Основні завдання в програмі Excel для Інтернету - Excel\nОсновні завдання в програмі Excel для Інтернету\nВебпрограма Excel Office.com Більше... Менше\nВикористовуючи Інтернет-версія Excel, ви використовуєте веб-браузер для створення, перегляду та редагування книг, які зберігаються в службі "OneDrive " або Dropbox. Якщо у вашій організації або коледжі є планMicrosoft 365 або сайт SharePoint, починайте використовувати Інтернет-версія Excel, створивши або зберігаючи книги в бібліотеках на сайті.\nСтворення онлайнової книги\nВідкрийте OneDrive, вибравши піктограму OneDrive у системному треї, а потім виберіть пункт Переглянути в Інтернеті.\nВиберіть + нова> книга Excel.\nЩоб перейменувати книгу, виберіть загальнодоступну назву нового файлу на верхній стрічці (зазвичай щось на кшталт книги1). У полі ім'я файлу введіть нове ім'я.\nСпільний доступ до книг в Інтернеті\nСтворивши онлайнову книгу, можна надати до неї спільний доступ друзям і колегам або зробити її загальнодоступною. Користувачі можуть переглядати аркуші, сортувати та фільтрувати дані, а також деталізувати зведені таблиці в Інтернеті або на мобільному пристрої.\nЩоб надати спільний доступ до книги, натисніть кнопку Спільний доступ і введіть адреси електронної пошти користувачів, яким потрібно надати доступ, або отримайте посилання, яке можна надіслати контактам електронною поштою.\nРедагування в браузері\nЯкщо не вдалося ввести дані, настроїти формулу, додати діаграми або застосовувати основне форматування, можливо, книгу відкрито в поданні лише для читання. Ось як можна перейти в подання редагування:\nНатисніть кнопку редагувати книгу > редагувати в Інтернет-версія Excel.\nЩоб скористатися додатковими параметрами редагування, виберіть пункт Редагувати в програмі Excel.\nІнтернет-версія Excel автоматично зберігає роботу, якщо ви змінили всі внесені зміни, за допомогою кнопки скасувати або натисніть сполучення клавіш CTRL + Z.\nСпільна робота над одним аркушем\nПід час роботи з іншими користувачами в Інтернет-версія Excel можна відредагувати аркуш, як зазвичай. Коли інші користувачі редагують аркуш, Інтернет-версія Excel відображає їх присутність і оновлення одразу. Це працює, лише коли всі працюють в Інтернет-версія Excel.\nІнші версії програми Excel також дають змогу працювати з іншими користувачами одночасно. Переглядайте книги Excel одночасно з іншими користувачами, щоб отримати докладні відомості про спільну роботу.\nДрук у Інтернет-версія Excel\nВиділіть клітинки або діаграму, які потрібно надрукувати, і виберіть елементи Файл > Друк. Щоб надрукувати весь аркуш, одразу перейдіть до команди друку, нічого не виділяючи.\nНатисніть кнопку Друк для попереднього перегляду.\nЯкщо виявилось, що потрібно друкувати не тільки виділену область, виберіть параметр друку Увесь аркуш і натисніть кнопку Друк.\nЯкщо вас влаштовує остаточний варіант у режимі попереднього перегляду, натисніть кнопку Друк.\nДізнайтеся докладніше про те, як друкувати лінії сітки на аркуші.


Redmi K40 отримав такий же якісний екран, як у Galaxy S21 Ultra і Xiaomi Mi 11 | PriceMedia\nRedmi K40 отримав такий же якісний екран, як у Galaxy S21 Ultra і Xiaomi Mi 11\nГлава бренду Redmi раніше вже згадував, що новий флагман Redmi K40 отримає найвищу якість плоских дисплеїв, а тепер є ще трохи подробиць на цей рахунок. За даними китайського джерела з посиланням на місцевого інсайдера, Redmi K40 використовує OLED – панель Samsung останнього покоління-E4. У чому його особливість?\nЦі екрани використовують нові органічні матеріали зі значно поліпшеною світловіддачею: вони випромінюють більш яскраве світло з меншим споживанням енергії. У разі Galaxy S21 Ultra цей дисплей приблизно на 16% економічніше панелі E3. При цьому висока якість зображення зберігається: екран покоління E4, встановлений в Xiaomi Mi 11, був удостоєний найвищого рейтингу DisplayMate A+.\nВ цілому Redmi K40 має такий же якісний дисплей, як і нові флагмани Xiaomi і Samsung, тільки не вигнутий, А плоский, що багато хто, напевно, вважатимуть плюсом. Фронтальна камера вбудована в центр (версія Infinity-O в інтерпретації Samsung), А її діаметр досить малий-2,8 мм.\nГлавная › ★Новини Hi-tech › Redmi K40 отримав такий же якісний екран, як у Galaxy S21 Ultra і Xiaomi Mi 11


