Осетинка з Волині знаходить утоплеників, повертає коханих у сім’ю, зцілює пияків… 2607\nПрожили сто років у шлюбі 344\n1 липня 2017 року, 23:38\nБудуть «фільмувати» процес здавання екзамену на права\nДо кінця року в Україні розпочнуть впроваджувати фотовідеофіксацію складання теоретичної і практичної частини іспитів на отримання водійських посвідчень. Про це розповів начальник Головного сервісного центру МВС Владислав Криклій під час брифінгу, повідомляє Укрінформ.\n1 липня 2017 року, 23:25\nВодій вантажного автомобіля DAF, мешканець Львівщини, прямував до Польщі через митний пост «Краковець». Для перетину кордону він обрав смугу руху «червоний коридор».\n1 липня 2017 року, 23:03\nУ Тернополі стоматологи ставлять... двометрові зуби\nЦікаво прореклaмувaти свої послуги вирішили стомaтологи з Тернополя. На подвір’ї однієї з клінік вони встановили вличезний штучний зуб. Пам’ятник заввишки близько 2-х метрів. До речі, хід зі встaновлення скульптури біля офісу з метою реклaми – не новий у Тернополі.\n1 липня 2017 року, 22:10\nНімеччина погодила одностатеві шлюби\nПарламент Німеччини більшістю голосів схвалив законопроект, який передбачає повне і рівноправне визнання одностатевих шлюбів. За це рішення проголосували 393 депутати, проти — 226, чотири парламентарії утрималися. При цьому канцлер Ангела Меркель проголосувала проти.\n1 1 4301\n1 липня 2017 року, 10:28\nВолинянин, який не спав 30 років, спить\nПро жителя волинського Каменя-Каширського Федора Нестерчука журналісти писали і знімали більше, ніж про більшість видатних українців. Причина тому його унікальність. Коли чоловікові було за 40, він занедужав на радикуліт та хворобу Рейно. Кілька місяців не вставав із ліжка.\n1 липня 2017 року, 09:48\nЮнь «Волині» готується до сезону у першій лізі\nПісля того, як «Сталь» з Кам’янського таки змогла надати такі-сякі фінансові гарантії своєї участі у наступному сезоні у прем’єр-лізі, ФК «Волинь» ціле направлено почав готуватися до виступів у першому дивізіоні.\n1 липня 2017 року, 09:06\nМонголка намагалася підкупити луцьких прикордонників, щоб потрапити в Україну з трьома дітьми\n1 липня 2017 року, 08:00\nУ Луцьку з вікна однієї квартири випало двоє людей\nІнцидент днями трапився у Луцьку на вулиці Чорновола. З однієї з квартир на третьому поверсі у будинку №26 випала дівчинка, 2013 року народження. З тієї ж квартири того дня випала 26-річна жінка. Про це «Віснику+К» стало відомо з власних джерел.


Маленьким запорожцям перед Різдвом покажуть мультфільми та вистави | Бізнесобласть\nМаленьким запорожцям перед Різдвом покажуть мультфільми та вистави\nМаленьких мешканців та гостей Запоріжжя в цьому році чекає багато цікавих святкових заходів - на будь-який смак і фінансові можливості батьків. РепортерUA підготував графік таких заходів.\n23 грудня 13:00 - Запорізька обласна філармонія - благодійний спектакль «Різдвяна ніч» для дітей бійців- учасників АТО;\n24 грудня 9:15 - майданчик біля виконкому - новорічна театралізована благодійна акція «Дід Мороз - 2015»;\n3 січня 11:00 - майданчик біля Запорізького державного цирку - концертна програма в рамках різдвяного ярмарку;\nПалац культури «Заводський»\nНоворічна вистава «Дванадцять місяців» і інтермедія біля ялинки\n23 грудня - 12.00; 24-26 грудня - 11.00; 2-4 січня - 11.00\nціна квитка без подарунка для дітей і дорослих 20 грн.\nДитяче новорічне уявлення і інтермедія біля ялинки.\n25-30 грудня 11:00, 14:00\nціна квитка без подарунка - 35 грн, для дорослого - 20 грн.\nНоворічний концерт для жителів міста.\nНоворічна вистава до Дня Святого Миколая для інвалідів Центру соціальної адаптації Орджонікідзевського району.\nНоворічна вистава «Тому що зима - це прекрасно».\n25,26 грудня, 2-5 січня 10:00, 13:00\nціна квитка: для дітей без подарунка - 25 грн, для дорослого - 25 грн.\nБлагодійне новорічне дійство для дітей Хортицького району «Новорічна подорож в смарагдовий місто».\n25 грудня, 2 січня 10:00, 3-4 січня 10:00, 12:00\nціна квитка - 30 грн.\nНоворічні вечори для жителів Хортицького району «Новорічний експрес».\n26-28 грудня (час проведення уточнюється)\nТеатралізоване свято до Різдва «Різдвяна зірка».\nБлагодійний театралізований концерт за участю заслуженої артистки України Інни Гапон і творчих колективів палацу культури.\n10 січня (час уточнюється)\nДо Дня Святого Миколая. Благодійне кіно-свято «У грудні зустрічають діти чудовий Миколаїв день» (показ мультфільму «Пінгвіни Мадагаскару») для дітей-сиріт та дітей з багатодітних та малозабезпечених сімей - 19 грудня 11:00;\nМульт-шоу «Новорічна потіха» з показом мультфільму для дітей бійців-учасників АТО та сімей вимушених переселенців - 23 грудня 10:00;\nМульт-шоу «Новорічна потіха» з показом мультфільму.\n2-11 січня 9:00 (великий зал)\nціна квитка без подарунка для дітей і дорослих - 45 грн.\n3, 4 січня 12:00 (малий зал)\nціна квитка без подарунка для дітей і дорослих - 30 грн.\nДитячий спектакль «Веселий Роджер». Інтермедія біля ялинки.\n19-21, 27-28 грудня, 3-4, 10, 11 січня 12:00\nціна квитка без подарунка для дітей і дорослих - 20 грн.


-- Выберите -- Gretel\nGretel – это мобильный бренд, который стал известным в Китае еще с 1998 года. Его основная специфика – выпуск телекоммуникационных и цифровых продуктов. Кроме производства девайсов под личным брендом компания выпускает мобильные устройства для других производителей.\nТакож варто відзначити, що даний виробник пропонує послуги ремонту девайсів в Африці та інших країнах. Першим смартфоном був А9, його представили на ринку в 2017 році. Фірма пропонує своїм шанувальникам придбати якісні телефони з відмінними характеристиками і за доступною ціною, які обожнюють люди не тільки в Китаї, але і за кордоном, Європі, США.\nНайпопулярніші і якісні моделі ви зможете переглянути в каталозі, також почитати про них характеристики, і підібрати той девайс, який найбільше підійде на ваш смак.


еко активізм – Вітер свіжістю несе…\nTag: еко активізм\nPosted on November 20, 2015 June 2, 2019 by nastasi\nСквер св. Юра. Це ще не кінець\nМи втратили пильність, перестали чергувати у сквері і цим скористалися. За цю осінь було зрізано приблизно 20 дерев. Тут нижчи уривки зі статті про цю всю ситуацію, які мені сподобалися, бо гарно відображають цю ситуацію "Кульмінуючим моментом у протистоянні була емоційна фраза Себастьяна Дмитруха, одного з отців, який відстоював зведення пам'ятника: «Діти, ви тут нічого…\nPosted on August 19, 2015 June 2, 2019 by nastasi\nЧергування у сквері Ч. ІІ\nЧому церква лізе у цей сквер, а у себе під носом у садах Шептицького не можуть навести порядок?? У цьому колись чудовому місці зараз тусуються наркомани і таргани. У вас, дорогі, священники, під носом. А ви своїм прихожанам кажете, що треба вирубати ці дерева! Самі ж, обговорюєте якби то загребти собі по-більший шмат території під…\nPosted on July 20, 2015 June 2, 2019 by nastasi\t· 1 Comment\n“Ситуація Людства” або Чергування у Сквері ч.1\nЧому люди такі дурні?? ЧОму, якщо вони не можуть зробити нічого хорошого вони мусять робити щось погане прикриваючись добрим?? Чому людей, які хочуть щось змінити накраще звинувачують у тому, що ми проплачені москвою, ми сепаратисти, обливають нас гівном??т ЧОму? Люди? Чому, коли ми хочемо зберегти невеликий шмат оази посеред міста, на нас нападають?? Чому вони…


Кримінальні розбірки Харкова і бандитські "стрілки": Як це було насправді в Харкові — новини Харкова\nКримінальні розбірки і бандитські "стрілки": Як це було насправді у Харкові\nІсторія із кумедним, інтернетним кримінальним "батею Проном" завершилася своєрідними розбірками в Телеграмі\nЯк насправді відбувалися кримінальні "розбірки" в нашому місті? Завдяки фільмам про "буремні 90-ті" у обивателя склалося чітке уявлення про так звані "стрілки", коли в якомусь глухому і занедбаному місці збираються дві групи молодих і зухвалих людей в спортивних костюмах, шкіряних куртках, зі зброєю і майже без попередніх розмов починають смалити одне в одного.\nЧитайте також: Контроль за крімінальнім світом Харкова: Чим небезпечні заяви самопроголошених авторитетів\nІсторія. Спочатку було "толковище"\nБуло раніше в кримінальних колах таке поняття, як "толковище". "Толковище" — це насамперед розмова, з'ясування стосунків, бесіда рівних за статусом у кримінальній ієрархії. Відбувалася ця дія за певними неписаними законами, і використання зброї було можливим, але лише у крайньому разі.\nЗакон "толковища": якщо дістав ніж — бий!\nТакі зустрічі могли відбуватися де завгодно. І в місцях позбавлення волі в арештантських робах, і на "блатхатах", і в розкішних ресторанах в дорогих строгих костюмах. Завжди в суперечці двох або більше кримінальних лідерів першорядну роль грали не фізичні або матеріальні можливості когось із сперечальників, а авторитет і ім'я, його "справи". Авторитет і ім'я в кримінальному світі цінувалися понад усе. Втративши авторитет, повернути назад його вже було неможливо.\nАвторитет, як гроші: плекаєш роками, а втратити можна за одну мить!\nУ кримінальному середовищі особливо цінувалися люди, що вміють грамотно "розкинути по понятіях" будь-яку ситуацію, ґрунтуючись на певних правилах.\nСаме тому якісь галасливі і масові з'ясування стосунків у колишньому кримінальному світі до 1990-х були неможливі. Все вирішували авторитетні особистості між собою, із дотриманням "понять" і, якщо треба було, із залученням "третейського судді".\nЧитайте також: Міські історії: Реальні прізвиська легендарних злочинців із Харкова\nНайшанованім кримінальним "третейським суддею" 1980-х і 1990-х був Олександр Кочев (Вася Корж), що мешкав у місті Люботин під Харковом. Саме його присутність у місті звільнила Харків від кривавих розбірок в 1990-х. Зброєю Коржа були слово і "злодійський закон", авторитет його був безсумнівним. Корж принципово неприхильно ставився до вбивств і насильства, врятувавши чимало життів.\nБуремні 90-ті. Авторитет все ще цінується\nВ "каламутні" часи в кримінал прийшли люди, для яких "поняття" і неписані закони були чужими. Найбільше стали цінуватися сила, гроші і вплив. Досі за інерцією спрацьовував принцип "авторитета", якщо авторитету бракувало, хапалися за зброю.\nХарківський авторитет Олександр Чередниченко (Шуня) приїжджав на "стрілку" із Покотилівською ОЗГ у повному складі сам-один. Варто було лише назвати себе і пояснити ситуацію — і конфлікт сходив нанівець.\nАвторитет і вокзальний старожил Михалич (Венгр) просто брав за лікоть лідера гастролерів-зайд – самоправків з Кавказу – відводив убік і пояснював тихо і зрозуміло: "Тут, на "бану" (на вокзалі), багато хороших людей годуються. Це наше місце і наше житло. Після вашої "роботи" (пограбувань) підуть "заяви", менти почнуть "щемити", гарні люди без шматка хліба залишаться". І "джигіти" спокійно від'їжджали!\nСама лише мовчазна присутність на "стрілці" Віктора Моршнева (Мохи), знаменитого і авторитетного харківського боксера, вгамовувала суперечку.\nАле, найімовірніше, криваві сутички обминули Харків через банальну причину – колосальний вплив правоохоронців на криміналітет. Траплялося, що учасника якоїсь кримінальної майнової суперечки просто висмикували із машини і везли до красивої будівлі на вулиці Весніна (головне слідче управління міліції області, – ред.), де йому також зрозуміло пояснювали, що в цій суперечці він "не має рації"... і відпускали цілим і неушкодженим. Все залежало від "ваги" авторитета в місті і суми суперечки. А іноді після такого "прийому" людина просто зникала назавжди.\nЩо й казати, якщо деякі старші офіцери міліції навіть мали повноцінні кримінальні прізвиська!\nРеальна "стрілка". Харків, літо 1994 року\nПричина конфлікту була не дуже серйозною. Олег "Бєшений" віддав знайомому ювелірові золотий брухт вагою близько 90 грамів для виготовлення ланцюга і хреста — це тоді було модно. Але ювелір дуже довго зволікав із виконанням замовлення, і "Бєшений" вирішив забрати "рижйо" і віддати іншому майстру. Так і зробив, та інший майстер під час перевірки з'ясував, що в золотому брухті майже третина "бовванок", тобто несправжнього золота. Олег перестрічає ювеліра в Будинку побуту на Південному вокзалі, де той працював, ламає йому носа і нараховує віддати саме 90 грамів золота.\nЮвелір звернувся до одного зі своїх клієнтів, спортсмена із Нових Будинків, молодого авторитета, що набирав силу. Той вийшов на "Бєшеного" і запропонував зустрітися, "забив стрілу". Зустріч мала відбутися в придорожному кафе на київській трасі, на в'їзді до Харкова. І конфлікт, попри "незначу" суму суперечки, міг вилізти боком. Річ у тім, що Олег "Бєшений" був одним із лідерів незаконного ігрового бізнесу на Південному вокзалі і мав серйозну підтримку кримінальних авторитетів, що дотримуються "старих понять". Молодий "новодомівський" лише набував сили і авторитету, і для зміцнення цього авторитету йому необхідно було принципово вирішити цю суперечку на свою користь і максимально жорстко.\nУ "Бєшеного" до силового рішення не схилялися, приїхали п'ять людей, всі серйозні й авторитетні в місті люди. А ось "новодомівські" приїхали на чотирьох повних машинах і, як згодом виявилося, п'ятеро з них були "заряджені", тобто з пістолетами, а в одній із машин під водійським сидінням сховали обріз мисливської рушниці 16-го калібру.\nОсь тільки сама "стрілка" завершилася, не розпочавшись, і "суто по-харківськи". Щойно всі вийшли з машин, на майданчик перед кав'ярнею вилетів мікроавтобус, з якого майже на ходу вистрибували люди в чорній формі, масках і з автоматами. За мить всі учасники "стрілки" лежали обличчями в асфальт, з руками за головою... Хто і навіщо "здав" зустріч, так і не з'ясували. Але потенційно небезпечний захід із можливим кровопролиттям закінчився відбитою прикладом ниркою у "Шуні". А Олегові "Бєшеному", що забарився після команди "лежати", теж прикладом розсікли лоба.\nВже наступного дня всі учасники конфлікту були на волі, щоправда, ту частину конфліктного золота, яка була справжньою, Олегові довелося віддати.\nЧитайте також: Сірі кардинали крімінального Харкова: Кого насправді поважали "злодії в законі"


