати!..\nПоручник Улашин не був боягузом. Мав за собою на війні навіть хвилини і вчинки, що їх люди називають подвигами відваги і за які дістав медалі хоробрости. Був кілька разів ранений, а недавно поражений гарматнім стрільном, і за те відпочивав тепер у запасних частинах під фронтом на службі перекладача. Але коли б у цю хвилину стояв перед поручником російський солдат із виціленим крісом, поручник боявся би, мабуть, менше, а в усякому разі инакше, не так по звірячому, не так підло.\nУ хвилину найбільшого напруження нервів і волі до рішаючої втеки блиснула Улашинові спасенна думка. Сягнув до кишені своєї блюзи і, коли, відступаючи вбік попри тин, почув нервами цілого тіла вишкірені зуби собаки біля своєї ноги, засвітив їй нагло в очі своєю елєктричною лямпкою. Собака, осліплена білим світлом, кинулася вбік і, підгорнувши під себе хвіст, шугнула з-під сліпучого снопа світла, немов з-під струї холодної води. В ту ж хвилину поручник, кидаючи поза себе світло лямпки, рвонувся попри тин на вузьке подвір'я з похилим карником, домчав до прочинених дверей хатини і затраснув їх за собою.\nТремкими від поспіху руками засував дерев'яну засуву і в тій самій хвилині, коли почувся вже безпечним, станула йому перед очима ціла не вояцька смішність його дикої утечі перед собакою. Мусів опертися на хвилину плечем об двері, щоби перевести дух. До дверей скажено добивалася знадвору собака. Нараз замовкла. Крізь двері почувся тоді чимраз ближчий гамір, немов шум і гук надходячого паровозу, який зближався бистрою лявиною роздертих звуків і розбився вкінці довкола хати голосами десятка голодних бестій. Поручник стояв у малих, закиданих сміттям і хворостом сінках, з яких настіж відчинені, низькі двері вели в таку саму низьку одиноку кімнату. Коліна втиналися ще трохи під поручником, коли поступився вперед, щоби переступити поріг. Зробив крок і аж у тій хвилині почув, що вдихає в себе не повітря, а щось немов гидку, смердячу гущу. Треба було якнайшвидше добитися до вікна і відчинити його. З витягненою перед себе елєктричною лямпкою ступав Улашин вперед, схилившись у низькій хатині, щоби не вдарити головою об сволок. Нараз посовгнувся. Світло лямпки, звернене на долівку, показало йому калюжу чорної, майже засохлої вже крови і неподалік біля постелі трупа старого, сивого мужика. На білій бороді застигла тонка, чорна течійка сукровиці, що плила з кутика сухих, землистих губ. В широко отвореному роті жовтіло кілька самітних пеньків, а глибоко завернені очі, немовби шукали чогось під лисим, випуклим лобом.\nПоручник привик до таких картин. Задихнувся тільки ще більше їдким сопухом, що йшов від трупа і впав майже задурманений на ослін. З трудом відчинив одну кватирку вікна. Крізь нього вдерся подув чистого, нічного повітря. Віддихнув глибоко, і, якби під дотиком цілющої внутрішньої купелі, його змисли віджили, щоби датися опанувати новим вражінням.\nМале, залите блідим місячним світлом подвір'я кипіло, клубилося, дерлося сотнями собачих голосів. Тічня здичілих собак, що облягала хату, в'їдала, скавуліла, гризлася поміж собою, драпалася до стін. Дикий галас охриплих голосів вдирався зі свистом у вікно. Вискалені, гострі, білі зуби та отворені пащеки, здавалося, видихували зі своїх гарячих, кровожерних челюстів якісь душливі, отруйні випари.\nПоручник Улашин сів на ослоні, звернений обличчям до вікна, з якого плила до нього животворна струя повітря, а разом з нею дивна, п'янка, дика візія звірячої стихії. На дворі скаженіли собаки, наче у пароксизмі шалу. Думки поручника починали відмовляти послуху і виводити під цю собачу музику такий самий розгнузданий, сполошений танець. Здавалося йому, що за вікном палахкотить якесь шалене полум'я, яке витягає до нього свої червоні язики. Неспокійно перекидав шматками думок, немов старими ганчірками.\nНагла думка про якийсь вихід з такої ситуації протверезила його трохи. Який вихід? Не було инакшого, тільки ждати до ранку. Відвернув на мить голову і поглянув у чорне нутро хати. Голова тяжіла йому на в'язах і здавалося йому, що, відвертаючись від вікна, пробуджується від якогось сну на яві. З-за потилиці, з-за плечей, з середини хати почав знову підходити до його свідомости і доторкатися до його змислів труп, що лежав на долівці. Під його дотиком поручник ще більше протверезився від суґестії собачого видовища, яке заслонювало досі від його змислів всі иньші вражіння. Здригнувся від огиди. Мерзкий сопух вдирався йому разом з повітрям у ніс, у горло, в легені, у кров. Поручник вихилив кілька разів голову на одну мить крізь кватирку вікна назустріч роз'їдженим пащекам, що млівіч підскакували і дерлися до нього, однак це не помагало. Подразнені і перечулені нерви з огидою корчилися від кожного віддиху грудей, і йому здавалося, що цей нестерпний труп'ячий сопух чути щораз більше і більше. По деякім часі почув шум у вухах і дістав млости. Підвівся в розпуці на ноги і знов упав на лавку. В тій хвилині світло елєктричної лямпки, яку тримав у руці, упало на долівку і на трупа.