Юрій Борисович Медведєв – статистик друку, бібліограф1. Віртуальний бібліограф. ХОУНБ ім. О. Гончара\nГоловна Книжковий майданчик Віртуальні виставки "Серед різноголосся книг..." Українські бібліографи-ювіляри Медвєдєв Ю.Б. Юрій Борисович Медведєв – статистик друку, бібліограф Юрій Борисович Медведєв – статистик друку, бібліограф1\nУ ті роки (як, до речі, й тепер) не готували спеціально статистиків друку. Осволодівати цією непростою наукою і практикою доводилося самотужки та Юрій Медведєв зумів невдовзі освоїти нову роботу і стати неформальним лідером відділу. Цьому, без сумніву, сприяли, й кращі традиції української статистики друку, які уособлювали в собі такі фахівці справи, як Федір Бусел, Марія Брезгунова, Галина Данилевська та ін.\nНайпершим завданням відділу і його нового завідувача було підтримувати на належному рівні поточний статистичний облік усіх видів друкованої продукції, нарощувати показники ретроспективного обліку і бути одночасно готовим відповісти на будь-які (нерідко непередбачувані) запити керівних партійних і радянських органів та окремих представників наукової і літературної громадськості.\nЗабезпечивши цей безумовний мінімум, Ю. Медведєв переходить до іншого напряму діяльності - створення і доведення статистичної інформації до широкого кола споживачів. Уже 1954 року з'являється невеличка брошура "Печать Украинской ССР", де Ю. Медведєв був редактором, а 1956 р. - виходить перша його бібліографічно-статистична інформація на сторінках періодичної преси. Символічно, що присвячена вона була виданню творів І. Франка з нагоди його 100-річчя від дня народження.\nТакі публікації в подальшому стануть традиційними і будуть складовою частиною його науково-практичної діяльності. Значення їх не варто переоцінювати, бо поточна статистична інформація швидко застаріває. Однак слід мати на увазі, що статистика друку була монополією держави, яка у післявоєнні роки не поспішала ділитися нею з широкою громадськістю. Тому такі публікації були своєрідними поодинокими "проривами" на сторінки республіканської періодики.\nПоступово від статистичної інформації про видання творів окремих письменників чи творів окремих національних літератур Ю.Медведєв разом зі своїми колегами переходить до багатоаспектної розробки ретроспективних даних про друк республіки. Підсумком цієї роботи став виданий 1958 року статистичний довідник "Преса Української РСР: 1918-1957".\nПовертаючись пізніше до цього видання, Ю. Медведєв справедливо відзначав, що йому передувала "велика робота по розробці окремих статистичних розрізів і даних" і що "наведені таблиці дають можливість проаналізувати випуск друкованої продукції з урахуванням її значущості за тематикою, цільовим призначенням, мовами". Про цей довідник можна було сказати, що він був першим і найгрунтовнішим самостійним статистичним виданням за всю історію існування Книжкової палати. Але Юрій Борисович у своїй статті не розказав (бо не міг цього зробити у тогочасних умовах) про досить сумну подальшу долю самого довідника, тисячний тираж якого майже повністю був знищений.\nЗрозумілої мотивації такої акції, звичайно, не було, але укладачі довідника знали, що справжньою причиною було те, що один з керівників Головполіграфвидаву (якому підпорядковувалася Книжкова палата) взявся за підготовку "монографії" (для здобуття вченого ступеня) про розвиток видавничої справи в республіці і, зрозуміло, не хотів передчасного розголошення фактичного (статистичного) матеріалу свого "дослідження"...\nЗвичайно, такі "події" у творчому житті не додають наснаги. Але життя продовжується, і наступний ювілей - 40-річчя Книжкової палати - спонукав до певних узагальнень і підсумків. Юрій Борисович взявся за таку роботу: осягнути напрацьоване в галузі статистики друку (бібліографічної статистики, за тодішньою термінологією) на відстані 4 десятків років.\nТак, у першому (ювілейному) випуску збірника "Державна бібліографія на Україні" з'явилася стаття Ю. Медведєва "Розвиток бібліографічної статистики на Україні", яка вперше давала загальну картину 40-річного розвитку української статистики друку.\nЗокрема, вперше пунктиром був позначений перелік установ (Центральний бібліографічний відділ Всеукрвидаву, УНІК, Українська Книжкова палата України, причетних до становлення української статистики друку, позитивно оцінена діяльність Центрального бюро статистики друку і його першого завідувача А. Козаченка (не забуваймо, що останній, як і М. Годкевич, від'їжджав до Москви з ярликом українського буржуазного націоналіста) та ін.\nЗрозуміло, що далеко не про все (з різних причин) з історії української статистики друку розказав у статті Юрій Борисович. Та, як відомо, заслуги науковців визначаються не по тому, що вони не сказали, а по тому, що вони внесли нового у порівнянні зі своїми попередниками і сучасниками.\nСтаття, зокрема, вказувала фахівцям на значну ділянку української культури, яка потребує серйозної наукової розробки, а після її публікації на сторінках всесоюзного журналу "Советская библиография" нагадала широкому загалу про незаперечні здобутки українських фахівців у галузі статистики друку.\nПісля ювілейних урочистостей якось не склалися у Юрія Борисовича стосунки з новим керівником Книжкової палати, що, врешті-решт, призвело до пошуку нової роботи. У жовтні 1963 року він приймає завідування філіалом Державної наукової бібліотеки ім. В. Короленка, а з травня 1964 року стає заступником директора з наукової роботи Центральної наукової сільськогосподарської бібліотеки Міністерство сільського господарства УРСР (тоді знаходилася в Харкові).\nЗовсім не бажаючи принизити бібліотечну роботу, все ж відзначимо, що після Книжкової палати і всеукраїнських масштабів її роботи, Юрій Борисович якось ніяково почував себе на новому місці. Сумлінно виконуючи свої службові обов'язки, він все ж таки жив думками про Палату, перш за все про свою любиму статистику друку. Це, зокрема, підтверджує й його грунтовна стаття "Джерелознавство статистики друку Радянської України", підготовлена і видрукувана у його "міжпалатський" період.\nБез перебільшення констатуємо новаторський характер цієї статті. В ній вперше (і, на жаль, востаннє) піднімалося питання про одну, як пише автор, з найменш розроблених галузей державної бібліографії - джерелознавство статистики друку, якого "функції полягають у вивченні фактичної цінності, вірогідності, призначення, розрізів і обсягу статистичних джерел".\nУсі друковані джерела про друк України автор поділяє на дві основні групи - всесоюзні і республіканські, даючи характеристику основного масиву кожної з них. Крім того, він вказує польські джерела (Юрій Борисович володів польською мовою) про друк Західної України з 1920 по 1939 рр. Актуально звучить його твердження, що "джерелознавство допомагає усвідомити з нових позицій ряд економічних закономірностей у розвитку преси на Україні і ставить на порядок денний дальше вивчення багатьох важливих питань" чи його порада "подумати про створення бази з дореволюційної статистики друку на Україні".\nАвтор цих рядків уперше зустрівся з Юрієм Борисовичем навесні 1965 року, коли, вичерпавши свої можливості на посаді завідувача методного відділу Харківської державної обласної бібліотеки, я вирішив прийняти пропозицію очолити відділ статистики друку Книжкової палати. Та для остаточного рішення потрібна була зустріч зі своїм, тоді вже відомим попередником. Після тривалої дружньої (з першої зустрічі!) розмови вердикт Юрія Борисовича був такий: "Приймай, Коля, відділ. Я упевнений: у тебе все получиться!"\nЧерез рік мені було доручено організувати творчий колектив для підготовки солідного ретроспективного статистичного довідника (так новостворений Комітет по пресі України хотів відзначити чергову "круглу" державну дату). На той час з досвідчених статистиків у Палаті працювала лише М. Брезгунова. Було очевидним, що без допомоги Ю. Медведєва не обійтись, про що й був проінформований тодішній директор Палати Василь Микитович Скачков, який вже й сам зрозумів необхідність такого кроку. Так відбулося перше і останнє повернення Юрія Борисовича до Книжкової палати. На радість зацікавлених палатчан "ворогуючі" сторони визнали, що свого часу обидва занадто "погарячилися"...\n1967 року вийшов друком статистичний довідник "Преса Української РСР: 1917-1966", 3-тисячний тираж якого благополучно дійшов до споживачів (вищезгадувана "монографія" керівного товариша вийшла роком раніше...). Бажаним і повноправним співавтором цього видання був і Ю. Медведєв. Цей довідник відкрив наступну серію ретроспективних\nвидань і став для них своєрідною моделлю, облік друкованої продукції України в яких було зроблено до 1985 р. включно.\nПісля повернення до палати Юрій Борисович очолив щойно створений науково-методичний відділ. Віддаючись повністю новій і цікавій для нього роботі, він, однак, не пориває зі статистикою друку. Про це, зокрема, свідчить його публікації тих років, а також стаття "До питаня статистичного дослідження друку", яка підтверджує подальше розширення і поглиблення його статистичних інтересів. У ній уперше розглядаються проблеми методологічного характеру: співвідношення між бібліографією, бібліографічною і видавничою статистиками, основні напрями та аспекти статистичного вивчення друкованої продукції, необхідність удосконалення статистики періодичних видань та ін. Ця стаття стала своєрідним підсумком 20-річних занять Ю. Медведєва статистикою друку, хоча і після неї він неодноразово повертався до цієї теми. Зокрема, виступив з цікавою доповіддю "Стан і проблеми статистики друку на Україні" на науковій конференції, був відповідальним редактором статистичного довідника "Преса Української РСР: 1918-1980" та ін.\nПідсумовуючи викладене вище, зазначимо, що внесок Ю.Медведєва у розвиток української статистики друку має не лише історіографічний інтерес. Зроблене ним стало серйозним підгрунтям для подальших наукових пошуків (у тому числі й для автора цих рядків), а його публікації залишаються актуальними при вивченні багатьох навчальних курсів, зокрема курсу "Статистика друку", який викладається в академії.\nЦілком справедливо стверджуючи пріоритетність статистики друку в науково-практичній діяльності Ю.Медведєва, доводиться визнати не меншим успіхом можна було б доводити перевагу його бібліографічних інтересів. Адже, мабуть, не випадково у своїх службових документах на питання про основну спеціальнсть він відповів (1975 р.): "бібліограф з 1946 р." Про це ж говорить перелік його друкованих праць з бібліографії. І в цьому немає ніякого протиріччя, адже бібліографія і статистика друку - два нерозривні напрями книжкової справи. Хто займається проблемами статистики друку, той не може не цікавитися станом державної бібліографії, без якої повноцінна статистика друку практично неможлива. Тому ж не дивно, що у творчій спадщині Юрія Борисовича вони йдуть поруч, а чимало його публікацій так і називаються: "бібліографічно-статистичні". Саме такими матеріалами і дебютував він на сторінках української преси.\nВсю бібліографічну спадщину Ю. Медведєва можна (дещо умовно) розділити на три основних групи:\nІ. Практична участь у підготовці бібліографічних посібників;\n2. Пропаганда бібліографії;\n3. Узагальнення бібліографічного досвіду (бібліографознавство). І в кожному з них він залишив помітний слід і досяг безперечних успіхів.\nПрактична робота Ю. Медведєва по створенню бібліографічних матеріалів розпочалася, гадаємо, ще у стрийській міській бібліотеці, адже не випадково початок бібліографічної діяльності він сам позначав 1946 роком, тобто роком приходу до бібліотеки. Але справжня бібліографічна робота, зрозуміло, почалася в Книжковій палаті України.\nЙмовірно, першим серйозним випробуванням на бібліографічну зрілість стала його участь у підготовці ґрунтовного бібліографічного покажчика "Українська радянська література між III і IV з'їздами письменників України: 1954-1959". І хоча критика мала декілька серйозних закидів щодо його якості, однак покажчик міг стати початком нової літературно-бібліографічної серії. Та відверто непрофесійна підготовка другого покажчика (про літературу 1959-1966 рр.) звела нанівець почин Ю. Медведєва та його співавторів.\nГарною школою для молодого бібліографа була його участь у підготовці фундаментального збірника документів "Культурне будівництво в Українській РСР: 1917-1959", бібліографічного покажчика "Книги видавництв України за 1963 рік" та бібліографії бібліографії "Книги про книги". До речі, до бібліографії бібліографії він повернеться через 20 років; у 1985 р. буде відповідальним редактором покажчика "Бібліографічні посібники УРСР: 1976-1980".\n1967 року Книжкова палата започаткувала надзвичайно важливу справу: розпочала бібліографування праць самої Палати та її співробітників, без чого не може обійтися і сьогодні жоден серйозний дослідник державної бібліографії України. Ініціатором і співвиконавцем цього почину був саме Ю. Медведєв.\nЧотири роки був Юрій Борисович співукладачем щорічника "Українська РСР у виданнях республік Радянського Союзу і країн соціалістичної співдружності", співукладачем ґрунтовного двотомного збірника документів і матеріалів "Книга и книжное дело в Украинской ССР" за 1917-1984 рр., багато творчих мук (як відповідальний редактор) пережив при підготовці і виданні безцінних покажчиків: "Періодичні видання УРСР. Журнали: 1961- 1975" та "Періодичні видання УРСР. Газети: 1961-1980".\nА хіба можна проминути його роботу як члена редколегії видавничого бібліографічного покажчика "Нові книги УРСР", збірника "Державна бібліографія на Україні", міжвідомчого науково-методичного збірника "Бібліотекознавство та бібліографія", бо ніде не був "весільним генералом", а відносився до будь-якої справи з повною відповідальністю.\nСвоєрідним останнім акордом бібліографічної практичної діяльності Ю. Медведєва стало його редагування унікального бібліографічного покажчика "Художня література зарубіжних країн у пресі УРСР: 1981-1985". Непобоюючись стати горе-пророком, зазначу, що за повнотою відображення, раціональною структурою, методами бібліографічної характеристики та бездоганним довідковим апаратом Україна, на жаль, ще багато десятиліть навряд чи буде мати подібне видання.\nЯк бібліограф-професіонал з більш ніж 40-річним стажем Юрій Борисович з болем спостерігав, наскільки непоцінованою залишається в суспільстві бібліографічна робота, як мало розуміють її значення можновладці всіх рівнів. Він намагався змінити ситуацію на краще шляхом акцентування уваги на злободенних проблемах бібліографії, популярного рецензування бібліографічних посібників, пропаганди серед бібліотекарів бібліографічних видань Книжкової палати, подання матеріалів про Палату та її видання до універсальних і галузевих довідкових видань. Не на багато розраховув і небагато досяг він у цій справі, але виконував свій професійний обов'язок сумлінно й до кінця.\nВершиною бібліографічної діяльності Ю.Медведєва є узагальнення бібліографічного досвіду (перш за все досвіду самої Книжкової палати) в галузі державної бібліографії, тобто його сходження на методологічний рівень бібліографознавства. Цьому сприяла зрозуміло, окрім всього іншого, його багаторічна робота завідувача науково-методичного відділу, підсумком якої стало оригінальне дослідження: "Становлення і розвиток науково-методичної роботи в Книжковій палаті УРСР".\nОсягнувши загальну панораму методологічно-методичних проблем державної бібліографії, Юрій Борисович у подальшому охарактеризував ті ж проблеми в царині окремих видів видань - журнальної і книжкової продукції. І, як підсумок його бібліографознавчих студій, стала узвгальнююча стаття "Сучасний стан і перспективи розвитку системи державної бібліографічної інформації про твори друку УРСР".\nЩоб зайвий раз не нав'язувати власну думку, пошлемося на авторитет відомого діаспорного фахівця Марти Тарнавської, яка, проаналізувавши 239 статей збірника "Бібліотекознавство і бібліографія" (а саме тут були опубліковані основні бібліографознавчі праці Ю. Медведєва), визнала їх "найцікавішими" поруч з розвідками В. Витяжкова, Н. Королевич та інших провідних бібліографознавців України (Сучасність. - 1986. - № 10. - С. 86).\nТаким чином, навіть перелічені і частково охарактеризовані праці Ю. Медведєва переконують у тому, що бібліографія була одним із основних напрямів його науково-практичної діяльності. В ньому щасливо поєднувалися бібліограф-прагматик (віра в сьогоденну потребу своєї роботи) і бібліограф-романтик (віра у необхідність бібліографічної праці для майбутніх поколінь). А чи може бути міцніший сплав для формування справжнього бібліографа!\nПро Юрія Борисовича можна (і потрібно) говорити не лише як про статистика друку і бібліографа. Чільне місце в його професійній діяльності займали проблеми книгознавства та бібліофільства. Небайдужим він був і до літературознавства. Чимало бібліографічно-статистичних матеріалів він присвятив саме творчості українських письменників Марка Вовчка, Лесі Українці, Івану Франку та ін.\nОднак не слід думати, що всі 24 години на добу займали у Ю. Медведєва лише професійні справи. Юрій Борисович був різнобічно розвиненою, гармонійною людиною. У нього була сім'я: дружина, син Михайло та дочка Ангеліна. Він мав будинок, збудований власними руками.\nДружина Марина Григорівна, кандидат наук, працювала у відомому Інституті мікробіології, вакцин і сироваток ім. І. Ї. Мечникова. На жаль, тодішня гонитва за розробку "нетрадиційної" бактеріологічної зброї призвела до передчасної смерті цієї енергійної жінки. Син після закінчення школи покинув батьківське гніздо, а донька жила разом з батьками і була поруч з батьком у найважчі, останні роки його життя.\nЮрій Борисович був, як тепер кажуть, надзвичайно комунікабельною людиною. Врівноважений, толерантний, вихований, різнобічно освічений, він був справжньою "ходячою енциклопедією". До нього тягнулися люди і він ніколи від них не відвертався, кожному знаходив потрібне слово поради чи втіхи.\nЮрій Борисович був душею чоловічого колективу Книжкової палати. У другій половині 60-х років (коли автор цих рядків працював у Палаті) була традиція: по п'ятницях, в кінці трудового тижня збиратися гуртом, щоб за чашечкою не лише міцної кави погомоніти про життя-буття. Микола Багрич, Юрко Медведєв, Юрко Сирота, Льоша М'ягков, Віталій Замазій, Віталій Погорєлов, Сашко Розкопит та деякі інші козаки-бібліографи були серцевиною цього гурту. І як несподівано по-новому в цьому середовищі розкривалися люди з здавалося б дуже простими біографіями! Саме тут я вперше почув від Юрія Борисовича розповідь про непросте його життя в роки евакуації на Західній Україні, про виснажливе "самобудівництво", яке, до речі, ледве не призвело його до провалу при вступі до КПРС (пильні райкомівці узріли в наявності власного будинку елемент "буржуазного індивідуалізму"!).\nПроте не лише про сумне говорилося під час цих своєрідних "круглих столів". Нерідко було смішне і веселе. Гадаю, що учасники тих зустрічей до сьогодні пам'ятають "знамениту" фразу Миколи Багрича, сказану одному новачку, який необачно допустив диспропорцію при заготівлі спиртного і закуски. З виглядом грізного прокурора він (заступник директора з наукової роботи!) прорік ошелешеному "експедитору": "Слухай, якщо ще раз допустиш таку помилку, то вважай, що ти вже не працюєш у Книжковій палаті!" Усе товариство також якусь хвилину вдавано грізно поглядало на невдаху, а потім усі дружньо розсміялися.\nЮ. Медведєв був людиною свого часу і, звичайно, знав справжню ціну "керівній і спрямовуючій силі" (хоча й сам змушений був бути в її лавах), тодішньому суспільному ладу, але ніколи (якщо не рахувати єдиний випадок рішучого розриву з Книжковою палатою у 1963 р.) не робив різких поворотів у своєму житті. У нього була повна ватерлінія людської гідності і порядності, яку він витримував чітко і неухильно.\nУ зв'язку з цим пригадується епізод з років маланчуківської істерії. Під час однієї зустрічі Юрій Борисович, сторожко глянувши на двері свого кабінету, дістав із закутка книжкової шафи загорнуту в газету книгу і рішуче подав мені з словами: "Візами, тобі це потрібно. І збережи для історії!". Це був примірник п'ятого випуску "Державної бібліографії на Україні", який було пущено "під ніж", бо охоронці "найдемо-кратичнішої країни у світі" запримітили у ньому прояви сумнозвісного "українського буржуазного націоналізму".\nУ 80-ті роки Ю. Медведєв, на той час вже заступник директора з наукової роботи, міг здавалося б, впевнено дивитися у своє майбутнє. Та й тоді особисті й службові проблеми тяжіли над його головою, а найпекучішою з них була, мабуть, неминучість переводу Книжкової палати до Києва. Цей воістину "дамоклів меч" висів над палатчанами ще з середини 60-х років, бо кожен розумів, що, у випадку переїзду до столиці, далеко не всі нинішні її співробітники переселяться на береги Дніпра. Тому песимісти завчасно підшукували запасний варіант працевлаштування, а оптимісти вірили, що на їх вік Книжкова палата залишиться в Харкові.\nОднак того, що сталося наприкінці 80-х років, не міг передбачити, мабуть, і найвідчайдушніший песиміст: до столиці не взяли жодного фахівця Палати! Відбувся фактично не переїзд Палати, а перетранспортування її фонду. Конаюча більшовицька система і на цей раз показала своє справжнє обличчя: "зекономила" на людях!\nМасштаб трагедії тодішнього колективу Книжкової палати повною мірою може збагнути лише той, хто знав цей колектив "зсередини", тобто хоча б певний час працював у Палаті. Адже він знав би, як складно і нескоро формувався цей колектив, як у ньому, як правило, не затримувалися випадкові співробітники, як тут працювали різні люди, але, яких, однак, об'єднувала всепоглинаюча віра у надзвичайну (майже месіанську!) місію діяльності Книжкової палати.\nТільки після цього можна зрозуміти, якою несподіваною вбивчою силою пролунав для палатчан грім 1989 року (дійсно несподіваною, бо більш ніж 20-річні розмови про переїзд створили ілюзію його нереальності), коли одним помахом була зруйнована така важлива (за їх святим і наївним переконанням) державна установа, а вони самі так безжалісно викинуті на узбіччя суспільного життя.\nІ чи не найболючіше і найглибше відчував і розумів цю драму один із вчорашніх керівників Книжкової палати, її ветеран Юрій Медведєв. На його очах руйнувалася установа, якій він віддав усе своє свідоме життя, а власний завтрішній день був також невідомим, бо навіть до пенсії було ще далеко...\nКерівництво тодішнього Держкомвидаву України нічого не зробило, щоб допомогти гідно завершити трудовий шлях "вельмишановному" (як воно ще вчора запевняло) фахівцю ("Отличник печати", медаль "За трудовую доблесть" до 100-річчя від дня народження В.І. Леніна, заслужений працівник культури Української РСР - от, виявляється, яка справжня ціна всіляких нагород і звань!). Тому довелося "допрацьовувати" ще два з половиною роки на посаді старшого бібліографа (!), аби 31 грудня 1990 року в його особистій справі, врешті-решт, з'явився запис: "Звільнено у зв'язку з досягненням пенсійного віку". А що далі? Йти порпатися на присадибних грядках? Так і тут непереливки: "нові українці" (чи-то руські) майже до порога обрізали город одного з першоосвоювачів селища Жуковського...\nА все ж могло скластися набагато краще! Від початку роботи в Книжковій палаті вчорашній випускник Бібліотечного інституту не поривав зв'язків з своєю альма-матер, брав, зокрема, активну участь у першій науково- методичній конференції випускників інституту, виступивши на ній з доповіддю "Видавнича справа на Україні у післявоєнні роки: (1946-1957)".\nКерівництво бібліотечного факультету неодноразово пропонувало перспективному практику перейти в інститут на викладацьку роботу. Але, мабуть, надмірна скромність, схильність до конкретної практичної роботи (а, можливо, й інші причини) не дозволили Юрію Борисовичу зробити вирішальний крок. Коли ж прийшло усвідомлення його необхідності, то, як сам іронізував, "зрозумів, що запізнився на власний потяг".\nОднак дружні взаємозв'язки з інститутом не припиня¬лися і в подальшому. Юрій Борисович, зокрема, брав участь у спільних проектах, щедрою рукою допомагав тодішнім дисертантам (і не лише свого інституту) добратися до фактично "закритих" фондів Книжкової палати, друкуватися на сторінках фахової періодики, або ж просто давав високо-професійні поради, тим більше що свіжих думок і нестандартних рішень у нього вистачало на всіх.\nЗнали і високо цінували Ю.Медведєва і поза межами України, особливо у Всесоюзній книжковій палаті. Він був активним автором високоавторитетної "Советской библиогра-фии" (4 публікації), виступав на всесоюзних нарадах статистиків друку (1961, 1978 рр., зверніть, будь ласка, увагу на хронологічні межі, адже відділ статистики друку він залишив у 1963 р.!), двічі (1974, 1981 рр.) брав активну участь у Всесоюзних нарадах з проблем бібліографії бібліографії і т.д.\nУ Харківській державній академії культури і сьогодні є чимало викладачів, які добре пам'ятають цю мудру, добру людину і не можуть примиритися з думкою, що з 24 червня 1998 року її немає...\nНемає сумніву, що на вересневих урочистостях з нагоди 70-річчя академії будуть згадані і пошановані імена її кращих вихованців. Гідне місце серед яких належить однолітку акаде¬мії, її неординарному випускникові, визначному трудівнику і досліднику української статистично-бібліографічної ниви Юрію Борисовичу Медведєву. То ж нехай цей невеличкий допис буде виявом нашої вдячності і пошани цій людині, щирого прихильника України, який постійно вболівав за її долю і багато зробив для її кращого майбутнього!\nПри підготовці цієї статті суттєву допомогу документальними матеріалами подала мені Т. І. Броніцька, за що висловлюю їй щиру подяку.