Килимок в багажник для BMW 5 2010 - F10 чорний 40467 Weathertech в интернет-магазине "АвтоМода" - 759774816\nКилимок в багажник для BMW 5 2010 - F10 чорний 40467 Weathertech\nКилимок в багажник для BMW 5 2010 - F10 чорний 40467 WeathertechНемає в наявності\nКилимок багажника BMW 5-Series від компанії WeatherTech Cargo Liners забезпечують повний захист багажника і вантажного простору. Всі моделі розроблені в цифровому форматі, щоб відповідати вашому автомобілю, і мають підняту кромку, щоб утримувати воду, бруд і жир всередині вашого автомобіля, захищаючи ваші речі від зносу.\nВиготовлений із спеціального термопластика, який не тільки стійкий до зношування, а й зберігає гнучкість при екстремальних температурах. Килимок багажника BMW 5-Series від WeatherTech Cargo Liners мають текстуровану обробку, яка допомагає запобігти зсуву вантажу. Ідеально підходить для перевезення чого завгодно, від садового приладдя до будівельних матеріалів, навіть домашнього вихованця.\nЗахист салону від всіх видів зносу;\nВиготовлений на замовлення спеціально для вашого автомобіля;\nВисока зовнішня губа, яка допомагає стримувати розливи;\nШвидка і проста очистка;\nЗахищає і зберігає вантажний відсік;\nЗахист бампера WeatherTech *.\nЗахисна плівка для бампера WeatherTech - відмінне доповнення до килимка, що допомагає захистити поверхню бампера вашого автомобіля від вм'ятин і подряпин при повантаженні або розвантаженні особистих речей або домашніх тварин. Захисна кришка бампера виготовлена з високоміцної вінілової тканини, яка легко прикріплюється до вантажної підкладці за допомогою нержавіючих, стійких до іржі засувок. Протектор бампера WeatherTech поставляється в двох розмірах: 30 x 30 дюймів і 30 x 40 дюймів.\n* Захист бампера WeatherTech доступна тільки в чорному кольорі для деяких автомобілів.\nЦіна: 4 202 грн


Народний депутат Олександр Дубинський розкритикував Слуга Народу - Zаробітчани LIVE - онлайн видання. Тільки актуальні новини. Новини України та світу для заробітчан.\nНародний депутат Олександр Дубинський розкритикував Слуга Народу\n06.09.2019 05.09.2019 admin\t0 коментарів Дубинський розкритикував\nНародний депутат Олександр Дубинський розкритикував свою партію “Слуга народу” і команду президента Зеленського за їх методи боротьби з корупцією.\nСвою критику нардеп висловив у себе на каналі в YouTube.\nДунський висловив здивування, чому нова українська влада, частиною якої він є, хоче дуже швидко підготувати і провести закон про продаж землі, яка, на його думку, залишилася останнім серйозним активом країни.\nТакож Дубинський заявив, що незважаючи на повну зміну уряду, в Кабміні залишилися працювати заступники, які раніше займалися різними схемами.\nКрім того, в СБУ на митниці і в інших державних структурах залишилися і успішно продовжують працювати старі кадри.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що активісти, які протестували проти призначення Арсена Авакова на посаду міністра внутрішніх справ, зустріли народного депутат від партії “Слуга народу” Аександра Дубинського вигуками “Дубинський чорт!”і “муд..ло!”.\n← Авто, яке згоріло в центрі Києва, дійсно належить невістці екс-голови НБУ Валерії Гонтаревої\n4 вересня у трьох різних регіонах України зафіксували 3 випадки масового харчового отруєння →\nДе долари, панове прокурори? Київські прокурори замінили aрeштoвaнi гроші на фальшив\nСмертельне ДТП на Житомирщині: позашляховик збив двох пішоходів\nНе тільки через гроші. Чому українські заробітчани не повертаються на батьківщину


ВОЛОДИМИР СОСЮРА. ПАТРІОТИЧНІ МОТИВИ ВІРША «ЛЮБІТЬ УКРАЇНУ»\nВОЛОДИМИР СОСЮРА. ПАТРІОТИЧНІ МОТИВИ ВІРША «ЛЮБІТЬ УКРАЇНУ»\n(Звучить запис пісні «Україна». у виконанні В. Сорочик.)\nЦими рядками відкривається чудова збірка поезій «На струнах серця». що належить Володимирові Сосюрі. Хто він? Як «пісня його серця». служила народові? Що хотів донести до читача натхненний поет? Відповідь на ці запитання ви зможете знайти сьогодні на уроці.\nШирокоплечий, кремезний, обличчя смагляве, задумливі вишнево-карі очі. Швидка хода, голос високий, ніжний. Таким був В. Сосюра — виразник поетичної душі свого народу. Творчість Володимира Миколайовича назавжди залишиться однією з найяскравіших сторінок рідної країни.\n(Повідомлення учнів на теми: «Дитинство В. М. Сосюри». «Роки навчання. Любов до літератури». «В. Сосюра у вирі історичних подій». «Літературна діяльність митця».\nСім’я була великою: батько з матір’ю і восьмеро дітей. Батько — Микола Володимирович: «Цей феномен і жертва свого часу, — як писав про нього поет, — був людиною лагідною і здібною. За фахом кресляр, але на своєму віку змінив багато професій. Учителював по селах, був сільським адвокатом (за п’ятак писав селянам «прошеніє». до суду, був землеміром, будівничим, чорноробом, брався за кайло і спускався в шахту. Часто конфліктував з начальством, тому й міняв роботи. А відтак і сім’я змушена була переїжджати з місця на місце.\nЗмалку хлопчик багато читає. Особливо його захоплює пригодницька література. Позаяк грошей на книжки не було, то він навіть у перехожих запитував, чи немає в них чогось цікавого про нишпорок. Аж поки не «наткнувся». на Сергія Лукича Зубова, завідувача заводської бібліотеки, який став постачати йому літературу.\nПерші поетичні спроби були російською мовою, очевидно, під впливом перчитаних російських книжок. Коли писав першого вірша, то, як згадує поет, у нього було таке «ідіотське обличчя». що бабуся, проходячи повз нього, сказала: «Кинь писати, бо з розуму зійдеш».\nСлаву принесли В. Сосюрі вже перші збірки — «Поезії». (1921) та «Червона зима». (1922). Син шахтарського краю, Сосюра став натхненним співцем рідного краю і людської праці.\nЛірику Сосюри років Вітчизняної війни (збірки «В годину гніву». 1942; «Під гук кривавий». 1942; числені публікації в періодиці) проймають два мотиви: віра в перемогу й водночас неретушований показ людської біди.\nПовоєнна творчість поета — це повний злет його таланту. За збірку поезій «Щоб сади шуміли». Сосюрі присуджена Державна премія І ступеня (1949), а за книги «Ластівка на сонці». та «Щастя сім’ї трудової». — Державна премія імені Т. Г. Шевченка (1963).\n3. Аналіз вірша В. Сосюри «Любіть Україну».\nБезліч творів В. Сосюри присвячено патріотичній темі, протягом цілого життя він повсякчас сповідається в любові та клянеться у вірності рідній землі. Причому образ Вітчизни поступово розростається: від маленької Третьої Роти через степове роздолля Донеччини — до всього українського світу з неодмінними «ясними зорями». й «тихим водами». Саме за незгасну любов до України неповторному Володьці судилося зазнати найбільше прикрощів, але одні приписи чи й навіть вирок не змусили його відректися від найдорожчого.\nПатріотичний вірш «Любіть Україну». написаний 1944 р., 1951 р. став причиною найгостріших звинувачень поета в націоналізмі. В. Сосюру знову припиняють друкувати, він живе під загрозою арешту, яка зникає тільки зі смертю Сталіна 1953 року.\nВірш уперше був опублікований у «Київській правді». та «Літературній газеті».\n✵ Купина — у біблійній міфології — кущ, який горить і дивом не згорає;\n✵ зойки — крики;\n✵ пурпуровий — темно-червоний;\n✵ канонади — гучні звуки від пострілів;\n✵ багнети — ножі на рушницях;\n✵ батареї — важка зброя, гармати.\n«Любіть Україну!». — це палке слово поета, мовлене в радісну годин визволення української землі. В. Сосюра створив ліричний образ «вишневої України». який оживає в нашій уяві чітко, рельєфно, наче наполотні вправного живописця. Сердечно, мовби в душу заглядаючи, звертається поет, зокрема, до кожного з нас і до всього народу:\nПоет змальовує Україну, як «в світі єдину, одну». в зірках, у квітці, в пташині, у хвилях Дніпра — в тому вічному й нетлінному, що прийшло до нас крізь віки. Україні всміхається сонце, миготять зорі, шумлять верби над ставами, сяють вогні електростанцій. Ми всотуємо українську пісню, думу, красу українських національних святинь, які нагадують золоті моря пшениці в неозорих степах, сердечно любимо Україну «у сні й наяву, любимо і красу її, вічно живу і нову, і мову її солов’їну».\nУкраїнський народ «своїми ділами». завоював пошану й повагу інших народів, і ми повік не забудемо звитяг славного лицарства запорізького, тих безсмертних оборонців нашого краю, нашого козацького роду.\nПоет у творі звертається до всіх узагалі і до кожного зокрема. Анафора «Любіть Україну». робить вірш струнким і композиційно завершеним.\nПередусім звертає на себе увагу емоційно-схвильований заклик — «любіть Україну». виражений двічі риторичним звертанням, яке і загострює увагу читача, і передає емоції автора, і є ідейно-пафосною, ідейно-композиційною основою твору.\n… в грому канонад, що розвіяли в прах чужинців в зелених мундирах, в багнетах, що в тьмі пробивали нам шлях до весен і світлих, і щирих.\nВ. Сосюра обережно використовує зображально-виражальні засоби, ніби побоюється збитися на фальшиву пишномовність, пустопорожній пафос. Поодинокі епітети влучні, точні, викликають цілу симфонію асоціацій: вишнева Україна, мова солов’їна, хмари пурпурові, весни світлі і щирі (усі епітети, крім першого, інверсовані, що підсилює звучання і зміст означуваного ними слова). Нечисленні порівняння (любіть Україну, як сонце любіть, як вітер, і трави, і води, між братніх народів, мов садом рясним, сіяє вона над віками) доповнюють поетичний образ рідної землі, так само, як і метафора «в просторів солодкому чарі». яка образно і сконденсовано передає красу отчого краю, його природи.\nСеред порівнянь особливе смислове навантаження несе вираз «як та купина, що горить — не згора». своєрідний перифраз біблійної неопалимої купини як символу безсмертя народу, Батьківщини, яких не поневолити фашистам.\nТема: зображення поетичного образу України, її краси й величі. Ідея: возвеличення палкої любові українців до рідного краю. Основна думка: закликає українців любити рідну землю: «Любіть Україну!».\n✵ З приводу чого В. Сосюра написав свій вірш?\n✵ Чому письменник уважає, що любити Україну потрібно як у щасливу мить, так і в «годину негоди».\n✵ Що приваблює автора вірша в Батьківщині?\n✵ Чим необхідно довести свою любов до рідного краю?\n✵ Якою В. Сосюра зображує Україну?\n✵ З якою метою Україна порівнюється з купиною?\n✵ Як у вірші згадано воєнне лихоліття?\n✵ Поясніть, як ви розумієте рядки:\n✵ Чому В. Сосюра акцентує увагу на вічному зв’язку кожної людини з Батьківщиною?\n✵ Від чого застерігає автор поезії юнака і дівчину у своєму зверненні до них?\n✵ Чому ця поезія актуальна і сьогодні?\nПідрахувати кількість ужитого у вірші дієслова «любити». в різних формах, іменника «Україна». Зробити висновок. (Це особливий стилістичний прийом, який виділяє головну думку.)\nРядки В. Сосюри «Не можна любити народів других, Коли ти не любиш Вкраїну». стали приводом для цькування поета та звинувачень у буржуазному націоналізмі. Уявіть себе сучасником В. Сосюри. Ви стали свідком розмови, під час якої на адресу поета звучать вищезазначені звинувачення. Спробуйте захистити його, узявши участь у толерантній дискусії. Можливо, вам допоможе цитата з Біблії, яку використовували у своїх творах такі велетні духу, як Т. Шевченко та І. Франко.\n2. Гра «знайди слово».\nЛюбити Вітчизну, любити … (завжди),\nполя її росні, зелені … (сади)\nі їй не жаліти за дні … (молоді)\nні крові у битві, ні поту в … (труді).\nі села її і її … (городи),\nі їй всі бажання, пориви й … (думки)\nна світлій дорозі у світлі … (віки).\n✵ Любити Україну — це… —\n✵ Свою любов до України можна довести… —\n✵ Людина не може бути справжньою, духовно багатою без почуття… —\n✵ Я — частина майбутнього України, тому повинен.\nПроведення тестового опитування за віршем «Любіть Україну!».\n3. Художній засіб у творі «Любіть Україну!».\n7. «Всім серцем любіть Україну свою, — і вічні ми будемо з нею». Ці рядки в композиційній будові твору є:\n8. Дерева, які шумлять над ставом, це…