\nНагле рішення вернуло поручникові свідомість. Зірвався з лавки, поступив кілька кроків вперед і нахилився над трупом. Стримуючи в собі віддих, взяв старого дядька за рукав цундравого короткого сердака і за шкіряний ремінь, якими були підперезані широкі, полотняні штани та підніс його вгору. Тоді голова трупа перекинулася набік і звисла в долину, відкриваючи трошки вище закривавленої, немовби чорними взірцями вишиваної обшивки, чорний проріз впоперек горла. На долівці лежала, разом з довгим ремінцем відчеплена від пояса «рибка», сільський залізний ножик, якого колодка та отворене вістря з налиплим і засохлим на лезі хлібом були, немов політуровані чорною мутною шкаралущею крови.\nПоручник, задихаючись, рішучим рухом підтягнув трупа до вікна та опер сціпеніле тіло спиною проти лавки. Смуга білого місячного світла падала крізь шиби вікна на худе, туго землистою шкірою обтягнене обличчя з острим тонким носом, обрамоване білою стриженою бородою. Світло-молочним відблиском відбивалося у шклистих жовто-білих очах і тонко обрамовувало чорну, глибоку пляму отвореного рота. Поручникові аж тепер мимохіть набрело на думку питання, звідки взявся тут цей труп? Такі питання на війні, при фронті бувають даремні, для вояка не цікаві, але якась підсвідома, м'яка струна симпатії казала Улашинові застановитися над тим гниючим трупом старця з підрізаним горлом. Тиха, нікому незнана, залізними кігтями війни, немов сліпою куркою пропорена, трагедія сина його рідної землі промайнула крізь змучений, зачаджений мозок Улашина. Смерть добровільної жертви мініятурного, старечого патріотизму, пасивної любови до власного порога.\n– А все таки, діду, дарма, що ти зарізав себе, щоби не покидати на старостиліття свого рідного порога, я викину тебе крізь твоє власне вікно, – сказав із млосним усміхом Улашин, – і розідруть тебе там твої власні голодні собаки. Бо я не можу дихати, діду! Ти мені стоїш на заваді. Смердиш, страшно смердиш, діду!\nА все ж! Тепер, коли відвернув свою увагу від собак, коли пововтузився кілька хвилин над трупом, звикаючи до його сопуху, і коли відкрив мимохіть загадку цієї трагічної смерти, стає для нього цей умерлий лисий дідок неначе давно знайомою людиною. Знав тепер наскрізь ціле його незавидне життя сільського самотника-чудака. Бо що дідок був самотний, одинокий на світі, це було ясне. Прийшла хвилина, коли цей сільський чудак під багнетами салдатів мав покинути свою низеньку хатину, свій невеличкий загонець землі і свій похилений карничок на незагородженому подвір'ї, в якому з року на рік підгодовував такого самого, як він, самотника, молодого підсвинка, що його купував кожного року з весною на ярмарку в сусідньому містечку. Старий чудак зробив тоді своє останнє найбільше чудацтво. Може, в тій хвилині, коли його ножик-рибка черкав своїм острим лезом по його горлянці, він подумав востаннє про добре, усміхнене личко молодої жінки, що давно-давно перед літами відумерла йому і лишила його таким одиноким самітним чудаком у тій хатині, де ще досі береглися сліди її дорогих рук?\n– За вікно, за вікно! – закричали нараз знову всі змисли поручника, бо здавалося йому, що дід ось-ось заговорить і голос замість крізь рот буде гугнявити крізь проріз у горлі немов харкіт його веприка. Але в тій самій хвилині мигнула йому в голові забобонна думка, що мертвий дід не дасть викинути себе крізь вікно, на жир собакам. Ця думка поразила нерви поручника. Нечайний страх дрібними пальцями залоскотав його по спині. Звичайний, позарозумовий страх не перед смертю, а перед тим, що вже вмерло. Воно тут же біля нього вирізувалося з темноти, залите таємничим місячним світлом, оперте спиною проти лавки, закинувши назад свою підрізану голову, що дивилася до місяця якось бундючно, а разом і так дуже безпомічно.\nПоручник тихо відсунувся від мерця. Потім нагло нахилився до кватирки вікна, наче шукаючи там рятунку. Подих свіжого повітря і ясна літня ніч, якби пересякла стихією тих життєвих інстинктів, які продовжували кидати тічнею собак під вікном хатини, заспокоїли його. Засвітив знову лямпу, взяв діда обома руками за рукав короткого сіряка і за широку матню полотняних штанів та виніс у куток до сіней. Потім щільно зачинив за собою сінешні двері.\nПочував себе страшно змученим. Опер голову об лутку вікна і довгий час без ніякої думки вдивлявся в кип'яток звірячих тіл на дворі. Нагло затремтів. Пригадалося йому нараз слово «клікуша» з вечірньої розмови і дивне російське повір'я про місячне світло.\n– Клікуша… станеш клікушею… – шепнула йому думка, навмисне тому, що він не хотів цього думати, тому що хотів відсахнутися від цієї думки. – Станеш клікушею…\nПоручник зірвався з лавки, але в ту ж мить засміявся і на злість своїй внутрішній тривозі, немов прикований до вікна невидними ланцюгами, знову сів. З упертою цікавістю став тепер приглядатися собакам. Вони почали цікавити його з зовсім иньшого боку, як досі. Старався зглибити їх психіку в кожнім русі, в кожнім скоці. Цілою силою волі збирав свої розгублені і змучені думки і помічував, думав, аналізував. Однак там у найглибшій закутині його душі щось тихесенько неспокійно шкрабало і тої дивної підсвідомої тривоги він ніяк не міг вже прогнати.