Качаловський Євген Вікторович — Вікіпедія\nКачаловський Євген Вікторович\n20 березня 1926(1926-03-20)\n28 вересня 2011(2011-09-28) (85 років)\nУ Вікіпедії є статті про інших людей із прізвищем Качаловський.\nЄвген Вікторович Качаловський (20 березня 1926(19260320), місто Катеринослав, тепер Дніпропетровськ — 28 вересня 2011, місто Київ) — український радянський партійний діяч, 1-й секретар Дніпропетровського обкому КПУ. Член ЦК КПУ (1971–1990). Кандидат у члени Політбюро ЦК КПУ (квітень 1980 — квітень 1983). Член Політбюро ЦК КПУ (квітень 1983 — лютий 1990). Депутат Верховної Ради УРСР 8-9-го і 11-го скликань. Депутат Верховної Ради СРСР 10-11-го скликань. Народний депутат СРСР (1989–1991). Член ЦК КПРС (1981–1990).\nНародився у родині службовця. Трудову діяльність розпочав у 1942 році механіком з ремонту вимірювальної апаратури на заводі у місті Новосибірську.\nУ 1948 році закінчив Дніпропетровський інститут інженерів залізничного транспорту.\nУ 1948–1952 роках — помічник машиніста, машиніст, бригадир комплексної бригади, заступник начальника паровозного депо станції Пологи Запорізької області. У 1950–1952 роках — у спеціальному відрядженні на залізниці Китайської Народної Республіки. У 1952–1962 роках — заступник начальника, головний інженер, начальник локомотивного депо станції Нижньодніпровськ-Вузол.\nУ 1962–1967 роках — директор Дніпропетровського електровозобудівного заводу.\nУ 1967–1970 роках — голова виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих.\nУ 1970 — 12 квітня 1974 року — 1-й секретар Дніпропетровського міського комітету КПУ Дніпропетровської області.\n12 квітня 1974 — 29 червня 1976 року — 2-й секретар Дніпропетровського обласного комітету КПУ.\n29 червня 1976 — 4 лютого 1983 року — 1-й секретар Дніпропетровського обласного комітету КПУ.\n2 лютого 1983 — 14 грудня 1989 року — 1-й заступник голови Ради Міністрів Української РСР.\nдва ордени Леніна (…, 19.03.1986)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Качаловський_Євген_Вікторович&oldid=25369173\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 16:10, 7 червня 2019.