Актуальність теми дослідження обумовлена потребою вивчення історії на засадах нових методологічних підходів. Сучасний період національно-державного відродження України супроводжується зростанням зацікавленості широких громадських кіл до історичного минулого свого народу. Серед багатьох проблем вітчизняної історії з погляду сьогодення, певного уточнення та доповнення заслуговують деякі аспекти, повязані з Другою світовою війною.\nТому, серед найважливіших проблем вітчизняної історіографії не втрачають своєї актуальності питання стосовно антифашистської боротьби в різних регіонах України. Необхідність наукового аналізу цієї проблеми зумовлена тим, що сьогодні, коли Україна стала суверенною державою, потрібен новий обєктивний підхід до проблеми боротьби українського народу за свою незалежність на різних історичних етапах, що допоможе більш повніше розкрити його духовні можливості та дозволить, завдяки новим фактам, деталізувати події того часу та дійти більш аргументованих висновків, посприяє патріотичному вихованню, формуванню національної гідності та історичної свідомості сучасної молоді.\nОстаннім часом воєнне минуле нашого народу розглядається та оцінюється вже зовсім не так однобічно, як за радянських часів, а тому - більш уважніше і прискіпливіше. Врахування позитивного та негативного досвіду становлення партизанського та підпільного руху, визначення ролі людського чинника в екстремальних умовах війни мають допомогти зрозуміти та осмислити проблеми сьогодення.\nТож, науково обґрунтований аналіз сутності розгортання руху Опору в Нікопольському районі Дніпропетровської області є актуальним, оскільки підіймає широке коло питань теоретичного і практичного характеру. Обрана для наукової розробки тема має, крім того, ще й значний виховний потенціал. Реалізація завдань військово-патріотичного виховання вимагає широкого, але вдумливого використання фактів і прикладів воєнної історії України.\nОбєктом дослідження виступає партизанський та підпільний рух на території Нікопольського району під час окупації регіону, як складова частина загальноукраїнської антифашистської боротьби в роки Другої світової війни.\nПредметом дослідження обрано різноманітні види, форми, методи і засоби, а також функції та масштаби народної боротьби проти загарбників з боку партизанських загонів, підпілля, патріотичних груп та окремих громадян.\nХронологічні межі охоплюють період від початку окупації гітлерівськими військами Нікопольського району, до повної ліквідації обєднаного загону.\nГеографічні рамки праці передбачають охоплення території тогочасних плавнів Нікопольського району.\nМета дослідження - проаналізувати і дослідити питання щодо підготовки, організації, розгортання, масштабів та наслідків діяльності антифашистських обєднань та окремих громадян у Нікопольському районі Дніпропетровської області.\nЗадля реалізації поставленої мети визначено наступні завдання:\nздійснити огляд літератури з проблеми та зясувати ступінь і масштаби опрацювання теми у попередніх дослідженнях, охарактеризувати історичні джерела;\nдослідити передумови виникнення підпільних груп на території, визначити суть їх діяльності, поставлені задачі та їх реалізацію;\nпричини консолідації підпілля, обєднання груп в цілісний загін;\nвизначити роль загону в загальноукраїнському русі Опору;\nпрослідкувати ланцюг бойових операцій, що проводив загін;\nвизначити, які сили та дії, прикладало німецьке командування, для знищення підпілля;\nвизначити перші німецькі кроки та операції по знаходженню та придушенню партизанських сил;\nдослідити причини вибиття партизан зі свого укріплення - плавень;\nпредставити подальші дії груп, які утворилися по розпаду загону.\nМетоди дослідження. Для досягнення окресленої мети та вирішення дисертаційних завдань використовувалися як загальнонаукові, так і спеціально-історичні методи дослідження. Значну роль відіграли порівняльно-історичний, описовий, типологічний, системний, хронологічний та інші методи. Поєднання вказаних методів дозволило комплексно та системно дослідити головні напрямки розгортання партизанського та підпільного руху у зазначений період.\nНаукова новизна обумовлена тим, що вперше комплексно, цілісно і всебічно узагальнено зародження, формування та знищення руху Опору на окупованій території у період Другої світової війни. Основну увагу при цьому зосереджено на малодосліджених чи зовсім ще невивчених явищах та подіях а також на можливості та перспективах їх розробки.\nТеоретичне значення роботи полягає в тому, що її положення й висновки, значно конкретизують загальну концепцію історії нашої держави періоду Другої світової війни, в суто наукових, неідеологізованих категоріях з позицій історичної правди і обєктивності показують основні чинники розвитку руху Опору в Україні.\nПрактичне значення роботи полягає в тому, що систематизовані в ній матеріали сприяють підготовці нових праць з історії України, розробці спецкурсів у вищих навчальних закладах, надають можливість ширше висвітлити порушену проблему на регіональному рівні. В науковий обіг уведено значну кількість недосліджених і неопублікованих раніше джерел.\nРОЗДІЛ 1. СТАН НАУКОВОЇ РОЗРОБКИ ПРОБЛЕМИ\nВеличезний історіографічний доробок з історії руху Опору в Україні можна поділити за походженням на радянську, зарубіжну (в основному західну) та сучасну українську (яка почала виходити з 1992 р.) літературу. Історіографію проблеми за хронологією умовно можна розділити на чотири періоди. Перший період - від початку війни до середини 50-х років, другий - з другої половини 50-х років до початку 70-х років, третій - від початку 70-х років до 1991 року, четвертий - з 1991 року і до цього часу.\nІсторіографія проблеми першого періоду характеризується наявністю невеликої кількості праць. У цей час відбувається процес накопичення документів, повязаних з діяльністю підпільних та партизанських груп, здійснюється обробка та узагальнення фактичного матеріалу.\nДругий період у розвитку історіографії відзначається посиленням зацікавленості до вказаної проблеми та зростанням кількості наукових розробок, насичених багатим фактичним матеріалом, але з дещо однобічним висвітленням сутності проблеми.\nУпродовж третього періоду історіографія антифашистської боротьби у Дніпропетровську поповнилася доробками, що значно розширили тематику проблеми. У дослідженнях стала все частіше акцентуватися увага як на загальних аспектах всенародної боротьби, так і на окремих напрямах діяльності партизанів та підпільників.\nДля четвертого періоду характерне поглиблення у вивченні тих чи інших питань зазначеної проблеми, формування нових, неупереджених поглядів на історичні події, взагалі, та на історію партизанського та підпільного руху - зокрема. Зявляються комплексні дослідження, що ґрунтуються на цікавих архівних та документальних джерелах.\nЗ середини 50-х років у розвитку радянської історіографії, повязаної з антифашистською боротьбою, стали позначатися певні зміни. Історики отримали ширший доступ до документальних джерел, що стимулювало перехід до більш високого рівня у дослідженні проблеми. Серед ґрунтовних робіт другої половини 50-х років особливе місце належить колективній монографії, І.І. Слинька та праці І.Я. Омельяненка. У 1967 році вийшла монографія К. Дубини, в якій узагальнюються найбільш важливі аспекти історії України періоду війни.\nНаприкінці 60-х років розпочалася підготовка та видання багатотомної Історії міст і сіл Української РСР. У томах, присвячених історії Дніпропетровської області, автори, використовуючи величезний джерельний матеріал, висвітлюють бойові дії партизанів та підпільників Дніпропетровщини. Найбільш фундаментальним дослідженням цього періоду була шеститомна історія Великої Вітчизняної війни, в ній розглянуто партизанський та підпільний рух Дніпропетровщини у контексті всього руху Опору на окупованій території СРСР. Серед узагальнюючих праць треба виділити тритомне видання Українська РСР у Великій Вітчизняній війні Радянського Союзу 1941-1945 рр. У працях з історії партійних та комсомольських організацій Дніпропетровської області подавалися уточнені дані стосовно розгортання партизанського та підпільного руху в регіоні.\nПитання стосовно організації та керівництва партизанським підпільним рухом та аналізу різноманіття методів та форм боротьби на окупованій території знайшли своє відображення у дослідженнях 80-х років. Найбільш визначною працею цього періоду стала двотомна колективна монографія Народная война в тылу фашистских оккупантов на Украине 1941-1944 гг. У цій узагальнюючій науковій роботі комплексно досліджуються основні форми боротьби у тилу ворога, оперативні дії збройних партизанських формувань, багатопланова діяльність осередків партійного та комсомольського підпілля. Проте недоліком цього дослідження є те, що залишилися поза увагою помилки, допущені при формуванні підпілля та створенні партизанських загонів, діяльність партійного керівництва не містить критичного аналізу й оцінюється як цілком позитивна.\nОдним з чільних дослідників антифашистської боротьби на Півдні України є В. Нем'ятий. Він зазначає, що антифашистська боротьба в Південній Україні ще недостатньо вивчена і узагальнена. У своїй дисертації В. Нем'ятий на прикладі Херсонської і Миколаївської областей з'ясував характерні риси організації та діяльності радянського руху Опору на Півдні України, наголосив на відсутності умов для ведення там ефективної партизанської війни, визначив головну спрямованість боротьби в регіоні: зрив економічних планів окупантів.\nВидання великої кількості наукових праць дозволило в цілому відобразити історію радянського руху Опору, висвітлити окремі аспекти пасивного спротиву цивільного населення. Основними досягненнями радянської історіографії у вивченні руху Опору в України є: введення до наукового обігу величезної кількості джерел з історії радянського руху Опору; визначення зриву економічних планів окупантів, як основної форми антифашистської боротьби в регіоні; нерозвинутість партизанського руху і підвищена роль саботажу населенням всіх заходів окупантів в порівнянні з північними областями України.\nІсторіографію проблеми збагатили і зарубіжні історики. Найбільш значущою є колективна праця Радянські партизани за редакцією Дж. Армстронга, що побачила світ в Америці в 1964 р. Значне місце партизанам, їхній боротьбі з окупантами, а також з українськими націоналістами відведено в працях англомовних авторів, присвячених фашистській окупаційній політиці. Зазначимо, що у працях зарубіжних авторів основна увага приділяється питанням причин виникнення партизанського руху, розмаху й ефективності партизанської війни, взаємодії партизанів з населенням, відносинам окупантів і населення. І хоча у названих працях зарубіжних істориків Донбасу не приділено уваги, теоретичні викладення з проблем, пов'язаних з партизанським рухом на окупованих територіях СРСР, заслуговують на увагу.\nСучасна українська історична література не так багата дослідженнями руху Опору, як радянська історіографія. Все ж інтерес до цієї теми в істориків не зник. Так, дисертація В. Гладуша безпосередньо стосується обраного нами регіону. Автор уперше в українській історіографії запропонував цілісну картину бойової діяльності радянського і оунівського антифашистського підпілля в Запорізькій та Дніпропетровській областях, визначив її напрямки та практичні результати.\nОстанні здобутки української історичної науки у вивченні руху Опору зосереджені у заключному томі фундаментальної праці " Безсмертя. Книга пам'яті України". В ньому аналізуються такі питання, як процес розвитку радянського руху Опору, причини його поразки в 1941-1942 рр., значна увага приділяється підпільно-партизанській боротьбі на Півдні України, діяльності ОУН-УПА, вміщено історіографію праць з історії руху Опору в Україні. В 2001 р. до 60-річчя початку партизанського руху в Україні в період Другої світової війни було видано науково-довідкове видання "Україна партизанська. Партизанські формування та органи керівництва ними (1941-1945 рр.)". Автори-упорядники висвітлюють історію створення партизанських формувань, що вели бойову та диверсійну діяльність в Україні та за її межами під час Великої Вітчизняної війни; розкривають питання організації та основні напрямки діяльності УШПР, нелегального ЦК КП(б)У, обласних штабів партизанського руху тощо. У роки незалежності України з'явився ряд монографій з історії Великої Вітчизняної війни, чільне місце серед яких посідають питання руху Опору проти загарбників на окупованих територіях. Ці видання характеризуються наявністю ряду нових положень і оцінок.\nЗроблений аналіз свідчить, що рух Опору в Україні в цілому досі не став предметом спеціального і глибокого дослідження, досліджувалися лише окремі аспекти теми. Головною концептуальною прогалиною у його вивченні є відсутність робіт, які б розкривали діяльність основних форм (партизанський рух, підпільна боротьба, пасивний спротив населення) та політичних течій (радянська, національна) руху Опору в сукупності.\nКрім того, в монографіях і статтях все ще переважає описовий метод викладення матеріалу, який не дає можливості глибоко проникнути у внутрішні процеси проблеми. Досі не зявилися монографії узагальнюючого, історико-теоретичного характеру.\nОтже, виходячи з наведеного аналізу історіографії проблеми руху Опору на Дніпропетровщині та в цілому в Україні, треба зазначити, що вітчизняним історикам вдалося накопичити значний фактологічний матеріал та зробити певні узагальнення. Проте, аналіз свідчить, що рух Опору на Дніпропетровщині досі не став предметом спеціального і глибокого дослідження, вивчалися лише окремі аспекти теми; коло питань стосовно означеної теми потребує подальшого дослідження.\nРОЗДІЛ 2. ДІЯЛЬНІСТЬ ПІДПІЛЛЯ ТА ПАРТИЗАНСЬКИЙ РУХ\n.1 Створення перших підпільних груп у Нікопольському районі\nСело Покровське. 17 вересня 1941 року село захопили гітлерівці. Перші спроби створення підпільних загонів провалилися. За саботаж та підривну роботу проти Нового порядку окупанти розстріляли комуністів А.С. Бомешка, П.Т. Тимофієва, колгоспників - активістів М.О. Шаповалова, Т.Г. Шаповала та інших.\n«Проклятим місцем» для покровських партизан стали кручі річки Підпільної, де розстріляли 2146 радянських людей Покровського та інших сіл. Як ми бачимо, будь-який рух опору в Покровському жорстоко пригнічувався і не мав можливості розвитку.\nАле, попри всі труднощі, покровчанам таки вдалосяобєднатися проти фашистського гніту. В серпні - вересні 1943 року на базі підпільних груп сіл Покровського, Олексіївка, та міста Нікополь на чолі з: Сергієм і Василем Совою (батько і син), Іваном Ляшенком, Михайлом Бєлицьким та Левом Хлястиковим, було створено обєднання. Командиром групки був Кравченко.\nНаприкінці жовтня в Покровський загін влилася група армійських диверсантів (у складі 7 чоловік) під командуванням «Николая Токарева».\nСело Кут. В середині жовтня 1941 року в село Кут (нинішнє село Ленінське) Апостолівського району прибув (втік з полону) старший лейтенант Макар Лукич Ткачов[Додаток Б, 7]. Саме ця людина багато в чому визначила розвиток партизанського руху в нашій місцевості. Посилаючись на інтернет-ресурс, можна зробити висновок, що Ткачов був досить досвідченим військовим, мав організаторські здібності і практичний бойовий досвід, отримав звання Героя Радянського Союзу.\nЗібравшись зі силами, вже в листопаді 1941 року він створює підпільну організацію. До неї він залучає комуніста Гаврила Матка, вчителя-інваліда комсомольця Івана Грищенка, політрука Антона Карапуда, жителів села Павла та Петра Карамушків, вчительку Віру Плахотню і свого батька Луку Ткачова.\nВ цей період Ткачов знаходить у плавнях кинуту зброю і ховає її. Наприкінці листопада група під керівництвом Ткачова, знищивши трьох поліцаїв, звільняють колону військовополонених, більшість з яких була зарахована до підпільної організації.\nЙого арештовували двічі, але ніяких реальних доказів його провини німецькій поліції виявити не здавалося.\nСтанція Чортомлик. На станції Чортомлик діяла сформована з місцевих жителів групка, на чолі стояли підпільники - Ковтун і Грищенко. У них був радіоприймач, за який передбачався розстріл. Вони проводили активну ідеологічну роботу, диверсії на залізниці, підривні роботи на станції. Наприклад, вони непомітно відрізали гальмові рукави в ешелоні з марганцевою рудою,який проходив через станцію. Останній зупинився в дорозі і стояв там кілька діб. Нагородою за будь-яку спробу опору покарання було лише одне - страта. За доносом, Грищенка і Ковтуна було арештовано і страчено в Кривому Розі.\nСело Базавлук. В січні 1942 року в селі Базавлук, Л.А. Кухтін та А.П. Бородай[Додаток Б, 1] створюють групу комсомольців-підпільників. Основними методами їхньої боротьби було - розклеювання листівок, псування сільськогосподарського інвентарю і техніки, зриви польових робіт, трансформаторів, телефонного зв'язку.\nРудник ім. Орджонікідзе. Німецька адміністрація особливу увагу приділяла рудникам нашої місцевості, на вцілілих шахтах рудника в нелюдських умовах працювали тисячі радянських військовополонених і місцевих жителів, задовольняючи німецьке командування цінним ресурсом. Для партизан, окрім рудника, інтерес представляв і табір військовополонених, який знаходився в районі нинішнього селища Рудник.\nПідпільні організації намагалися прикласти зусиль, аби звільнити військовополонених з табору на руднику ім. Орджонікідзе. По-перше, вони намагалися врятувати солдатам життя, оскільки умови перебування там були нестерпними. По-друге, внаслідок визволення полонених, більшість з них приєднувалася до загонів, таким чином підпільні групи поповнювалися людьми, які мали бойовий досвід.\nСело Марянське. На початку 1942 року в село Марянське потрапив старший лейтенант А.К. Тищенко, який виходив з оточення. Він влаштувався працювати в плавнях і вже скоро організував у своєму селі досить велику підпільну групу.\nСело Михайлозаводське. На осінь 1942 року сформувався загін, яким керував колишній заступник райвно П.Р.Руденко. У групі Руденка налічувалося близько 20 чоловік. Одним із видів їхньої діяльності були диверсії на залізниці. Підпільники виготовлювали годинникові механізми для мін, які потім встановлювали на поїзди. В такий спосіб ними було заміновано близько 20 ешелонів, які вибухнули в дорозі.\nСело Нижній Роганчик. За ініціативою комуніста-офіцера Олександра Синякова, в листопаді 1942 року, створено підпільну групу. Синяківці добували зброю, нападали на німецьких солдатів та офіцерів.\nПідготувавши в плавнях базу, із січня 43-го року ця група пішла в район Малих Гирл. Тут їм вдалося, знищивши охорону, звільнити групу полонених військовослужбовців Червоної Армії. Кілька разів група Синякова знищувала ворожі саперні загони, які будували дорогу через плавні.\nТаким чином, можна стверджувати, що після окупації німецькою владою, території Нікопольського району, у масах почали зароджуватися повстанські ідеї.\nНайбільш сміливі та хоробрі радянські люди, переважно бійці Радянської Армії, почали обєднувати навколо себе однодумців, та проводити підпільні диверсії, проти німецької окупаційної влади.\n2.2 Обєднання підпільних груп в партизанський загін\nВ травні 1943 року в плавнях зустрілися керівники підпільних груп - Ткачов, Бородай, Тищенко, Кухтін, Синяков та інші. Саме під час цієї зустрічі було вирішено створити загін.\nСпільним рішенням командиром обрали Ткачова, комісаром - Кухтіна, начальником штабу - Бородая, заступником командира по постачанню - Тищенка. Планувалося зосередження основних сил загону в плавнях села Покровського.\nОтже, тепер було сформовано цілісний діючий загін, який було розбито по ротам, ці роти діяли на місцях, координуючи свої дії з центром.\nЧерез якийсь час до загону прибула група звільнених військовополонених з рудника ім. Орджонікідзе, під командуванням офіцера з військовополонених Миколи Яковича Стукалова, з якої була сформована одна з рот загону.\nДо цього часу загін виріс до 200 озброєних бійців і був розбитий на 6 рот, кожна з яких діяла в своєму районі. Рота Стукалова - в районі Скарбного, група Синякова - в районі Гирлянської плавні. В своїх зонах діяли групи Стьопіна, Барабаша та Маляра. Крім того. В складі загону була штабна й оперативна розвідувально - диверсійна група, якою керував лейтенант Василь Шмагло (кличка «Лебедєв»).\n2.3 Перші бойові операції загону. Поразки та перемоги\nПочинаючи з літа 1943 року бойові групи загону почали проводити справжні бойові операції, які відразу й докорінно змінили ситуацію.\nВже в червні 1943 року бійці групи Стукалова під командуванням самого Ткачова знищили в плавнях ворожий саперний підрозділ, що готувався наводити понтонний міст через плавні й ріку Дніпро. Операція пройшла в кращих традиціях диверсійних операцій - жодного живого німця на полі бою не залишилося. Цікаво, що в цьому бої Ткачов взяв безпосередню участь. Діяв більш ніж сміливо. Саме він першим підбіг до машини й впритул розстріляв шофера й офіцера, який сидів поруч. Відразу ж біля машини з'явився його ординарець Федір Алібаш, який вогнем з автомата розстріляв декілька солдат, які намагалися вистрибнути з кузова машини.\nСама засідка й система вогню була настільки продуманою,що німці навіть не встигли чинити опору. При цьому в операції було задіяно всього лише 10 партизан. Це при тому, що знищено було 20 німецьких солдатів! Загоном були захоплені автомашина, кулемет, саперний інструмент, понтонний човен, 5 автоматів, гвинтівки два телефонних апарати, кабель, ящик гранат, патрони. Диверсійні групи загону і сам командир Макар Ткачов діяли професійно та злагоджено.[Додаток А, 9]\nАле не зважаючи на тактичні здібності командира, існувала істотна проблема - дефіцит боєприпасів та зброї. Тому, у липні Василь Шмагло із групою бійців, серед білого дня, вдерся до одного з сіл та непомітно вивіз весь поліцейський арсенал - 3 автомати, 5 гвинтівок, і близько тисячі патронів. Тоді ж у липні Федір Алібаш зумів захопити в Куті цілу підводу гвинтівок, які призначалися так званому «взводу добровольців».\nДії партизанів не обмежувалися власним «збагатницьким» характером. В серпні 43-го, Ткачов із групою бійців підірвав залізничний міст Білий на перегоні Підстепна - Тік. Рух поїздів було паралізовано на три дні. По відновленню моста, партизани зпалили його, завдавши знову вагомої шкоди німцям. Після таких проявів «партизанщини», німці, були змушені встановити біля моста посилену охорону.\nОдна з найкривавіших та найсерйозніших операцій партизанського спецназу, відбулася у вересні 1943 року. Радянська авіація розбомбила на Дніпрі німецьку баржу. Група німців (близько сотні осіб), була змушена висадитися в плавні. Дізнавшись про це, Олександр Синяков негайно доповів у штаб, про такі корінні зміни в його зоні відповідальності.\nЗгаяти таку можливість партизани не могли. Було вирішено напасти на німців. Ткачов і Тищенко взяли з собою роту бійців Стьопіна, потай оточили німців і відкрили вогонь. Для німців це було повною несподіванкою, притиснуті до води окупанти, гинули під партизанськими кулями. Дехто намагаючись врятуватися кидалися до річки. Але з вод Підпільної так і не випливали. Розгром міг бути повним, але з німецького катера по партизанах відкрили сильний кулеметний вогонь. Партизани були змушені відступити, втративши декількох чоловік вбитими.\nЗдавалося б, що після такого бою, німецькі війська повинні були відкрити відверте полювання на партизанів, які й без цього завдавали немало клопоту. Чи то командування не сприймало всерйоз партизанські дії, чи просто не було необхідного резерву сил, але судячи з наступних операцій, які проводили партизани, посилення охорони, з німецького боку не було затверджено.\nНаприкінці вересня група на чолі з Тищенком одержала повідомлення, що з Осокорівки в бік Нововоронцовки рухається німецький обоз з 15 підівід. Тищенко разом із загоном партизанів, із засідки вночі знищили всю охорону - німців і поліцаїв. Серед трофеїв 5 автоматів, гвинтівки, боєприпаси, продовольства, обмундирування. Все, що не змогли взяти з собою - знищили. На подив самих партизан, рух колони був визначений вночі, тобто німецьке командування не розглядала варіант партизанського нападу, адже партизани в основному діяли вночі та місцевість могла бути їм цілком відомою.\nЦього ж місяця до партизанської пастки потрапив німецький комендант Покровського. Під час бою був убитий сам комендант і близько 15 чоловік його охорони. Серед партизан були поранені.\nАле вдача не часто поверталася до партизан обличчям. Так, наприкінці вересня, через плавні відправилася кілька легкових автомашин з охороною. Партизани влаштували засідку, в ході якої відразу вдалося підірвати гранатами дві автомашини. Але сили німців перевищили очікування партизан, тому довелося відступити. Незважаючи на свій не виграш, партизани завдали шкоди обозу, що перевозився та вбили близько половини німецьких солдатів.\nАктивізувавши свої сили, вже через місяць, партизани зробили напад на колону з чотирьох автомашин на дорозі Воронцовка - Великі Гирла. Операція пройшла успішно, було захоплено трофеї. З автомашин, знято акумулятори, а самі машини - спалено. Акумулятори були особливим трофеєм, адже на них працювали телефон та радіоприймач.\nУ листопаді був зроблений наліт на млин у селі Кут. Звідки було вивезено 2 тонни борошна та 2 центнери рослинного масла. Але ці дії мали й негативний характер. Німцями було схоплено двох підпільників (Костенка та Подольського), які займалися постачанням продовольства партизанам. Незважаючи на жахливі катування німцями, вони все ж таки не видали своїх спільників, проявивши високий моральний дух та відчайдушну відданість справі.\nОтже, говорячи про партизанський рух на території Дніпропетровських плавнів і прилеглих до них населених пунктів, варто відразу зазначити, що це було унікальне явище. Ведення партизанської боротьби в природно-географічних умовах степової місцевості, було ускладнено безліччю несприятливих факторів.