\nСобаки поволі втихомирювалися. Неначе зневірені прилягли один за одним на землю, витягали перед себе свої косматі лапи і клали на них довгі, гострі морди. Час до часу ті, що лежали, немов прокинувшись нагло, підносили голови вгору і хвилину брехали разом з иньшими, більше невтомними, потім знову застигали у своїй причаєній непорушності. Нараз один із них підніс вгору свою гостру, лискучу морду, писнув проразливим зойком і завив потім протяжним, безконечно сумовитим виттям. Поручник здригнувся. Прислухався. Решта собак немов збентежилася на хвилину, затихла і тільки вслухувалася у розколихані тони. Потім, розпізнавши знайомі звуки, піднімали й собі один за одним голови до місяця, тривали так хвилину, немов ждучи надхнення і прижмуривши великі випуклі, блискучі очі, заливалися своїми дивними, немов людськими голосами. Спершу були це голоси злоби і скарги, уривані, скиглячі, а далі вирівнювалися, насталювались якоюсь одною вищою силою і злітали в одній дикій, безмежно тужній симфонії у всесвітні простори. Виглядали наче стадо пінгвінів, що сидить непорушно у місячну ніч при морському березі, їх виття нагадувало шум морського прибою. Нагадувало не слуховими тонами, а якоюсь внутрішньою, невловною подібністю, внутрішнім ритмом припливу і відпливу.\nЧи ви вслухувалися коли, як виють собаки, у ту їх молитву до місячного бога, але з бажанням вчутися в її зміст і музику? Чи не наливалася тоді ваша душа дивними тривогами підсвідомих бажань, чи не будилися у вас якісь невідомі струни, не манили вашої душі якісь незбагнуті голоси віків кудись у стихію первобутности, кудись поза страшні тюремні ґрати часу і простору, в хороводи причаєних, кровожадних тіней, в оргію розгнузданого життя інстинктів? Спитаю просто. Чи не хотілося вам вити, вити разом зі собаками? Вити до білого, блідого місяця, вискаливши до нього свої білі зуби? Може це мав би бути ваш плач, може це мав би бути ваш сміх, яким ви хотіли б виказати те, що оживало в вас, чого ви не могли досі збагнути. Чи не хотілося вам тоді молитися разом з собаками до тої величі нерухомого безмежжя, що розіпняло над вами свої безкраї крила, стратити свідомість себе і розплистися в стихії всесвіту.\nА врешті! Може і я, що пишу ці рядки, і ви, що відчуваєте так само, як я, ми лише нервово перечулені люди, як був ним поручник Улашин, нещодавно поражений гарматним стрільном? Кажуть, що ці прояви розвиваються на нервовому, істеричному підкладі.\nЧи поручник Улашин здавав собі справу з того усього, коли сидів при вікні в дідовій хатині, сперши тяжку толову об лутку вікна, і коли дивився у малу кватирку, немов на срібний екран, на якому місяць розгортав свої чаклування? Мабуть, ні. Він сидів довго, довго без думки. Його змисли озиралися чимраз ширше і зливалися в одну якусь надвражливу площину, на якій хвилини цієї білої ночі, немов білі одноднівки виводили свій містичний танок під музику собачого хоралу. Місячне світло гладило його чоло, його очі, вливалося в його уста, в його кров. І він бачив, як по білих ниточках місячного проміння, обнявшись у щільних обіймах, в головокружних вирах туги злітали вгору в безмежний, безкраїй простір всесвіту собачі душі. Вільні, свобідні, білі душі звірів.\nЧас до часу пронизувала його тіло дриґота. Часом сморід трупа підповзав під нього своїми подувами. Щось біле одчайдушно вертілося в його мізку і немов тонкою голкою безусипливо свердлувало його. Собаки вили. Потім те біле, що вертілося в його мізку, гамувалося, лагідніло, мутніло у голові, а всі нерви солодко бриніли. У грудях завилася якась давно забута мельодія колисанки. Щось повторяло в ньому цю мельодію, насувало на горло, на язик. Огортало його тихе, солодке почуття, так, як тоді, коли перестає шалений біль зуба. До рота почала набігати слина і текла тоненькою струйкою з кутка напіврозхилених уст на брудний підвіконник. Потім щось підкотилося під його гортанку і вибігло з уст.\nПоручник Улашин слухав, як з його грудей моталася біла тремтюча нитка голосу і навивалася на місяць, наче на клубок.\nВ актах VII німецької дивізії находяться два цікаві для нас документи з двох ріжних джерел. Один з датою 24 серпня, це звіт команди №-того куреня про дезерцію поручника австрійської армії Василя Улашина вночі на 23 серпня з табору біля села Маличі, а другий з дня 25 серпня. Це повідомлення жандармерії в прифронтовій смузі на Волині про те, що придержали там чоловіка, запідозреного у шпіонажі, в австрійському однострої і з документами на назвище австрійського поручника Василя Улашина. Цей підозрілий чоловік волочився по лісах у прифронтовій смузі, а побачивши стежу, старався втекти. При кінці рапорту жандармерії подано заввагу, що арештований прикидається божевільним і що його відставили поки що до тюремного шпиталя при команді корпусу – для розпізнання.


Природные катаклизмы - законы прирды.. Обсуждение на LiveInternet - Российский Сервис Онлайн-Дневников\nРџСЂРёСЂРѕРґРЅС‹Рµ РєР°С‚Р°РєР»РёР·РјС‹ - Р·Р°РєРѕРЅС‹ РїСЂРёСЂРґС‹.
 РџСЂРёСЂРѕРґРЅС‹Рµ РєР°С‚Р°РєР»РёР·РјС‹ - Р·Р°РєРѕРЅС‹ РїСЂРёСЂРґС‹. Р¤РѕС‚РѕРіСЂР°С„ Рё РѕРїРµСЂР°С‚РѕСЂ РЎС‚РёРІРµРЅ Р›РѕРєРє Р·Р°СЃРЅСЏР» С„РѕСЂРјРёСЂРѕРІР°РЅРёРµ СЃРІРµСЂС…СЉСЏС‡РµРµРє — РІРёС…СЂРµР№, РєРѕС‚РѕСЂС‹Рµ РІРѕР·РЅРёРєР°СЋС‚ РІ С†РµРЅС‚СЂРµ РіСЂРѕР·РѕРІРѕРіРѕ РѕР±Р»Р°РєР°, — РЅРµРїРѕРґР°Р»РµРєСѓ РѕС‚ РіРѕСЂРѕРґР° РљР»Р°Р№РјР°РєСЃ, С€С‚Р°С‚ РљР°РЅР·Р°СЃ.  Vimeo ... Р§РёС‚Р°С‚СЊ РґР°Р»РµРµ...


