VII. ДІЙСНИЙ ХАРАКТЕР КОЛІЇВЩИНИ - Петро Мірчук. Коліївщина. - Книги - Каталог статей - Історія України\nПольський дослідник Гайдамаччини, Равіта-Гавроньський, свідомий конечности визначення критерію оцінювання, признає відверто, що в його праці - "Таким пунктом є єдино точка зору польської держави. На такім становищі, - заявляє він, - я старався стояти і на ньому втриматися. Очевидно, якщо дивитися зі становища чужого державного чи політичного інтересу, з релігійної, або клясової точки зору, рухи й боротьба гайдамаків можуть набрати зовсім іншого характеру та забарвлення, аніж читач знайде в моїй праці".\nІ як ілюстрацію для цього він подає, що коли в його і всіх поляків оцінці покірна служба закріпощеного українського селянина польському панові вважається виявом чесноти й почестю, то "нарід руський уважав польську державну зверхність важким ярмом, а службу польським панам "вавилонською неволею" і "єгипетським рабством".\n"Про гайдамаків тогочасні наші (польські) й російські урядові джерела ніколи не говорили інакше, як про "злодіїв і розбійників", - каже поляк Равіта.\n"Алегосандер Дзяковскі, посесор села Остолопова у Брацлавському воєвідстві, жидів грабував... Суд засудив на повішення шляхтича Домініка Матковського за виконувані ним на протязі багатьох літ грабежі й розбої... Шляхтич Жураковскі зібрав собі відділ розбишак і нападав та грабував села й містечка... Адам Курдваньскі грабував шляхетські двори, села й містечка... Шляхтич Стоцкі грабував худобу й коні у шляхти та селян... Ржондковскі, губернатор волості Погребище, напав із кількадесятьма розбишаками на містечко Білитівку й село Огіївці, пограбував їх дощенту і знущався над людьми... "Уродзони єгомосць" Теодор Лопатиньскі грабував і мордував потайки подорожніх, що їх доля загнала до його двору".221 "Шляхтич Нєдзвєцкі напав на двір Юзефа Бушовського... Дикість, запеклість і злість переходили всякі межі людських почувань і розуму". "Станіслав Макольскі напав на маєток князя Любомирського і пограбував його... Алєгос Туболіцкі напав на маєток Воронне і ограбував орендарів Гершка і Лейзора, потім напав на Зелений Ріг і містечко Соколівку, бив жінок, сік різками; розганяв мешканців і кого йому подобалось, казав їх в'язати й забрати до тюрми в Лисянці".\nІ навіть польське "войско коронне було вжите до нападів та грабежі". Більше того: "Настоятель (польського) домініканського манастиря Томаш Клюковскі в 1750 р. напав зі своєю ватагою на маєток панів Ленкевичів Новосілки, пограбував тут шинок і подавав свою ватагу за гайдамаків, та й сам у нападі поводився ніби гайдамака".\nСвоє твердження про участь у грабежах теж українських повстанців, гайдамаків, намагається Равіта-Гавроньський доказати прикладом грабіжницького нападу на грецьких купців, зробленого відомим ватажком гайдамаків із 1735 р. Савою Чалим. Тільки ж і сам Равіта признає, що хоч Саву Чалого дійсно зловила була й заарештувала як запідозрілого в тому нападі московська гранична сторожа, то судове слідство виявило, що дійсним виконавцем грабіжницького нападу був не гайдамацький ватажок Сава Чалий, але - польський шляхтич Міхал Роговський, рашковецький губернатор маєтностей князя Любомирського. Це ствердив у своєму рішенні російський військооий суд, і пошкодовані грецькі купці пізнали власне шляхтича Роговського як грабіжника. Та Равіта-Гавроньський думає, що хоч шляхтича Роговського, а не козака Саву Чалого пізнали як грабіжника всі грецькі купці, то "пан шляхціц" упав "жертвою московської інтриги", бо на його, Равіти, думку, грабіжницький напад виконав таки козак Чалий, а не шляхтич Роговський. Значить, обвинувачення гайдамаків у грабежах мусить Равіта-Гавроньський спирати на заперечуванні вислідів і стверджень тогочасного суду і на власному припущенні, а не на доведених фактах, як це було в усіх цитованих ним випадках участи польської шляхти у грабежах.