\nПроте, починаючи з кінця 1941 року, в селах Нікопольського, Апостолівського районів, руднику імені Орджонікідзе, у Нікополі, Херсонської області та інших населених пунктах почали створюватися підпільні групи. Спочатку вони діяли незалежно одна від одної. Але згодом, почався процес консолідації підпілля, і згодом ці групи обєдналися в повноцінний загін, який, починаючи з травня 1943 року, приступив до активної фази бойових дій. Так-би мовити, пік партизанської боротьби припав на літо-осінь 1943 року. Головною метою загону і підпільних груп, які співробітничали з ним, було загальне повстання, захоплення й утримання до приходу Червоної Армії ряду населених пунктів на окупованій території.\nРОЗДІЛ 3. ДІЇ ОКУПАЦІЙНОЇ ВЛАДИ ПРОТИ ПАРТИЗАНСЬКОЇ ЗАГРОЗИ.ТОТАЛЬНЕ ВИНИЩЕННЯ\n.1 Перші німецькі операції по придушенню партизанського руху\nАктивне розгортання партизанського руху, дуже занепокоїло окупаційну владу. Адже одне діло, коли партизани розкидали листівки або вночі вбили якогось поліцая, але інше, коли серед білого дня здійснювався організований напад на пункти німецького володіння або патрулюючи групи німців, при чому у великій кількості. Все це почало непокоїти німецьке командування. І було прийнято рішення розпочати боротьбу з підпіллям.\nСлід також відзначити високий рівень конспірації партизанського загону. Більшість партизан навіть не знали один одного за іменами, були лише позивні. Наприклад: «Связной» або ж «Санитар». Це свідчило про високий рівень професійності партизанів, такий «паспортний контроль» був створений на випадок, якщо навіть когось із партизан і спіймають, то нікого із підпільників не видав, адже і справді не міг знати хто то такий. [Додаток А, 1]\nлистопада 1943 року в загін Ткачова прибув радянський розвідник «І.К. Кравченко». Він заявив про ідею обєднання «новоспеченого» загону у селі Покровському із загоном під командуванням Ткачова. Настрій у партизан був піднятий: про них памятають, їх цінують з ними рахуються. Макар Лукич зацікавився пропозицією. Після обєднання відкривалися ширші можливості ведення бойових дій. Також, цінним було те, що Покровський загін мав рацію.\nАле вже наступного дня, 5 листопада 1943 року, Кравченко був зхоплений німцями.\nЗпантеличені схопленням Кравченка, партизани не знали, що робити. Таким чином Покровський партизанський загін в один момент залишився без командира. Гірку скорботу та тяжку обстановку, дещо розрадив радянський літак, який 6 листопада зкинув допомогу партизанам. Вантаж містив у собі: кулемети, протитанкові рушниці, автомати, гвинтівки, гранати, патрони, медикаменти та теплий одяг.\nАле, якщо німці захопили командира загону, отже, і самому загонові залишилося недовге існування.\nВже 8 листопада німці почали наступ прямісінько на Покровські плавні. Попереду вели звязаного Кравченка, з надією, що по своєму стріляти не будуть. Незважаючи на це, командир проявив героїзм, він кричав, щоб партизани відкрили беззаперечний вогонь. Виконуючи наказ командира партизани відстрілювалися, але все одно вели себе обережно, намагалися не попасти в свого командира. Бій точився увесь день, ближче до ночі почав стихати. Німці знали, що вночі у партизан більша перевага, адже це була їх звичайна сфера перебування.\nВраховуючи чисельну перевагу ворога, загін був вимушений відступити. Відхід прикривала група армійських диверсантів Токарєва і рота партизан. Варто зазначити, що цей бій значно відрізнявся від тих, які партизанам доводилося проводити раніше. Адже, до цього, партизани користувалися таким методом боротьби, як засідка. Але цього разу справи мали дещо серйозніший характер, бо ж «полювали» вже не вони, а на них.\nНаступного дня, 9 листопада 1943 року Покровський загін обєднався із загоном Ткачова, а його бійці були розформовані по групах загону. Командиром залишався Ткачов, його заступником - Тищенко, комісаром - Кухтін.\nПісля обєднання двох загонів, станом на 9 листопада в Кутівських плавнях сформувався обєднаний загін, в якому налічувалося 700 чоловік, з яких 350 бійців були озброєними. Загін мав 2 радіостанції. Таким чином, партизанське зєднання мало достатньо ресурсів для ведення боротьби.\n3.2 «Зраджують лише свої..»\nПершими постраждали звязкові, розвідники й постачальники загону. В Капулівці загинули батько й син Сова, а в Покровському був схоплений Іван Ляшенко. Незважаючи на жорстокі катування Ляшенко не видавав партизан. На наочних ставках з Кравченком, заперечував зв'язок з підпіллям. Пізніше він був розстріляний. Була практично знищена група Руденка (село Михайлозаводське). Також були розгромлені групи в селах Кут і Грушівка. Карателі стратили звязкових загону - лікаря Лапинського, вчительку Плахотню та інших. Відразу почалися арешти в Марянському. Групи в Олексіївці, Покровському, Куті, Марянському та інших населених пунктах були знищені.\nЯк бачимо, німці вирішили покінчити з партизанами і досягали своєї мети.\nВнаслідок масових арештів та знищення партизан та підпільників, загроза нависла і над головним командиром загону - Ткачовим.\nлистопада 1946 року, група диверсантів Токарєва, спровокована Т.Л. Злобинцем, схопила Ткачова, та розстріляли, без суда і слідства. Так, над партизанами нависла реальна загроза бути схопленими - їх командира убито, німці активно припрацьовують підпільників, кожного дня когось арештовують.\nНе можна було сидіти і чекати, поки хтось видасть своїх, і боротьба закінчиться. Треба було діяти! Розуміючи, що треба далі жити та боротися, партизани, обрали нового командира, ним став - Бєлобородов.\nВесь цей час, активна робота проходила і в німецьких військах. 3 грудня зібравшись з силами, німці почали новий наступ. Німецькі війська складалися з частини військ СС, дивізіону калмицького корпусу, загонів «добровольців» та поліцаїв за підтримки авіації й бронетехніки. Основні сили рушили на плані сіл Кут та Покровське. Стало зрозуміло, що жарти скінчилися й за партизанський загін взялися серйозно.\nЩо ж спричинило таку активність з боку німецьких військ? А причиною цього було те, що партизанський загін, збільшивши свою кількість, внаслідок обєднання невеличких групок на місцях, почав становити реальну загрозу німецьким силам, що знаходилися в Нікопольському районі.\nДоречно нагадати, що партизани могли зіграти неабияку роль у випадку раптового наступу радянських військ, адже хто, як не підпільники могли б розгорнути активну боротьбу в самому епіцентрі подій? Ну і звісно, однією з ключових причин «тотальної зачистки» була проблема постійних руйнувань мостів, які так старанно намагалися побудувати карателі, адже у випадку, коли почався б наступ на німців, то єдиним шляхом для спасіння могла стати лише переправа через міст, а, отже, шлях через плавні. Але цей шлях охороняли партизани, бо плавні були їх «рідною домівкою» і залишати свої позиції не мали бажання, а тим паче віддавати їх на користь ворога, підпільники не могли допустити віддання ворогу особливо стратегічно важливі вузли шляху.\n3.3 Другий наступ на плавні. Вибиття партизан з плавнів\nПартизани опинилися у безвихідному становищі: наступали німці, а командир - «серце» загону, був вбитий. Підпільники були в розгубленості, було зрозуміло, що незабаром німці впритул займуться знищенням загону в плавнях. Від «новоспеченого» командира годі було чогось чекати. Він усіляко намагався триматися біля Злобинця та групи диверсантів «Токарєва», з надією, що «Токарєв» звернеться до «Великої землі» за допомогою, але той, не спішив діяти.\nМожливо, велику роль в цьому зіграло вбивство Ткачова, адже, молодий, двадцятилітній «Токарєв», ретельно не перевіривши інформацію про те, чи був Ткачов зрадником, піддавшись на провокації, зчинив самосуд. Можна лише, висувати версії, що творилося в душі в «Токарєва», але, все ж, одне можна стверджувати точно - він був також розгублений і карав себе за недостатньо обміркований вчинок.\nАле, поки партизани оговтувалися від навали подій, німці підтягнули сили на місцевість та були готові до рішучих дій, зі своєю 8 тисячною армією. На ліквідацію 700 підпільників, у яких, до того ж, була одна гвинтівка на двох, було кинуто 3 тисячі вершників калмицького корпусу, близько тисячі поліцаїв, 4 тисячі німецьких солдат регулярної армії, 8 танків, 50 бронемашин. Крім цього, німцям надавалася допомога авіації.[Додаток А, 6 ]\nЗібравшися із силами, німці почали атакувати з усіх боків, попередньо заручившись підтримкою авіації, яка вела вогонь по партизанських укриттях. В цей вирішальний момент у штабі нікого не виявилося: Бєлобородов і Кухтін іще ввечері пішли в групу Стукалова, яка базувалася на старому місці перебування загону.\nПартизани втрачали останню надію на спасіння. Керівництво боєм прийняв на себе заступник командира Тищенко. Було вирішено організувати кругову оборону. Таким чином, зайнявши оборонну позицію, партизани більше 4-х годин протистояли німецьким формуванням.\nВ перші хвилини бою, німці захопили «землянку» в якій перебувала радистка Валя. Таким чином загін втратив останню можливість звязку з «Великою землею». Але сили карателів значно переважали партизанські. Есесівці оточили партизан з усіх сторін взявши їх в «кільце».\nПорадившись з командирами груп, Тищенко прийняв рішення про прорив «кільця». Бо залишатися в оточенні означало лише вірну смерть.\nАле тут партизан чекала зустріч з восьми бронемашинами та легким танком. Все ж партизани дали відсіч техніці, закидавши її гранатами та розстрілявши з ПТР. Втративши танк та дві бронемашини, техніка відступила.\nБій досяг критичного моменту, коли на дорогу до посадки, куди партизани прорвалися, налетіли калмицькі кінноти з тачанками й кулеметами. Партизани залягли й відкрили вогонь з усіх видів зброї. Особливий ефект робили постріли з протитанкових рушниць.\nВ цей же час, в тил німців, зі сторони Скарбного, вдарила рота Стукалова. Не очікуючи, що партизанам прийдуть на допомогу, німці були в повній паніці. У відчай їх приводило і те, що солдати Стукалова були одягнуті в червоноармійську форму. Карателі прийняли їх за червоноармійський десант. Таким чином, завдяки допомозі роти Стукалова, було прорвано кільце. Активну допомогу надавав і Барабаш. Діями солдатів роти Барабаша було оточено і знищено роту німецьких солдат.\nПартизани кинулися збирати трофеї. Було втрачено важливий момент. Але німці просто здаватися не хотіли. Вони підтягнули всі можливі сили, і почали контрнаступ. Вже скоро, рота Барабаша, була оточена. З «вогняного кільця» вдалося вирватися лише двом солдатам - Ляшенку та Чайці.\nВ бою 3-го січня карателі втратили : близько 200 солдатів убитими, легкий танк, дві бронемашини. Втрати ж партизан були набагато гіршими: було втрачено базу, запас продовольства, боєприпаси, двоє радистів та радіостанція.\nЦього ж дня, німці проводили іще одну операцію - в районі Малих Гирл. Зустріла есесівців рота Синякова, яка підпустила німців поближче до берега та закидала їх гранатами, відкрила кулеметний та автоматний вогонь. Втративши вбитими близько півсотні - німці не наважилися здійснити форсування ріки та робити наступні кроки назустріч синяківцям.\nКравченко знав, де була стоянка партизанського загону Ткачова, але йому не було відоме місце розташування обєднань Барабаша та Синякова - це зіграло головну роль в подальшій долі загону.\nВночі з 3-го на 4-те грудня загін зупинився біля острова Бочка, який довгий час слугував біженцям пристанищем. Там бійці знайшли продовольство. Партизани використали перепочинок для надання допомоги пораненим та хворим. Тут же, було проведено обговорення подальшої долі загону. Командир Бєлобородов заявив, що припиняє командування загоном. Новим командиром було обрано Тищенка. На цій же нараді, Токарєв з групою покровських партизан заявив про відділення від загону. Та вночі виступили з табору. Таким чином, загін залишився у переважно «ткачовському» складі.\nНімецькі літаки: і вдень, і вночі літали над плавнями, і врешті - решт знайшли схованку загону. 7-го грудня, район біля острова Бочка був окупований німецькими силами. Завязався бій, який тривав цілий день. Таким чином, загін не мав, навіть можливості, вирватися з оточення.\nАле, під вечір, в напрямку можливого прориву, зачинився бій. Це діяли солдати з групи Синякова. Вони несподівано напали на калмицьку частину військ, що оточила партизан та не давши наступним підняти галасу, захопили танковий кулемет та калмиків, одного за одним «ложили на землю».\nСили партизан виявилися сильнішими - калмицькі частини відступили, а разом з ними і розімкнулося кільце, в яке були взяті партизани.\nБій виявився кровопролитним, як для німців, що втратили у своїх рядах близько 100 чоловік, так і для партизан - втрати яких становили 40 чоловік.\n-го грудня випав сніг. В районі - Оріховатого партизани влаштували засаду калмицькому ескадрону. Вогнем ПТР та автоматами, карателів було загнано на пересип, де їх чекала група Стукалова. Попри всі намагання партизан утримувати оборону - це ставало все важче - адже продовольство закінчилося і почався голод.\nНа нараді, було прийняте рішення - подальше перебування в плавнях могло обернутися голодною гибеллю для партизан. Розвідка доповіла, що німці планують широке прочісування плавень. І тому, було прийнято рішення - звязатися з Великою землею та радянськими військами, які вели бої вже зовсім близько до плавень.\nЦю важливу місію було доручено Синякову та одному десантному-розвіднику. Якщо через три дні загін не отримає продовольство та боєприпаси - подальше існування загону було не можливим. Він мав бути розчленованим на групи, які б здійснювали самостійний вихід із плавней.\nЗагроза нависла над загоном - Синякову не вдалося перейти лінію фронту. Він потрапив в засаду і був убитий.\nЗагін поділився на сім груп:\nПерша група пішла через Дніпро, в районі Ушкалки, під командуванням Миколи Іванова, але одразу потрапила в засідку, і була повністю знищена.\nДруга група, під командуванням Кухтіна, намагалася вийти з плавнів, але потрапила в засаду, багато партизан попали в полон, серед них і сам Кухтін. Затриманих, німці розстріляли в Покровському, а Кухтін був доправлений до Кривого Рогу. Німцям було відомо про співпрацю Кухтіна с криворізькими партизанами. Після багатьох знущань та питок, в січні 1944 року був розстріляний в Новому Бугу.\nТретя група, під командуванням Бородая, вдало вийшла з плавнів, в район Грушівки.\nЧетверта група під командуванням Безпалого, вийшла до району Нововоронцовки.\nПята група, під командуванням Понурко, вийшла в район Осокорівки.\nШоста група, під командуванням Тищенко, вийшла в районі Нововоронцовки. Потім, Тищенко повернувся в плавні і з новою групою, перейшов Дніпро в районі Трудолюбівки, пробрався у Володимирський ліс, Миколаївської області, де продовжував запеклу боротьбу проти фашистів.\nСьома група, під командуванням Криштони Івана, у складі семи чоловік, залишилася у плавнях до приходу Радянської Армії. Партизани здійснили напад на німецьку обозу, в районі Нижнього Рогачика, а в перших числах лютого, стали провідниками для танкістів генерала Рибалко.\nпартизанський рух загін плавні\nТаким чином, розділившись на окремі групи, партизани збільшили свій шанс на порятунок. Частині бійців вдалося вирватися, але більша частина загону, прийняла смерть…\nПочинаючи з кінця 1941 року, в селах Нікопольського, Апостолівського районів, руднику ім. Орджонікідзе, місцеві жителі почали створювати підпільні групи для боротьби з німецько - фашистськими загарбниками. Спочатку, групи діяли окремо одна від одної, але згодом виникла потреба обєднання груп в єдиний загін, задля забезпечення подальшого активного функціонування в боротьбі проти окупантів.\nТак, починаючи з травня 1943 року, обєднаний загін приступив до активних дій. Головною метою загону було загальне повстання, загальне утримання та захоплення, до приходу Червоної Армії, ряду стратегічно важливих населених пунктів на окупованій території.\nСпочатку, справи загону ішли успішно, але окупаційна влада побачивши в ньому реальну загрозу - прийняла міри, щодо ліквідації загону та знищення партизан.\nДля знищення району, де переховувалася основна кількість підпільників, було проведено операцію. Загальна кількість задіяних з німецького боку становила - 8 тисяч озброєних вояків проти 700 на половину озброєних партизанів.\nЯк зазначається у звіті, результатом дій підпільників стало, знищення - близько однієї тисячі німців, 40 чоловік командуючого складу, бронетехніку, артилерію, авіацію. Підірвано та перешкодивши подальшу подорож - 5 поїздів, 18 вагонів, 150 метрів залізничної колії.\nПроводили і розвідувально - диверсійну діяльність - регулярно постачали радянське командування цінною інформацією. Загін мав назву: «Партизанське зєднання імені Сталіна», при вступі - кожен мав скласти присягу та дати клятву.\nНезважаючи на недостатню кількість зброї та боєприпасів, партизани, вміло справлялися з німцями - робили засідки, проводили тактично обдумані дії.\n1.Газета «Козацька Вежа» №19 (1767) 07 травня 2011 року. Стаття «І став навіки білим журавлем…».\n2.Газета «За Марганець», м. Орджонікідзе, Цикл публікацій під назвою: «Історія Невідомої Війни. Партизани Дніпровських плавнів».\n.Газета «Будівник Комунізму», 17 серпня 1991 року, Стаття присвячена 50-річчю партизанського руху в Дніпровських плавнях, «Зустріч Поколінь».\n.Щотижневик «МІСТО Нікополь», Стаття «Хранит дома немецкий огемет!».\nСпогади учасників партизанських з'эднань\nІз спогадів Антоненко Надії Тимофіївни - партизанки, учасниці загону «ім. Сталіна..». Спогади узяті учасниками групи «Пошук», деякі - особисто учнем КОЛІ, Поліщуком Денисом Дмитровичем, та журналістом газети «За Марганець», Шевченко Тарасом Євгеновичем :\n«Розповідали, що цього дня до них в загін прийшло кілька чоловік, одягнутих в радянську військову форму, які представилися, як представники нашої розвідки. Вони сказали Кравченку, що їхній командир знаходиться неподалік і запросили його піти з ними, щоб провести переговори. Кравченко пішов з ними, взявши з собою лише чи то начальника штабу, чи то парторга. Хоча той таки «Токарєв» наполегливо рекомендував взяти з собою групу бійців, але він відмовився. Нікопольські партизани розповідали нам потім. Що чули вдалині постріли та звуки бою».\n«Кравченка вели попереду зі звязаними руками. Очевидно, німці розраховували, що по своєму командиру стріляти не будуть. А він своїм кричав, мовляв,«стріляйте, не бійтесь». Вони й стріляли, але старалися його не зачепити. Бій у них тривав цілий день, бо вночі німці воювати боялись»\n«Те, що в загоні не всі знали, як його звати, це правда. Хоч я за прізвищами знала майже всіх. Мене тоді разом з іще однією дівчиною, Галею Піщенко закріпили за санчастиною. Разом з нами медичною частиною опікувався Литвиненко, він учився на лікаря, та Іван Савович Іваненко., він був ветеринаром. Медикаментами нас постачав Лапинський та Кохановська.\nТак ось мені, крім медичних справ, дали завдання вести медичний облік. Для кожного, хто вступав загін(загін носив ім'я Йосифа Сталіна), ми писали текст присяги, тож, тих, хто приходив у загін спочатку перевіряли. А вже потім, в партизани всіх приймали урочисто, по усім правилам. Оскільки ми писали тексти присяги, то знали багатьох.»\n«Після того, як наші партизани знищили машину з німцями, що переїхала на поромі в плавні, з неї витягнули акумулятор. Про те, що німці заїхали в плавні, нам повідомила наша розвідка. Треба сказати, що розвідка у нас була налагоджена добре і швидко повідомляла про переміщення німців. Свої люди були, як у плавнях, так і на «суші». Так ось, один з наших, молодий хлопець Василь Нестройний до цього зібрав радіоприймач. Але без електрики він працювати не міг. Та з цим акумулятором наш радіоприймач і запрацював. І ми тоді вже стали «не сліпі», адже могли дізнаватися, де йде фронт, де знаходяться наші війська та багато іншого».\n«Німці тривалий час намагалися побудувати дорогу через плавні, оскільки на той момент відчували, що їм загрожує оточення. У випадку оточення єдиний шлях до відступу, якраз і лежав через плавні. А наші їм цю дорогу будувати заважали, бо знищували цих саперів і побудовані ділянки дороги. В результаті, дорогу німцям так і не вдалося побудувати».\n«Це був грудень. Дерева всі вже стояли голі. Нас дійсно оточували німці, якісь «козаки» зі своїх коней, здавалося, ніколи не злазили. Потім на нас налетів цей літак,«Рама». Він спочатку обстріляв кухню, яку засік по диму. Там відразу зявилися поранені. Памятаю, що з нашої групи в руку поранили Бокія, а одному з братів Крисенко кулеметною чергою перебило обидві ноги. Інших поранених я не знала, адже після обєднання загонів з'явилося багато нових людей. Командував на той момент нами Тищенко. Памятаю, що під час цього авіа нальоту він нам усім кричав, аби ми залягали і не підставлялися на кулі. Коли нам повідомили, що ми оточені, то було вирішено йти на прорив кільця. Памятаю, що поранених (того ж Крисенка) повантажили на підводу. З пораненими пішов і Злобинець, який в тому бою навіть участі не брав. Літак обстрілював нас цілий день і не давав навіть дихнути і голови підняти. На прорив кільця ми пішли саме в той момент, коли літак полетів на дозаправку».\n«Коли ми підійшли до галявини, нас зустрів вогонь броньовиків. Їхні снайпера повилазили на дерева і почали нас звідти обстрілювати. Але наші з відповіддю не забарилися і пострілами їх з цих дерев «познімали». Так само наші стрільці «зсаджували» калмиків та козаків з коней, адже вершники були високою і помітною мішенню, на відміну від інших, які стріляли лежачи на землі.на прорив ми бігли всі, стріляли, кричали хто - «За Родину!», хто - «За партію!». Я тоді вистріляла всі патрони за тачанку з кулеметом прямо до нас. Хлопці відразу розвернули кулемет і почали обстрілювати німців з кулемета. Ось так ми і прорвали кільце».\n«Після бою було дуже багато вбитих, як їхніх, так і наших. Вони своїх загиблих намагалися вивезти вдень, а наші - вночі. Багато наших просто розбіглося, адже більшість не знала цих плавнів і куди йти. Добре орієнтуватися могли тільки місцеві. Багато партизан збиралися невеликими групами і блукали цими плавнями. В одній з таких груп опинилася і я. Фактично, весь грудень і частину січня німці та калмики прочісували плавні, шукали вцілілих. Зима, холодно. Ніякого укриття не було. Щастило, коли знаходили дерева з великими дуплами, в яких можна було спати. Ховалися від літаків, падаючи на землю. Залишилося нас тоді четверо, я не памятаю, як загубилася Аня Піщенко. Один з наших знав, де знаходилася центральна дорога. Коли ми до неї підійшли, то побачили двох вершників. У одного з наших була гвинтівка. У мене був револьвер, але без патронів. Ми зачаїлися, бо розуміли, що якщо нас побачать - то все... А ось цей наший з гвинтівкою, каже, що не витримає. Говорить: « Я хоч одного з цих гадів вбю». І уявляєте, він двічі вистрілив і обох цих вершників поклав (у них були такі червоні шапки, схожі на кубанки, можливо, з так званих «козаків»). Ми кинулися тікати подалі від цієї дороги, бо поряд могли бути інші вершники. Ми постійно шукали своїх. Якось наткнулися на копни сіна. Вперше за довгий час змогли виспатися в теплі. Ось так ми блукали більше місяця. Їжі практично не було. У молодого хлопця (1930 року народження) в баклажці від протигазу був натоплений овечий жир. Він його їв. Я ж не могла. Сама не розумію, як ці півтора місяця мені вдалося прожити фактично без їжі. Ми розуміли, що з планів треба вириватися. Якось наткнулися на колону наших людей, яких німці ганяли будувати дорогу. Непомітно ми змішалися з людьми в колоні. Я зустріла свою знайому Машу, яка в нашому селі бувала. Ось вона і забрала нас до себе додому. Так, я разом з іншими вибралася з плавнів».\nІз спогадів М.Г. Петренко - одного з учасників партизанського загону. Спогади узяті Шевченко Тарасом Євгеновичем - журналістом газети «За Марганець».\n«До війни я робив, на 5 шахті, а в 1941 році не зміг евакуюватися. Щоб не працювати на руднику, я перебрався в район нинішнього Ток - карєру, де став працювати пастухом. Було це у вересні 1943 року. Якось увечері, коли я вже загнав овець, чую їде машина. Я ж виглянув. Дивлюся, справді їде німецька машина, до неї метрів 30. Коли дивлюся на дорогу вийшов німецький офіцер. Машина зупинилася перед ним. Він підійшов до машини, відчинив двері й раптом в притул з автомата розстріляв водія та того, хто сидів з ним поряд. Як я потім дізнався, цим «німецьким офіцером» і був Макар Лукич Ткачов. Він постійно ходив у формі німецького офіцера. Можливо саме тому, машина з німцями перед ним і зупинилася. Коли Ткачов розстріляв тих, хто був у кабіні, з кущів партизани(їх було чоловік 5-6) почали стріляти по тим німцям, що були в кузові. Памятаю, що один з німців встиг вискочити з кузова, заповз під машину і почав відстрілюватися з автомата. Перш, ніж його вбили, він встиг поранити одного з партизанів у живіт. Скільки усього німців було в машині - я не знаю. Пораненого партизана занесли до моєї землянки, де його почали перевязувати. Розуміючи, що залишатися тут мені більше не можна, я пішов разом з партизанами в їх табір, який тоді знаходився між Покровським та Марянським».\nФото 1 - Бородай Андрій Платонович - учасник війни з білофінами. У верхньому ряду, по центру\nФото 2 - Фото з особистого альбому, Гладкочуб Лариси Антонівни - директора Покровського краєзнавчого музею. Зустріч партизанів Великої Вітчизняної війни Антоненко Надії Тимофіївни, Лісової Марії Тимофіївни, Бородая Федора (брат Андрія Бородая та безпосередній учасник подій) з учнями Покровської ЗОШ\nФото 3 - Зустріч партизанів Дніпровських планів з Поліщуком Денисом Дмитровичем, за участі співочого гуртка села Капулівки та Гладкочуб Лариси Антонівни.\nФото 4 - Урочисте покладання квітів, загиблим у Другій світовій війні\nФото 5 - Похоронка на Андрія Бородая. Датована 28 січням 1945 року\nФото 6 - Фото Бородая Андрія Платоновича перед виходом на фронт. Фото з особистого архіву Бородая Леоніда, брата Андрія Платоновича Бородая\nФото 7 - Фото Ткачова Макара Лукича - голови партизанського загону. З особистого альбому Шевченко Тараса Євгеновича\nФото 8 - Антоненко Надія Тимофіївна - учасниця партизанського загону\nТеги: Партизани Дніпровських плавень (1941-1944 рр.) Диплом История\nНайти в Wikkipedia статьи с фразой: Партизани Дніпровських плавень (1941-1944 рр.)