Готель "Золотой Берег" СПА\nСоляна кімната 30 хв.\nВідвідування соляної кімнати - це унікальна процедура, яка виробляє найпотужніший вплив на організм, захищаючи вас від хвороб і зміцнюючи організм. Серію з 10-15 сеансів можна прирівняти до відпустки, проведеної на морі. Таке «лікування сіллю» рекомендується тим, хто страждає від патології бронхів і легенів. Бронхіальна астма, хронічні бронхіти різного походження, алергічні риніти - ці захворювання стоять на першому місці в списку показань для «печерного лікування». Друге місце займають хвороби шкіри - нейродерміт, екзема і псоріаз. Показаннями для галотерапії є практично всі найбільш поширені захворювання органів дихання. Галотерапія є універсальним методом лікувального впливу на всю дихальну систему.\nДля того, щоб стати гостем сольової кімнати не обов'язково чим-небудь хворіти. Абсолютно здоровій людині сольовий мікроклімат принесе масу користі:\n- покращиться сон;\n- зменшиться дратівливість і втома;\n- підніметься загальний тонус організму.\n- бронхіальна астма легкої та середньої тяжкості;\n- полінози, риніти, синусити, трахеїти, хропіння;\n- аденоїди, поліпоз носа;\n- часті застуди, бронхіти, ХОЗЛ, хронічна пневмонія;\n- алергічні дерматити, нейродерміти;\n- хвороби шкіри, прищі;\n- вегето-судинні захворювання, гіпертонія I і II-А стадії;\n- остеохондроз, захворювання суглобів і хребта;\n- всі захворювання в гострій формі або стадії загострення.\nГідромасажна ванна з світлолікуванням (15-20 хв.) Гідромасажні ванни несуть користь для організму людини. В процесі водного масажу організм розслабляється і регенерує, кровообіг посилюється, робота серця активізується. З організму виводяться шлаки і токсини, також такий масаж є прекрасною профілактикою варикозного розширення вен. Постійне використання гідромасажу сприяє позбавленню від стресів і безсоння, шкіра зміцнюється і покращує свої захисні властивості, підвищується тонус, повертається гарне самопочуття.\nВанна Перлинна зі світлолікуванням (15-20хв.) Дію перлинних ванн можна порівняти з впливом на тіло мікромасажу, що розслабляє нервову систему. Перлинні ванни рекомендуються при самих різних порушеннях здоров'я: вони допомагають при нервових розладах, захворюваннях серця і судинної системи, безсонні, артеріосклерозі. Перлинні ванни - ідеальний помічник у боротьбі з зайвими кілограмами: вони сприяють позбавленню від целюліту, розтяжок, жирових відкладень.\nМасаж класичний: Спина, коміркова зона, руки, ноги, загальний. Класичний масаж є досить ефективним засобом не тільки в профілактиці, але і при лікуванні великої кількості захворювань. Сприятливо діє для зменшення больового синдрому, знижує набряклість, сприяє розсмоктуванню спайок, активізує реабілітаційні процеси при хронічній втомі, сприяє нормалізації статевих функцій. Безпосередньо, класичний масаж допомагає повернути енергію втомленому організму, покращує його працездатність, зміцнює м'язи, суглоби і зв'язки, нормалізує емоційний стан пацієнта.\nМасаж лікувальний: Масаж насамперед показаний при важких травмах, захворюваннях суглобів, викривленні хребта, розтягненні зв'язок, м'язів, артриті різної етіології.Має сприятливий вплив на серцево-судинну систему, тому його рекомендують при стенокардії, гіпертонії, гіпотонії, пороках серця в легкій формі. Також його застосовують при патологіях центральної нервової системи: неврити, паралічі, порушення мозкового кровообігу. До інших показань відносять хвороби дихальних шляхів (бронхіти, астма), шлунково-кишкового тракту, органів статевої системи у чоловіків і жінок.\nМедовий масаж: Будь-який масаж, в тому числі і медовий, в першу чергу впливає на шкірні покриви і поверхневі підшкірні структури. Механічна дія рук масажиста на шкіру призводить до посилення кровообігу в зоні масажу, поліпшенню трофіки тканин, прискоренню відтоку венозної крові і лімфатичної рідини. Крім цього, масаж ініціює запуск рефлекторних процесів за участю центрів спинного мозку, що потенціює місцевий ефект, а також покращує роботу внутрішніх органів. Все це вірно і по відношенню до медового масажу. Однак, крім вищеназваних ефектів, в хід йдуть і додаткові методи впливу.\nПо-перше, мед володіє воістину унікальним складом і такими ж унікальними поживними властивостями. У ньому містяться вітаміни, цукор, макро- і мікроелементи, які роблять благотворний вплив на всі поверхневі структури організму.\nПо-друге, мед при масажі виступає ще і в ролі сорбенту, витягаючи на себе з міжтканинної рідини і підшкірної жирової клітковини, накопичені там токсичні речовини, або, як їх ще прийнято називати, шлаки. Завдяки цьому ми отримуємо ще один ексклюзивний ефект медового масажу - очищаючу дію на організм. Саме ця властивість дозволяє використовувати медовий масаж для схуднення в комплексі з іншими заходами, спрямованими на боротьбу із зайвою вагою.'\nАнтицелюлітний масаж: Антицелюлітний масаж діє на досить широкий спектр процесів в шкірному покриві. Перш за все, масаж значно покращує капілярний кровообіг. По-друге, масаж усуває застійні явища в шкірному покриві, активізує обмін речовин в клітинах шкіри і міжклітинному просторі. Така активація призводить до полегшеного виведення шлаків, клітини легко розлучаються з надлишком токсинів. Третій ефект масажу - це стимуляція відтоку лімфи, яка збирає шлаки, викинуті клітинами, і доставляє їх до систем очищення і виведення з організму. Перераховані дії, в кінцевому підсумку, усунуть набряклість в проблемних зонах. Після гарного очищення клітини активніше оновлюються, тому шкіра стає більш пружною, захоплює гладкістю.\nТренажерний зал: Заняття в тренажерному залі дають Вам можливість поліпшити своє здоров'я, нормалізувати обмін речовин, позбавитися від зайвої ваги, поліпшити роботу серцево-судинної системи і навіть позбавитися від депресії. Також за бажанням ви можете збільшити м'язову масу або привести м'язи в тонус і, не змінюючи їх обсягу, знайти красиві форми. Все залежить тільки від вашого бажання, терпіння і працьовитості. Якщо для Вас у пріоритеті здоров'я загальне зміцнення організму, то грамотна робота з тренажерами дозволить домогтися цього результату. Наш зал для тих, хто розуміє, що здоров'я, сила і краса допоможуть досягти життєвих успіхів, підвищити якість життя, виглядати завжди привабливо і стильно. Наші тренери - це досвідчені фахівці в будь-якому вигляді силового тренінгу, яке б не було його призначення - від лікувальної фізкультури до спортивної підготовки. Вони розроблять програму спеціально для Вас, з урахуванням ваших побажань і можливостей Вашого організму.\nГрязьові процедури: Грязі нормалізують обмін речовин в підшкірному жирі і є незамінними в боротьбі з целюлітом.\nПід впливом місцевого застосування поліпшується стан кістково-м'язової системи та посилюються захисні процеси в організмі. Лікувальна грязь заспокоює болі і сприятливо діє на багато процесів життєдіяльності. Крім того, грязями лікують артрити, артрози, ревматизм, люмбаго, радикуліт, переломи кісток та інші захворювання м'язів, суглобів, кісток. До основних властивостей грязей можна зарахувати наявність в них бактеріофага (речовина, що сприяє розчиненню бактерій), а також здатність знімати запалення.