ᐉ Елементи живлення в Києві купити на 2⃣7⃣ua • Інтернет-магазин Епіцентр\n312 (PR41) V11A 18650 23 GA 27 A 2CR5 3R12 675 (PR44) A23 (3LR50, MN21) A27 (MN27) AA AA+AAA AAA C CR CR-V3 D LR41 LR43 LR44 LR54 LR60 LR66 N PR10 PR13 PR44 PR48 PR70 SR V V 10 GA V625U крона\nAnsmann ColorWay Duracell Emos Energizer Enerlight Esperanza Expert Golden Power GP HausMark Kodak Olight Panasonic Philips PowerPlant RAVER Sony UFO UP! (Underprice) Varta Vision X-Digital ЕМТ Енергія\nБельгія Індонезія Китай Німеччина Польща Сінгапур Таїланд Україна Швейцарія Японія\nбатарейка акумулятор бездротовий трансмітер\nБатарейки Super Power AAA (R03, 286) 4 шт. (80030204)\nЄмність: 450 мА/г\nБатарейка Duracell Professional AAA (R03, 286) 4 шт. (81578681)\nБатарейки Lithium CR 2032 1 шт. (70320101)\nТипорозмір елемента живлення: CR 2032\nБатарейка Varta Super Life 6F22 1 шт. (2022101411)\nТипорозмір елемента живлення: 6F22\nЄмність: 90 мА/г\nТипорозмір елемента живлення: LR44\nБатарейка Professional LR03 4 шт.\nБатарейки Super Power 6F22 1 шт. (80220201)\nЄмність: 320 мА/г\nБатарейки Super Power AAA (R03, 286) 4 шт. (80030104)\nБатарейки Lithium CR 1632 1 шт. (76320101)\nЄмність: 135 мА/г\nТипорозмір елемента живлення: CR 1632\nБатарейки Lithium CR 2025 1 шт. (70250101)\nЄмність: 157 мА/г\nТипорозмір елемента живлення: CR 2025\nБатарейки Lithium CR 1616 1 шт. (76160101)\nЄмність: 55 мА/г\nТипорозмір елемента живлення: CR 1616\nБатарейки Duracell Ultra MN1500 AA (R6, 316) 4 шт. (5004805)\nБатарейки Lithium CR 2016 1 шт. (70160101)\nЄмність: 87 мА/г\nТипорозмір елемента живлення: CR 2016\nБатарейка Duracell PP3 (крона) 1 шт. (81381920)\nАкумулятор Professional AAA (R03, 286) 2 шт. (30320102)\nБатарейки Duracell Ultra MN2400 AAA (R03, 286) 4 шт. (5004806)\nАкумулятор ESPERANZA AA (R6, 316) 4 шт. (EZA104B)\nТип пристрою: акумулятор\nАкумулятор Energizer Rech Power Plus 700 FSB2 ААА 2 шт. (E300626500)\nЄмність: 700 мА/г\nБатарейка Varta High Energy AA (R6, 316) 4 шт. (30705051)\nАкумулятор Professional AAA (R03, 286) 2 шт. (30310102)\nВідгуки елементи живлення\nХорошая батарея, поставил в весы, работает\nАкумулятор ESPERANZA AA (R6, 316) 4 шт. (EZA108)\nДоброго дня , скажіть будь ласка який комплект іде із батареями і ціна за 4-ри батареї\nзвичайні батарейки, працюють в приладах, все гаразд\nАкумулятор ESPERANZA AA (R6, 316) 4 шт. (EZA104W)\nСтоимость указана за штуку или за блистер из 4 штук?\nБатарейки Energizer Ultimate Lithium AA 2 шт.\nЦена указана за батарейку или за блистер?\nАкумулятор ESPERANZA AA (R6, 316) 4 шт. (EZA104G)\nкупувати і не думати\nБатарейка Varta Max T. AA BLI AA (R6, 316) 4 шт. (0470610...\nЭто не литиевая батарейка?!\nАкумулятор Professional AA (R6, 316) 2 шт. (30620102)\nКупив пару таких акумуляторів. Ємність відповідає заявленій. Рекомендую.\nРешил проверить емкость на разных приборах и она колеблется в районе 1200mAh, а заявлена 2700mAh...\nВирішили купити елементи живлення?\nНині існує безліч пристроїв, які працюють від пальчикових батарейок або акумуляторів. Ці елементи живлення стали незамінними в повсякденному житті та все більше користуються популярністю в побуті. Пульт, машинка на радіоуправлінні або музичний плеєр – усі ці цифрові гаджети працюють від змінних джерел живлення, які вимагають зарядки або заміни.\nВ інтернет-магазині Епіцентр представлений великий каталог лужних батарейок і літієвих акумуляторів різних об'ємів. Тут Ви знайдете такі популярні джерела живлення, як дюрасел, енерджайзер, а також моделі інших виробників за найкращою ціною.\nРоблячи покупку у нас, Ви отримаєте якісний і сертифікований товар. Оформивши доставку кур'єром по Києву або в будь-яку іншу точку України, Вам навіть не доведеться виходити з дому.\nЦіни на Елементи живлення\nБатарейки Super Power AAA (R03, 286) 4 шт. (80030204) 13.50 грн\nБатарейка Duracell Professional AAA (R03, 286) 4 шт. (81578681) 74.00 грн\nБатарейки Lithium CR 2032 1 шт. (70320101) 6.70 грн\nБатарейка HausMark Special Power CR2032 2 шт. (MST-2LI2032) 25.20 грн\nБатарейка Varta Superlife AA (R6, 316) 8 шт. (2006101418) 58.00 грн


«Якби кожен українець повісив український прапор на своєму будинку чи балконі квартири в Берегові, то угорська символіка там загубилася б…»\nМоскаль: "Я не є політкомісар, аби когось до цього закликати, але тут треба сказати про лінощі українців..."\nГолова Закарпатської ОДА вважає, що конфліктні ситуації довкола використання угорцями національної символіки на Закарпатті є штучними й надуманими.\n13.07.2018 (19:34) / Flyer\nпоставили клоуна керувати проблемною областю, а воно крім матюки перти ні на що не здатне... на рахунок мов, прапорів та паспортів повинен бути паритет... і скільки в мадьярщині українських шкіл ? а паспорти конфліктної держави потрібно позабирати, а хто не хочк, зв той порєбрік, нах...\nУкраїнці! Сьогодні зірки радять уникати будь-яких суперечок\nПогода в Закарпатті 23 березня: буде сонячно, тепло та без опадів\nНічний Ужгород освітив вогонь чергової палаючої іномарки\nПіддані Ердогана через Закарпаття на Захід не потрапили!


"Політика холодної війни"\nУ той же час в області військової технології і США, і Великобританія далеко обігнали СРСР, промисловий потенціал якого в західних регіонах до того ж поніс величезні втрати.\nТаким чином, у наявності було гостре протиріччя між видимою ситуацією і реальним розкладом сил. Радянські керівники ясно усвідомлювали це положення, що змушувало їх відчувати сильне почуття уразливості, але в той же час вони вважали, що СРСР став однієї з великих держав. Тим самим умикання Радянського Союзу в міжнародну сферу характеризувалося великою нестабільністю. У цій ситуації можливі були два підходи: перший припускав зусилля по зберіганню "великого альянсу", створеного в роки війни, і одержання перепочинку для реконструкції і розвитки економіки; другий робив еквівалент військової противаги з придбання "застав безпеки" за допомогою розширення сфери радянського впливу. Ці два взаємовиключні підходи, що припускали протилежні сприйняття "інших", відбивалися в позиціях, що дискутуються в партійному керівництві. Перший, що захищався в 1945 р. групою Жданова-Вознесенського, виходив із традиційної тези про неминучість розвитки в мирний час "межімпериалистичених протиріч", насамперед між Великобританією і США, що дозволили б СРСР звістки, як і в довоєнні роки, витончену дипломатичну гру в багатополюсному світі і перешкоджати утворенню "єдиного імперіалістичного фронту". Другий підхід, підтримуваний Сталіним і Маленковим, виходив із припущень про неминучу кризу, що змете капіталістичну систему, але відсував його прихід у віддалене майбутнє, визнавав існування можливості врегулювання відношень у двухполюсному світі між соціалістичним табором на чолі зі СРСР і імперіалістичним табором на чолі зі США і підкреслював небезпеку швидкої конфронтації між ними.\nУ умовах усе світу, що більш поляризуєтся, ця політика призвела в наступні роки до утворення блоків, конфронтації, у першу чергу навколо німецького питання, і дійсній війні в Кореї. Після сутичок 1945-1946 р. "холодна війна" ввійшла у свою активну фазу влітку 1947 р., коли світ розколовся на два антагоністичних блоки. Втім, посилення напруженості завжди вміло дозувалося і з однієї, і з іншої сторони в залежності від того, як кожний табір бачив свою сферу впливу й оцінював свою волю до опору. Так, СРСР виявляв велику обережність і навіть боязкість (Сталін визнає це через декілька років) у своїй політика стосовно китайських комуністів у 1945-1948 р., вважаючи, що американці розглядають цей регіон як частину своєї сфери впливу. Ннаткнувшись на тверду позицію США й Англії, він відмовився від своїх претензій на Іран і Туреччину.\nНа початку 1945 р., коли близькість перемоги над Німеччиною вже не викликала сумнівів, союзники вирішили зустрітися, щоб у світлі нової політичної і військової ситуації остаточно визначити основні риси повоєнного світового устрою. Ці питання стали предметом переговорів на Ялтинської конференції (4-11 лютого 1945 р.), під час якої, як і в Тегерані Сталін спритно грав на протиріччях між англійцями й американцями і на довірі, що харчував до нього Рузвельт. Протягом тижня був вирішений, частіше усього на користь СРСР, ряд фундаментальних питань, що насамперед торкаються принципи діяльності ООН, установча конференція якої повинна була відчинитися 25квітня в Сан-Франциско. Радянський Союз, що потребував для себе на всьому протязі попередніх переговорів, що проходили в Думбартон-Окс, про формування цієї міжнародної організації 16 місць (по числу союзних республік), заявив, що задовольняється чотирма, а потім і трьома місцями (РСФСР, Україна і Білорусія).\nНарешті західні союзники визнали обгрунтованість пред'явлених СРСР вимог по репараціях: $10 млрд.,(половина загального обсягу репарацій із Німеччини), одержання яких складалося б у вивозі товарів і капіталів,використанні робочої сили.