Програма ТБ: Камю хакера - Emmanuel Ioselli, Передбачуваний хакер знаменитості [C5N] - Пішоходів мережею\nОпубліковано в 27 Березня, 2014 за Peatonet\nЗвіт про у так звані зломщик, що інтимне зображення він вкрав знаменитого…\nВін заявляє, зокрема проходження моменти в передній частині телевізор, дивлячись на деякі відомі, Після вивчення свої звички з мобільних пристроїв, ПК ’ s, д… і з простих методів соціальної інженерії і злому пограбувати їм інтимне зображень і відеозаписів.\nСеред інших заяв її мати каже, що єдина річ, яка була запис для деяких дівчина і “boludear” (більше говорити), але те, що він не знаю ні відкрити на Whatsapp і навіть менше розуміння методи і прийоми хакер.\n“Це ідіот, не працює, має більш ніж 20 років і паразитарних на комп'ютері. Вона має на 70% менш ніж vista…Це на дрочити”. Заявляє, що його мати.\nEmmanuel заперечує, що розмова і Спробуйте зробити це ясно, що він не є Камю хакера. Afirma que el auténtico Camus se puso en contacto con el, щоб надати вам слави, замість того щоб носити провину, і, відмовляючись, під загрозою.\nЦя запис була розміщена на Бібліотека відео а тегами C5N, Зломщик, Emmanuel Ioselli, Famosos за Antonio Монако. Закладка на Постійне посилання.