У справі Кернеса допитали нардепа Геращенка | Українська правда\nПонеділок, 25 квітня 2016, 22:42\nЯк повідомив адвокат мера Олександр Гунченко, в якості свідка обвинувачення був допитаний народний депутат від "Народного фронту" Антон Геращенко.\n"З нашої точки зору, він не є свідком у справі в класичному розумінні, оскільки не був безпосереднім учасником подій", - сказав Гурченко кореспонденту "Інтерфакс-Україна".\nНа засіданні суду в понеділок адвокати Кернеса також заявили, що вважають публікації матеріалів досудового слідства на сторінці Геращенка в Facebook і його коментарі в пресі порушенням презумпції невинуватості щодо їхнього підзахисного і тиском на суд.\n"Я є громадянином України, це перше, друге - я є свідком у справі. Я дотримуюся тих правил, які є для громадян України і для свідків. Я кажу правду, я можу давати свої оцінки, в тому числі публічні того, що відбувається, не розголошуючи матеріалів слідства. Матеріалів слідства я не розголошую ", - заявив Геращенко журналістам після засідання.\nУ той же день депутат Харківської облради від ВО "Батьківщина" Іван Варченко заявив про викрадення двох активістів Євромайдану - Олександра Кутяніна та Сергія Ряполова "після того, як вони знімали номери автомобілів "друзів Кернеса" біля готелю "Національ".\n2 березня 2015 року Кернес був повідомлений про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.27, ч.2 ст.146 (незаконне позбавлення волі або викрадення людини), ч.ч. 2, 3 ст.27 ч.2 ст.127 (катування), ч.ч. 2, 3 ст.27 ч.1 ст.129 (погроза вбивством) КК України та про завершення досудового розслідування.


Свиноуйсьце | Самостійне Подорож\n0:38, 27 Листопада 2018\nФото: Костьол Святого Серця Ісуса Фото і опис Храм Святого Серця Ісуса був побудований в центрі Свиноуйсьце в 19012-1902 роках на місці старішого костьолу, який знаходився тут з 1702 року. Невеликий храм місткістю 450 чоловік...\n22:32, 25 Червня 2018\nФото: Форт Заходни Фото і опис Форт Заходни – оборонна споруда, побудована в 1856-1861 роках. Форт був призначений захищати гавань міста Свиноуйсьце від ворожих судів. Одноповерховий квадратний редут був оточений...\n13:31, 17 Лютого 2018\nФото: Форт Герхарда Фото і опис Форт Герхарда – один з фортів в польському місті Свиноуйсьце, розташований в східній частині міста на острові Волин недалеко від маяка. Форт є одним з берегових фортів, що найдобріше...\n9:25, 03 Грудня 2017\nФото: Музей морського рибальства Фото і опис Музей морського рибальства у Свиноуйсьце розташований у будівлі колишньої ратуші. Ця будівля є найстарішою в місті. Ще до надання муніципального права в 1765 році, виникла...\n0:07, 17 Лютого 2017\nФото: Костьол Христа-царя Фото і опис Старим костьолом у Свиноуйсьце вважається костьол Христа-царя, що височіє на площі Косцельной прямо в центрі міста. Він був зведений в 1788-1792 роках на місці старішого храму,...\n2:34, 31 Січня 2017\nМорський маяк Свиноуйсце (Latarnia morska Swinoujscie) опис, фото – Польща: Свиноуйсьце\nФото: Морський маяк Свиноуйсце Фото і опис Морський маяк – маяк в польському місті Свиноуйсце, висота якого складає 64,8 метрів. Маяк займає п’ятнадцяте місце у світі по висоті, а також є найвищим цегляним маяком у...\nХрам Ханг Кен (Hang Kenh Temple) опис, фото – В’єтнам: Хайфон\nСкеля Дзеркало опис, фото – Росія – Південь: Гарячий Ключ\nЗамок Борели (Chateau Borely) опис, фото – Франція: Марсель\nФортеця в Патрах (Patras Castle) опис, фото – Греція: Патры\nАрхеологічний і Етнографічний музеї опис, фото – Туреччина: Измир


«Я діяв згідно з законом!» Світові лідери виправдовуються через офшори / Новое Время\n«Я діяв згідно з законом!» Світові лідери виправдовуються через офшори\n08 квiтня 2016, 17:20 0 коментувати\nФрагмент обкладинки журналу "Шарлі Ебдо"\nЯк лідери Росії, Китаю, Великобританії, Аргентини, Азербайджану та інших країн реагують на звинувачення в корупції\nРозкриття Міжнародним консорціумом журналістів-розслідувачів інформації про тисячі таємних офшорних компаній, зареєстрованих у Панамі, призвело до виникнення дуже серйозних проблем у великої кількості багатих і впливових людей по всьому світу. Український президент Петро Порошенко в цьому сенсі порівняно легко відбувся, оскільки, судячи з усього, нічого кримінального не робив, а просто пересолив з секретністю. У багатьох його колег справи йдуть значно гірше.\nПрезидент РФ Володимир Путін 7 квітня вперше відреагував на скандал з панамськими документами. Незважаючи на старанне мовчання державних ЗМІ, інформація про його друга Сергія Ролдугіна – щасливого володаря двох мільярдів офшорних доларів – чутками почала розповзатися країною, набуваючи найхимерніших форм (на кшталт перевезення грошей у футлярі від віолончелі). Путіну довелося вживати заходів.\nПід час конференції ЗНФ (це дивна структура з неясними цілями і повноваженнями) спеціально відібрана людина поставила Путіну запитання по темі. Відповідь затягнулася на вісім хвилин, сім з яких президент розповідав про західні підступи проти Росії. І лише наостанок він повідомив, що Ролдугін займається бізнесом, але майже весь прибуток витрачає на «музичні інструменти»: купує їх за кордоном і привозить на батьківщину. Президент РФ додав, що пишається Ролдугіним і хоче, щоб таких людей було побільше. Особливо він наголосив, що його, Путіна, ім'я в панамських документах ніде не згадується, а тому взагалі незрозуміло, де там корупція.