НГ: Помилка президента - Korrespondent.net\nНГ: Помилка президента\nВ Україні вибухнув скандал. Цього разу міжнародний, пише завідувач відділом політики країн ближнього зарубіжжя російської Незалежної газети Вікторія Панфілова .\nТуркменія направила ноту протесту в зв’язку з тим, що опозиціонери , які приїхали в Києві після смерті Туркменбаши - екс-віце-прем’єр Худайберди Оразов і екс-посол у Туреччині Нурмухаммед Ханамов - готувалися прибути в Ашхабад з України для участі в змінах державного ладу Туркменії, що могли б, як вони вважали, відбутися за участі міжнародного співтовариства.\nЦі люди, які встигли за декілька днів оголосити про об’єднання опозиції і навіть виставити єдиного кандидата в президенти, у Туркменії оголошено злочинцями і знаходяться в розшуку. Їх приїзд у Київ, критичні виступи в пресі і на телебаченні на адресу туркменської влади розцінені Ашхабадом як недружні дії України у відношенні Туркменії. Більш того - як загроза туркменській державності.\nВлада Туркменії в посланій Києву ноті недвозначно дала зрозуміти, що може переглянути своє ставлення до України. На ділі це може обернутися ударом у найболючіше місце - газопостачання країни, яке сильно залежить від туркменського блакитного палива. Дії Києва Ашхабад сприйняв настільки болісно, що готовий переглянути умови постачання газу (природно, в бік подорожчання), а то і зовсім припинити енергетичне співробітництво. Туркменія може дозволити собі таке: найбільші країни Заходу, які мають у цій країні чималі інтереси, як підказує досвід, можуть поставити їх вище всього іншого і обмежитися формальними зауваженнями.\nПрезидент України Віктор Ющенко на жорстку ноту протесту відреагував так, як міг у своєму нинішньому незавидному положенні. Він звільнив посла в Австрії Володимира Єльченка, який видав в’їздні візи туркменським опозиціонерам, і зажадав від прем’єр-міністра Віктора Януковича прийняти ті ж заходи у відношенні міністра транспорту Миколи Рудьківського. Міністр, власне, і заварив усю цю кашу: від нього прийшло приватне запрошення на приїзд Худайберди Оразова. А той, у свою чергу вирішив, що демократична Україна є найкращим місцем зустрічі розкиданої по Європі туркменської опозиції для наступного тріумфального (в очах усього демократичного Заходу) повернення на батьківщину.\nЩо ж стосується України, яка опинилася в непривабливому становищі , то можна припустити, що Віктору Ющенку, який втрачає авторитет, туркменський скандал потрібен для зміцнення своїх позицій як всередині країни, так і в очах міжнародного демократичного співтовариства. Напевно, враховувалася і можливість одержання значних дивідендів від співробітництва з новою владою Туркменії. Але якщо це дійсно так, то Ющенко серйозно помилився.\nМожна припустити і інше. Конфронтуючі сили вирішили нанести Ющенку ще один удар, продемонструвавши світовому співтовариству його неспроможність як глави держави. Якщо це так, то ціль досягнуто. Хоча постраждав і престиж України.\nУ розвинутих демократичних країнах звільнення президентом посла після галасу з-за кордону могло коштувати крісла самому главі держави. Ще більшою слабкістю виглядає звільнення посла тільки тому, що президент може зробити це, не радячись ні з прем’єром, ні з парламентом.\nАле куди правдивіше виглядає банальна історія. Запрошуючи в Київ опозиціонера Оразова, міністр Рудьковский не припускав масштабів скандалу.\nУ будь-якому випадку інцидент підтвердив небезпідставність думки головного українського опозиціонера Юлії Тимошенко. Напередодні останньої зустрічі в Києві президента Росії Володимира Путіна з Віктором Ющенком вона помітила, що поліпшення в російсько-українських відносинах не варто очікувати, тому що Ющенко втратив важелі управління і на ситуацію в країні впливати не може. От і зараз головний формальний винуватець скандалу Рудьковський залишається у своєму кріслі, у той час як схожі випадки в інших країнах провокували відставку ледь не всього уряду. Прем’єр Янукович хоч і розпорядився провести розслідування, але звільняти міністра відмовився, демонструючи щонайменше рівнозначність з президентом на політичному Олімпы України.\nЧи буде звільнений міністр транспорту, як того вимагає президент, або прем’єр його захистить, уже не важливо - переможців у цьому протистоянні не буде. Тому що програла Україна як держава. В очах міжнародного співтовариства з країни з демократичними задатками, як хотіли її бачити після революції, вона усе швидше здобуває імідж держави з непередбаченою внутрішньою і зовнішньою політикою. А таких, як показує досвід Росії, на Заході бояться більше, ніж диктаторських режимів.\nМоже якби , виявися на місці Ющенка, скажімо, бізнесмен Ринат Ахметов, Україна скоріше ризикнула залишитися без газу, ніж з підмоченою репутацією. Якщо Ющенко в цьому скандалі керувався економічними міркуваннями, то варто згадати, що в бізнесі не прийнято звільняти підлеглих тільки тому, що вони не подобаються комусь з партнерів.


Главная/Украина/Влада України затримує реформи з політичних міркувань – екс-посол США в Україні\nУкраїнська влада відкладає необхідні реформи з політичних міркувань. Про це заявив колишній посол США в Україні, а нині експерт впливового аналітичного центру Brookings Institution Стівен Пайфер.\n#Ukraine govt's decision not to raise gas price = failure to meet key #IMF conditionality. No further IMF disbursements for some time.\n— Steven Pifer (@steven_pifer) 2 октября 2017 г.\n«МВФ напевне захоче знати, що відбуватиметься з програмою допомоги Україні (яка передбачала конкретні умови, які має виконати держава – ред.) – чи уряд поводиться серйозно та продовжує реформи, чи просто має МВФ та ринки за дурнів? Якщо ціни на газ не підвищуються, то як бути із пенсійною реформою, планами щодо боротьби із корупцією та земельною реформою? До того ж, досі не затверджено нового голову Нацбанку…», – твітує Еш.\nПізніше, після інформації про ухвалення Радою пенсійної реформи, економіст зауважив: «невідомо, чи цей закон відповідає вимогам МВФ, після кількох тисяч правок внесених між голосуваннями».\nUnclear if this law is still IMF compliant after several thousand amendments were tabled between votes. https://t.co/HbFdF8iPYh\n— Timothy Ash (@tashecon) 3 октября 2017 г.


В останні дні січня в Україні сніжитиме і морозитиме | Українська правда\nВ останні дні січня в Україні сніжитиме і морозитиме\nП'ятниця, 29 січня 2021, 08:11\nВ Україні у п’ятницю опади у вигляді снігу очікуються у більшості областей, на дорогах ожеледиця, температура повітря вдень від 3° морозу до 7° тепла.\nДжерело: "Укрінформ" із посиланням на дані Українського гідрометцентру\nДеталі: 29 січня хмарно. Невеликий, на північному сході країни помірний сніг, у східних та південно-східних областях з дощем; лише вдень у південних та більшості західних областей без істотних опадів.\nНа дорогах, крім південно-східної частини, ожеледиця. Вітер південно-західний (в західних областях - північно-західний), 7-12 м/с, у східних областях та Приазов'ї місцями пориви 15-20 м/с.\nТемпература вдень від 3° морозу до 2° тепла; у східних, Запорізькій, Херсонській областях та Криму вночі близько 0°, вдень 2-7° тепла.\nУ Києві та Київській області 29 січня невеликий сніг, на дорогах ожеледиця. Вітер переважно південно-західний 7-12 м/с. Температура вдень близько 0°.\nВпродовж 30-31 січня в Україні збережеться хмарна з проясненнями погода. 30 січня часом сніг, вночі в Карпатах та Закарпатті значний сніг, вдень на півдні країни та Закарпатті дощ (вночі у північних, центральних та більшості південних областей без істотних опадів); 31 січня вночі невеликий, на північному сході помірний, місцями значний сніг, у західній частині, вдень в Україні без істотних опадів.\nНа дорогах більшості областей ожеледиця. Вітер західний, південно-західний, 5-10 м/с.\nТемпература вночі 3-8° морозу, вдень близько 0°; у східних, південно-східних областях та на Закарпатті вночі 0-5° морозу, вдень 1-6° тепла.\nУ столичному регіоні 30-31 січня хмарно з проясненнями. Вдень 30 січня помірний, вночі 31 січня невеликий сніг, в решту часу без істотних опадів. На дорогах ожеледиця. Температура вночі 3-8° морозу, вдень від 3° морозу до 1° тепла.\nВодночас синоптики прогнозують 1 лютого у південних, східних, Дніпропетровській областях опади переважно у вигляді дощу, на решті території помірний, у західних областях невеликий сніг; 2 лютого без істотних опадів, лише вночі на Лівобережжі невеликий сніг.\nТемпература вночі становитиме 3-9° морозу, у північній частині та в Карпатах до 12°, вдень 1-6° морозу (1 лютого в центральних областях близько 0°); у південних, східних та Дніпропетровській областях вночі від 3° морозу до 3° тепла, вдень 1-6° тепла, 1 лютого у Приазов'ї до 9° тепла.\nУ Києві 1 лютого очікується сніг, 2 лютого без істотних опадів. Температура вночі 6-11° морозу, вдень 1-6° морозу.\nНегода спричинила обмеження руху на дорогах Одещини та Миколаївщини\nГетманцев – Лаврову: "Непрацюючий" ТЦ заробив у день теракту 2.9 млн грн


ФРАНЦІЯ. В місті Антібе в музеї Пабло Пікассо відкрито експозицію італійського художника Альберто Маньєллі (1888-1971). Художник-самоук, який виплекав свій тонкий дар у музеях і соборах Тоскани і сформувався в дуже своєрідного майстра гостродекоративного живопису в Парижі в тісному спілкуванні з Аполлінером, Леже і Пікассо. Йому не було рівних у віртуозному поєднанні ліній і яскравого локального кольору при збереженні гостроти та іронії життєвих вражень. 1931 року він переїжджає в Париж, де живе і працює усе життя. У своїй творчості Маньєллі зумів синтезувати знахідки кубізму і футуризму, ревно зберігаючи свою яскраво виражену індивідуальність.\nІСПАНІЯ. Каталонія у ХХ столітті подарувала світові трьох великих майстрів -- Пікассо, Міро і Антоніо Тапієса, але останній менш відомий широкій публіці, оскільки є представником покоління другої половини століття. Його роботи купували, як правило, гурмани живопису для приватних колекцій. В музеї міста Вальядоліде відкрито велику ретроспективну виставку майстра. Антоніо Талієс належить до тих вибраних митців, що змінили мистецтво живопису внутрішньо. Він використовував звичні фарби, звичайне полотно і його пошуки полягали в тому, що оновлення, як він його розумів, приходило разом з новим темпераментом, з новим відчуттям вихору часу. Він народився 1923 року в Барселоні. Вивчав юриспруденцію в університеті, але через три роки покинув університет і почав вивчати живопис. Його кумирами стали Ван Гог, Міро, Клеє і рух сюрреалістів. Тапієс відмовився від реальної предметності, при цьому заявляючи: "Своїм живописом я виступаю за предметність. Просто мій живопис не відтворює дійсність напряму, а інтерпретує її". Антоніо Тапієса цікавить духовна натура людини, грішне і святе в ній. Своїми творами він воліє залишати глядача з болісним і навіть інколи неусвідомленим почуттям тривоги.\nНІМЕЧЧИНА. У Берліні в галереї Дусман відкрилась дуже незвичайна виставка. Її темою стала 4-столітня історія могильної справи. Домовини у вигляді гігантської риби чи зеленої цибулини, чи розкішного лімузина, який відвезе вас у вічну обитель. В експозиції твори німецьких, італійських, африканських і азіатських майстрів. Збірка приїхала з Капселя, де з 1951 року існує Музей похоронної культури. "Домовини, які представлені на виставці, зібрані з цілого світу, -- пояснює куратор виставки Анне Лаксі, -- з Гань, з Ізраїлю, є могили з ісламських країн. Там вони є часткою повсякденного життя. І тому табуювання смерті, яке характерне європейським державам, просто не існує в інших культурах". Для прикрашення своїх "творів" італійський дизайнер Луїджі Коллані не шкодує ні лаку, ні вишуканої фурнітури, ні дорогоцінного каміння. Його проектні ескізи демонструють буйну невгамовну фантазію майстра домовин. Ціна на його домовини сягає восьми тисяч євро. Ганського майстра Кані Квея надихають культури народностей його країни, згідно з якими зверху на домовинах обов'язково мають бути відтворені земні захоплення померлого, якими б вони не були: тенісне взуття, плетені мережива чи землеробство. Виставка триватиме до кінця липня, а потім до 19 вересня домовини зберігатимуться в Берлінському Соборі.\nАкторські іконографії в музеї "Комеді Франсез"\nЯкщо ви завітаєте в Париж і відвідаєте музей "Комеді Франсез", то Вас обов'язково зацікавить експозиція, присвячена акторам другої половини ХІХ століття. В 1860-1870 роки особливо популярними були Го, Делоне, Сара Бернар, Мадлен-Емілія Бран. Пізніше -- брати Коклен, старший і молодший, Густав Вормс, Муне-Сюллі і його брат Поль Муне, Альбер-Ламбер, акторки Жанна Самарі, Бланш-Мері Баретта, Юлія Сорель. Дуже цікаві матеріали про їх життя і творчість збереглися у музеї.\nІнтерпретація на тему Айседори Дункан\nЦя вистава, ще не побачивши світло рампи сцени, вже у злосліві'ї була приречена на неуспіх. Хто пошепки, а хто на повний голос засуджував заньківчанську ідею поставити виставу про кохання у житті Айседори Дункан. Занадто вже легендарною була особистість танцівниці, занадто яскраво вписався її образ в уяву екстатичного глядача. Якщо відверто, то я також йшла на перегляд вистави "Три любові" з певним застереженням. Сиджу на стільці під стіною: червоне полотнище килиму під ногами, пурпурова троянда кинена на килим...,