Стреси у нашому житті! - Крижопільська РДА\nСтреси у нашому житті!\nСтрес уражає усі системи організму і виявляється різними симптомами: з боку травної і дихальної систем, алергією, втомою, труднощами концентрації і пам`яті, безсонням, депресією і панікою...\nСтрес - це не хвороба, проте він призводить до виникнення і/або посилення багатьох захворювань. Проблеми зі здоров`ям починаються тільки тоді, коли слабшають захисні сили організму. Хто з нас не переживав випадків напруження у сім`ї, на роботі або удома? Стрес і напруження можуть послужити поштовхом до появи найрізноманітніших хвороб. Стрес вражає усі системи організму і може виявлятися різними симптомами: з боку травної системи (закрепи, проноси, синдром роздратованого кишечника, виразка шлунку), з боку дихальної системи, алергією, втомою, труднощами концентрації, уваги і пам`яті, головним болем, безсонням, депресією і панікою тощо. Стрес ослаблює імунну систему і може привести до погіршення перебігу різних захворювань, таких як, наприклад, запальні захворювання, травна система, хвороби суглобів, високий тиск, хвороби серця і судин, діабет, рак.\nПід час стресу в тілі виділяються гормони, які активізують роботу симпатичної нервової системи, що приводить до посиленого серцебиття, глибокого дихання, активного надходження крові у периферичні відділи організму - руки і ноги і зменшеному кровопостачанню внутрішніх органів. Такий стан дозволяє нам швидше втекти або битися, що було актуальне для виживання первісної людини. Але сьогодні в більшості випадків ми не можемо вирішити свої проблеми, тікаючи або атакуючи, і наше тіло одержує накази, які приводять до збою нормальної роботи всіх органів і систем.\nЩо ж ми можемо зробити, щоб зменшити вплив стресу і попередити розвиток спровокованих ним хвороб? Найефективнішими, як не дивно, виявляються найпростіші і всім відомі рекомендації, як, наприклад, фізична активність і правильне харчування. Харчування має бути більш поживним, але не жирним: фрукти, овочі, харчові волокна, менше червоного м`яса. Дуже добре вживати цілісні злаки (овес, гречку, пшоно, цілі зерна пшениці, кукурудзу), білки рослинного походження (бобові горіхи, мигдаль), насіння (гарбузові, соняшникові), олію, рибу. Здорове харчуваненя забезпечує добре самопочуття.\nРекомендації щодо зниження напруження\nЗміцнення сімейних зв`язків. Численні дослідження показують, що сімейні люди мають краще здоров`я, ніж одинаки, у них нижчий ризик одержати важке захворювання, потрапити в аварію і навіть померти. Тому встановлюйте і бережіть сімейні зв`язки.\nПідтримуйте дружні відносини. Зустрічі з друзями це не тільки задоволення, вони важливі для зміцнення нашого душевного здоров`я. Коли наші внутрішні ресурси виснажуються, друзі здатні понизити тиск і напругу, яку ми випробовуємо. Дружні контакти приносять відчуття задоволення, а моральна підтримка допомагає легше переносити повсякденні тяготи.\nДуховність - важливий показник. В дні проблем і життєвих випробувань люди релігійні або ті, що займаються духовною практикою, черпають сили у властивому таким групам підході до труднощів, заснованому на виробленні терпіння, співчуття, надії і розуміння. Ці якості ослабляють дію стресу.\nТурбота про домашніх тварин. У багатьох наукових роботах, присвячених проблемі стресу, підкреслюється, що господарі домашніх тварин, легше переживають стрес, оскільки вони спокійніші, задоволені життям.\nІнтереси і хобі. Крайній ступінь напруження і заклопотаності, властивий періодам стресів, переноситься легше, якщо людина відволікається на своє улюблене заняття. Постійний ритуал дій розбиває напругу і реакції, що відбуваються в організмі, знаходять свій вихід.\nНеформальний підхід. Іноді свіжий погляд на подію допомагає побачити непомічений раніше вихід, це ослаблює напруження.\nВикористання техніки медитації і заспокоєння. Люди, що застосовують таку техніку, можуть добиватися пониження кров`яного тиску, тим самим знижуючи ризик виникнення хвороб серця. Їх влада над стресом вища, погляд на події оптимістично. У всьому потрібно побачити хорошу сторону, слід завжди пам`ятати, що іноді в житті, як в школі, важкі уроки приводять до високих результатів.\nПосміхайтеся! Учені з`ясували, що є зв`язок між лицьовими м`язами і ділянкою головного мозку, яка відповідає за вироблення нейрохімікатів. Схожі результати викликають обійми і поцілунки.\nХороший контакт з тими, що оточують. Чітко і однозначно виражена думка здатна значно понизити непорозуміння. Важливо також уміти слухати. Слід виражати особисту точку зору і піклуватися про те, щоб люди правильно вас розуміли.\nФізичні навантаження і припинення куріння. Фізична активність знижує напруження, зменшує паніку, а також пом`якшує депресію і підвищує низьку самооцінку. Припинення куріння протягом двох днів приводить до поліпшення функціонування легенів, а також інших органів і систем, до зниження ризику захворювання раком, хворобами серцево-судинної системи і т.д.\nКожний з нас переживає невдачі і падіння. Але важливо, щоб ці відчуття не мали владу над нашим життям і не привели до низької самооцінки. Це допоможе не тільки зберегти здоров`я, але і подолати тимчасові невдачі, і знову повернути собі радість життя.\nКНП Крижопільський МЦ ПМСД Вихристюк С.В.