\nПутін розповів "активістам" ЗНФ, що Ролдугін скрипки і баяни купує через Панаму, а зовсім не займається корупцією\nМислячу частину російського суспільства відповідь, м'яко кажучи, здивувала: зрозуміло, у підставній компанії ніде не буде підпису реального бенефіціара – на те вона і підставна! Крім того, абсолютно нерозкрита була тема двох мільярдів, отриманих ролдугінськими фірмами від найбільших російських корпорацій практично просто так – в режимі подарунків. У Росії є тільки одна людина, здатна змусити їх регулярно постачати сотні мільйонів доларів у «сірі» офшори в Панамі. І звуть її не Сергій Ролдугін, а Володимир Путін.\nВтім, ніякого офіційного розслідування в Росії, зрозуміло, зараз не буде. Зате справою зацікавилася американська фінансова влада, яка вже пообіцяла вивчити документи щодо РФ та запровадити додаткові санкції проти тих осіб, хто допомагав ухилятися від санкцій тим росіянам, на яких вони були накладені раніше. Для Путіна ця новина значно неприємніша, ніж розслідування в Росії: лояльність друзів, які втрачають свої статки на закордонних офшорах, не безмежна. Втім, для такого випадку в нього щойно була створена окрема структура, єдиною метою якої є збереження чинного режиму. «Національну гвардію» путінських опричників, які отримали право без попередження стріляти по неблагонадійних росіянах на ураження, очолив його колишній охоронець Віктор Золотов, відомий собачою вірністю своєму панові.\nПрем'єр-міністр Сигмюндюр Гюннлейгссон, який вчасно не потурбувався про збереження власного режиму, постраждав через панамський скандал сильніше за інших. Новина про те, що прем'єру та його дружині належить незадекларований офшор у Панамі, в якому зберігаються гроші сумнівного походження, спричинила хвилю обурення в острівній державі. На вулиці Рейк'явіка вийшли десятки тисяч розлючених людей, що для країни з населенням 325 тисяч осіб – просто «марш мільйонів».\nГюннлейгссон спочатку намагався вдавати, що все нормально, і звинувачувати його ні в чому. Він навіть оголосив, що у відставку не збирається. Однак коли на горизонті замаячила перспектива голосування про недовіру уряду, а його справою зацікавилися правоохоронні органи, бідолаха здався і написав заяву про звільнення.\nПри всіх питаннях до ісландського прем'єра, треба зазначити, що йому хоча б було соромно\nДо речі, ризик потрапити до в'язниці з Гюннлейгссона повністю не знято: його панамська фірма була якимось чином пов'язана з найбільшими банками країни, збанкрутілими в 2008 році. Тоді ця подія викликала справжнє потрясіння в Ісландії і призвела до місцевого аналогу Майдану, зміщення уряду та відправлення до в'язниці чиновників і банкірів. Якщо з'ясується, що тільки-но відставлений прем'єр небезкоштовно допомагав своїм попередникам і банкірам уникнути покарання, кілька років на нарах йому будуть практично гарантовані.\nУ країні з'явився в. о. прем'єра, а восени відбудуться дострокові парламентські вибори. Ісландія, мабуть, адекватніше за всіх інших відреагувала на панамський скандал.\nВлада Китайської народної республіки на панамські викриття відреагувала теж, загалом, адекватно існуючому там ладу. Щодо будь-яких згадок про панамські документи було запроваджено жорстку заборону.\nВсім без винятку місцевим ЗМІ було наказано під загрозою закриття забути про Панаму. Армія цензорів була кинута на прочісування блогів, форумів, коментарів та інших онлайнових інформаційних ресурсів з приписом вичищати будь-яку згадку або навіть натяк на згадку про витік інформації, що сколихнув світ.\nРеакція керівництва КНР на панамські викриття\nСюжети іноземних телеканалів, присвячені цій темі, в китайських кабельних мережах змінюють на чорний екран. Доступ до багатьох загальносвітових онлайн-ЗМІ частково заблокований: сторінки з панамськими справами в Китаї не відображаються. МЗС Китаю назвало витік «безпідставними і брехливими звинуваченнями», після чого зовсім відмовився коментувати що-небудь з цієї теми.\nПояснюється все це досить просто: згідно з панамськими документами, троє з семи членів Політбюро ЦК КПК були клієнтами панамської фірми Mossack Fonseca, чий архів і витік у пресу. Крім того, офшорні компанії виявилися і у членів сім'ї Сі Цзіньпіня, голови КНР. Зрозуміло, він не хоче, щоб мільярд його підданих виявив, що нещадна боротьба з корупцією на товариша Сі та його друзів не поширюється. Інакше їм би довелося розстріляти самих себе, а це в плани китайського Політбюро явно не входить.\nПрем'єр-міністр Девід Кемерон останніми днями переживає винятково складний період у своїй кар'єрі. Завдяки панамським документам з'ясувалося, що його покійний батько свого часу створив офшорний фонд, який використовував задля уникнення британських податків. У спадок частка в цьому фонді і 300 тисяч фунтів неясного походження перейшли самому майбутньому прем'єру, який «забував» його декларувати, навіть коли став депутатом парламенту.\nАкції панамського фонду загальною ціною в 31 тисячу фунтів стерлінгів він продав тільки перед обранням прем'єром. Таким чином з'ясувалося, що як мінімум деякий дохід від сумнівної компанії Кемерон отримував. Тепер і журналісти, і опозиційні політики наполегливо вимагають, щоб він постав перед парламентом і дав вичерпні відповіді на запитання про особисті фінанси.\nДевіда Кемерона очікує вкрай неприємна розмова в парламенті\nПрем'єр-міністра, можливо, не так сильно зачепила вся ця історія, якби він з самого початку вийшов до преси, чесно і спокійно розповівши про свої стосунки з панамським офшором. Але він почав викручуватися, випустивши аж чотири заяви з цього приводу, жодна з яких так і не надала повноцінної відповіді на запитання, що виниклиу в суспільстві. (Пізніше вийшла п'ята, теж не надто переконлива).