\nВ судових актах зустрічаються теж докази про участь у грабіжницьких нападах московських виходців-старовірів, що поселилися в Україні, а також волохів.\nНа сторінках 183-186 подані слідчі протоколи справи шайки дев'ятьох жидів, обвинувачених у крадежах і в тому, що, напавши для грабежу на мешкання капітана Жигана, замордували його, сплячого, ножами та важко покалічили ножами його жінку, яка лежала тоді в пологах. Сторінки 191-197: справа чотирьох жидів, у яких знайдено речі, покрадені в людей і в церкві. Сторінки 197-203: чотири польські шляхтичі, обвинувачені у крадежеві худоби в селян і в жидів. Сторінки 203-209: чотири польські шляхтичі, здезертирувавши з польського війська, крали, грабували й під час одного грабежу замордували селянина. Сторінки 209-218: справа польського шляхтича Ольшевського, якому в судовому обвинуваченні вичислено 19 випадків крадежу худоби, що їх він поповнив разом із своїм слугою, теж польським шляхтичем. Сторінки 231-238: польський шляхтич Бйодровський - обікрав польський костьол, у якому сам був "закристіяном".\nГрабіжників і розбишак характеризує насамперед те, що для них немає ніякого значення соціяльна, релігійна чи національна приналежність їхньої жертви. Ця прикмета виразно впадає у вічі в кожній справі польсько-шляхетського порушення права чужої власности, зареєстрованій у польських судових актах того часу. Власне ця прикмета польської шляхти, так часто демонстрована тоді в дії в Україні, була причиною повної невдачі пляну організувати на допомогу регулярній польській армії крайову міліцію, зложену із дрібної польської шляхти: зараз по зорганізуванні перших відділів такої міліції посипалися до польських судів скарги польських дідичів на ту польську міліцію, що вона уникає зустрічі з гайдамаками й, замість боротися з ними, грабує польські маєтки, їхніх селян і навіть польські костьоли. Так, для прикладу, двох комендантів такої польської міліції - Мацевича і Волинецького - покликано в 1751 р. до судової відповідальности за грабежі, бешкети і знасилування, які робив їх відділ по шляхетських маєтках;230 а в маєтку пана Прушинськото польські міліціонери знищили все господарство, знівечили селянські засіви, пограбували панські та селянські комори, знищили рибу в панських ставах, вломались у будинок пана й побили його гостей та челядь.\nОсобливо багато документів, які свідчать про таку поставу гайдамаків, знаходимо в усіх актах про дію отамана Семена Неживого. Коли його підступно захопили москалі, то при ньому знайшли підписані селянами, козаками та міщанами Медведівки, Мошнів, Канева й інших сіл та міст свідчення, що його відділ, будучи там, нікому з українських селян, міщан і козаків ніякої кривди не чинив, нікого не грабував, а винищував тільки польських панів. У документі канівців засвідчено: "Той же вищезгаданий Отаман (т. зн. Семен Неживий), будучи в городі нашому Каневі, мешканцям тутешнім ніякої кривди не чинив, а тільки брав від канівських міщан для прохарчування своїх повстанців те, що вони могли дати, і ніяких грабежів супроти християн не допускався. В тому ми, козаки й міщани канівські, даємо йому, вищезгаданому отаманові Війська Запорізького, квитанцію з нашими власноручними підписами в доказ".\nТаке ж саме свідчення дали на письмі й мешканці Медведівки: "Він вимагав від нашої громади тільки харчу для свого війська, а грабежу ніякого не чинив. І в тому ми йому, отаманові Семенові Неживому, свідчення підписуємо своїми власними руками".