Освітній портал управління освіти Чернівецької міської ради / Найновіше / Оголошення / До ДПА з математики в 2015р.\nЧетвер, 23 квітня 2015, 10:17\n22 квітня, 2015р. завідувач НМЦ ПМД ІППОЧО О. Біляніна, запропонувала 10-ть варіантів ДПА з математики для 9 класу - вордівський документ, в якому можна правити і змінювати, якщо виникне потреба, якими охоплено ввесь курс основної школи. При використанні цих матеріалів необхідно дотримуватись процедури визначеної Міністерством освіти і науки України,можна розглядати на методичних об'єднаннях та виносити на погодження педагогічних рад та затвердження керівником навчального закладу. До кінця тижня буде також надіслано завдання ДПА для 11 класу.\nЩодо схем оцінювання, вироблення критеріїв та проведення шкалювання чекатимуть в ОІ ППО замовлення.\nПросимо бути всіх уважними і організовувати Державну підсумкову атестацію з математики професійно.\nДПА_ 9 клас(1).rar 612 Kb\nДо уваги директорів експериментальних ЗНЗ всеукраїнського рівня\nПро передплату газети "Освіта Буковини"


Буфер обміну може зберігати до 24 вирізаних або скопійованих об'єктів: фрагментів тексту, графічні об'єкти, які були створені в одній з програм Office або будь-якої програми Windows.\nПоказати область завдань Буфер обміну у вікні програми можна декількома способами:\nвибрати в меню Правка (Edit) команду Буфер обміну Office (Office Clipboard) ;\nдвічі натискувати клавіші Ctrl+C;\nдвічі клацнути індикатор буфера обміну на панелі завдань.\nМал. 4.4 Вікно програми Word, в якому відображує область завдань Буфер . обміну\nВиділений об'єкт поміщається в буфер обміну після того, як користувач натискуватиме кнопку Копіювати (Сміттю) або Вирізувати (Cut) панелі інструментів Стандартна, а також після вибору однойменних команд в меню Правка (Edit) або в контекстному меню (див. наступний розділ «Переміщення і копіювання фрагмента документа»). Після додавання даних в буфер обміну в області завдань Буфер обміну з'являється нова кнопка (мал. 4.4). Малюнок на кнопці залежить від формату скопійованих даних. Наприклад, значки і показують, що в буфері обміну зберігаються фрагменти документів Word і Excel. Підведіть покажчик до будь-якого об'єкту в області завдань Буфер обміну — довкола об'єкту з'явиться рамка, а в правій стороні висвітиться кнопка. Натискуйте кнопку і виберіть подальші дії з об'єктом, наприклад, команду Вставити (Insert) або Видалити (Delete) .\nДля вставки в документ будь-якого об'єкту з буфера обміну встановите курсор на місці вставки і натискуйте відповідну кнопку в області завдань Буфер обміну. Графіка, скопійована в буфер обміну, вставляється в документ у вигляді растру (bitmap), незалежно від вихідного формату. Растрові об'єкти мають низький дозвіл.\nКнопка Очистити все (Clear All) видаляє всю інформацію з буфера.\nАби задати параметри відображення буфера обміну, його значка і стану, натискуйте кнопку Параметри (Options) у нижній частині області завдань і встановите необхідні на ваш погляд прапорці:\nАвтоматическое відображення буфера обміну Office (Show Office Clipboard Automatically) .\nВідкривати буфер обміну при подвійному натисненні Ctrl+C.\nЗбирати дані без відображення буфера обміну Office (Collect Without Showing Office Clipboard) .\nПоказати значок буфера обміну Office на панелі завдань (Show Office Clipboard Icon on Taskbar) ,\nПоказувати стан біля панелі завдань при копіюванні (Show Status Near Taskbar When Copying) . Якщо цей прапорець встановлений, то при підводі покажчика висвічується інформація про кількість об'єктів в буфері обміну і повідомлення про додавання об'єкту (мал. 4.5).\nМал. 4.5 Повідомлення про кількість об'єктів в буфері обміну