\nТепер Кемерон опинився в ситуації, коли йому вже не дуже вірять навіть союзники, а відкараскатися від спеціальних слухань у парламенті вже, мабуть, не вийде. Опозиція, без сумніву, зробить все можливе, щоб публічно і в особливо жорсткій формі дістати з прем'єра душу на цих слуханнях. Кемерон, звичайно, дуже хороший оратор, але і йому доведеться неабияк постаратися, щоб вийти з цієї історії з честю і всидіти на Даунінг-стріт, 10.\nПрезидент Аргентини теж зараз змушений виправдовуватися. Маурісіо Макрі зараз намагається не допустити скликання спеціальної слідчої комісії, яка зайнялася б з'ясуванням його зв'язків із зареєстрованою на Багамах офшорною компанією, заснованою, як і в британському випадку, батьком політика.\nФедеральна прокуратура країни, однак, дотримується протилежної думки, вказуючи на те, що Макрі був директором нині скасованої компанії, тому, цілком можливо, уникав податків, використовуючи її офшорний статус. Сам президент наполягає, що ця фірма взагалі до Аргентини не мала жодного стосунку, оскільки займалася інвестиціями в сусідній Бразилії.\nКритики, однак, вимагають, щоб слідство розібралося і в ще одному епізоді – участі Макрі в іншій, цього разу панамській компанії, яка, на перший погляд схожа на контору з відмивання незаконно отриманих грошей. Президент на це відповідає фразою, яка в останні дні набула шаленої популярності у світового бомонду: «Я діяв у повній відповідності з законом, і мені нема чого приховувати». При тому, що приховувати нема чого, прокуратуру він до своїх справах підпускати чомусь не бажає.\nАргентинський президент обіцяв "жити по-новому", але поки що виходить як завжди\nЗа аргентинського президента, який переміг на виборах, обіцяючи виборцям «нове життя», «позбавлення від олігархів» та «боротьбу з корупцією» заступилося місцеве антикорупційне бюро, яке очолює його прихильниця Лаура Алонсо. Вона заявила, що у створенні офшорних фірм нічого протизаконного немає, за що отримала порцію критики від опозиції, яка нагадала Алонсо, що її робота – це шукати і викорінювати корупцію, а зовсім не виправдовувати сумнівні справи.\nДолю президента Макрі вирішить федеральний суддя, який має зараз вирішити, чи відкривати слідство за фактами можливих порушень. Якщо справі буде дано хід, то аргентинський лідер опиниться в підвішеному стані – на кшталт Кемерона зараз.\nДочки беззмінного президента Азербайджану Ільхама Алієва – Лейла і Арзу, згідно з панамським документами, є винятково успішними бізнес-леді. Через офшорну компанію, зареєстровану на Британських Віргінських островах вони володіють розкішною нерухомістю у Великобританії, ОАЕ, а також частками в золотих копальнях та телекомунікаційних компаніях.\nПанамські документи показали, що перша сім'я Азербайджану та її довірені особи володіють цілою мережею офшорних компаній, причому роль Ролдугіна тут виконує якийсь Фазіль Маммадов – колишній керівник податкової служби країни, навколо якого побудована справжня блискуча бізнес-імперія ціною в сотні мільйонів, якщо не мільярди доларів.\nНіяких публічних заяв щодо своїх багатств Алієви не роблять, вважаючи за краще відмовчуватися, як, наприклад, китайські товариші.\nЛейла Алієва успішна не тільки у бізнесі. Вона отримала російський орден за зміцнення дружби народів\nВтім, усередині країни їх передбачувані офшорні схеми зараз нікого особливо не цікавлять. Так збіглося, що незадовго до публікації панамських документів азербайджанська армія перейшла в наступ у Нагірному Карабасі.\nОскільки жителі Азербайджану – люди виключно патріотичні, а проблема НКР – це незагоєна рана в серці кожного азербайджанця, абсолютно вся їхня увага зараз сконцентрована на зоні бойових дій. В принципі, це логічно: хто ж буде підривати авторитет влади, займаючись корупційними розслідуваннями в такий непростий період? Це ж можна розцінити як роботу на супротивника. А це вже зрада з усіма витікаючими наслідками. При здоровому розумі і твердій пам'яті ніхто на таке не піде.\n...і все решта\nЗрозуміло, вище перерахованими країнами панамські викриття не обмежуються, але описувати їх усі просто місця не вистачить. Крім того, далеко не все поки було опубліковано: обсяг інформації гігантський, на його обробку потрібен час.\nПротте, є одна країна, результатів розслідувань щодо якої всі чекають з особливим інтересом. Це, звичайно, США. Річ у тім, що прямо зараз там йде передвиборча кампанія, тому виявлення «сірих» фірм і рахунків у когось з учасників перегонів або їхніх прихильників може справити ефект вибуху бомби, повністю змінивши розташування сил на політичній шахівниці.\nХранителі архіву заявили, що відсутність в опублікованих матеріалах американців – це не свідчення їх кришталевої чесності, а навмисна лінія поведінки журналістів. «Американські читачі не будуть розчаровані», - вже пообіцяли в газеті Suddeutsche Zeitung, яка першою отримала панамський архів. Очікується, що американська частина історії стане відома вже в травні.


к | алфавит | 4 Сырный с мышами [кликабельно] « всеФоны\n« к | алфавит | 3 Сырный [кликабельно]\nк | алфавит | 5 Смешарики [кликабельно 3381х2025] »\nк | алфавит | 4 Сырный с мышами [кликабельно]\nЗапись создана автором JK, опубликована 13/09/2015 в 18:23 под рубрикой алфавит, клипартс меткамиалфавит, жёлтый, клипарт, миши, с мышами, сыр, сырный, png. Добавьте в закладки постоянную ссылку. Вы можете следить за комментариями через RSS-ленту этой записи.