Популярні в літературі історичні міфи про Анну Ярославну Міф 1\nДо речі, саме в цей час поряд існував монархічний шлюб людей, що мали якраз ці імена – німецького короля Генріха ІІІ, згодом імператора, та аквітанської герцогині Агнеси. Хоча малоймовірне припущення, що в абатстві Вільє могли б опинитися рештки саме цієї жінки, померлої в 1077 р. в Римі.\nМіф 1. Анна Ярославна вийшла заміж за старого Генріха І.\n– Насправді королю Франції тоді ледь перевалило за 40. Якщо шлюб між ними відбувся в 1049 р., він мав вік 40-41 рік. Якщо ж королівське одруження мало місце в 1051 р., то вік Генріха І був би відповідно на два роки більше.\nМіф 2. Анна писала батьку до Києва: «До якої варварської країни ти мене відправив. Тут житла похмурі, церкви потворні, а нрави жахливі».\n– Насправді, як справедливо відзначила Наталія Пушкарьова, джерельні відомості про існування такого листа відсутні, хоча його зміст цілком відповідає реаліям того часу.\nМіф 3. Папа Миколай ІІ звертався у листі до королеви Анни «прекрасна діво», «чарівна дівчино»: «Чутка про вашу доброчинність, чарівна дівчино, дійшла до наших вух, і з великою радістю чуємо ми, що ви виконуєте в цій дуже християнській державі свої королівські обов’язки з похвальним завзяттям та видатним розумом».\n– Насправді, таке звернення було просто неможливим до дружини та матері в середньовічній Європі. В оригіналі міститься слово «дочка», яке було неправильно перекладено російською, як «діва», «дівчина», очевидно з якогось французького відповідника ХІХ ст., бо у французькій мові слово «fille» дійсно може одначати і дочку, і дівчину.\nМіф 4. Анна привезла до Франції євангеліє, на якому відтоді присягали всі королі, так зване Реймське євангеліє.\n– Насправді, цей старовинний манускрипт постійно знаходиться на терені Франції лише з середини ХVІ ст. Точно відомо лише, що він був переданий імператором Священної Римської імперії Карлом ІV в середині ХІV ст. Емауському монастирю в Празі, потім вивезений гуситами до Константинополя, а вже звідти через Італію потрапив до Франції. Присягати на ньому могли королі лише з кінця ХVІ ст. Приналежність євангелія Анні припустима, але дискусійна.\nМіф 5. Анна на чужині зберігала вірність православній вірі.\n– Побожність Анни була відзначена всіма західноєвропейськими сучасниками, зокрема, й духовними особами, а значить, королева постійно відвідувала богослужіння за латинським обрядом. Вона сприяла розвитку релігійних установ, брала участь у заснуванні церков і монастирів у Франції, зокрема, церкви святого Вінсента, де її щорічно поминають 5 вересня. Якби вона дотримувалася іншої релігійної обрядності, це могло б бути витлумачене як відступ від істинної віри й навіть як єресь.\nМіф 6. Анна була регентом при Філіппі І після смерті чоловіка.\n– Це частково правда. Хоча офіційно визнаним регентом був граф Балдуїн Фландрський, попервах, після смерті чоловіка, авторитет Анни був дуже високий і вона здійснювала безпосередній вплив на сина та французьку політику. Проте після одруження з Раулем де Крепі в 1061/1063 рр. повага до неї була підірвана, вона майже весь час проводила в замку другого чоловіка, вплив її на сина став обмеженим, згадки про неї майже зникають з державних документів.\nМіф 7. Французи завжди дуже любили й шанували королеву Анну.\n– Після другого шлюбу вона втратила той авторитет, яким раніше користувалася. Мезере пише, що другий шлюб “зневажив її”. Про Анну досить швидко забули. Згодом їй присвячували лише кілька рядків в історичних нарисах про середньовіччя, зважаючи на екзотичність її фігури у французькій історії. Піїтет до неї серед французів посилився лише в ХІХ ст. на фоні зростання могутності Російської імперії. Після укладення франко-російського військово-політичного альянсу постать Анни з політичних мотивів була піднесена на високий рівень.\nМіф 8. Образ Анни Ярославни, шанованої французами, завдяки втручанню Ромена Роллана врятував від знищення сталінськими сатрапами Софію Київську у середині 1930-х рр.\n– Ця літературна вигадка з’явилася в 1988 р. і належить письменникам Віктору Киркевичу та Олександру Білодіду, які використали її в якості реального епізоду з життя українського мистецтвознавця Миколи Макаренка, що був репресований і загинув через відмову підписати акт про знесення Михайлівського Золотоверхого собору.\nПерелік дискусійних питань в історіографії щодо Анни Ярославни,\nна які не можна дати однозначної відповіді\nЯкими є рік і місце її народження: 1024/1036 – Новгород/Київ?\nЧи дійсно на фресках Софії Київської можна бачити Анну Ярославну посеред сестер? Хто з них вона?\nСкільки посольств і в яких роках було відправлено до Києва Генріхом І – одне чи два, у 1044 чи 1050 роках?\nЧи пропонував Ярослав Мудрий руку Анни німецькому імператору Генріху ІІІ?\nКоли Анна прибула до Франції?\nКоли відбулося одруження Анни та Генріха І – 1049 чи 1051 р.?\nКоли народився Філіпп І – 1050 чи 1052 р.?\nЧи дійсно Анна привезла до Франції так зване “Реймське євангеліє”?\nЧи існували інтимні взаємини між Анною та Раулем де Крепі до смерті Генріха І?\nВикрадення Анни Раулем – узгоджені дії чи самостійна акція графа?\nКоли відбулося одруження Анни та Рауля – 1061/1063?\nКоли помер Рауль де Крепі – лютий чи вересень 1074 р.?\nЧи дійсно Анна мала у Франції друге ім’я – Агнеса?\nЧи відвідувала Анна Русь після свого одруження з Генріхом І?\nДе та коли померла Анна – у Франції чи на Русі, 1075/1089 рр.?\nЧи існує зв’язок між походом Володимира Мономаха та Олега Святославича в Чехію із зникненням у Франції свідчень про Анну та появою в Баварії святої Едігни?\nЧи сприяла Анна шлюбу між Володимиром Мономахом і Гітою Англійською?\nДе поховано тіло Анни – абатство Вільє, церква Санліс чи один з монастирів Києва?\nЧи дійсно свята Едігна Баварська є Еммою, дочкою Генріха І та Анни?\nЖиття та діяльність Анни Руської\nв дзеркалі середньовічних документів\nДжерельні свідчення наводяться далі в хронологічному порядку відповідно до життя та діяльності Анни Ярославни. Всі переклади зроблені автором, крім глоси з «Псалтиря Одальрика», яка наводиться за російським перекладом Олександра Назаренка й подається українською. В перекладах латинських текстів ХІ–ХІІ ст. залишено латинізовані варіанти власних імен, поряд з якими у квадратних дужках подано більш осучаснені. Поряд з перекладами латинських текстів подано їхні оригінальні відповідники. Французькі тексти ХVІ–ХVІІІ ст. подано без оригінального дублювання. Слова, якими в текстах позначено Анну, виділено курсивом…\nГорбенко Сергій. Королівський некрополь в церкві абатства Сен-Дені та королева Франції Анна Ярославна // Історія релігій в Україні: науковий щорічник. Кн. 1 / Ін-т релігієзнавства, Львів. від-ня ін-ту укр. археографії та джерелознавства ім.М.Грушевського НАН України, Від-ня релігієзнавства ін-ту філософії ім.Г.Сковороди НАН України. – Львів: Логос, 2004. – С.202-212.\nМІСЯЦЕСЛОВ АННИ ЯРОСЛАВІВНИ\nЗ книги: Реймське Евангеліє Анни Ярославівни. Львів: МС, 2010\nТридцять дві сторінки Місяцеслову – унікальний залишок рукописного Евангелія, втраченого вже перед серединою XIV ст. й доповненого у Празі глаголичним текстом евангельських та апостольських читань. Історія рукопису не зафіксована і тому її доводиться реконструювати лише гіпотетично. У ньому вбачають частину Евангелія, переписаного в київському скрипторії князя Ярослава Мудрого, яке вивезла до Франції його донька Анна (†не раніше 1075), дружина французького короля Генріха I (†1060). Вціліла частина включає Місяцеслов на період від двадцять третьої неділі після Зіслання Святого Духа з наступним першим датованим святом 27 жовтня (9 листопада) до 27 лютого і завершується початковою частиною тексту евангельської притчі про робітників на винограднику (Мт 20 1-8).\nЗа висновком мовознавців, це найстарша розшукана досі київська редакція перекладу евангельських книг, яка випереджує кодекс новгородського посадника Остромира, переписаний у Києві в 1056-1057 роках. Водночас Місяцеслов, знаний як Реймське Евангеліє, є найстаршою оригінальною пам’яткою української книжності.\nДоступне у науковому світі з XVIII ст., Евангеліє київської княжни й французької королеви “загубилося” у Реймській міській бібліотеці, залишається маловідомим і зовсім не вивченим. Лише в листопаді 2009 р. у Франції з’явився його передрук з коротким популярним коментарем. Нині вперше публікуємо його в Україні у повному обсязі. Видання здійснено завдяки ініціативі Фундації Енциклопедії України в Канаді, створеної 1987 року ентузіастами ”Енциклопедії Українознавства”. Фундаторами видання виступають Божена й Олег Іванусіви та їхні доня й зять – Олена та Роман Цоби. Меценатство Іванусівих подарувало нашій культурі цілу низку фундаментальних видань, серед яких варто згадати хоча б монументальні томи “Церква в руїні”, “Церкви України – Перемиська єпархія” та “Церкви України – Закарпаття”.\nВидання змогло побачити світ в Україні завдяки люб’язній поставі директора Міської бібліотеки в Реймсі п. Матьє Жербо, який за посередництвом і сприянням Юрія Білака надав фотокопії унікального рукопису й виразив згоду на його репродукування. Вступний коментар написав Володимир Александрович, український переклад текстів Місяцеслову приготував о. Рафаїл Турконяк, Іван Лучук, французький переклад вступного коментаря та Місяцеслову подали о. Андрій Фіґоль та Любомир Госейко, а їх англійський переклад – Віра Маланчій, Олег Іванусів та о. Сергій Келегер. Тексти перекладів Місяцеслову вивірили Володимир Александрович та Іван Лучук. Книгу приготувало до друку видавництво “Мс” під управою Зиновія Матчака та Володимира Павлюка.\nКИЇВСЬКІ АРКУШІ РЕЙМСЬКОГО ЕВАНГЕЛІЯ\nПерша половина XI ст. увійшла до української історії як один із найважливіших етапів творення національної традиції у якнайширшому спектрі її конкретних виявів. Визначальним фактором тогочасного історичного процесу став знаменний акт святого Володимира Великого, який прийняв християнство східного, візантійського зразка й утвердив його релігією своєї держави. Це дало початок новому, самобутньому українському варіантові східнохристиянської цивілізації, заклало основи усього подальшого поступу національного життя.\nПрийняття християнства у домінуючій на кінець першого тисячоліття на европейському континенті візантійській версії природно означало перенесення на власний ґрунт комплексу надбань візантійської релігійної культури, а водночас також окремих світських виявів традиції. Християнство на той час мало в Україні вже століття досвіду контактів із Візантією та візантійським Кримом. Початки цього сусідства, як і власного християнського досвіду, губляться у віках. З конкретних фактів історії першим варто пригадати хрещення князів Аскольда і Діра під час походу на Константинополь 860 р. Проте воно не виросло поза приватний захід правителів та їх найближчого оточення.\nРаннє українське християнство тривалий час співіснувало з язичницькими віруваннями, що яскраво засвідчує літописний опис урочистого підтвердження вірності договору з Візантією 945 р. коли язичники з княжої дружини складали присягу на капищі, а християни – в соборній церкві пророка Іллі1. Зміцненню позицій християнства у Києві сприяло константинопольське хрещення княгині Ольги 955 р.2, яке розпочало остаточне утвердження релігії серед правлячої еліти. Зрештою, уже в цей ранній період київське християнство взорувалося не лише на Візантію. Були контакти на церковному ґрунті і з Німеччиною. Зокрема, 961 р. до Києва прибув місійний єпископ Адальберт, для якого на зразок каплиці Карла Великого в Аахені не пізніше наступного року збудовано церкву-ротонду3. Віднайдені 1970 р. й ідентифіковані через чверть століття її залишки стали першим розшуканим досі в Україні (поза, зрозуміло, візантійським тоді Кримом) християнським храмом. Проте історичний перелом настав щойно за святого Володимира Великого, який, за словами митрополита Іларіона, “заповіда по всій землі своїй хреститися”, після чого, за свідченням того ж митрополита, “і в єдин час вся земля наша вславила Христа”4. Останнє твердження, звичайно, є апологетичним перебільшенням, за яким неминуче мав стояти довготривалий історичний процес.\nКиївське християнство об’єктивно постало з поєднання власної історичної традиції, втім також власного попереднього християнського досвіду, та візантійської релігійності. Самобутність українського синтезу визначала історична основа, виведена з визрілої на місцевому ґрунті слов’янської спільноcті, що об’єктивно накреслило й своєрідний кінцевий результат самого процесу. Він поєднував дві нерідко протилежних у непоодиноких виявах тенденції, окреслених візантійською складовою й творенням самостійного стосовно неї варіанту релігійної культури спільного зразка. До Києва перенесено насамперед комплекс визначальних ознак релігійної традиції, відбувалося приєднання до візантійського – східнохристиянського – досвіду за неодмінного збереження якнайширшого спектру історично обумовлених виявів власної самобутності. Це виразно показали уже часи святого Володимира Великого, який прийняв християнство на тлі військового конфлікту з Візантією. Не бракувало таких акцентів і надалі. Варто пригадати наступну києво-візантійську військову сутичку 1043 р. та докладніше не відображене джерелами релігійне протистояння, внаслідок якого щойно на сьомому десятку літ після офі- ційного прийняття християнства 1051 р. поставлено першого митрополита з середовища руського духовенства. Ці факти красномовно показують, що попри істотний струмінь візантійського впливу раннє київське християнство, історична традиція загалом не підпорядковувалися Візантії.\nВинятково яскраві приклади самобутності зберегла старокиївська культурна спадщина. Тут варто пригадати найперше цитоване “Слово про закон і благодать” митрополита Іларіона. Показово, що, попри недавнє започаткування заснованої на візантійських зразках мистецької культури, поодинокі ранні вияви якої, природно, поставали найперше під руками прийшлих митців, такі свідчення належать і до мистецького доробку. Їх доніс насамперед одинокий для усього тогочасного світу світський ансамбль малярства – фрески “шлюбного циклу” святого Володимира Великого та його дружини з дому візантійських імператорів – Анни у вежах фасаду Софійського собору5. Як нещодавно встановлено, вони відтворюють перебування посольства святого Володимира Великого в Константинополі та весільні церемонії при імператорському дворі.\nНе менш вражаючим є величний портрет родини князя Ярослава Мудрого в інтер’єрі собору (вціліли лише бокові частини композиції). Репліку питомо “київського” варіанту теми групового портрету родини правителя пропонує також вихідна мініатюра Ізборника князя Святослава Ярославича 1073 р. Вони доводять, що навіть там, де залежність від візантійського досвіду об’єктивно мала виявлятися чи не найвиразніше, автохтонний струмінь творчості виходив на поверхню визначальним фактором власного культурного досвіду.\nІсторично склалося так, що доленосний для національної традиції процес творення її основ упродовж перших десятиліть київського християнства надто скромно відображений писемними свідченнями та автентичними пам’ятками. Зокрема, головне джерело для подій тієї доби – Повість минулих літ – за 989–1013 роки подає лише лаконічні повідомлення про смерть членів правлячої у Києві родини. Не так уже докладно зафіксовано і наступний період правління князя Ярослава Мудрого. Одиноким об’єктом тієї знаменної епохи, винятковим не лише для України, але й усього тогочасного східнохристиянського світу, є величний Софійський собор з унікальним малярським ансамблем, що включає двісті шістдесять квадратних метрів мозаїк та близько трьох тисяч квадратних метрів фресок. Іншого такого обширного комплексу малярства XI ст. у світі не збереглося. Ці нечисленні вже конкретні свідчення належать до різних сфер культурного життя, природно наголошуючи на багатопланових пошуках та здобутках молодого київського християнства.\nОдним із визначальних напрямів власного утвердження “нових людей, просвітлених Духом Святим”, як їх невдовзі окреслив святий Нестор-літописець6, покликане було стати приєднання до великого доробку християнської книжної культури. Звичайно, зовсім не випадково серед корсунських трофеїв святого Володимира Великого літопис окремо відзначив також книги. Вони – “ріки, що наповнюють увесь світ”, – так само не випадково стали не лише лейтмотивом похвали князя Ярослава Мудрого, але й зайняли більшу частину її короткого тексту. За твердженням літопису, князь “до книг мав схильність, читаючи часто і вдень, і вночі. І зібрав він переписувачів багатьох, і переклали вони з грецької слов’янською мовою Письмо і списали багато книг. І придбав він книги, що ними поучаються люди…”, “любив книги і многі списавши, положив у храмі святої Софії”7. За цими скупими свідченнями криється один з найважливіших напрямів розроблення духовної традиції. Дослідники справедливо трактують наведений фрагмент свідченням про закладення першої в Україні бібліотеки Софійського собору.\nХристиянська практика потребувала книг як одного з найважливіших засобів поширення релігії, хоча на київському ґрунті, природно, побутували не лише християнська книга. Водночас сприймалася й світська література, втім також античного світу: джерела XII ст. уже віднотовують, наприклад, київських цінителів Гомера. Від кінця Х ст. у Києві опрацьовувався корпус найважливіших літературних текстів насамперед богослужбового циклу, які склали історичну основу майбутньої української книжності. Літопис наголошує на особливих заслугах у цій роботі князя Ярослава Мудрого. За його свідченням, “…цей великий князь Ярослав, син Володимира, засіяв книжними словами серця віруючих”8. Значення такого історичного діяння було для сучасників очевидним: “коли хто читає книги, то бесідує з Богом і святими мужами. Читаючи бесіди пророків, евангельські та апостольські повчання і житія святих отців, знайде він для душі користь велику”9.\nПопри панегіричний тон внесеної до літопису під 1037 р. похвали князеві як своєрідного підсумку його діянь, з наведеного викладу найважливіших положень цього своєрідного тексту постає яскрава картина цілеспрямованих систематичних зусиль задля прилучення до всього комплексу винятково багатої східнохристиянської книжної традиції, його прищеплення і засвоєння на місцевому ґрунті. Митрополит Іларіон підвів ніби своєрідний підсумок цього процесу, вочевидь випереджуючи пізнішу літописну апологію книги. Він, безперечно, мав достатні підстави ствердити очевидною прикметою своєї епохи забезпечену зусиллями попередників своєрідну адресу своєї знаменитої, як сам її окреслив, – “повісті”: “Не до незнаючих пишеться, а до через край наповнених солодкості книжної”10. Нині вже складно навіть здогадуватися, що конкретно мало стояти за цим окресленням. Проте сама повість київського митрополита переконує, що така характеристика – набагато більше ніж звична фігура урочистого красномовства.\nДоробок тогочасних київських книжників зберігся хіба що в пізніших списках, тому конкретний перебіг їхньої роботи перебуває поза можливістю осягнення. Перші кроки, безсумнівно, зроблено ще за часів святого Володимира Великого. Як переконують збережені ранні пам’ятки, крім власне візантійських джерел, важливу роль при цьому відіграли напрацювання раніше християнізованої Болгарії. Книжники князя Ярослава Мудрого діяли на підготовленому й освоєному ґрунті, використовуючи досвід попередників. Проте водночас літописна розповідь однозначно стверджує самостійний всебічний розвиток книжності щойно за часів князя-книголюба. Найважливішим свідченням цього стала стверджена літописом поява саме тоді повного комплекту Святого Письма. Це визначальне для релігійної традиції осягнення потрактовано здобутком співвіднесеного з часами правління знаменитого князя остаточного утвердження київського християнства, заслугою згуртованої навколо нього ученого прошарку, над плеканням якого князь працював самовіддано і послідовно. Лаконічні вирази літописної похвали Ярослава Мудрого яскраво обрисовують особистий інтерес самого князя до книжності та книжної культури, водночас у найзагальніших рисах окреслюючи те середовище учених людей, зусиллями якого творився цей зовсім новий напрям традиції молодого християнського суспільства.\nСудячи як з вимовного свідчення митрополита Іларіона, так і значно докладнішого висловлювання літописної похвали, сучасники сприймали книжність важливим чинником тієї високої позиції, яку Київ часів Ярослава Мудрого посів у тогочасному європейському світі. На це своєрідне місце недавно християнізованої держави київських володарів вимовно вказують насамперед родинні зв’язки знаменитого князя. Через матір сам він доводився двоюрідним братом візантійському імператорові Костянтину IX Мономахові. Його друга дружина Інгігерда (Ірина) була донькою шведського короля Олафа III. Через доньок князь породичався з багатьма правлячими династіями Європи. Найстарша Анастасія вийшла заміж за угорського короля Ендре I, Єлизавета стала дружиною норвезького короля Гаральда III Суворого, а після його загибелі – датського короля Свена II Естрідсена, Анна вийшла за французького короля Генріха I. Сестру Добронігу князь видав за польського князя Казимира I Відновителя. Син Всеволод одружився з Марією – донькою візантійського імператора Костянтина IX Мономаха, своєю троюрідною сестрою. Дружиною сина Ізяслава стала Гертруда – донька польського короля Мєшка II. Син Святослав одружився з Киликією, донькою німецького графа Етелера. Син Вячеслав правдоподібно взяв шлюб з Одою, донькою нижньосаксонського графа Ліппольда Штаденського, а Ігор – Кунегундою, донькою саксонського маркграфа Оттона. Династичні родинні зв’язки засвідчують органічне входження держави Ярослава Мудрого до широкої європейської спільноти. Вони як би зі свого боку підтверджують знаменитий зворот митрополита Іларіона з його похвали святому Володимирові Великому – уже він “не в бідній бо і незнаній землі владарював, а руській, знаній і чутній по всіх чотирьох кінцях світу”11. Князь Ярослав причинив цієї слави, немало доклавши до здобутків попередньої епохи. Час розпорядився так, що одиноким автентичним київським свідченням не тільки європейських контактів, але й водночас цілеспрямованої роботи київського культурного середовища на полі книжності судилося стати збереженому в невеликому фрагменті одинокому спискові Евангелія, який мав потрапити до Франції з донькою Ярослава Мудрого Анною й зберігається у міській бібліотеці давнього коронаційного міста французьких королів – Реймсу.\nСтарокиївське Реймське Евангеліє – доволі своєрідна позиція культурної спадщини України. Досить скромно засвідчене писемними джерелами та автентичними пам’ятками творення нової християнської культурної традиції природно знайшло відображення і в поодиноких її аспектах. Книжна культура не могла стати винятком із цього загального правила. Окрім скупих літописних швидше натяків, ніж конкретних повідомлень, оригінальних свідчень про ці зусилля з епохи немає. Їхні сліди збереглися насамперед як у самому складі, так і конструкції та оздобленні найдавніших київських рукописів. Першим загальновідомим серед них є постале щойно в 1056-1057 роках Остромирове Евангеліє, наступними – два ”Ізборники” 1073 та 1076 років, створених у княжому середовищі і для нього. Відсутність автентичних сучасних слідів не заперечує реального історичного процесу, проте на загал його доводиться реконструювати насамперед за пізнішими, до того ж, – здебільшого посередніми переказами, поодинокими дотичними повідомленнями та на підставі здогадів. Комплекс конкретних свідчень до початків київської книжності розпочинає Евангеліє, переписане в Києві для новгородського посадника Остромира. Проте кирилична частина згаданого Евангелія зі знаменитого Реймського собору, яке нині переховується у міській бібліотеці Реймсу, так само має київське походження і навіть випереджує Остромирове Евангеліє. Сам кодекс знаний від 1717 р. коли його оглядав під час перебування у Франції і визнав “руським” російський цар Петро I й неодноразово віднотовувався у літературі ще XVIII ст. 1835 р. його заново віднайшов Олександр Тургенєв під час європейської поїздки задля пошуку матеріалів до історії Росії.\nКонволют, у складі якого збереглися аркуші Реймського Евангелія, досліджений мало; як на пам’ятку зовсім виняткового значення для старокиївської традиції він фактично надалі перебуває поза головною сферою наукових інтересів. Тим більше скромною є його дотеперішня присутність в українській культурній свідомості. Київське Реймське Евангеліє так і не посіло належного йому місця серед українських культурних надбань, фактично надалі залишається маловідомим. Хоча його ніби й не випадало б визнавати забутим, українські вияви пам’яті про реймські аркуші як власну найстаршу книгу ніяк не співмірні з їхньою винятковою позицією не тільки на тлі початкового періоду київського християнства, але й історичної традиції України загалом. Це ширше значення заслуговує окремого наголошення, оскільки реймський фрагмент – не лише найдавніший київський оригінальний рукопис, але повинен бути визнаний ще й найстаршою богослужбовою книгою Київської Церкви.\nВціліла кирилична частина Реймського Евангелія нараховує лише шістнадцять аркушів, приєднаних як заключні 19 та 20 зошити до глаголичного ілюстрованого рукописного Евангелія і Апостола, що має тридцять один аркуш; цю молодшу частину кодексу відносять до XIV ст. Таке зіставлення доводить, що на час укомплектування обидві вони розглядалися повноцінними складовими єдиного кодексу й були об’єднані саме на таких засадах. 1843 р. в Парижі коштом російського уряду кириличний фрагмент рукопису опубліковано літографським способом. Правда, тоді допущено численні помилки, оскільки французький літограф не розумів не лише самого тексту, але навіть накреслення поодиноких літер, які йому доводилося відтворювати. Допущені спотворення природно породили невірні інтерпретації серед дослідників середини – другої половини XIX ст. Нерідко вони даються взнаки й у новіших публікаціях. Наступне факсимільне видання способом геліогравюри побачило світ 1899 р., проте й після нього рідкісна пам’ятка залишилась на обочині наукових досліджень, не викликаючи належного й оправданого зацікавлення. Фахова література ХХ ст. навіть зверталася до унікального рукопису рідше, ніж попереднього століття. Він виявився ніби загубленим у регіональній французькій колекції. Для української науки давньокиївське Реймське Евангеліє взагалі існує винятково через принагідні короткі згадки на сторінках оглядових видань та популярної літератури. Систематичні дослідження над тим комплексом проблем, який постає при зверненні до цієї унікальної позиції національної спадщини, в Україні практично не ведуться.