Гуртожиток :: Поєднання Сердець - Моторостроители\n16 лютого в Актовій залі Державного навчального закладу «Запорізьке вище професійне училище «Моторобудівник» святкували День кохання. Тому не дивно було чути на початку театралізованого конкурсно-розважального заходу «Поєднання сердець» мелодійні, зачаровуючи звуки із кінофільму «Історія кохання», композитора Франсіс Лє. Грошева Яна, Котеньова Ірина та Лофердюк Віталій читали гарні вірші про любов українських та зарубіжних поетів.\nОсновними героями та учасниками програми були пари, які заснувалися в училищі «Моторобудівник». Парам довелося пройти конкурси, так би мовити «штучні» перешкоди, які можуть їх очікувати в реальному житті. Першим кроком було «Знайомство», ведучі перевіряли наскільки пари знають одне одного, звучало питання, дівчата писали, а хлопці відповідали усно.\nНелегко було парам змагатися у танцювальному конкурсі, тому що демонструвати свою пластику доводилося не лише всім тілом, але і всіма частинами корпусу окремо.\nВ заході «Поєднання сердець» не обійшлося без кулінарного конкурсу, дівчата на очах у глядача віртуозно створювали шедевр з чистки яблука. Складність конкурсу була в тому, що оцінювалася не швидкість, а довжина та ширина шкурки.\nДля хлопців випробування було більш романтичним, вони читали вірші-освідчення в коханні своїм дамам серця.\nВирішальним конкурсом був повільний, ніжний танок з повітряною кулькою затиснутою парами між собою. Наприкінці мелодії, пари повинні були без допомоги рук, ніг лопнути кульку.\nФеєричною кульмінацією заходу було нагородження, присвоєння номінацій та заключне слово журі конкурсу, в обличчі адміністрації ДНЗ «Запорізьке ВПУМ». Кожна пара отримала своє звання та приз. Ідеальною парою училища стали – Скобель Вероніка та Ліподатов Валерій, які отримали у подарунок романтичну вечерю на двох та почесну грамоту переможців.\nНа протязі заходу лунали пісні «Пташка», «Батарейка» у виконанні талановитих дівчат групи 16/16 – Даши Стефанської та Маргарити Бланк.\nНа святкуванні кохання не забули і про свято Масляни, яке теж святкується на цьому тижні. Учні поздоровили адміністрацію, викладачів та майстрів з Масляною та пригостили смачними, запашними млинцями!\nДякуємо всім учасникам заходу «Поєднання сердець», а також Станіславу Проскурову за музичне оформлення, майстру групи 12/17 Пономаренко Олександру Володимировичу за організацію та чарівне оформлення сцени. Завдяки нашим спільним зусиллям кожен присутній отримав заряд позитиву та гарний настрій!


Умови допуску податківців до документальних планових та позапланових, фактичних перевірок\nПро проведення планової перевірки підприємця мають письмово повідомити не пізніше ніж за 10 календарних днів до її початку. Податковий орган може зробити це двома способами (п. 77.4 Податкового кодексу, далі – ПК):\n- надіслати платникові податків рекомендований лист із повідомленням про вручення. Такий лист має містити копію наказу про проведення планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку перевірки;\n- вручити платникові податків під підпис копію наказу та письмове повідомлення.\nЗверніть увагу: право на проведення документальної планової перевірки виникає у податкового органу за умови письмового повідомлення підприємця в передбачений ПК строк. Інакше проводити таку перевірку вони не можуть.\nЩо стосується документальної позапланової та фактичної перевірки, то вони проводяться без попереднього повідомлення платника податків.\nПеред початком перевірки посадові особи податкового органу повинні пред'явити підприємцеві (п. 81.1 ПК):\n- направлення на перевірку, у якому зазначаються: дата видачі; найменування податкового органу; реквізити наказу про проведення перевірки; П. І. Б. фізособи – платника податків; мета перевірки; вид (планова чи позапланова); підстави; дата початку і тривалість перевірки; посада і прізвище перевіряючого. Направлення має бути підписано керівником податкового органу або його заступником\nі скріплено печаткою. Пам'ятайте, що факсимільне відтворення підпису не допускається (пп. 1.3.1 Методрекомендацій наведених у додатку 1 до наказу ДПС України від 31.10.12 р. № 948);\n- службові посвідчення осіб, зазначених у направленні на перевірку.\nВажливо: якщо вказані документи вам не пред'явили або їх оформлено з порушенням вимог законодавства, ви маєте право не допускати представників податкових органів до перевірки (п. 81.1 ПК).\nЗа наявності журналу реєстрації перевірок перевіряючи повинні у ньому розписатися (ч. 12 ст. 4 Закону від 05.04.07 р. № 877-V).\nЯкщо у направленні на позапланову перевірку зазначено підставу, не передбачену законодавством, то підприємець у цьому випадку має право не допускати перевіряючих до перевірки. Така відмова буде правомірною та не спричинить негативних наслідків для платника податків. У п. 78.1 ПК наведено вичерпний перелік підстав для проведення позапланової перевірки. Тому якщо в направленні зазначено підставу, якої немає в цьому переліку, тоді перевірка вважається неправомірною (п. 81.1 ПК).


Розпочався пошук потенційних прийомних батьків | Львівський портал\nРозпочався пошук потенційних прийомних батьків\n26 Травня 2004, 12:51 |\nЄвропейський та американський багатолітній досвід переконує, що виховання „важких“ дітей у прийомних сім’ях чи будинках сімейного типу суттєво і у ліпший бік відрізняється від пострадянського утримування неповнолітніх у інтернатах.\nПро це на сьогоднішній прес-конференції заявив начальник відділу у справах неповнолітніх Львівської міськради Тарас Гурей, зробивши спробу довести різницю різних форм утримування та виховання дітей-сиріт.\nНині в Україні вже створено 50 прийомних сімей, із них 19 – у Києві. Львів поки-що перебуває на першому етапі – інформаційно-ознайомчому. Другий етап – навчання потенційних претендентів, розпочнеться, щойно з’являться бажаючі. Однак, як показує досвід столиці, на цьому етапі значний відсоток сімей визнають, що вони не готові взяти додому від однієї до 4-х дітей на виховання.\nЗ фінансової точки зору така новація також вигідна суспільству – на утримання дитини в державних установах витрачається 800 гривень на місяць, в той час як у сім’ях близько 300 гривень. А про моральний клімат і говорити не доводиться – у сім’ях він однозначно кращий і лише позитивно впливає на виховний процес. Натомість, за статистикою, близько 70% колишніх вихованців дитячих будинків потрапляють на лаву підсудних протягом п’яти років після виходу з інтернату.


Джаро & Ханза Feat. T-Killah - Кокос слушать онлайн или скачать в mp3\nОНЛАЙН ПЕСНИ В MP3 » Клипы » Джаро & Ханза Feat. T-Killah - Кокос


Анонс: Лекторій до Дня захисника України та 1000 років нашому війську | Український погляд\nАнонс: Лекторій до Дня захисника України та 1000 років нашому війську\n8 Жов. 2019 12:05 0\tНадрукувати\nУ Києві до Дня захисника України пройдуть цікаві та насичені лекції за участі відомих істориків та реконструкторів\nУ рамках відзначення Дня захисника у Києві пройде низка лекцій, присвячених українському війську – реєстровому козацтву, Армії Української Народної Республіки, Українській повстанській армії. Окрім того, заплановано кілька презентацій, покази фільмів, деталі будуть згодом.\n8 жовтня о 19:00 реконструктор, керівник військово-історичного клубу «Курінь печерської сотні Опанаса Предримирського київського реєстрового козацького полку» Олександр Харченко прочитає лекцію на тему «Реєстрове козацтво. Історія виникнення, структура та озброєння».\nЛектор розповість про історію становлення реєстрового козацтва, їхню чисельність, організацію, тактику, амуніцію та озброєння. Доповідь Олександр Харченко супроводжуватиме демонстрацією одностроїв та зразків озброєння реєстрових козаків.


На Полтавщині явка на ЗНО склала 95,5% – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Суспільство > Освіта > На Полтавщині явка на ЗНО склала 95,5%\nЦьогоріч ЗНО проходило з 22 травня по 13 червня. Скласти тести можна було щонайбільше з чотирьох навчальних предметів: математики, української мови і літератури, іспанської, німецької, французької та англійської мов, біології, історії України, географії, фізики та хімії. Всього для проходження тестів у Полтавській області зареєструвалося 32440 осіб, повідомляють у Полтавській ОДА.\nЛише після додаткової сесії та розгляду апеляцій Український центр оцінювання якості освіти підготує офіційний звіт, в якому можна буде говорити про результати ЗНО. Поки що на сайті Харківського регіонального центру оцінювання якості освіти подані лише загальні статистичні данні.\nЗа словами Наталії Барболіної кожен учасник має доступ до власних результатів ЗНО, а детальний звіт Українського центру слід чекати в серпні:\nПісля того як Український центр підготує офіційний звіт, ми зможемо подивитися і визначити те, що стосується Полтавської області по регіонам, закладам освіти. Відповідно до затвердженого МОН України календарного плану офіційний звіт буде в серпні.\nЦьогоріч вперше на ЗНО було аудіювання з англійської мови. Воно пройшло спокійно, апеляційних заяв щодо порушення процедури не було.\nВзагалі в Полтавській області на тестуванні зафіксували 9 порушень: 8 учасників користувалися мобільними телефонами, 1 – рукописним матеріалом. Для порівняння: в Сумській області зафіксовано 12 порушень, у Харківській – 46.\nНагадаємо, цьогоріч особи, які планують вступати на навчання для здобуття ступеня магістра за спеціальностями 081 «Право» та 293 «Міжнародне право» мають проходити єдине фахове вступне випробування та єдиний вступний іспит (ЄФВВ та ЄВІ).\nВступники до магістратури за спеціальностями галузей знань «Гуманітарні науки» (крім спеціальності «Філологія»), «Соціальні та поведінкові науки», «Журналістика», «Право», «Сфера обслуговування», «Міжнародні відносини» проходитимуть єдиний вступний іспит (ЄВІ). ЄВІ передбачає виконання екзаменаційної роботи з іноземної (англійської, німецької, французької або іспанської) мови.\nЄВІ студенти складатимуть 11 липня, ЄФВВ – 13 липня. На «ЗНО на магістратуру» зареєструвалося понад 900 учасників з Полтавщини.\nСпочатку сертифікація буде добровільною. Вчителям, які пройдуть випробування, обіцяють 20% надбавку до зарплати. Втім, з’являться і додаткові обов’язки – ділитися професійним досвідом з іншими вчителями. За словами Міністра Лілії Гриневич, коли добре відпілотують сертифікацію, нею замінять всю атестацію. Проте цього не слід чекати ні наступного року, ні через рік.\nПонад 60 тисяч людей зберегли час, замовивши довідку про несудимість онлайн