Hostal Guatefriend's - Hostel - Гватемала-Сіті - Hotels.com\nГостел у кварталі розваг у місті Гватемала-Сіті\n16 Street 7-40 zone 13, Aurora I, Гватемала-Сіті, Гватемала\nI enjoyed the view and the welcome into the space. Breakfast was delicious and the staff…\nNice plants in the entrance garden. Asked for payment on arrival, I thought Expedia…\nНаціональний археологічний та етнологічний музей — 19 хв пішки\nНаціональний музей сучасного мистецства — 21 хв пішки\nДитячий музей — 23 хв пішки\nСтандартний одномісний номер, 2 односпальних ліжка, спільна ванна\nЗагальне спальне приміщення, 2 спальні, спільна ванна\nСтандартний одномісний номер з двоспальним ліжком, 1 двоспальне ліжко, приватна ванна\nДвомісний номер, 2 односпальних ліжка, приватна ванна\nБульвар Авеніда-Ла-Реформа — 35 хв пішки\nПам’ятник борцям за незалежність — 36 хв пішки\nЦерква єднання Гватемали — 41 хв пішки\nParque Las Américas — 44 хв пішки\nПосольство Німеччини в Гватемалі — 3,9 км\nГватемала (місто) (GUA-Ла-Аурора, міжнародний аеропорт) — 2 хв автомобілем\nПослуга ранньої реєстрації надається за додаткову плату в розмірі 60 GTQ (якщо є така можливість).\nПізній виїзд можливий за додаткову плату в розмірі 60 GTQ (за умови доступності послуги).\nHostal Guatefriend's - Hostel пропонує безплатне скасування без штрафів?\nТак, Hostal Guatefriend's - Hostel пропонує на нашому сайті номери, для яких передбачено повне відшкодування сплачених коштів. Якщо ви забронювали такий номер, ви можете скасувати це бронювання за кілька днів до прибуття (термін залежить від правил помешкання). Радимо ознайомитися з політикою скасування бронювань даного помешкання.\nHostal Guatefriend's - Hostel пропонує паркування на території?\nHostal Guatefriend's - Hostel дозволяє перебування з домашніми тваринами?\nО котрій годині Hostal Guatefriend's - Hostel починає реєстрацію та виселення?\nПочаток реєстрації: 15:00; кінець реєстрації: 0:00. За ранню реєстрацію стягається плата в розмірі 60 GTQ (за умови наявності послуги). Час виселення: 12:00. За пізнє виселення стягується плата в розмірі 60 GTQ (за наявності послуги). Пропонується пришвидшений виїзд.\nHostal Guatefriend's - Hostel пропонує ресторан? Чи є ресторани поблизу?\nТак. Поблизу є такі ресторани, як Restaurante Ginger (3,4 км), El Injerto (3,5 км) та Pollo Campero Las Americas (3,6 км).\nHostal Guatefriend's - Hostel пропонує трансфер із/до аеропорту?\nHostal Guatefriend's - Hostel: чим можна зайнятися в самому помешканні або неподалік?\nHostal Guatefriend's - Hostel пропонує майданчик для пікніків.\nThe staff is extremely helpful and go out of their way to help make everything easy and stress free\nQue era difícil utilizar transporte público porque hay que utilizar una tarjeta y no había información de él lugar en que la venden\nBeverly, 1 -денна мандрівка, 3 лист., 2020\nClaudia, 1 -денна романтична відпустка, 9 бер., 2020\nKarla, 1 -денна мандрівка, 4 бер., 2020\nSilvia, 1 -денна мандрівка з друзями, 29 серп., 2019\nshef, 1 -денна мандрівка, 19 серп., 2019