Книжковий континент: Літературні містифікації\nСправжній вибух літературних містифікацій припав на другу половину ХVІІІ ст. Справжнім майстром видавати свої тексти за чужі був Даніель Дефо: з 500 написаних ним книг тільки чотири вийшли під його ім'ям, а решта приписувалася історичним і придуманим особистостям. Так, наприклад, три томи «Пригод Робінзона Крузо» були написані «моряком з Йорка».\nНе чужий містифікаціям був О.С. Пушкін: публікуючи знамениті «Повісті Бєлкіна», поет виступав лише у ролі видавця.\nКозьма Прутков - самовдоволений графоман, чия «діяльність» припала на 50-60-ті роки ХІХ століття. Лише через деякий час з'ясувалося, що Пруткова створили брати Жемчужникови та О.К. Толстой.\nІнший випадок літературної містифікації - красива і сумна історія Черубіни де Габріак. У 1909 р. редакція журналу «Аполлон» отримала вірші від таємничого автора за іменем Черубіна де Габріак. Вірші описували католицьку Іспанію часів інквізиції, лицарства і війн хрестоносців. Таємнича незнайомка справила на редакторів таке враження, що вони повірили в неї і вітали як «нову поетесу», а безліч шанувальників вимагали нарешті відкрити її ім'я. Яке ж було здивування, коли, скинувши маску чарівної іспанки, світу з’явилася немолода скромна вчителька Єлизавета Дмитрієва. Цю містифікацію таємно від усіх запропонував їй Максиміліан Волошин.\nУ кінці ХХ - початку ХХІ ст. також можна навести безліч прикладів літературних містифікацій. Починаючи з 1996 р., у пітерському видавництві «Азбука» стали виходити книги письменника Макса Фрая у жанрі фентезі з елементами пародії. Романи поступово набирали популярність, він став одним з найбільш видаваних письменників-фантастів. Згодом виникла необхідність пред'явити автора публіці. І восени 2001 р. в телепрограмі Дмитра Діброва була представлена глядачам Світлана Мартинчик як справжній автор книг Макса Фрая.\nВосени 2007 р. всю Москву завішують рекламою роману «Дев'ятий Спас». Автор - нікому не відомий Анатолій Бруснікін. Підозра досить швидко падає на Григорія Чхартішвілі (відомого під псевдонімом Борис Акунін): дія роману розгортається у кінці ХVІІ ст., а написана книга мовою століття ХІХ-го, як і романи Бориса Акуніна. Та й псевдонім аж надто схожий - і там, і тут «А.Б.». А на початку 2008 р. виходить роман «Там» ще одного невідомого автора - Ганни Борисової. Нарешті, у січні 2012 р., Чхартішвілі сам зізнається: і Бруснікін, і Борисова - це він.\nЩо ж змушує цих та багатьох інших людей, безумовно, талановитих, часто навіть геніальних, ховати своє обличчя за чужою маскою, відмовляючись від прав на власні твори? Придумана маска частенько допомагає письменникові відійти від нав'язаних йому (або їм самим) обмежень - станових, стилістичних, історичних. Відкинувши власне «я», він отримує можливість знайти творчу свободу, збудувати себе заново.


Яхту Стіва Джобса заарештували за борги - News One\nСьогодні: 23.04.2021 20:14\tПошук Пошук\nЯхту Стіва Джобса заарештували за борги\nОпубліковано: 21.12.2012 comments off\nЯхта одного із засновників компанії Apple Стіва Джобса, яка зараз знаходиться в порту Амстердама, була заарештована за рішенням суду. Представники промислового дизайнера Філіпа Старка (Philippe Starck) стверджують, що власники судна мають перед ним борги.\nЮристи Старка стверджують, що їхній клієнт повинен був отримати 6 відсотків від вартості яхти «Вінус» за свою роботу над нею. Спочатку передбачалося, що її ціна складе 150 мільйонів євро, відповідно, промисловому дизайнерові повинні були дістатися 9 мільйонів євро (12 мільйонів доларів). Однак спадкоємці Джобса оцінили яхту в 105 мільйонів, виплативши Старку лише 6 мільйонів євро.\nРозгляд між сторонами ускладнюється тим, що у Джобса зі Старком були хороші стосунки, тому в них не було формального контракту, в якому були б прописані всі деталі їх угоди.\nРобота над яхтою «Вінус», оформленої в мінімалістичному стилі, почалася в 2007 році за замовленням Стіва Джобса. Її будівництвом займалася компанія Royal De Vries в Нідерландах. Довжина яхти — 78 метрів.\n«Вінус» було спущено на воду 19 жовтня 2012 року. Стів Джобс завершення будівництва так і не побачив: роком раніше він помер від раку підшлункової залози.\nСтів Джобс яхта


Колишній гравець "Карпат" Іван Гецко - про український футбол у перші роки незалежності\n19 березня 07:10\nВідомий у минулому футболіст Іван Гецко розповів про український футбол у перші роки незалежності.\n"Дивний вийшов перший чемпіонат. Були команди, які явно не відповідали рівню вищої ліги, але з ними доводилося грати. Той же "Темп" з Шепетівки я з тремтінням згадую, поле там було жахливе, роздягальні... Ми жили надією, що все буде добре, власне, за два роки так і вийшло. Але тоді всі, хто міг, шукали варіанти працевлаштування в більш розвинених країнах, щоб була можливість годувати сім'ю. У мене були пропозиції з "Дженоа", "Сампдорії"... Я там тренувався майже чотири місяці, але "Чорноморець" захотів величезні гроші. В результаті мене відпустили за меншу суму, але вже в "Маккабі", - згадує Гецко.\n"Не все було гладко і в збірній України. Віктор Прокопенко тоді взяв на себе відповідальність і зібрав серйозний колектив, який, на жаль, зіграв кілька матчів. Не було навіть форми, знайшли футболки якогось клубу, зверху нашивали герб України. Про те, що гра з угорцями історична, ми не думали, її так почали сприймати років через десять. Преміальних не отримували, а в думках була поїздка на гру в США, щоб там купити щось і вдома заробити на перепродажу. Брали речі, техніку... Запам'яталося ще, що перший Кубок України був дірявий. Ми тоді ледве знайшли шампанське, щоб налити в трофей. Помістилося пляшок 5-8, але все відразу вилилося, і ми ледве встигли по ковтку зробити", - розповів Іван Гецко.