\nНе змінив не зовсім зрозумілої, правду кажучи, новішої долі унікального старокиївського рукопису навіть показ Евангелія на виставці у Москві 1975 р. Як не дивно на тлі загальновідомого російського інтересу до старокиївської спадщини, вираженого через її послідовне присвоєння, але це також не дало істотного зрушення у вивченні рукопису. Мало не одиноким науковим результатом московського показу стала видана невеликим накладом брошура – скромна попередня публікація знаного російського мовознавця Лідії Жуковської12. Вона підвела короткий підсумок наявних у науці інтерпретацій реймської пам’ятки, переконано віднісши її до київської книжкової спадщини першої половини XI ст., вказала на найвиразніші помилкові моменти раніших трактувань, дала лаконічну характеристику мовних особливостей списку, навела докладний його склад, відзначила помилки переписувача і в додатку відтворила сам текст. Московська дослідниця стала першим фахівцем-філологом, який мав можливість вивчити реймські аркуші в оригіналі, однак оприлюднений конкретний науковий результат виявився надто скромним. Найважливішою позицією публікації став висновок про відображення у списку редакції евангельських книг, що випереджує Остромирове Евангеліє, пропонуючи ранішу версію перекладу канонічних Евангелій. Згодом дослідниця опублікувала ще одну, але так само коротку студію текстології збереженого в Реймсі фрагменту старокиївського кодексу. У брошурі Л. Жуковська, правда, анонсувала окреме дослідження з аналізом письма, мови та тексту, однак цього наміру не реалізувала.\nНайраніша частина рукопису не донесла ніяких вказівок щодо свого походження – будь-які записи у ній відсутні, оскільки до нас дійшов тільки випадковий фрагмент самого списку, який за місцем у кодексі звично не міг включати такої інформації. Тому, з огляду на найдавніший родовід – його найважливішим свідченням є мовні особливості самого тексту, історія цих аркушів нині реконструюється лише гіпотетично через зіставлення зі знаними фактами взаємозв’язків Києва та Франції середини XI ст.\nРеймські аркуші належать до заключної половини кодексу й відтворюють Місяцеслов списку Евангелія-апракосу, який вміщувався після чотирьох канонічних Евангелій. Витяги з евангельських текстів зіставлено в тому порядку як вони читалися під час богослужбових відправ упродовж року. Проте реймські зошити відтворюють лише половину Місяцеслову. За календарем це читання на період від останніх днів жовтня до початку березня. Вцілілий фрагмент розпочинає прикінцевий рядок (початок був на звороті попереднього втраченого аркушу) читання з Евангелія св. Матвія на двадцять третю неділю після П’ятдесятниці з викладом епізоду втихомирення бурі на морі (Мт 8 26-27): “вєлика. челвеци жє чудишася глаще какось єст яко и вітри и морє послоуша єго” (“[і настала тиша] велика. Люди ж дивувалися, кажучи, хто він, якщо і вітри, і море слухаються його”). Перший збережений датований запис має такий вигляд: “М[С]ЦА тго ж: стр[с] стму нестероу. и капелине. еул ищи септебр въ: в:” (місяця того ж: страсть святого Нестора і Капітоліни. Евангеліє шукай вересня з другого [дня]). Він стосується пам’яті мучеників Нестора та Капітоліни – у церковному календарі цей день припадає на 27 жовтня (9 листопада за сучасним календарем) – й відсилає до тексту Евангелія, переписаного раніше, під 2 вересня. Остання датована пам’ять вцілілої частини Місяцеслову – віднайдення глави Іоана Предтечі, що припадає на 24 лютого. Прикінцевий текст на звороті останнього збереженого аркушу денної дати не має. Він подає читання з Евангелія від св. Матвія з викладом притчі про робітників у винограднику (Мт 20 1-8) й уривається посеред слова на восьмому стиху “гла гднь винограда кь строи” (наказав господар винограду упра[вителеві]. Збережений текст є найстарішим Місяцесловом Евангелія-апракоса київської традиції нарівні з відповідною частиною Остромирового Евангелія. Він включає читання з Евангелія від св. Матвія (1 1-25; 2 1-23; 3 1-6, 13-17; 4 1-17, 26; 5 1-12, 10 1, 5-8; 11 2-15, 27-30; 12 15-21; 20 1-8), св. Луки (2 1-52; 3 1-18; 6 17-23), св. Марка (1 1-41; 5 24-34; 9 33-41) й св. Іоана (1 29-34).\nСама редакція тексту збережена найстаршими рукописами київської традиції починаючи від Остромирового Евангелія 1056-1057 років. Водночас, як наголосила Л. Жуковська, вона відображає найдавнішу знану за виявленими досі поодинокими пам’ятками версію тексту, конкретні особливості якої вказують на відсутність остаточно усталеної мовної норми та очевидну невпорядкованість орфографії13. Такі риси можуть свідчити лише про дуже раннє на тлі традиції виникнення як протографу, так і його конкретного списку. Відсутність слідів місцевих діалектів давньоруської мови вказує на вірогідне київське походження рукопису та київський родовід самого переписувача. Усе це слугує аргументом на користь не просто найдавніших коренів реймських кириличних фрагментів. Вони виявляються водночас єдиною книжковою пам’яткою періоду, коли у Києві щойно вироблявся власний корпус не лише східнохристиянського книжного канону, але й його мовна версія, уніфікувалася сама мовна норма відповідного кола літератури. Отже, реймські аркуші старокиївського рукопису є не просто унікальним джерелом до історії української мови, але й ще одним свідченням того етапу її побутування, одиноким прикладом якого можна було сприймати загадкову нетрадиційного складу абетку, виявлену серед написів на стінах київського Софійського собору. Оскільки кодекс мав би природно походити з княжого скрипторію, “реймський” текст випадає розглядати переказом власне його активності. Правдоподібно, реймські аркуші є оригінальним конкретним слідом роботи тих книжників, що обслуговували потреби князя Ярослава Мудрого та його найближчого оточення.\nНаведені висновки мовного аналізу дають підстави закладати, що два вцілілі зошити – скромний залишок заключної частини евангельського кодексу, переписаного в Києві у першій половині XI ст. З огляду на французький родовід самого рукопису, приймається їх визначення як залишку Евангелія, списаного не пізніше кінця 1040-х років. При цьому вважається, що до Франції рукопис вивезла Анна – донька князя Ярослава Мудрого, виходячи заміж за французького короля Генріха I. Подальша історія найдавнішого київського княжого кодексу до середини XIV ст. також не зафіксована. Проте в цей період він, правдоподібно, мусив пережити певний катаклізм, внаслідок якого від списку чотирьох канонічних Евангелій та Місяцеслову залишилося лише шістнадцять знаних нині аркушів – два зошити місяцесловної частини.\nНаступні конкретні відомості до історії рукопису збереглися у завершенні глаголичної половини і стосуються історії рукопису уже в нинішньому складі. Згідно із вміщеним там записом, його, уже доповненого глаголичною частиною, подарував до заснованого 1347 р. Емауського бенедиктинського монастиря у Празі (відправи в ньому провадилися слов’янською мовою) чеський король і водночас імператор Священної Римської імперії Карл IV (1316-1378; король від 1334, імператор – від 1346). Оскільки замолоду Карл IV виховувався у Франції, вважається, що давніші кириличні аркуші саме він мав вивезти звідтіля й глаголичне доповнення до них зроблено в Празі перед передачею кодексу до монастиря, найвірогідніше, – ближче до часу заснування самої обителі, тобто, найправдоподібніше, в середині XIV ст. За часів гуситських воєн у першій половині наступного століття рукопис з монастиря зник. При незафіксованих обставинах він знову мав опинитися у Реймсі, де служив коронаційним Евангелієм французьких королів. Кодекс пропав із собору під час французької революції кінця XVIII ст., тоді з нього обідрали дорогоцінну оправу, яка пропала безслідно. Певний час унікальний рукопис навіть вважався втраченим поки 1835 р. О. Тургенєв не ідентифікував його у міській бібліотеці Реймсу, де він зберігається понині.\nЗіставлення переконує, що саме кириличні зошити Реймського Евангелія є найранішою пам’яткою київської книжності й водночас одним з найдавніших автентичних зразків української мови – під цим оглядом його випереджують хіба що поодинокі найстаріші написи, виявлені на стінах Софійського собору. Проте цим значення реймського фрагменту не обмежується. Це ще також найстарший рукопис із середовища княжого скрипторію першої половини XI ст., як і, зрештою, одинокий ідентифікований досі автентичний зразок його продукції. Завдяки усім цим прикметам скромний фраґмент старокиївського рукопису стає в один ряд з такими загальновизнаними найвизначнішими здобутками етапу утвердження київського християнства, як Софійський собор та перший оригінальний зразок місцевої літератури – “Слово про закон і благодать” митрополита Іларіона. Попри безперечну несподіваність запропонованого зіставлення об’єктів – видавалося б – вочевидь неспівмірних, аркуші Місяцеслову Реймського Евангелія належить до кола перелічених найвизначніших свідчень київського християнства періоду правління князя Ярослава Мудрого.\nОднією з важливих складових рукопису закономірно була мистецька сторона. Під цим оглядом як найраніше поміж української спадщини Реймське Евангеліє так само є пам’яткою винятковою. Серед найдавніших відомих нині київських та українських евангельських кодексів воно виділяється стосовно невеликими розмірами – лише 23х17,5 см. Остромирове Евангеліє має розміри 35х30 см., а найближче до нього під цим оглядом Мстиславове початку XII ст. – 35,3х28,6. Сучасне йому Юріївське Евангеліє має розміри 31х25 см. Ще меншим є фрагмент Туровського Евангелія: 21,2х16,2 см. Правда, наступне датоване – Архангельське 1092 р. – лише 20,5х16,6 см. Найближчими до Реймського є Галицьке Евангеліє 1144 р. – 23х16 см. та перше західноукраїнське ілюстроване – Добрилове 1164 р. – 24,5х19,7.\nНевеликі розміри книги та походження двох збережених зошитів з прикінцевої частини самого кодексу визначили зрозумілу відсутність багатшого оздоблення, хоча скромним його теж не випадає визнавати. Текст переписано у два стовпці з вирівняною лівою стороною, поза лінію якої виходять хіба що ініціали та початкові літери заголовків. Природно виступають поза неї також заставки. Уклад тексту двома стовпцями відповідає Остромировому, Мстиславовому, Юріївському, Добриловому Евангеліям. Проте для найдавніших евангельських кодексів старокиївської традиції він не єдиний. Водночас Архангельське, Туровське та Галицьке Евангелія мають лише один стовпець. Кожен зі стовпців включає по двадцять рядків. Текст евангельських фрагментів переписано прямим уставом середньої величини з досить широкими літерами впевненого професійного малюнку, відзначеного послідовним протиставленням широких та тонких штрихів. Елементи літер, що виходять поза лінію, здебільшого акцентовані мало й не порушують чіткої конструктивної логіки поодиноких рядків, так само, як і нечисленні літери, винесені понад рядок. Цілість відзначається продуманою структурою й гармонійним співвідношенням компонентів. Календарні та практичні вказівки подано дещо дрібнішим шрифтом, рядки з ними замальовано жовтою фарбою. Це дозволило виділити фрагменти Евангелій у їх зіставленні зі службовими позначеннями, дало істотний елемент укладу поодиноких частин, найвиразніший там, де немає євангельського тексту, а лише календарні нотатки та відсилання до текстів, переписаних раніше. Послідовно витримана організація сторінки засвідчує не лише професійність писаря. За нею стоїть традиція книгописної майстерні та середовища, з практики якого виводилися стосовані підходи до опрацювання аркуша, ширше коло джерел найдавнішої київської книжності.\nПопри безперечну високу професійну культуру самого переписувача, він допустив чимало різноманітних помилок, особливо в тексті читання на другого лютого. Проаналізувавши їх, Л. Жуковська дійшла висновку про можливість якихось “надзвичайних”, за її окресленням, умов, при яких переписано відповідний фрагмент рукопису. Водночас дослідниця відзначила приклади коли в інших місцях такі слова передано вірно. Помилки переписувачів не були рідкістю, звідсіля в завершенні рукописів було навіть прийнято вміщати спеціальне прохання не клясти за допущені помилки. У тексті є також зауважені й виправлені помилки, насамперед поодинокі літери, написані поверх витертих помилкових.\nМистецьке оздоблення фрагменту включає насамперед п’ять скромних кольорових заставок та двадцять три ініціали. Заставки відкривають читання кожного місяця. За мотивами три з них плетінчасті, одна геометрична та одна стилізована на основі рослинних елементів. Усі вони горизонтальні з відгалуженнями на кінцях, що симетрично розходяться обабіч. За ставки листопада, грудня та січня пропонують варіанти однієї схеми й різняться насамперед товщиною горизонтальної плетеної частини, її рисунком та співвідношенням використаних червоного й синього кольорів. Заставку лютого утворюють дев’ять невеликих квадратів з червоним перехрещенням на синьому тлі (два доповнені вкрапленнями не зафарбованого тла), а з її країв відходять стилізовані бутони. Найбагатшою за добором орнаментальних мотивів виявилася вміщена на звороті останнього аркуша виконана червоною і жовтою фарбами заставка березня. Вона повторює схему попередніх, лише середина вирішена як перехоплена перснем петля з декоративними доповненнями. Тільки в першій заставці вжито три кольори – жовтий, синій і червоний. Дві наступні виконані синьою та червоною фарбами. Усіх їх відзначає професійний артистичний малюнок. Він притаманний також ініціалам, серед яких дев’ятнадцять більших, що відповідають висоті п’яти, а навіть семи рядків тексту, та чотири менших – на висоту трьох-чотирьох рядків. Вони нарисовані чорнилом і згодом розмальовані. Їх розроблено на основі тих же мотивів, що й заставки, використано ті ж кольори. Ініціали здебільшого знаходяться всередині тексту й лише два виходять на нижнє поле. На звороті тринадцятого й чотирнадцятому аркуші їх залишено без розмалювання. Не закінчено також ініціал “В” на восьмому аркуші – червоною фарбою замальовано лише вертикальну його основу. Елементами оздоблення слугують також більші кольорові літери назв розділів та окремі початкові слова поодиноких частин тексту. Вони зіставлені з побільшених літер, виконаних подвійним контуром, окремі з них замальовані червоним кольором, на звороті першого та другому аркуші для них поряд з червоною вжито також синю фарбу, й лише на звороті одинадцятого та дванадцятому й на звороті п’ятнадцятого аркуша – тільки синю. На звороті тринадцятого й чотирнадцятому аркуші ці літери, як і відзначені ініціали, не отримали передбаченого розфарбування. До них слід додати також не зафарбовані перше слово заголовку на звороті четвертого аркуша, одинокі слова заголовків, що вказують денні дати на звороті сьомого, восьмого, звороті дванадцятого та тринадцятому, звороті чотирнадцятого аркушів.\nНазагал таких незавершених елементів виявляється немало, тому, видається, є підстави, виходячи з цієї особливості мистецького оздоблення, пропонувати висновок, що рукопис могли не закінчити. Така імовірність узгоджується з висновком Л. Жуковської про вірогідність якихось особливих обставин переписування поодиноких частин, заснованих на допущених помилках та їх характері. Певної логічної системи розташування цих незавершених елементів вловити не вдається. Тому невідомо що може приховуватися за такою своєрідністю оздоблення. Послідовно витриманий єдиний принцип стосування декоративних елементів дозволяє закладати аналогічний підхід до укладу й втраченої частини Місяцеслову. Ця його особливість дає підстави здогадуватися, що сам кодекс, насамперед головна його частина з евангельськими текстами, мав належати до наділених багатшим оздобленням.\nЗі збережених аркушів достатньо скромного, як на перше враження, найдавнішого київського рукопису постає ситуація одного з найцікавіших періодів історії національної традиції, позначеного активним розробленням основ нової християнської культури. Окрім скромно зафіксованих й через те мало відомих початкових напрацювань часів святого Володимира Великого, винятково важлива роль у цьому процесі припала на часи правління його сина й наступника – князя Ярослава Мудрого. Перейнявши владу за умов міжусобної війни між братами після смерті батька, позначеної, зокрема, загибеллю причислених невдовзі до лику святих братів Гліба та Бориса, він потратив немало зусиль на власне утвердження. Щойно після смерті останнього брата Мстислава (1036), князь став єдиним спадкоємцем влади. Очевидно, для того кола людей, які формували обличчя тогочасної київської цивілізації, осягнуте єдиновладдя виступало важливою категорією свідомості. Не випадково митрополит Іларіон, звертаючись у заключній частині своєї повісті до святого Володимира Великого, послідовно наголошував, що він “'єдинодержцем був землі своєї”. Вочевидь, щойно ставши за прикладом батька “єдинодержцем”, князь Ярослав міг виступити тим мудрим правителем, образ якого утверджено на сторінках Слова. Таким йому судилося залишитись в історії. Саме на цей період припадає той розквіт його діяльності, який невдовзі дав підстави Іларіонові, майбутньому митрополитові Київському, потрактувати князя гідним продовжувачем справи батька-хрестителя.\nОраторський хист основоположника літературної історії вітчизняного красномовства немалою мірою спрямований на ствердження цієї спадкоємності. За традицією візантійського християнства, “повість” насамперед сягає біблейської історії, протиставляючи старозавітну традицію Мойсеєвого закону благодаті, отриманій через акт Воплочення й започатковане ним поширення християнства. Благодать, яка прийшла на зміну законові, утвердившись на ґрунті Києва, змінила обличчя Русі. При цьому автор розумів пізнє приєднання свого народу до християнської спільноти. Як наголошено в тексті, це сталося не за апостольських часів (київська місія святого Андрія Первозванного з’явиться серед аргументів місцевих книжників пізніше). Прирівняного до апостолів “учителя і наставника” Русь отримала в особі князя-хрестителя, “мужністю та хоробрістю уславленого в багатьох країнах”, “єдинодержця” своєї землі, що “підпорядкував під себе навколишні сторони”. Маючи за приклад благовірну грецьку землю, де всі міста в молитві предстоять Богу, як у них діються, “сили, чуда і знамення”, князь, схилившись сам до християнства, привів до нього і свій народ. В ораторському піднесенні автор навіть ствердив: “і не було ні єдиного, хто б спротивився благочестивому його намірові” “і слово евангельське нашу землю осіяло”. Продовжуючи прирівнювати князя-хрестителя до апостолів, проповідник у зверненні до нього двічі застосував зворот “учителю наш”, подивляючи його навернення у зіставленні зі свідками Христа, які не увірували. Продовжувачем хрестителя Русі трактується князь Ярослав (у тексті виступає лише під християнським іменем Георгія; водночас із княжим титулом стосовно нього, як і батька, вживається також титул кагана), що завершує не закінчене батьком як Соломон після Давида. Першим серед перелічених діянь князя звернення до батька-хрестителя називає наступне: “дім Божий великий святої Його Премудрості створив на святість і освячення градові твоєму з усякою красою, прибрав і золотом, і сріблом і камінням дорогим і сосудами чесними – церква дивна і славна всім навколишнім країнам – іншої немає на всій земній півночі”. Собор стоїть донині й підтверджує, що ця характеристика – не витвір панегіриста, а констатація історичної реалії.\nНа тлі ”див” ранньохристиянського Києва на чолі з Софійським собором доступна нині в поодиноких її зразках найдавніша книжна культура столиці людей “людей, просвітлених Духом Святим”, звичайно, не виглядає так вражаюче. За самою природою це явище, призначене для зовсім іншого як використання, так і сприйняття. Проте водночас за перейнятим каноном східнохристиянської традиції книга відіграла істотну роль у її утвердженні, прищепленні на старокиївському ґрунті усього того комплексу духовних надбань східнохристиянського світу, які існували й функціонували значною мірою насамперед через книгу, зберігалися, передавалися й залишилися у віках найперше завдяки їй. Скромний перелік поодиноких автентичних свідчень цієї роботи, яка лежить в основі національної духовної традиції, відкривають лише пам’ятки другої половини XI ст. Усі вони різного часу й за різних обставин покинули терени України і вціліли переважно на території Росії. На їхньому тлі аркуші Реймського Евангелія Анни Ярославівни – одинокий виняток, що “загубився” у Европі, куди помандрував ще перед 1051 р. з київською княжною, якій судилося стати дружиною короля Франції.\nШлюбний зв’язок коронованої пари мав зовсім своєрідну передісторію, оскільки свого часу засновник французької династії Гуго Капет старався руки візантійської принцеси Анни для свого сина Роберта. Проте його “випередив” святий Володимир Великий, внаслідок чого Капетінги породичалися з візантійськими імператорами тільки в особі внука Гуго Капета, а сина Роберта – Генріха I (1031-1060) через внучку Анни – Анну Ярославівну. Генріх був набагато старшим, оскільки народився ще 1008 р., тоді як Анна – щойно на початку 1030-х років. Анна стала другою його дружиною – перша – Матильда, племінниця імператора Священної Римської імперії Генріха III, померла через рік після одруження у 1044 р. Як припускають, посольство за Анною до Києва мало місце ще в 1048-1049 роках. Шлюб відбувся у суботу, 19 травня 1051 р. в кафедральному соборі у Реймсі – тодішній столиці Франції. Подружжя прожило разом тільки дев’ять років: король помер 4 серпня 1060 р. Анна, очевидно, відігравала активну роль у житті королівства – її ім’я регулярно фігурувало в офіційних документах Генріха I. Їх старшого сина – Філіпа ще за життя батька, у 7-річному віці 1059 р. за усталеним звичаєм династії короновано й проголошено співправителем. У тридцятилітньої вдови невдовзі виник любовний роман з родичем її покійного чоловіка – Раулем де Перон, графом де Крепі і де Валуа. Граф оскаржив дружину Елеонору Брабантську в подружній зраді і влаштував викрадення королеви-вдови під час полювання, після чого за її наполяганням взяв із нею церковний шлюб. Покинута дружина звернулася зі скаргою до римської курії й шлюб визнали недійсним. Проте Анна жила з графом до його смерті 1074 р. Останній її підпис на документі датується наступним роком й на цьому сліди київської княжни у Франції губляться. Її син Філіп правив майже півстоліття – до 1108 р. й немало спричинився до об’єднання земель майбутньої Франції.\nЗ французькими сторінками біографії Анни пов’язані декілька історичних реліквій, не всі з яких дійшли до нашого часу. За свідченням французьких джерел, посольство, відряджене до Києва за майбутньою королевою, привезло до собору в Реймсі частку реліквій святого Климента папи та його учня Феба14, які зберігалися у київській Десятинній церкві. Цей мало знаний факт належить до рідкісних свідчень найдавніших українсько-французьких контактів. За обітницею, даною перед народженням первістка Філіпа 1052 р., Анна заснувала в Санлісі поблизу Парижу монастир святого Вінцентія. Монастир існує досі; у ньому збереглася тогочасна каплиця, біля входу до якої уже за новіших часів встановлено скульптуру королеви з написом “Анна з Києва, королева Франції” (Anne de Kiev Reine de France). На датованому 1063 р. акті королівського надання для монастиря святого Криспіна в Суассоні поряд із хрестом, який означав підпис малолітнього сина – короля Філіпа, Анна біля свого хреста власноручно вивела ще й підпис: “АНА rЪИНА”, що не відповідає стосованим тоді нормам. Автограф зберігся на документі, сам текст якого королеви не згадує (на той час вона вже була замужем за графом де Крепі). Тому незвичний підпис королеви схильні розглядати як її реакцію на таке упущення. Усі інші знані акти, які з’явилися за її участі, мають лише загальноприйнятий для тогочасних офіційних документів хрест у супроводі писарської нотатки, що стверджувала особистий підпис королеви. Таким чином, одинокий збережений французький автограф, який не вкладається у звичні норми тогочасної актової практики, Анна Ярославівна написала рідною мовою. Своє ім’я вона вивела за тією ж версією, що й запис при відкликанні до свята її покровительки – святої Анни в Місяцеслові Реймського Евангелія (на звороті другого аркушу) – так само з одиноким “н” (“зачатие стій ані”).\nСеред пам’яток по французькій королеві з Києва одинока вціліла старокиївська реліквія – список Евангелія, знаний у новішій традиції під назвою Реймського, природно посідає особливе місце. Його визначили не так французькі аспекти побутування цього унікального рукопису, як насамперед його зовсім виняткова позиція серед спадщини найдавнішого періоду історії стародавнього Києва – часів утвердження українського християнства.\nПопри бурхливу долю, внаслідок якої від давнього київського кодексу збереглося лише шістнадцять аркушів, цей скромний залишок дійшов до нас із сивої давнини як найстарша українська книга та перша книжкова пам’ятка київського християнства. Забута в одній з регіональних французьких колекцій, вона лише тепер дочекалася видання, яке, можна сподіватися, зробить її загальнодоступною й сприятиме входженню до якнайширшого контексту української культурної спадщини.\nЗ нинішнім виданням київські аркуші Реймського Евангелія повертаються на ту землю, де були створені і яку покинули ще в середині XI ст. Повертаються як одна з найцінніших історичних реліквій України.\nДавні руські книги в зібранні Російської національної бібліотеки\nу Санки-Петербурзі (nlr.ru)\nВалерій Лисенко. Київські книги тисячу років тому 2\nПетро Курінний. Реймська Євангелія\n— найдавніша пам'ятка письма Київської Русі 10\nЛидия Жуковская. Кириллическая часть Реймсского Евангелия,\nее издания и изучения 22\nЄвген Луняк .Анна Руська – королева Франції\nв світлі історичних джерел 27\nВолодимир Александрович. Місяцеслов Анни Ярославівни 78\nСторінки Ізборника Святослава 1073–1076 рр.\nС торінка з «Історії Франції» Мезере 1643 р. з портретом королеви Анни, гравюра майстра Жака де Бі (1581–1650)\n1 Ипатьевская летопись // Полное собрание руських летописей. Москва 1962. Т. 2, стб. 40.\n2 Там же, стб. 49.\n3 Ю. Диба, Ротонда 961-962 років у межах найдавнішого городища на Старокиївській горі [в:] Записки Наукового товариства імені Шевченка, 1998, т. 236: Праці Археологічної комісії, c. 524-558.\n4 А. М. Молдован, “Слово о законе и благодати” Илариона, Киев 1984, с. 93.\n5 5 Н. Н. Никитенко, Княжеский групповой портрет в Софии Киевской и время создания собора [в:] Памятники культуры: Новые открытия. Ежегодник 1986, Ленинград 1987, с. 237-244.\n6 Ипатьевская летопись, cтб. 118.\n7 Там же, cтб. 139-140.\n8 Там же, cтб. 140.\n10 А. М. Молдован, “Слово…”…, c. 79.\n11 А. М. Молдован, “Слово…”…, c. 92.\n12 Л. П. Жуковская, Реймсское евангелие, история его изучения и текст, Москва 1978.\n13 Л. П. Жуковская, Реймсское евангелие…, с. 17.\n14 B. de Gaiffier, Odalric de Reims, ses manuscrits et les reliques de saint Clément à Cherson [в:] Études de Civilisation Médiévale (IX-XII siècle). Mélanges offerts à Edmond-René Laband, Poitiers 1974, p. 315-320.