Парафіяльний вісник "Єдність у Христі" № 61 by Парафія св. Василія Великого - Issuu\n№ 4 (61) 2018 р. Б.\nДорогі у Христі Парафіяни і Прихожани нашого Храму! Щиросердечно вітаємо Вас із світлим святом Воскресіння Христового! Всемилосердний Бог-Отець обдаровує нас знову нагодою святкувати світлий празник Воскресіння свого Єдинородного Сина, Господа нашого Ісуса Христа. Великдень – це найбільше свято в цілому році, і не дивно, бо в ньому перестає для нас бути грізною і страшною смерть – те, що заперечує все життя. Своєю смертю на хресті Ісус Христос остаточно подолав смерть і звільнив нас від страху перед нею. Немає в Церкві Христовій більшого свята, немає у світі більшої радості, ніж радість про Воскреслого Христа Ісуса. До цієї радості кличуть нас небеса, що веселяться, земля, що прославляє Воскреслого Спасителя. Свята Церква у своїй радості сьогодні обіймає весь світ - видимий і невидимий: “Христос бо воскрес - радість вічная”. Воскресіння Христове дає людству нове життя, і кожна людина має бути носієм цього життя, це свято стверджує нас у вірі, та вказує що життя людське не обривається, як нитка, що воно повне глибокого змісту і значення. У Воскресінні Христовому міститься джерело всеосяжної радості, до якої причетні всі люди. Так відвічна правда перемогла людську злобу, ненависть і брехню, світло неба прогнало остаточно темряву пекла і всяку нечисть. Тож приймімо воскреслого Господа у свої серця, будьмо з Ним сьогодні і завжди, будьмо подібними до Нього у цьому житті, будьмо новими людьми у Христі, щоб Він воскресив нас колись для вічного життя з Ним. Бо кожне людське життя, яке є тут пов’язане з цією вічною Любов’ю, ніколи не згасне, не припиниться, а воскресне до вічного буття в Ньому. Нехай Господь наш Ісус Христос, що Воскрес із мертвих, зберігає нас в мирі, єдності і любові, дарує нам Пасхальну радість, зішле українському народу мир та добробут. Мир у світі починається з миру в людському серці. Якщо сповнимося миру воскреслого Христа, довіримо Йому своє життя, то станемо справжніми миротворцями. Світло Христове здатне засяяти там, де гріховна темрява намагається поховати всіляку надію. Своєю хресною смертю і воскресінням Спаситель явив славу свого Божества. Силі Божій не здатні протистояти жодний людський закон, зусилля і підступ. Світло Христового Воскресіння просвітлює наші серця, наповнює їх теплотою Божественної любові, дарує всім нам сподівання та життєву силу. Тільки завдяки світлу Воскресіння можна вистояти і протистояти, прощати і благословляти. Воскресіння стверджує нашу віру, дарує 1\n№ 4 (61) 2018 р. Єдність у Христі нам надію, примножує нашу любов, осушує наші сльози, зцілює рани і біль. Дорогі в Христі, у цей величний празник „торжества усіх торжеств” скріпімо нашу віру у наше воскресіння, та оновімо нашу надію на щасливе вічне життя з Воскреслим Христом у Царстві Небеснім. Це дасть нам силу переносити всі наші особисті та суспільно-громадські біди. У Христі Воскреслому бадьорімося, бо Він подолав світ! «Цей день учинив Господь, радіймо й веселімся в ньому!» (Пс. 118, 24). Возлюблені у Господі брати і сестри! Ми ваші духовні пастирі, благаємо вас: «Воскресіння день! Просвітімося торжеством і одні одних обнімімо, та скажімо: Браття! І тим, що ненавидять вас простімо все з воскресінням і так заспіваймо: «Христос Воскрес із мертвих, смертю смерть подолав і тим, що в гробах життя дарував!» У цей світлий день бажаємо всій Парафіяльній родині Божого благословення, духовної кріпості та душевного і тілесного здоров’я. Черпаймо наснаги з вічно живого пасхального таїнства! Нехай радість воскреслого Господа наповнює наші серця, освячує душі й супроводжує на шляху життя і служіння Богові, рідній Церкві та народові. Щиро бажаємо Вам світлої пасхальної радості та благословенних свят Воскресіння Господнього! Христос Воскрес! Ваші душпастирі: о. Володимир Гоцанюк о. Павло Заболітний о. Володимир Підгірний о. Руслан Мартинюк\nБО ПАСХА НАША, ХРИСТОС Воскресіння Ісуса Христа – це подія, яка змінила розвиток та життя всього людства. Син Божий своєю смертю та воскресінням дарував усім людям надію на вічне життя. Це символ перемоги над гріхами та над смертю.\nХристове Воскресіння, як історичний факт, сталося на перший по суботі день, тобто у неділю. Тому християни почали святкувати цей день – неділю. Для євреїв часів Ісуса число 8 (вісім) символізувало настання нових месіанських часів. Тому часто неділю у старих християнських текстах називали і восьмим днем тижня, тобто месіанським. Великдень – Світлий празник Воскресіння Господа нашого Ісуса Христа – є найстаршим і найбільшим християнським святом. На Великдень Христова Церква прославляє найголовніший момент спасіння –\nВокресіння Христове. Пасха є фундаментом християнської віри, без Христового Воскресіння ані християнська проповідь немає жодного сенсу, ані християнська віра немає жодного смислу. Святий Григорій Богослов, у своєму пасхальному слові, особливо підкреслює значення і велич цього празника: “Пасха в нас - це празників празник і торжество торжеств, який настільки перевищує всі інші торжества, не тільки людські, але і Христові, що в його честь відбуваються, наскільки сонце перевищує звізди”. А святий Йоан Золотоустий у проповіді на Пасху так звеличує Христове Воскресення: “Де твоє, смерте, жало? Де твоя, аде, перемога? Воскрес Христос і ти провалився. Воскрес Христос і впали демони. Воскрес Христос і радіють ангели. Воскрес Христос і життя панує”. Офіційна назва цього християнського свята є Воскресіння Господа нашого Ісуса Христа, а також Пасха. Назва Пасха походить від старогебрейського «песах», що означає «вийти», «перейти». Понад 5 тисяч років тому євреї вирушили з єгипетського полону до Землі Обітованної. Вони йшли пустелею довгих 40 років. На згадку про визволення з рабства єврейський народ став святкувати Пасху. Згодом цим же словом почали називати ягня, яке заколювали на честь Пасхи. Для\nапостолів і перших християн Пасхаперехід стала символом іншого переходу — подвійного переходу Ісуса Христа: від життя до смерті і від смерті до життя. Пасхальний агнець євреїв став для християн прообразом Ісуса Христа, Який, наче невинне ягня, приніс себе в жертву за гріхи цілого світу. Тому в богослуженнях Його називають Пасхальним Агнцем або коротко Пасхою. “Бо Пасха наша, — каже святий апостол Павло, — Христос, принесений у жертву” (1 Кор. 5, 7). У ІІ столітті виник спір між християнами коли відзначати Великдень. Частина християн в Малій Азії відзначала Великдень за єврейським календарем, тобто 14 нісана. Нікейський собор постановив, що християни мають відзначати Великдень першої неділі після повного місяця, який буває після 21 березня. Оскільки місяць є повним у різні дні після 21 березня то і Великдень відповідно відзначається кожного року у різний час, але завжди у неділю. Різниця між григоріанським і юліанським календарем спричиняє також різницю між відзначанням Великодня. За григоріанським календарем дата Великодня припадає між 22 березня і 25 квітня, відповідно за юліанським від 4 квітня до 8 травня. VІ Вселенський собор 691 року розтягнув святкування Великодня на цілий Світлий тиждень. Стародавнім християнським\n№ 4 (61) 2018 р. Єдність у Христі звичаєм є розпочинати Великодні богослужіння опівночі. У візантійськоукраїнському обряді молитва розпочинається обходом довкола церкви у супроводі дзвонів – цей обхід символізує жінок мироносиць, які зранку прийшли до Божого Гробу. На Великдень у ранньохристиянські часи оглашенні приймали Таїнства християнського Втаємничення – Святі Тайни Хрещення, Миропомазання і Пресвяту Євхаристію. Новоохрещені цілий Світлий тиждень зодягалися у білі одежі – символ нової чистоти, яку їм дарував Христос. Український звичай Великоднього сніданку символізує собою багатство Небесного столу в Домі Отця. За\nстарим українським звичаєм, коли родина зібралася на Великодній сніданок, найстарший член родини ділиться з усіма присутніми свяченим яйцем – символом нового життя в Христі, бажаючи кожному зокрема різних Божих благословень. Христове Воскресіння дає нам незаперечний доказ божества Спасителя. Коли фарисеї і книжники домагалися від Христа знаку, що Він Божий Син, то Він їм відповів, що не дістануть іншого знаку, як знак пророка Йони: “Як Йона був у нутрі кита три дні і три ночі, так буде Син Чоловічий у лоні землі три дні і три ночі” (Мт. 12, 40). І так сталося. Третього дня після Його смерті наступило Воскресіння.\nХристове Воскресіння — це певна запорука нашого воскресіння для щасливого вічного життя. Молитва на гробах померлих протягом пасхального тижня допомагає нам усвідомити, що подія Воскресіння стосується живих і усопших. Як Христос воскрес, так і ми колись воскреснемо для нового життя. Сам Христос запевняє нас: “Бо надходить час, коли всі, хто у гробах, голос Його [Сина Божого] вчують, і вийдуть ті, що чинили добро, на воскресіння життя. А ті, що зло чинили, — воскреснуть на суд... Така бо воля мого Отця, щоб кожен, хто Сина бачить і вірує в нього, жив життям вічним і щоб я воскресив його останнього дня” (Йо. 5, 28-29; 6, 40).\nМІСТЕРІЯ ВЕЛИКОДНЬОЇ ПИСАНКИ\nПисанка – унікальний артефакт української культури. На кольоровій поверхні писаного восковими знаками яйці прочитуються символи, що несуть глибокий духовний зміст. Освячена на Великдень писанка є символом перемоги життя над смертю. Пронизана “кривулькою”, засіяна “ружами” та “трилистиками”, оживлена співом “пташок” та освітлена “тригвером” писанка упродовж століть відігравала важливу роль у духовному житті людини. Сутність самого яйця, прообразу нового життя, запах воску, потріскування вогника свічки і народження на яйці біло-барвних зображень овіює писанкування захоплюючою містерією. Без писанок, крашанок не можна сьогодні уявити Великдень. Старе християнське передання пов’язує звичай розфарбовувати яйця зі св. Марією Магдалиною, яка проповідувала римському цісарю Тиберію про Христове Воскресіння. Як приклад, свята взяла яйце, яке, хоч і гарне, мусить позбутися своєї шкарлупки, щоб з нього вийшло курча, нове життя. Традиція писанкарства існує у багатьох країнах світу, проте саме в Україні вирізняється різноманіттям технік, регіональною специфікою зображених знаків-символів на кольоровому чи одноколірному тлі. Українська писанка – стежка до пізнання світовідчуття і світорозуміння народу. Вишуканість та витонченість орнаменту, дбайливо нанесеного на поверхню яйця, вміло підібрана колористика, гармонійне переплетення рослинних чи геометричних візерунків завжди викликає щире захоплення та здивування у шанувальників народної культури. Справжня писанка, напоєна\nвіковічними соками, до сьогодні зберегла символізм, регіональний колорит, а ще низку нерозгаданих таємниць. Найдавніші глиняні яйця ХІІ – ХІІІ ст. з поливаними змійкоподібними та рослинними знаками й маленькою кулькою-камінчиком усередині (“душею у житті” – зазначав дослідник бойківських писанок Михайло Скорик) знайдено під час археологічних розкопок у с. Крилосі (давній Галич), у м. Жидачеві (Львівщина). У 2013 р. у Львові під час розкопок на вулиці Шевській виявлено найдревнішу справжню 500-літню писанку на гусячому яйці із зображенням безконечника (знак, який є і на глиняних знахідках). Зараз ця унікальна писанка зберігається у музеї «Писанка» у м. Коломия.\nІснує декілька традиційних технік виготовлення писанок, серед яких найпоширеніша – воскова (за допомогою писака (писачка, кистки, кирстки) з металевою лієчкою – утворюються суцільні лінії; і писака з булавкою, шпилькою або цвяшком на кінці (могли використовувати сірник) – утворюються витягнуті воскові краплі). До традиційних технік писанкарства належить виготовлення дряпанок (різьбянок) – візерунки видряпують гострим предметом по замальованій в один колір поверхні яйця; а ще – накладанок – яйце з листочком будь-якої форми і в панчішці (у нещільній тканині) занурюють у фарбу. На місці, де був листочок, залишиться світлий силует. Травлянки – витравлювання в оцті чи у квасі (напр. у капустяному) непокритої воском поверхні яйця (у такий спосіб виготовляють писанки з білим тлом). Згадані способи творення писанок є знаними та звичними для писанкарської Львівщини. На писанках Львівщини, як зазначають дослідники є домінування рослинних та геометричних орнаментів, зображення сонця, хреста і зірки. Серед писанок Бойківщини частіше зустрічається рослинний і звіриний орнамент у тому виді, що він не відтворює цілих рослин, чи звірят, лише поодинокі частини, окремо цвіт, листок, галузку чи лапки, крильця. Таїнство народження писанки у чистоті сумління, у пості та молитві втілюється у сакральних орнаментах. Зрозуміти мову писанки нелегко, а от відчути її тепло можна кожному. Хай світло Великоднього ранку і промінці писанкової зірнички зігрівають вірою, надією, любов’ю всіх нас у ці святкові дні.\n№ 4 (61) 2018 р. Єдність у Христі\nРОЗКЛАД БОГОСЛУЖІНЬ Страсний понеділок - вівторок (2-3 квітня): 7:30 – Акафіст до Ісуса Христа за здоров’я. Сповідь. 9:00 – Літургія Напередосвячених Дарів за померлих. Сповідь. 18:00 – Літургія Напередосвячених Дарів за здоров’я. Сповідь. Середа (4 квітня): 7:30 – Акафіст до Ісуса Христа за здоров’я. Сповідь. 9:00 – Літургія Напередосвячених Дарів. Сорокоусти. Сповідь. 18:00 – Літургія Напередосвячених Дарів за здоров’я. Сповідь. 19:00 – Хресна Дорога. Четвер (5 квітня): 7:30 – Акафіст до Ісуса Христа за здоров’я. Сповідь. 9:00 – Вечірня з Літургією св. Василія Великого за померлих. 18:00 – Утреня Страстей Господа нашого Ісуса Христа. П’ятниця (6 квітня): 7:30 – Великі (Царські) Часи. Вечірня з виставленням Плащаниці. 18:00 – Єрусалимська Утреня. Субота БЛАГОВІЩЕННЯ (7 квітня): 7:00 – Вечірня з Літургією св. Василія Великого за здоров’я. 9:00, 11:00, 13:00 – Свята Літургія за здоров’я. Сповідь.\n15:00 - 20:00 – Посвячення Пасок 23:45 – Надгробне.\nПАСХА (8 квітня): 00:00– Свята Літургія за здоров’я. Сповідь. 6:30 – Пасхальна Утреня. 7:30, 9:00, 11:00 – Свята Літургія за здоров’я. Сповідь. СВІТЛИЙ ПОНЕДІЛОК (9 квітня): 7:30, 9:00, 11:00 – Свята Літургія за здоров’я. Сповідь. СВІТЛИЙ ВІВТОРОК (10 квітня): 7:30, 9:00, 11:00, 13:00, 18:00 – Свята Літургія за здоров’я. Сповідь.\nГромада парафії св. Василія Великого вітає новоохрещених дітей і дорослих, які у березні 2018 року прийняли Святі Тайни Хрещення і Миропомазання у нашому храмі:\nВисловлюємо свої співчуття родичам та єднаємося у молитві за блаженний упокій новопереставлених у березні 2018 року рабів Божих:\nПец Богдан (1947р.н) Копильчак Петро (1952 р.н) Хай Всемилостивий Господь прийме їхні душі у Царстві своїм. Вічна їм пам’ять! 4\nАНОНС ПОДІЙ: З 7 КВІТНЯ розпочинаємо молитися ДЕВ’ЯТНИЦЮ ДО БОЖОГО МИЛОСЕРДЯ.  У ТОМИНУ неділю 15 КВІТНЯ о 15:00 на Ряснянському цвинтарі біля старого хреста відбудеться відправа ВЕЛИКОДНЬОГО ПАРАСТАСУ. Ми спільно із священиками та парафіянами з Кам’янки і Рясне - 2 молитимемось за померлих із наших родин, близьких, знайомих, всіх тих, хто віддав своє життя за волю, незалежність України та Церкви. Після загального Парастасу священики будуть також молитися на могилах і окроплювати свяченою водою.  Також у СВІТЛИЙ ПРАЗНИК ХРИСТОВОГО ВОСКРЕСІННЯ, у СВІТЛІ ПОНЕДІЛОК ТА ВІВТОРОК (8, 9 та 10 КВІТНЯ)- священики нашого храму будуть молитись на гробах померлих на Ряснянському цвинтарі. Джерела використані у виданні: http://dyvensvit.org; http://velychlviv.com;\nПарафіяльний вісник "Єдність у Христі" № 61\nВеликоднє привітання душпастирів 2018; Бо Пасха наша Христос; Містерія Великодньої писанки.


Приватна музична школа в Києві. Ціна навчання — DoMiArt\nНАБОР С 15 АВГУСТА\nКласичний, естрадний, джазовий\nГобой, фагот, саксофон, кларнет, труба, тромбон\nКласична, джазова, естрадна\nБарабан, ксилофон, віброфон, маримба\nАбонементи і контракти\nБільше, ніж музична школа\nЩо робить «DoMiArt» не просто музичною школою Києва?\nЦе високі стандарти, професійний і відповідальний підхід до навчання музиці дітей і дорослих. Саме тому «DoMiArt» не просто музична школа, це Музична Академія. Ми даємо нашим учням завжди більше, ніж стандартна програма навчання.\nНашим головним завданням є індивідуальний підхід до кожного учня, розкриття його потенціалу і здібностей, розширення музичного кругозору.\nМузичне навчання в «DoMiArt» - не просто спосіб провести час або освітня програма, це стиль життя. Ви закохаєтесь в музику всерйоз і надовго. Вона стане невід'ємною частиною вашого життя. Крім всіх базових знань, які дає музична школа, ви навчитеся відчувати музику, імпровізувати і передавати свої емоції через голос або за допомогою музичного інструменту.\nУ «DoMiArt» вас будуть навчати викладачі Київського інституту музики ім. Р. Глієра, Національної музичної Академії ім.П.Чайковського.\nНе залежно від того, чи хочете ви навчитися співати в караоке або плануєте стати професійним музикантом, в Академії «DoMiArt» ви отримаєте висококваліфіковані музичні уроки від найкращих педагогів України.\nНа відміну від стандартної музичної школи, «DoMiArt» дає більше можливостей для учнів різного рівня підготовки і віку. У нас розроблені спеціальні програми раннього розвитку для малюків 4-6 років, академічне навчання для дітей від 6 до 14 років, інтенсиви для абітурієнтів та студентів музичних вузів, а також програми для тих, хто просто готовий впустити музику в своє життя в будь-якому віці, аж до 99 років.\nВ Музичній Академії ви знайдете широкий вибір музичних напрямків для навчання. Якщо Ви хочете займатися на інструменті, який не вказаний на сайті, ви також можете залишити свою заявку, і ми підберемо для Вас професійного педагога і складемо індивідуальний план занять.\nЧому Академія «DoMiArt», а не музична школа?\nСильний викладацький склад: основна частина викладачів мають науковий ступінь - професор, доцент.\nСучасні методики навчання з гнучким індивідуальним підходом.\nНові музичні класи, оснащені всім необхідним.\nВласна студія звукозапису.\nПрофесійна підготовка учнів до вступу в музичні ВУЗи України та зарубіжжя, а також підготовка до різних музичних конкурсів і фестивалів.\nМожливість відточування майстерності в ансамблях або бендах.\nРегулярні концерти класу педагогів в Арт-вітальні Академії і виступи на різних заходах Києва.\nМайстер-класи провідних музикантів України та зарубіжжя.\nВисококваліфікований підхід до навчання учнів будь-якого віку і рівня.\nЗапишіться на безкоштовне тестування