\nАле отаман Неживий не спиняється тільки на тому, що сам і його повстанці ніякої кривди українським селянам, міщанам і козакам не роблять та їх не грабують. Він стає активно в обороні українського населення перед іншими, які українців грабують і кривдять. У свідченнях медведівців235 оповідається про те, що в тому часі напало було 450 польських конфедератів на Жаботин, а 100 на Медведівку, які безоглядно грабували все населення та побивали українських міщан і селян до півсмерти. Повідомлений про те Неживий повернувся зі своїм відділом до Медведівки, розгромив польських конфедератів і погнався за іншими, що грабували Жаботин. А суджений у Кодні селянин Іван Ботвиненко, роджений у Лубенщині, але осілий в селі Сегединцях, зізнав як недавній член відділу Неживого: коли почалася Коліївщина, до Сегединець прибув із ватагою запорожець Неживий. Він скликав сегединців на збори, прочитав їм якісь накази, пояснив причину й ціль повстання та закликав усіх пристати до нього. Ніяких грабежів ні напастей Неживий не робив, не забрав у нікого навіть одного коня й по зборах від'їхав до Лисянки, де тоді перебував полковник Максим Залізняк. В Тарасівці Неживий довідався, що тут тількищо був якийсь збройний відділ, який пограбував селян. Неживий мобілізує селян Тарасівки й сусідньої Кирилівки та йде з ними в погоню за грабіжниками. Догнав він той відділ у селі Пединівці, відібрав пограбоване майно і звернув його пошкодованим селянам.\nПрибувши до Крилова, Неживий побачив, що всі поляки й жиди скрилися у частині міста по лівому березі Дніпра, що належала до Росії. Тому він вислав до підполковника Хорвата, коменданта російської частини Крилова, листа, в якому писав: "Просимо все майно від них собі забрати, а їх усіх, хоч би й сонних, нам передати. Не за маєтки ми боремося, а за те, щоб віра наша християнська від них більше не терпіла".\nІз цього й випливала та глибока різниця в поставі українського населення до грабіжників-розбишак і до дійсних гайдамаків. У всіх справах польських грабіжників, які записані в судових актах польських судів, ми зустрічаємо свідчення, що де тільки ті шляхтичі-грабіжники зустрічалися з українським населенням, вони знаходили явну ворожість до себе. Їм ніхто з українського населення ніякої помочі добровільно не давав ні харчами, ні інформаціями, ані допомогою в утечі. Протилежністю до того була постава українського населення - й то по всіх закутинах української землі - супроти дійсних гайдамаків. Уважливий дослідник тодішніх судових актів історик В. Антонович стверджує, що "Людність українсько-руського краю співчувала гайдамакам, і те співчуття не обмежилося на тому тільки, що мешканці цього краю брали участь у гайдамацьких походах... Не тільки поодинокі люди з крестян239 та міщан стояли у зв'язку з гайдамаками, але часто цілі села обвинувачувано в тому, що вони знали про перебування гайдамаків і не то що не сповіщали про них у панський двір, ні урядові, але, навпаки, дбали, оскільки мога, допомогти їм... У дорозі гайдамацька ватага звертала у перше, що трапилось, село, щоб дали їй харчів і їй ніколи не відмовляли. Крестяни, міщани, пасічники й т. д. доставляли печиво, борошно, пшоно, сушену рибу й інше. Іноді сам сільський війт ішов по хатах і збирав харчі для гайдамаків. Через крестян вони довідувалися про небезпеку, про рух польського війська, а також про заможність панів, їх звичай та про їх змогу боронитися. Таких подій у актових книгах сила: то раненого гайдамацького ватажка крестяни звіщають про небезпеку від польського війська і він рятується з їх допомогою; то ціла ватага ховається в густо заселеному місці в очеретах, що були довкола села й, дякуючи відомостям від крестян, щасливо утікає від гонитви... Іноді крестяни самі виходили назустріч гайдамакам, ватажкові їх вказували межі відомої країни й обіцяли показувати шлях. Нам траплялося зустріти багато актів, що свідчать про такі вчинки крестян, а також і звістки про мордування та смерть, які потерпіли ті, що отак допомагали гайдамакам".