КС виступив зі спеціальним зверненням у зв'язку зі змінами до законів Білорусі - Nevo News\nГоловна/Політика/КС виступив зі спеціальним зверненням у зв’язку зі змінами до законів Білорусі\nКС виступив зі спеціальним зверненням у зв’язку зі змінами до законів Білорусі\nУ п’ятницю, 2 квітня 2021 року депутати Палати представників в першому читанні прийняли поправки в ряд законопроектів.\nУ тому числі підтримку народних обранців отримали корективи законів з протидії екстремізму і про масові заходи.\nНа це відреагувала організація білоруської опозиції, іменована «Координаційна рада».\nПро що заявляють автори звернення\nПредставники цієї структури вважають, що прийняті зміни є черговим інструментом репресій, спрямованих проти цивільного суспільства, в тому числі КС.\nУ зв’язку з цим організація виступила із спеціальним зверненням, опублікованому в її телеграм-каналі.\nОпозиція вважає, що законопроекти розроблені і прийняті «з порушенням принципів конституційності, гласності, захисту прав, свобод та інтересів громадян, юридичних осіб, суспільства і держави», обумовлених в законі «Про нормативних правових актах».\nСтверджується, що «під виглядом протидії екстремізму влада впроваджує нові юридичні норми, які є нічим іншим як спробою виправдати масові політичні репресії в країні».\nТим самим, – йдеться в тексті, – порушуються права і свободи незгодних білорусів.\nУ КС упевнені, що прийняття таких законів остаточно підриває довіру громадян до влади, і висловлюють стурбованість тим, що сталося.\nМи обурені голосуванням депутатів Палати представників за прийняття законопроектів, які не відображають запит суспільства і виборців, служать інструментами репресій і грубо порушують основоположні права, закріплені в Конституції і Загальної декларації прав людини, – заявляють автори звернення.\nВони пояснюють: порушуються права на свободу, недоторканність і гідність особистості, свободу думок, переконань, об’єднань, мирних зібрань та мітингів, отримання і використання інформації.\nЗвернення до ЄС, ООН, ОБСЄ\nКоординаційна рада черговий раз закликав до діалогу, який називає єдиним способом подолати політичну кризу.\nКрім того, КС, як випливає із заяви, через дії офіційного Мінська направив звернення генсеку ООН, Комітету з прав людини ООН, голові Єврокомісії, голові ОБСЄ, голові Європарламенту, держдепу США та інших міжнародних організацій.\nУ цьому зверненні повідомляється про порушення прав білорусів, а його автори просять адресатів надати підтримку.\nДієтологи розповіли, як перемогти звичку заїдати стрес\nМанукян потрапив до лікарні після викриття його роману з помічницею


Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange) - купити у Києві, Україні з гарантією | i-House\n... Головна Аксесуари для iPhone Чехлы Чехлы для iPhone X / Xs Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange)\nЧохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange)\nОпис Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange)\nЯкщо ви екстремал по натурі, і плануєте провести літо в походах, то одна з пріоритетних завдань - купити протиударний Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs/X (Light Blue Orange). І вона зовсім не така вже й витратна, як може здатися на перший погляд. У поганих умовах спеціальне обмундирування буде потрібно не тільки людині, але і його улюбленим пристроїв. Надійний захист на iPhone значно сьогодні доступніше оригіналу, якщо ви замовите її на нашому сайті прямо зараз.\nСвойства Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange)\nСовместимая модель X/XS\nОтзывы Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange)\nЧасті питання про Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange)\n📍 Де купити Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange)?\nТовар Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange) доступний в інтернет-магазині i-House, де ви в будь-який для вас зручний час можете замовити або ж придбати у нас в магазині за адресою: м Київ, м. Майдан Незалежності, Провулок Тараса Шевченка 1.\n🔄 Чи можна обміняти/повернути Чохол Gingle Series Case на iPhone Xs / X (Light Blue Orange)?


i2p / tor дзеркало толоки — Форум\ni2p / tor дзеркало толоки\nВсім привіт, пропоную обговорити i2p / tor дзеркало толоки. Що потрібно для життя толоки в "глибшому" інтернеті? Щодо того, хто буде сидіти "там" на роздачі - я буду ))\nЧекаю однодумців для дій.\nUpd: публікую тут перший варіант інструкції для старту tor-сайту.\n1) сервер (байдуже домашній комп чи орендований хостинг) на Ubuntu 14.04 LTS (можна новіша версія, на старших не перевіряв)\n2) tor-сайт міститься на тому ж компі, що і стандартний сайт, тобто ті ж файли і база та сама, просто це ще один спосіб "входу" на той самий сервер (а "стандартний" сайт на традиційному домені запущено вже перед тим і кроки з налаштування "традиційного" домену тут не розглядаються).\n1. Скачуємо браузер tor https://www.torproject.org/download/ для свого комп’ютера, з якого будемо заходити на tor-сайт (платформа не має значення, може бути убунту, віндовс чи будь-яка інша).\n2. На сервері ставимо сервіс tor командою sudo apt-get install tor\n2.1. Виключаємо сервіс tor командою sudo service tor stop\n2.2. Відкриваємо налаштування сервісу tor у вашому улюбленому блокноті, наприклад nano командою sudo nano /etc/tor/torrc\n2.3. Розкоментовуємо стрічку HiddenServicePort 80 127.0.0.1:80 (або інший порт, якщо у вас веб сервер слухає не на 80 порті).\n2.4. Розкоментовуємо стрічку, яка починається на HiddenServiceDir - пишемо існуючу папку, або створюємо свою, у моєму випадку це HiddenServiceDir /var/lib/tor/tmp\n2.5. Папка з попереднього пункту повинна бути доступна для запису тому користувачу, під яким стартує сервіс tor, у моєму випадку команда для надання прав - sudo chown debian-tor:debian-tor /var/lib/tor/tmp\n2.6. Стартуємо сервіс тор командою sudo service tor start\n2.7. Дивимося логи командою sudo less /var/log/tor/log (у моєму випадку були помилки до того, як виконав пункт 2.5, у вашому випадку пропоную писати нижче коментарі з помилками, будемо розбирати), для коректної роботи помилок не повинно бути.\n2.8. Дивимося доменну назву нашого tor-сайту після вирішення пункту 2.7 командою sudo less /var/lib/tor/tmp/hostname\n3. Заходимо на сайт через браузер tor за допомогою доменної назви з пункту 2.8 - це буде щось на зразок http://fdkjg34673846t.onion/ - вигляд і функціонал аналогічний, як і через традиційне доменне ім’я.\nP.S.: Дані дії дозволять виконати перший крок анонімізації за допомогою tor - людина анонімно заходить на сайт, анонімно скачує файл .torrent (або бере magnet-лінк), далі вже від налаштувань конкретного торент-клієнта залежить, чи людина традиційно качає контент без анонімізації, чи налаштовує свій торент-клієнт для анонімного скачування через мережу тор.\nІнструкції для інших випадків прошу замовляти в коментарях нижче. На даний момент продумую наступну інструкцію - налаштування торент-клієнта для анонімного використання сервісу тор.\nпідтримую, якщо ця приблуда зробить повністю анонімною роздачу/завантаження торентів з Толоки\nта я я зрозумів. треба щоб качок і сідер також був в тій мережі. в іншому випадку буде деанонімізація\nТобто про всяк випадок варто для початку мати можливість заходити на сайт толоки через дзеркало в і2р / тор. Зі свого боку для початку можу спробувати підняти сервак в тор, так як більше знайомий з цим, ніж із і2р. Якщо щось з цього вдасться, то дам знати. Якщо не вийде, то принаймні напишу кроки і на чому обламався. До речі, це вже питання до адміністрації - скільки місця займає сайт толоки?\nтам проблема не в сайті а в базі. орієнтуйтесь на 20гб не менше\n20 гб - це не проблема, сучасні хостинги дають 20 гб за 1-2 долари на місяць. А якщо хтось захоче хостити на домашньому компі, то взагалі безкоштовно. Проблема в іншому - базу даних на дзеркальному сайті треба синхронізувати з головного сайту маючи права доступу. Тобто в моїх силах - створити тор-дзеркало мого власного сайту з якоюсь мінімальною базою, після чого викласти результати з детальною інструкцією. Далі в силах адміністрації толоки прийняти рішення, чи запускати цей підпроект. Бо дати комусь права доступу до бази даних толоки, навіть в режимі рід-онлі, це вже ризик витоку інформації про учасників.\nто вже треба конфуцію писати. то його царина. якщо експеримент буде добрим то думаю він то запиляє\nВідредагував своє початкове повідомлення вгорі. Прошу читати і висловлюватися.\nДодано через 1 годину 13 хвилин 2 секунди:\nНаписав пп Конфуцію з проханням глянути цю тему і висловитися.\nПевний час Толока вже була доступна на .onion\nНайскладніше з цього всього - це зробити, щоб повністю все на сайті проходило через Tor, включаючи posters та img.\nХто переживає за приватність, Tor'ом можна користуватися і без того, щоб сайт був на .onion.\nМайте на увазі, що Tor робить анонімним тільки перегляд сайту, але не завантаження.\nОсь сайт, який своїм існуванням показує, що спокійно користуватися торентами без анонімізації вже не можна. Тобто можна, але не спокійно )))\nВищезгаданий сайт в дану мить "лежить", та я встиг поюзати його і підтверджую - працює.\nUpd: сайт знову "піднявся", заходьте і милуйтеся своїми списками торентів...\nпоправлю. виглядає що цей ресурс має піррінги з певними трекерами......\nтобто з многооооооооторрентів з толоки аж ніразу не показало\nтобто. оскільки я сиджу за шлюзом, за яким сидить купа народу- відображає саме покачі купи народу з певного ресурсу.\n+ перевірив - висрало що зараз є 20 покачів - реальноканал працює тільки на ап. нікого немає в онлайні...\nпірінг з ресурсами\nі пірінг в грубій формі - показує мені всю підмережу \_24