Харьковское областное общество немцев «Видергебурт» | Виставка о славетних німцях Харківщини\nУ грудні 2020 року у бальному залі готелю «Харків-палац» відбулася презентація виставки о славетних німцях які зробили величезний внесок у розвиток промисловості Харківщини. Презентація відбулась перед 3-ї міжнародної конференції «Особливості місцевого самоврядування та дипломатичних представництв: економічний аспект».\nВашій увазі, хочемо представити усі стенди у електронному варіанті.\nВиставка складається з 11 стендів, на яких представлена інформація десяти найбільш відомих німців, які залишили величезний слід у розвитку промисловості Слобожанщини. Значення німців в історії Харкова важко переоцінити. Не будучи найбільшим етнічною меншиною в місті, німці збагатили Харків, схід і південь нинішньої України від повсякденних побутових дрібниць до галузей різних наук. Німці внесли величезну роль в розвиток освіти, астрономії, медицини, фармації, промисловості, сільського господарства і різних ремесел.\nРозвитку Харкова в якості торгово-промислового центру сприяло його вигідне розташування на перетині торгових шляхів, будівництво найбільшого залізничного вузла та розвитку промисловості на південному сході України. Харківські німці-купці і промисловці не тільки успішно вели підприємницьку діяльність, а й охоче жертвували на благодійні цілі. У 1823 році харківські німці об’єдінались в лютеранську громаду, заснували комітет для надання допомоги нужденним членам громади, в 1884 році перетворено в Німецьке благодійне товариство, на чолі якого були Вільгельм Статс, Максиміліан Гельферих, Генріх Бюруа, Август Грундлер, Фрідріх Кох.\nПланується проведення її демонстрації також в Євангелічно-лютеранська громада Святого Вознесіння м.Харків (НЄЛЦУ)(Вул Рибалко, 12 А).


Блог Сарненської ЦРБ - Прем'єра книги\nПрем'єра книги »\nК югу от границы, на запад от солнца: роман/ Харуки Мураками. – М. : Эскмо, 2013. – 288 с.\nСамый пронзительный роман классика современной японской литературы. Через двадцать пять лет в жизнь преуспевающего владельца джазового бара возвращается мистическая возлюбленная его детства – и почти забытая страсть вспыхивает вновь. Но призрак смерти неотступно следит на ним… Роман об эксзистенциональной любви, которой не суждено сбыться.\nГорянин: роман/ М. Дочинець. – Мукачево: Карпатська вежа, 2013. – 311 с.\nНезбагненна історія про дивовижного чоловіка, який несподівано втрачає все і починає свою щоденну боротьбу за кожну п’ядь родової землі, кожну крихту родового скарбу. Ця книга – про «стяжання духу», мудрість любові, про пам'ять серця, силу терпіння і високість людської душі. І про те, що кожен наш день – це сходження до чогось і спуск у нікуди…\nЧеревички Божаї матері: повість/ М. Матіос.- Львів: ЛА «Піраміда», 2013. – 208 с.\nТрагічна буковинська історія червня-липня 1941 року, в якій і справді нема перенасичення правдою.\nГоловна героїня Іванка Борсук у свої двадцять рочків розуміє найголовніше: є Добро і Зло…\nЖити сьогодні: роман / Х. Локащук. – Харків: «Клуб Сімейного Дозвілля», 2014. – 240 с.\nГерой опинився в комі, не встиг визначитися з власним життям. І його ангели-охоронці мають тільки два тижні, аби довести, що їхній опіканець заслуговує на другий шанс. Тобто на можливість жити далі…\n«Жити сьогодні» - твір-життя, у якому до останнього рядка гадки не маєш, варто чи не варто сподіватися на хепі-енд.\nІнші пів’яблука : роман / Г. Вдовиченко. – Харків: «Клуб Сімейного Дозвілля», 2013. – 256с.\nДерев’яне яблуко, витвір майстра епохи бароко – це не протсо суцвенір. Воно вміє здійснювати найпотаємніші бажання… Колись це яблуко змінило долі чотирьох подруг-львів’янок – редактора Галини, коректора Магди, дизайнера Ірини та телеведучої Луїзи. З того часу минуло п’ять років. І ось магічна річ знову виходить зі сховку й веде подруг до нових пригод…\nЗозулята зими: роман / Д. корній. – Харків: «Клуб Сімейного Дозвілля», 2014. – 368 с.\nНіч. Степ. Сніг. Зимиа. І в яку історію ти знову вплуталася. Руслано? Що (чи хто) вело тебе, коли опинилася новорічної ночі посеред засніженого безмежжя й наштовхнулася там «випадково» на самотню маленьку дівчинку, зовсім замерзлу? Довкола нікого. Що маля тут робить, одне-однісіньке?\nЗ цієї зустрічі починається загадкова зимова історія. Провінційним містчеком прокочується серія загадкових вбивств, у які виявляються вплутаними малі діти, давно мертві діти…\nСтрашний Суд: роман / В. Басараба. – Харків: «Клуб Сімейного Дозвілля», 2013. – 368 с.\nЩо робити, коли у твоє сьогодення раптово вдираються страшні таємниці минулого?.. Богдан і Оля вирішили одружитися. Але ніхто й гадки не мав, чим обренеться звичайне знайомство з потенційними родичами… Чи можливо побудувати спільне майбутнє, якщо дід коханої людини колись, у далекі роки Другої світової, убив по-звірячому твоїх дідуся й бабусю? І чи здатне кохання перегорнути цю трагічну сторінку життя?..\nНова стара баба / Лариса Денисенко. Нова стара баба ;Забавки з плоті і крові : повісті ; передм. Т.Трофименко. – Харків : Книжковий Клуб «Клуб Сімейного Дозвілля», 2013. 272 с.\n«Нова стара баба» - кумедна, добра і світла оповідь про життя душевної Варвари та її шебутної подруги Зойки, яким уже стільки років, «що в те неможливо повірити навіть тоді, коли роздивляєшся себе в люстерко». Жінки намагаються з’ясувати, хто ж та «нова стара баба», яка з’явилася на горизонті Варвариного онука Славика й турбує «малюка».\nЗірка для тебе : роман / Дара Корній ; поетичне оздоблення Л.Долик . – Харків : Книжковий Клуб «Клуб Сімейного Дозвілля», 2013. – 304 с.\nВона – Зоряна, Зірка. Він – Сергій, Лічозір.ці двоє дивні, і вони не могли не зустрітися, хай навіть ця зустріч принесла обом страждання. Історія їхнього кохання почалась як чудесне визволення зі світу самотності, страху та гріха. Ці двоє пізнали божественну радість і єднання душ. Але невдовзі настануть часи туги, і вони мають подолати їх любов’ю, якої ще не було: ось вона, беріть, володійте, ця зірка – для вас.\nНа запах м’яса : роман / Люко Дашвар. – Харків : Книжковий Клуб «Клуб Сімейного Дозвілля», 2013. – 368 с.\nЩо змусило молоду дівчину з великого міста втекти до глухого села й оселитися в занедбаній хатині, а хазяйновитого та заможного майстра на всі штуки перетворилона алкаголіка, який працює за пляшку? Вони стануть одне для одного справжнім еліксиром, що подарує зцілення та забуття. Але чи зможуть вони притлумити той потяг до «м’яса», що йде з самого низу людської натури?\nКриничар : роман / Мирослав Дочинець. – Мукачево : Карпатська вежа, 2013. – 331 с.\n«Я відкрию тобі секрет, як здобути те, чого домагаються всі – Багатство. Я відкрию тобі принаду двох головних свобод – звільнення від страху і від злиднів. Бо лише ці дві свободи владні привести до того, що керує світом і людьми».\nПомилка : роман / Світлана Талан. – Харків : Книжковий Клуб «Клуб Сімейного Дозвілля», 2014. – 336 с.\nБагато років тому Вероніка пообіцяла подрузі, яка помирала , що не залишить її новонароджених малюків, Тимуру і Діану. Але обіцянки не виконала…. Сплинули роки. Її єдиний син став наркоманом. Що це, кара за помилки минулого? Як урятувати сина? І чи можна спокутуватипровину перед покинутими дітьми?\nНефритовые четки: Борис Акунин. – М.: «Захаров», 2007. – 704 с.\nМокко. Сердечная подруга : романы / Татьяна де Ронэ. – Харьков : Книжный Клуб «Клуб Семейного Досуга», 2013. – 432 с.\n«Мерседес» цвета «мокко» проносится на красный через пешеходный переход, сбивает подростка и скрывается. Ребенок в коме. Мать берет расследование в свои руки…. («Мокко»)\nПресадка сердца может не только спасти, но и навсегда изменить жизнь даже угрюмого программиста-женоненавистника. Особенно если ему достанется женское сердце… («Сердечная подруга»)\nДевочка с перчиками / Екатерина Вильмонт. – М.: Астрель, 2011. – 318 с.\nСтранная миссия, возложенная на Тимофея умирающим родственником, до крайности его раздражает! Но он даже и представить его встреча с последней любовью его покойного дядюшки…\nУ меня живет жирафа / Екатнрина Вильмонт . – Москва: АСТ, 2014. – 318с.\nУ нее налаженная жизнь, любимый муж, собственное дело. Но после встречи с человеком, в которого Ия была влюблена еще школьницей, жизнь вдруг начинает преподносить ей сюрпризи, и зачастую неприятные, а порой даже страшные… И как быть со вспыхнувшей вновь любовью и горькими мыслями о том, что ты не пара этому человеку?


26 Вересня 2013 5 651\nГарбуз на Закарпатті досить поширений, але, на жаль, готувати його ми не дуже вміємо. Гарбузова каша чи просто запечена "пекучка" як її часто називають – ось і все, що мені було донедавна відоме.\nА насправді рецептів з гарбузом та різноманітних варіацій просто неймовірна кількість. Нижче ви знайдете рецепти ніжного гарбузового пирога, корисних гарбузових біскотті та дуже смачного хлібу з гарбузом та корицею.\nДля горіхового слою:\n0,5 ст. волоського горіху\n0,5 ст. пісочного печива\n1 ч. л. молотої кориці\n0,5 ч. л. молотого імбиру\nдрібка молотої гвоздики\nРозігрійте духову шафу до 175 градусів. Змажте форму для пирога та застеліть дно пергаментом.\nДля гарбузового пюре наріжте гарбуза на кубики та викладіть на деко. Для двух склянок пюре знадобиться близько 1 кг гарбуза. Поставте у духову шафу на 25-30 хв. Коли охолоне, зробіть пюре в блендері.\nДля основи змішайте просіяне борошно, цукор, сіль, та холодне масло в комбайні. Збивайте до крихт, а потім по одній ложці додавайте воду та продовжуйте збивати поки тісто не заміситься в ком. Обгорніть його харчовою плівкою та відправте на півгодини в холодильник.\nПотім розкатайте тісто в тонкий пласт та викладіть в підготовлену форму для пирога. Знову покладіть у холодильник.\nПотовчіть печиво та горіхи. Рівномірно покрийте ними поверхню тіста та знову поставте в холодильник.\nРозігрійте духову шафу до 190 градусів.\nЗбийте яйя. Додайте до них пюре, вершки, спеції, цукор та змішайте. Вилийте у форму та випікайте близько 50 хвилин. Дайте охолонути при кімнатній температурі.\nБіскотті – це назва традиційного італійського печива, яке характерне тим, що випікається двічі. Завдяки незначній кількості масла воно зовсім не схоже на традиційне печиво та добре смакуватиме до кави.\n300 гр білого борошна\n200 гр цілозерної муки\nжменя волоського горіху\nРозігрійте духову шафу до 175 градусів. Застеліть деко пергаментом. Розтопіть масло. В мисці змішайте борошно, порошок та спеції. В іншій збийте яйця з цукром, додайте масло, пюре та ваніль.\nЗ’єднайте сухі та рідкі інгредієнти. Додайтн горіхи та замісіть тісто. Воно буде досить тверде, але так і повинно бути.\nСформуйте "ковбаску" близько 10 см завширшки та 2 см заввишки. Випікайте близько 25 хвилин. Дістаньте деко з духовки та дайте охолонути близько 15 хвилин.\nПоріжте біскотті на шматочки шириною близько 1 см та розкладіть на деко. Випікайте ще 15 хвилин.\nХліб за гарбузом та корицею\n¾ ст. гарбузового пюре\n¼ ст. коричневого цукру\n2 ½ ст. хлібного борошна\n½ ч. л. мускатного горіху\n? ст. коричневого цукру\n¾ ст. цукрової пудри\nРозтопіть масло та прогрійте його поки не стане темним (декілька хвилин). Зніміть з вогню та додайте тепле молоко. Поверніть на вогонь та нагрійте. Дайте охолонути.\nКоли стане теплим – додайте дріжджі та цукор. Дайте постояти до 8 хвилин. Додайте гарбузове пюре, сіль, склянку муки та розмішайте. Акуратно вмішайте залишок муки та замішуйте тісто протягом 6 хвилин. Воно повинно бути еластичним та трохи липким. Якщо тісто вологе, – потрохи додавайте муки, поки не досягнете необхідної консистенції.\nЗамішене тісто покладіть у змащену олією миску та залиште у теплому місці на 60-90 хвилин. Воно повинно збільшитись вдвічі.\nРозтопіть 2 ст. л. масла. Дістаньте тісто та помісіть ще декілька хвилин. Розкатайте його у прямокутник. Змажте розтопленим маслом та посипте цукром та спеціями. Розріжте тісто на 6 смуг, поставте їх стовпчиком один на одну та розріжте ще на 6 частин. Таким чином у вас повинно вийти 6 квадратиків по 6 слоїв у кожному.\nВізьміть форму для хлібу та викладіть в неї ці стопки вертикально. Накрийте рушником та дайте постояти ще 35-40 хвилин, щоб тісто збільшилося в об’ємі.\nРозігрійте духовку до 175 градусів та випікайте хліб близько 30-40 хвилин до золотисто-коричневого кольору.\nДля глазурі змішайте масло, молоко та цукор та доведіть до кипіння. Зніміть з вогню, додайте ром та цукрову пудру. Полийте глазуркою хліб, коли охолоне.\nБільше рецептів ви знайдете на сайті Eat Me.