Поступ з краю\t» ВИЩА ЛІГА\nТа, як з’ясувалося, нинішні “Карпати” можуть собі дати раду і без лідера. Що більше, долю матчу було вирішено в першому таймі. Правильніше буде сказати в перші тридцять хвилин. Почав усе Швед, який вдало використав передачу Вовчука. А потім ще двічі засмучував маріупольців молодий Кабанов.\nНаставник господарів Павлов замінив воротаря і замість юного Яковця на полі з’явився досвідчений Шуховцев. І, мабуть, завдяки саме цьому воротарю господарі більше не пропустили у свої ворота.\nПравда, маріупольці змогли уникнути розгрому, та на більше їх просто не вистарчило.\nКоманда Левка Броварського здобула дуже важливу у психологічному плані перемогу. Шкода, що не вдасться розвинути успіх уже в наступному турі. Річ у тім, що матч шостого туру з київським “Динамо” “Карпати” проведуть не 3 серпня, а трохи пізніше. Сьогодні дату цього матчу ще не визначено. Причина переносу матчу – участь “Динамо” в матчах третього кваліфікаційного раунду Ліги чемпіонів. Пригадаємо, що 31 липня кияни грають із чемпіоном Вірменії клубом “Пюнік”.\nСтановище лідерів: 1. “Металург” Д – 13, 2. “Шахтар” – 13, 3. “Динамо” – 12 ... 6. “Карпати” – 8.


6 методів використання Google+ для поліпшення видимості - Estdomain\nДомой створення та просування сайтів 6 методів використання Google+ для поліпшення видимості\nУ цій статті я розповім вам про шести методи поліпшення видимості в Google+ і в результатах пошуку Google.\nВідкрийте для себе шість методів використання Google+ для поліпшення видимості\n1. Вмикайте ключові посилання у введенні\nGoogle+ автоматично поміщає перевірені посилання на ваш сайт в декількох місцях. Таке посилання буде розміщена у верхній частині сторінки профілю на кнопку «Слідкувати»:\nПеревірені посилання на сайт у верхній частині профілю на бізнес-сторінці\nТакож посилання з’явиться в блоці офіційних посилань на вкладці «Про нас» у нижній частині — а разом з нею і додаткові посилання, які ви захочете розмістити:\nБлок посилань на вкладці «Про нас»\nДля місцевих бізнес-сторінок перевіряється посилання на сайт в блоці «Контактна інформація»:\nБлок «Контактна інформація» для локальних бізнес-сторінок\nПосилання можна розташувати у введенні сторінки або персонального профілю. У розділі вступ, який відображається на вкладці «Про нас», ви можете додавати потрібну кількість посилань:\nВведення профілів і сторінок\nДля локальних бізнес-сторінок введення також знаходиться в блоці «Контактна інформація». Це дозволяє вам додавати навколо посилань текст, який стимулює відвідувачів переходити на ваш сайт. Таким чином, ви можете тісніше пов’язати сторінку зі своїм сайтом, розмістивши посилання на сторінки конкретних продуктів або послуг, цінний контент і іншу інформацію.\n2. Оптимізуйте повідомлення під результати пошуку Google\nВам потрібна причина частіше публікувати свої повідомлення в Google+? Якщо хтось стежить за вашим профілем або на сторінці в Google+, ці користувачі частіше за інших будуть зустрічати ваші повідомлення у результатах пошуку Google.\nНаприклад, коли я шукаю інформацію про останніх релізах фільму «Божевільний Макс«, то на першій сторінці результатів пошуку я бачу повідомлення двох людей, пов’язаних зі мною в Google+:\nУ результатах пошуку відображаються повідомлення людей, пов’язаних з вами в Google+\nЗвичайній людині або веб-сайту буде важко добитися попадання на першу сторінку результатів пошуку, особливо, коли мова йде про конкуренцію з такими новинними ресурсами, як Forbes і Deadline. Але Кальвін Чи і Карен Вудхэм обидва відображаються в моїх результатах пошуку, тому що я стежу за ними в Google+.\nЯкщо ви хочете частіше з’являтися на першій сторінці результатів пошуку, продовжуйте збільшувати свою аудиторію Google+. Намагайтеся якомога частіше розміщувати повідомлення за темами, які популярні серед вашої аудиторії.\nАналогічно тому, як ви оптимізуєте записи в своєму блозі по ключових фразах, щоб ваші пости з’являлися в пошуковій видачі, ви повинні оптимізувати оновлення Google+, використовуючи при цьому ключові фрази і хештегі.\n3. Заплануйте послідовні оновлення в своєму профілі або на сторінці\nІснує кілька популярних інструментів управління соціальними медіа, які дозволяють розміщувати оновлення на бізнес-сторінках, але більшість з них не працюють з особистими профілями Google+. Але BuzzBundle дозволяє публікувати записи і керувати особистими профілями, так і бізнес-сторінками Google+.\nBuzzBundle дозволяє створювати персон для управління особистими акаунтами в соціальних медіа. Якщо у вас є тільки дві персони, ви можете завантажити і використовувати BuzzBundle безкоштовно. Якщо вам потрібно більше персон для інших підприємств або клієнтів, вам потрібно буде придбати професійну ліцензію за $199.\nВи можете мати окрему особу для особистих профілів Google+, Facebook, LinkedIn, Twitter і YouTube. А також персону для бізнес-сторінок і профілів Google+, Facebook, Twitter і YouTube:\nСтворення персон для профілів і сторінок Google+\nПісля прив’язки своїх персон до профілів ви зможете додавати новини на стрічку більшості облікових записів, у тому числі і особистий профіль Google+. А також коментувати повідомлення зі своєї стрічки, використовуючи у програмі профіль Google+:\nКоментування з особистого профілю останніх повідомлень людей, пов’язаних з вами в Google+\nТакож можна додати стрічку новин на свою стіну, щоб стежити за всіма останніми повідомленнями Google+, збільшувати кількість коментарів і відповідати на них:\nПерегляд коментарів до повідомлення в профілі Google+\nВи також зможете публікувати або планувати публікацію в профілі Google+, як і в інших профілях своєї персони з додаванням фотографій:\nЗаплановані оновлення в особистому профілі Google+\n4. Використовуйте Google+ в якості своєї бізнес-сторінки\nНа відміну від бізнес-сторінок, розміщених в інших соціальних медіа, з допомогою Google+ ви можете виконувати багато дій. Почніть з додавання фото профілю в правому верхньому куті Google+ і вибору потрібної сторінки, яку ви хочете використовувати:\nПерейдіть на свою сторінку Google+\nПерейдіть в панель керування профілем і з усіх своїх сторінок виберете ту, яка буде використовуватися в якості бізнес-сторінки в Google+. На ній також буде відображатися кількість ваших передплатників і дата публікації останнього повідомлення:\nПерегляньте свої сторінки і перейдіть на ту, яку ви хочете використовувати в якості бізнес-сторінки\nВикористовуючи профіль Google+ в якості бізнес-сторінки, який ви можете коментувати будь-які повідомлення в Google+. Ви також можете приєднуватися і брати участь у спільнотах Google+, створювати події і користуватися Google+ Hangouts. Всі ці інструменти допоможуть вам розвивати свій бізнес і збільшувати кількість передплатників бізнес-сторінки в Google+.\n5. Створюйте або приєднуйтесь до спільнот\nСпільноти Google+ схожі на групи Facebook і LinkedIn. Їх основна відмінність полягає в тому, що ви можете використовувати для створення та участі в спільнотах свій особистий профіль Google+ або бізнес-сторінку.\nПри створенні спільноти за допомогою бізнес-сторінки ця група відображається на сторінці ваших записів, а також на вкладці «Про нас»:\nЯк ваші спільноти відображаються на вашій сторінці\nВсередині вашого спільноти бізнес-сторінка буде відображатися в якості творця групи в правому верхньому кутку:\nЯк ваша сторінка відображається на сторінці спільноти\nВи також зможете додати посилання на сайт своєї компанії та інші ресурси в блоці «Про це співтоваристві»:\nПосилання, додані в блок «Про це співтоваристві»\nЯкщо ви не хочете створити і підтримувати власну спільноту, то можна приєднатися до інших спільнот і брати в них участь через свій особистий профіль Google+ або бізнес-сторінку.\n6. Створюйте збірки, щоб згрупувати повідомлення по темі\nЗбірки Google+ дозволяють згрупувати повідомлення за темами. Наприклад, якщо ви фотограф, ви можете створити окремі колекції для пейзажів, для весільних фотографій і для фотографій природи. Якщо комусь цікаві тільки ваші фотографії природи, вони можуть стежити тільки за цієї конкретної підбіркою.\nПрофілі і сторінки Google+, які оновлюються десятки разів в день, можуть отримати додаткову користь. Добірки дозволяють людям стежити за новинами, які їм цікаві, і не перевантажувати себе непотрібною інформацією.\nНаприклад, велика новинне агентство може створити колекцію найважливіших новин дня. А також збірки світових новин, місцевих новин, новин політики, технологій або шоу-бізнесу.\nЩоб створити добірку, перейдіть на сторінку «Збірки» та натисніть кнопку «Створити добірку». Введіть назву колекції і встановіть для неї налаштування приватності:\nСтворення збірки в Google+\nНа сторінці «Нові збірки» натисніть на посилання «Налаштування», щоб вибрати обкладинку і колір збірки:\nНалаштування збірки в Google+\nУ вас буде кілька варіантів публікації. Можна публікувати повідомлення відразу в добірку, і ці повідомлення будуть з’являтися в профілі або на сторінці Google+ (в залежності від налаштувань конфіденційності, які ви вибрали). Чи можна публікувати повідомлення в профілі або на сторінці і потім вибрати добірку, яку вони повинні додаватися:\nПублікація повідомлень за допомогою добірки\nВсі ваші передплатники або пов’язані користувачі автоматично підписуються на ваші збірки. Тобто збірки мають те ж кількість передплатників або пов’язаних з вами користувачів, що і ваша сторінка або профіль. При цьому користувачі можуть вибирати, чи вони будуть стежити за вашою збіркою або за вами.\nЯк бачите, існує багато відмінних методів використання Google+ для просування бізнесу. Будь ласка, поділіться своїми думками у коментарях!\nПереклад статті «6 Ways to Use Google+ to Increase Your Visibility» був підготовлений дружною командою проекту Сайтостроение від А до Я.\nПредыдущая статьяРанжування сторінок в Alta Vista\nСледующая статьяВивчаємо WP_Query: Введення\nГнучка і функціональна система управління контентом (CMS) Drupal користується заслуженою популярністю серед творців і власників сайтів. Щоб зробити її використання ще більш продуктивним, у ряді випадків необхідна русифікація Drupal, в якій немає нічого глобально складного.\nЯк приховати вміст WordPress за допомогою функції захисту паролем


ФГ АК-МАНГИТ — Код ЄДРПОУ 22513485\nФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО АК-МАНГИТ\n17.08.1994 (25 років 1 місяць)\nАдреса: 68130, Одеська обл., Татарбунарський район, село Білолісся, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА, будинок 6\nУчасники та бенефіціари 22513485\nАдреса засновника: 68130, Одеська обл., Татарбунарський район, село Білолісся, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА, будинок 1\nЛІСЕЦЬКА ОКСАНА ІВАНІВНА\n30.07.1998 Змінилася адреса ОДЕСЬКА ОБЛ., ТАТАРБУНАРСЬКИЙ Р-Н, С.БІЛОЛІССЯ ВУЛ. НАБЕРЕЖНА БУД. 6\n30.07.1998 Змінився керівник ЛІСЕЦЬКИЙ ЮРІЙ КИРИЛОВИЧ\nІнформація про компанію "АК-МАНГИТ"\nОтримайте ключову інформацію про фірму "АК-МАНГИТ". Юридична інформація про фірму допоможе власнику в аналізі, співпрацювати з бізнесом або не потрібно. Ці дані зберігаються в держреєстрі. Такий набiр даних отримують за допомогою ЄДРПОУ контрагента 22513485.\nДані про компанію "АК-МАНГИТ"\nЗа кодом контрагента, що називається номер запису в ЄДР, можна дізнатися, в якому місті знаходиться цей контрагент - для "АК-МАНГИТ" це Інші населені пункти, в нашому довіднику на літеру А. Юридична адреса контрагента 68130, Одеська обл., Татарбунарський район, село Білолісся, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА, будинок 6, а також більш докладне досьє можна прочитати в повній версії наших інструментів. За кодом ОКПО в нашій базі містяться дані про фаундерів і підписантів, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - підписант Лісецький Юрій Кирилович, керівник Лісецький Юрій Кирилович, а також засновники Лісецький Юрій Кирилович, Лісецька Оксана Іванівна. У повній версії системи знаходяться судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і розмір статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО Дивіться інші компанії в Інші населені пункти або в каталозі на букву А\nСТ "ВІНЬКОВЕЦЬКЕ РАЙОННЕ СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО"\nКО НІГИНСЬКИЙ ДОШКІЛЬНИЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЗАКЛАД "БІЛОЧКА" ГУМЕНЕЦЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ КАМ'ЯНЕЦЬ-ПОДІЛЬСЬКОГО РАЙОНУ ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ


Потрібна порада по відновленню аккаунта гуггл. - Інше - Український форум програмістів\nПотрібна порада по відновленню аккаунта гуггл.\nУкраїнський форум програмістів → Інше → Потрібна порада по відновленню аккаунта гуггл.\n1 Тема від itnp 27.12.2018 16:46:02\nТема: Потрібна порада по відновленню аккаунта гуггл.\nНамамгаюся відновити пароль до аккаунта- забув його. Повідомляв їм свій попередній пароль, дату останнього відвідування і дату зміни паролю, привязану сторінку у фейсбуці (анонімну), але не памятаю дати створення аккаунту, не було резервного і без привязки до телефону. Служба аккаунтів каже, що у них сумніви щодо мене як власника аккауна- рекомендують створити новий. Хіба наданої інфо не достатньо? Чи може офіс в москві і там саботують запити з України...\n2 Відповідь від Eff1c 27.12.2018 16:51:24\nRe: Потрібна порада по відновленню аккаунта гуггл.\nВ вас взагалі нема доступу до даного акаунту ні з якого пристрою?\n3 Відповідь від itnp 27.12.2018 16:53:08\nЗаходив останні роки тільки з одного пристрою.\n4 Відповідь від Eff1c 27.12.2018 17:07:15\nМожете глянути просто на перші листи, якщо є можливість. От вам і дата реєстрації.\nТам же ж помоєму як тільки реєструєшся приходять якісь повідомлення.\n5 Відповідь від itnp 27.12.2018 17:12:16\nЗайти в аккаунт не можу.\n6 Відповідь від koala 27.12.2018 17:17:03\nУ браузері пароль не зберігся?\n7 Відповідь від itnp 27.12.2018 17:21:07\n8 Відповідь від koala 27.12.2018 17:31:32\nНу тоді гаплик виконуйте інструкції служби підтримки.