У 2018 році китайська компанія SinogeneBiotechnology клонировала 7-річну собаку Хуахуанма, яка роками раніше удостоїлася нагороди від міністерства громадської безпеки КНР за внесок в розкриття вбивств. Очікується, що її клон на прізвисько Куньсюнь стане таким же цінним «співробітником», завдяки успадкованому чуттю і уважності. На даний момент цуценяті зі схожим на 99% набором ДНК всього два місяці, але поліція вже почала її тренувати. Вона вже показує хороші результати.\nКлонування проводилося в Пекіні - дослідникивитягли генетичний матеріал Хуахуанми, а після запліднення перемістили ембріон в тіло сурогатної матері. Нею виступила собака породи бігль, так як саме їх компанія використовує для своїх лабораторних випробувань. Вартість процесу клонування не повідомляється, але навчання скопійованої собаки обходиться поліції в 75 000 доларів, і займає 4-5 років.\nЗа словами співробітників поліції, Куньсюнь добреосвоїлася на своєму робочому місці, абсолютно не боїться темряви і незнайомих об'єктів. Вже на початковому етапі було помічено, що вона успішно успадкувала хороший нюх - собака легко знаходить заховані предмети. Про головні уміннях собаки стане відомо через шість місяців - вона надійде в «університет», де навчиться шукати наркотики, зброю та інші докази.\nСобака Хуахуанма гранично розумна, і в 2016 роцідопомогла знайти вбивцю за допомогою ключа від його номера в готелі. За словами співробітників поліції, ця собака - «одна на тисячу». Саме тому при відборі собаки клонування вибір припав на неї. Дослідники визнають, що про масове клонування розумних і сильних собак поки говорить рано. Проте вони сподіваються, що через 10 років це стане буденністю.\nЯк ви ставитеся до клонування - ви за, чи проти? Свою думку можна написати в коментарях, або ж в нашому Telegram-чаті.


Сукня Вишиванка Квітуча Країна ПЖ-277 купити в Україні | Beregynya.pp.ua\nГоловна Вишиванки Сукні вишиванки Сукня жіноча для вишивки Квітуча Країна ПЖ-277 Яскрава композиція\nОпис: Сукня жіноча для вишивки Квітуча Країна ПЖ-277 Яскрава композиція.\nСукня жіноча для вишивки Квітуча Країна ПЖ-277 Яскрава композиція - заготовка жіночої сукні вишиванки з нанесеним малюнком (в кольорових тканинах схема нанесена на водорозчинний флізелін) для вишивання бісером або нитками, друк малюнка стійкий до прання, вказані кольори і кількість необхідного бісеру.\nХарактеристики: Сукня жіноча для вишивки Квітуча Країна ПЖ-277 Яскрава композиція.\nКомплектація: Сукня жіноча для вишивки Квітуча Країна ПЖ-277 Яскрава композиція.


Шевченко, Т. Кобзарь / коштом Платона Семеренка. [На укр. яз.]. СПб.: В Друкарни П.А. Кулиша, 1860. | Аделанта\nГлавная / Архив сделок с антикварными книгами и букинистическими изданиями / Шевченко, Т. Кобзарь / коштом Платона Семеренка. [На укр. яз.]. СПб.: В Друкарни П.А. Кулиша, 1860.\nШевченко, Т. Кобзарь / коштом Платона Семеренка. [На укр. яз.]. СПб.: В Друкарни П.А. Кулиша, 1860.\t 320 000 руб.\t —\t 27.08.2016


Продаю дом в Казани, пос. Борисково - Портал недвижимости Казани\nДом, пос. Борисково\nАдрес: пос. Борисково


Не живі діти. Друга частина (21 фото) - UPI\nДодому Приколи Не живі діти. Друга частина (21 фото)\nНа початку року я розповідають про нові тенденції створення “ляльок” максимально схожих на живих дітей. Півроку дарма не пройшло. На Ebay було виставлено багато нових лотів. Якість робіт помітно зросла порівняно з першою партією. Нові матеріали дозволяють створити майже не відрізнити на перший погляд копії. Навіть термін придумали новий “Reborn Baby” – відроджене дитя. Ось такі пристрасті.\nпопередня статтяТварини та їхні вихованці\nнаступна статтяПрошивка пробіжкою\nЯ пристрасний любитель літератури, особливо вітчизняної класики. Вона виховує душу. Як же мене задовбали ті, хто не прочитав і двох станиць «Злочину і покарання», але вважає себе вправі критикувати і всіляко засуджувати великий твір і ще безліч з так званої «шкільної програми»!Після двох сторінок «Війни і миру» вам стало нудно? Зачитываетесь Шеклі і Бредбері? Це ваше право і ваш смак, от тільки не треба після цього казати, що твір потрібно виключити з програми тільки тому, що воно вам не сподобалося.\nЧудові кошенята (20 фото)


ᐈ До чого сниться Африка: тлумачення в різних сонниках\nДеякі сюжети нам здаються просто незрозумілими. Як ті чи інші символи потрапляють в сон? Наприклад, Африка. Як обіцяє сонник, Африка віщує подорожі. З цим континентом все просто на перший погляд, але є ще кілька тлумачень, які варто розібрати. Згадуємо подробиці сну.\nДля жіночої половини сни, пов’язані з Африкою, пророкують нудну поїздку або подорож. Після цієї поїздки не залишиться ніяких емоцій;\nПоїздка на новий континент в сновидінні може говорити про те, що ви візьмете участь у якомусь цікавому занятті незвичайному;\nКартина, в якій ви перебували в Африці в оточенні людожерів, застерігає від ворогів. Вони перейдуть в дію, почнуть вас дорікати, утискати, важливо не піддаватися на їх провокації, або підготувати їм потужну відповідь;\nЯк стверджує сонник, місцеві пейзажі символізують ваше бажання новизни, пристрасті, вам хочеться відчути емоційний сплеск;\nУ нічних мріях екзотичні місця можуть говорити про прихований потенціал сновидіння. Прихований талант може раптово проявитися. У якій сфері підкажуть предмети, які фігурували у сні: рослини говорять про бізнес, люди – політична сфера, тварини вказують на мистецтво.


Пілот авіаквитки київ | Дешеві авіаквитки онлайн Perelit.com.ua\nПілот авіаквитки київ. На думку аналітиків, Росія в майбутньому стане одним з важливих ринків виїзного туризму, поряд з такими економічними гігантами як Бразилія, Індія і Китай. Уже в Дві тисячі чотири році Всесвітня туристична організація (UNWTO) поставила Росію на дев'яте місце в світовому рейтингу UNWTO за показником витрат на подорожі.\nГрач Мурадян, менеджер по роботі з авіакомпаніями компанії # 8216; Амадеус # 8217 ;, представляючи доповідь, наголосив: # 8216; Технології лежать в основі індивідуального, персоналізованого і чітко організованого подорожі. Пілот авіаквитки київ.\nSource by: http://online-avia-bilet.ru/pilot-aviabilety-kiev/\nКращі гірськолижні курорти Італії # 33;\nІталійські гірськолижні курорти — це мережа першокласних курортних зон, розкиданих по всьому південних схилах гігантської дуги Альп, що оперізує країну з півночі і північного заходу.\nМи розглянемо сьогодні кращі з них, отже:\nБорміо — самий молодіжний курорт Італії\nБорміо є одним з найпрестижніших курортів в Альпах. На його території проходять важливі змагання з гірськолижного спорту. Крім лижних спусків, курорт знаменитий термальними джерелами. Курорт підходить для туристів будь-якого віку, але найбільшою популярністю він користується у молоді. Тут є нічні клуби і багато барів, де зможуть цікаво провести час любителі веселих вечірок.\nЛівіньо — Тибет в Альпах\nГірськолижний курорт Лівіньо іноді називають італійським Тибетом через те, що він укромно сховався серед гір. Територія курорту розділена на дві частини — для новачків і для досвідчених професіоналів. Крім того, тут можна знайти траси для сноуборду і навіть для перегонів на собачих упряжках. Д\nПассо Стельвио — гірські лижі влітку\nПассо Стельвио — це найбільший регіон для катання на лижах влітку. Тут обладнані спуски для будь-якого виду катання. На трасах курорту професійні спортсмени готуються до зимових змагань. При курорті функціонує найкраща школа з гірських лиж в Європі. Курорт приймає гостей з травня по листопад.\nСонячний курорт Понте-ді-Леньо\nКурорт Понте-ді-Леньо у регіоні Ломбардія і межує з ще однієї знаменитої базою відпочинку — Пассо Тонале. Всі траси гірськолижного курорту знаходяться на сонячній стороні. Тут багато складних спусків, розрахованих на професійних лижників. Деякі траси проходять через ліс. Курорт може похвалитися чудовими пейзажами. Наприклад, ви соте 3000 метрів над рівнем моря, в оточенні скель знаходиться мальовниче гірське озеро.\nSource by: http://vk.com/pilotagency\nПродаж квитків на сайті для прогресивних мандрівників\nУспіх будь-якої подорожі залежить від його ретельного планування і відповідальної організації. Наприклад, планується подорож на літаку. У цьому випадку важливим етапом підготовки стане покупка авіаквитка. Цей етап заслуговує самого серйозного ставлення. Проте він зовсім не обов'язково повинен стати джерелом суєти і незручностей. Заощадити свої час і зусилля може допомогти компанія «Пілот». Вона пропонує своїм клієнтам можливість замовити і купити квитки онлайн.\nПорівняно недавно мандрівники дізналися і оцінили абсолютно новий спосіб придбання проїзних документів. Це так звана е-каса, скористатися якою можна, не виходячи з власного будинку. Все, що потрібно – комп'ютер, підключений до мережі.\nБронювання квитків на літак починається із заповнення пошукової форми. Вона необхідна для підбору самого оптимального з можливих варіантів. У цій формі користувачі Інтернет повинні вказати бажані параметри авіаперельоту. Зокрема, пункт вильоту та прибуття, дату, клас обслуговування. Оцінивши наявність місць, програма запропонує відповідні рейси. Таким чином, політ буде максимально відповідати очікуванням.\nДуже зручною послугою став електронний квиток. Це документ дещо відрізняється від звичних паперових бланків. Е-квиток, як називають його в нашій країні, не видається на руки. Але він надає таке ж право на переліт. Е-квиток в Україну – це майбутнє, яке вже настало.\nЦіни та засоби\nЯк завжди, дуже важливим залишається питання фінансів. Вартість авіаквитків залежить від класу обслуговування. Це слід враховувати при заповненні форми. Переглянувши пропозиції від всіх авіакомпаній, мандрівник може знайти найдешевші варіанти. Це нескладно, оскільки відразу можна побачити, скільки коштує кожен авіаквиток. Важливим достоїнством є різні способи оплати. Оплатити замовлення можна кредитною карткою, за рахунком через відділення банку або готівкою. Після цього авіаквиток може бути надісланий на поштову скриньку. Також можливе забрати його в офісі компанії або замовити кур'єрську доставку.\nSource by: http://www.pilot.ua/\n← Авіаквитки київ салоніки