У Швeцiї схвaлили зaкoн, щo дoзвoлить yрядy зaпрoвaджyвaти жoрсткiший кaрaнтин\nПaрлaмeнт Швeцiї схвaлив нoвий зaкoн, який рoзширює пoвнoвaжeння yрядy i дoзвoляє зaпрoвaджyвaти сyвoрiшi зaхoди для бoрoтьби з eпiдeмiєю кoрoнaвiрyсy.\nЯк пишe “Єврoпeйськa прaвдa“, прo цe пoвiдoмляє The Local.\n“Mи знaємo, щo вiрyс вжe тyт i зaлишиться з нaми щe нaдoвгo. Нaм пoтрiбнi кoнкрeтнiшi iнстрyмeнти, якi зaлишaтимyться дiйсними з чaсoм”, – зaзнaчилa мiнiстр oхoрoни здoрoв’я Лeнa Хaллeнгрeн.\nЦe пeрший випaдoк з 2005 рoкy, кoли пaрлaмeнтaрi дoстрoкoвo пoвeрнyлися з рiздвянoї пeрeрви зaдля oбгoвoрeння прoєктy тa гoлoсyвaння зa ньoгo.\nПрoєкт дoзвoляє yрядy зaкривaти дeякi пiдприємствa, oбмeжyвaти кiлькiсть вiдвiдyвaчiв тa чaс рoбoти зaклaдy.\nTaкi рiшeння мoжyть бyти прийнятi щoдo мaгaзинiв i TРЦ, трaнспoртy, бaрiв i рeстoрaнiв, зaклaдiв кyльтyри тa спoртy. Oбмeжeння мoжyть стoсyвaтися тaкoж кiлькoстi вiдвiдyвaчiв y пaркaх, нa пляжaх i тaк звaних “кiмнaтaх для вeчiрoк” y бaгaтoквaртиних бyдинкaх.\nНa вiдмiнy вiд тoгo, як цe бyлo дoсi, зaбoрoни пeрeдбaчaтимyть юридичнy вiдпoвiдaльнiсть зa пoрyшeння. Дoсi Швeцiя oбмeжyвaлaсь пeрeвaжнo рeкoмeндaцiями.\nВoднoчaс, oбмeжyвaти дoзвoлeнy кiлькiсть yчaсникiв привaтних зyстрiчeй вдoмa yряд нe змoжe. Taкoж в yрядy нe бyдe мoжливoстi зaпрoвaдити кoмeндaнтськy гoдинy чи oбмeжити прaвo грoмaдян вихoдити з дoмy, як цe бyлo y бaгaтьoх iнших крaїнaх.\nПрoєкт зaзнaв дeяких пoпрaвoк пiсля критики oпoзицiї прo тe, щo y ньoмy нeмaє яснoстi прo кoмпeнсaцiї для бiзнeсy, який мoжe пoстрaждaти внaслiдoк oбмeжeнь. У ньoмy дoдaлoся пoлoжeння прo тe, щo yряд пoвинeн врaхyвaти фiнaнсoвi нaслiдки для тaких пiдприємств, прoтe пoдaльшy пoлiтикy пoтрiбнo бyдe визнaчити oкрeмим зaкoнoпрoєктoм.\nНa зaпитaння ЗMІ прo тe, чи скoрo чeкaти зaстoсyвaння зaкoнy нa прaктицi, прeм’єр Стeфaн Лeвeн скaзaв, щo вiн бyдe викoристaний “y нaйближчoмy мaйбyтньoмy”.\nЗaкoн нaбyдe чиннoстi з 10 сiчня i дiятимe дo 30 вeрeсня 2021 рoкy.\nПoдiбний прoєкт iснyвaв i рaнiшe, влiткy, aлe тaк i нe бyв зaстoсoвaний, пoтiм тeрмiн йoгo дiї зaкiнчився.


Свято останнього дзвоника в Сумському вищому училищі мистецтв і культури ім. Д.С.Бортнянського | «Сумське вище училище мистецтв i культури ім. Д.С. Бортнянського» -= svumik.sumy.ua =-\nОт і в Сумському вищому училищі мистецтв і культури ім. Д.С.Бортнянського для студентів випускних курсів відділення мистецтв 07 червня 2018 року відбулось Свято останнього дзвоника.\nЗ напутніми словами і побажаннями здійснення мрій на новому життєвому шляху до випускників 2018 року звернулися директор училища, заслужений працівник культури України Гринь Н.М., класні керівники академічних груп Мінакова Я.С., Симоненко О.С., батьки.\nСвято перетворилося у неймовірно фантастичне чудове дійство, яке професійно, з точки зору режисури та артистизму, підготували самі винуватці події під керівництвом молодого талановитого викладача Решитька О.В.\nДуже постаралися ведучі концертного дійства, нинішні випускники Денис Гриценко та Марина Пономаренко, які поставили собі за мету розвеселити присутніх, допомогти розслабитись і відпочити. І це їм вдалося!\nПролунав символічний останній дзвоник. От уже ці свята! Вони так швидко закінчуються… Зате для «молодої порості» розпочинається велике і цікаве доросле життя – таке привабливе своєю незнаною далечиною. То ж побажаємо їм успіхів і вдачі, натхнення та терпіння, віри в людей і сонячної надії на краще. А найголовніше - палкої любові до життя, обраного шляху і нашої рідної Батьківщини!


Окупанти тричі порушили режим припинення вогню з початку цієї доби | Новини\n5 Грудня, 2019 5 Грудня, 2019 Набуцький ВалерійОборона18 переглядів\nопубліковано в Гру. 05, 2019 з 9:21 pm 5 Грудня, 2019\nПротивник обстріляв позиції наших підрозділів із гранатометів різних систем, великокаліберних кулеметів та іншої стрілецької зброї\nПро це повідомляється на сторінці Операції об’єднаних сил у соцмережі Facebook.\n“Втрат унаслідок обстрілів серед особового складу об’єднаних сил не зафіксовано”, – йдеться у повідомленні.\nДва обстріли зафіксовано в районі відповідальності оперативно-тактичного угруповання “Північ”, один – у районі відповідальності оперативно-тактичного угруповання “Схід”.\nНа ділянці розведення сил та засобів №1 у районі смт Станиці Луганської Луганської області представники ДСНС України здійснили щоденне обстеження місцевості обабіч дороги в районі лісосмуги та мосту на наявність вибухонебезпечних предметів, співробітники Червоного Хреста продовжують діяльність із надання допомоги цивільним особам. Перевезення населення між відновленим мостом і КПВВ “Станиця Луганська” сьогодні здійснював один автобус.\nНа ділянці розведення №2 у районі м. Золотого Луганської області обстановка залишається стабільною, режим тиші дотримується.\nНа ділянці розведення №3 у районі с. Богданівки Волноваського району Донецької області співробітники ДСНС під час обстеження території вилучили два вибухонебезпечних предмети, демонтували дві допоміжні споруди та один бліндаж.\nУ штабі ООС також нагадують, що вранці у четвер після отримання гарантій дотримання режиму припинення вогню з боку бойовиків розпочалося проведення аварійно-відновлювальних робіт у районі м. Мар’їнки Донецької області, і протягом дня рятувальні служби та робочі АТ “ДТЕК Донецькі електромережі” замінили пошкоджений трансформатор і відремонтували лінії електропередач. 38 будинків із 60 уже підключено до електропостачання. Роботи продовжаться у четвер, 5 грудня.


Що таке демпінг - Darkbluecat\nдодому Різне Умные слова Що таке демпінг\nщо таке демпінг ? дане слово періодично зустрічається в мережі або пресі. Крім цього, його нерідко можна почути по телебаченню. При цьому далеко не всі розуміють справжнє значення даного поняття.\nУ цій статті ми розповімо вам, що являє собою демпінг.\nЩо значить демпінг\nдемпінг (від англ. Dumping-скидання) – продаж товарів і послуг за штучно зниженою вартістю. Демпінгові ціни значно нижче ринкових, а часом і нижче собівартості продукції або послуги. Варто зауважити, що як приватні, так і державні компанії, нерідко вдаються до демпінгу як до разового заходу.\nЦе робиться з різних причин, серед яких реалізація неліквідного товару, гостра нестача коштів, потенційна загроза збитків, придушення конкуренції, цінова дискримінація і т.д.\nОдну з потреб демпінгу можна пояснити на простому прикладі. Припустимо, ви побачили на вітрині джинси від фірми «а», що стоять в 2 або 3 рази дешевше рівноцінних джинсів компанії «б». В результаті, ви і велика частина інших покупців віддасте перевагу продукції марки “а”.\nЦе і є демпінг: фірма «а» навмисно пішла на різке зниження ціни, бажаючи стати лідером на ринку. Пізніше ця компанія поверне ціни на свої місця, але в ході демпінгу їй вдасться «підгодувати» клієнтів. Таким чином, продавець демпінгував для формування ринку збуту і отримання монополії хоча б на якийсь відрізок часу.\nГоворячи простими словами, демпінг являє собою ефективний метод конкурентної боротьби з метою зростання товарообігу, і як наслідок зростання доходу фірми. Зазвичай до демпінгу вдаються на короткостроковій основі, так як утримувати ціни на занадто низькому рівні затратно навіть для великих корпорацій.\nВажливо розуміти, що далеко не всяке зниження цін на продукцію слід сприймати як демпінгове. При демпінгу вартість знижується на певний товар або конкурентне середовище. У будь-якому випадку, покупцеві демпінг дозволяє придбати продукцію за дешевшою ціною, але рівноцінною за якістю.\nЗ усього сказаного можна зробити висновок, що демпінг можна віднести до ефективного інструменту на ринку. Його раціональне використання може допомогти починаючому підприємцю зайняти свою нішу на ринку. І в той же час, часом застосування демпінгу здатне привести до краху навіть великої корпорації.\nнаступна статтяЧоловік порадував дорожніх поліцейських\nДура феєрична На неї прикольно дивитися, попередньо сховавши всі колючі і б'ються предмети. Гостра на язик, наглядова, в міру добра, в голові — місиво з...


ВМС перейдуть до комплексного ремонту кораблів | MIL.IN.UA\n1805 11 Жовтня, 2020 Конференція з керівниками судноремонтних та суднобудівних підприємств країни\nВМС перейдуть до комплексного ремонту кораблів\nВМС України Закупівлі Судноремонт Україна Флот\nДнями в місті Миколаєві на базі Навчального центру ВМС ЗС України відбулася конференція з керівниками судноремонтних та суднобудівних підприємств країни.\nВМС перейдуть до комплексного ремонту кораблів. Контрадмірал Олексій Неїжпапа. Фото6 ВМС ЗСУ\nРезультати проведеної роботи з відновлення корабельного складу ВМС ЗС України дозволили підійти до переходу від закупівлі окремих послуг з ремонту корабельного обладнання до закупівлі послуг з комплексного ремонту корабельного складу.


Відбувся семінар щодо реалізації заходів національно-патріотичного та військово-патріотичного виховання учнівської молоді. | Події |\n▪ Відбувся семінар щодо реалізації заходів національно-патріотичного та військово-патріотичного виховання учнівської молоді.\n14 березня 2019 року у великому залі Рівненської райдержадміністрації за ініціативи командувача військ оперативного командування «Захід» генерал-лейтенанта Олександра Павлюка, підтримки Рівненської районної ради та Рівненської райдержадміністрації відбувся семінар з теми "Шляхи реалізації заходів національно-патріотичного та військово-патріотичного виховання учнівської молоді в Рівненському районі на 2019-2020 роки".\nУ семінарі взяли участь керівники закладів загальної середньої освіти та вчителі предмета "Захист Вітчизни".\nОфіцери позаштатної групи національно-патріотичного та військово-патріотичного виховання учнівської молоді та відділу цивільно-військового співробітництва управління оперативного командування «Захід» під час живого спілкування з волонтерами, вчителями предмету «Захист Вітчизни» та директорами закладів освіти Рівненської та Чернівецької областей шукали спільні шляхи для вирішення питань, які виникають під час планування заходів виховання молоді, і обговорювали пропозиції на 2019-2020роки щодо організації заходів національно-патріотичного та військово-патріотичного виховання учнівської молоді.\nВід імені командувача військ оперативного командування «Захід» генерал-лейтенанта Олександра Павлюка слова щирої вдячності сьогодні, у День українського добровольця пролунали тим, хто усіляко підтримує Українську армію та докладає максимуму зусиль для формування у молоді почуття патріотизму, доброго відношення до свого народу та своєї країни.