\nТвердження деяких істориків, що в ряди гайдамаків попадали теж неукраїнці, спираються або на непорозумінню, або на свідомому підфальшовуванню історичної правди. Непорозумінням є насамперед твердження про участь "волохів" у розумінні, що йдеться про селян чи надворних козаків румунської національности. Непорозуміння тому, що вживане тоді окреслення "волохи" в застосуванні до тих селян і надворних козаків, які завжди так швидко приєднувалися до гайдамаків, було окресленням територіяльної, а не національної приналежности. Польський історик Перденя роз'яснює: "На вістку про ухвалу польського уряду в 1703 році, якою збільшувано панщизняні повинності на Правобережжі, користуючи з безладдя і браку екзекутиви, українські піддані почали масово залишати шляхетські села, закладаючи нові оселі на Диких Полях або у Волощині". Таким способом на початку ХVIII століття по волоській стороні Дністра виросла смуга українських сіл. Із тих "волохів", як їх звали поляки, тобто українських селян на території Волощини, рекрутували пізніше поляки залюбки своїх надворних козаків. Це були нащадки перших гайдамаків, учасників повстання Семена Палія. То й не диво, що вони при найближчій нагоді переходили масово в ряди нових українських повстанців, щоб і самим служити тій справі, якій служили їхні батьки чи діди. З тієї то причини й "польські", тобто ті, що мешкали на території приналежній до Польщі, гайдамаки часто у пригоді скривались на Волощині - серед "волоських" українських селян. Польські історики Гордон та Равіта виразно роз'ясняють, що всі ті "волохи", які приставали до гайдамаків, це були українські селяни ("русіні") із Волощини. Ніяких дійсних румунів серед них в ніякому випадку не було.\nТак само мається справа з "сербами". Дослідники заселення "Ново-сербської провінції" між землями Запоріжжя і Правобережною Україною під Польщею в ХVIII ст. підкреслюють факт, що там поруч сербів поселилося дуже багато українців, яких однак звали "сербами" з огляду на те, що московський уряд призначив цю територію на поселення сербів. Такі власне "серби" по назві, а в дійсності українці й приєднювалися до гайдамацьких повстанців.\nЗалюбки вживана совєтськими істориками фраза, що гайдамаки боролися проти польських "і проти українських февдалів, які бу ли такими ж їхніми клясовими ворогами, як і польські пани" - є тільки пропагандивною фразою, позбавленою всяких реальних підстав. Просто тому, що в ті часи ніяких українських "февдалів" на Правобережжі не було. Досліджуючи дуже основно статистичні дані відносно Польщі того періоду, польський історик Корзон стверджує, що української шляхти в ті часи на Правобережжі було заледве "кількасот родин", та й то майже всі належали до дрібної шляхти, так що у статистичному зіставленні він просто бере їх в одну рубрику з українськими селя\nПереглядів: 680 | Рейтинг: 0.0/0 | - Оцінити -ВідмінноДобреНепоганоПоганоЖахливо


TRISTAR | Парова щітка TRISTAR ST-8921. Цена, купить Парова щітка TRISTAR ST-8921 в Киеве, Харькове, Днепропетровске, Одессе, Донецке, Запорожье, Львове. Парова щітка TRISTAR ST-8921 - обзор, описание, отзывы, продажа.\nПарова щітка TRISTAR ST-8921 / Потужність, Вт 1600 / Тип: Ручний відпарювач для одягу / Ємність водного резервуару, л: 0,26 / Час нагріву: 0,75 хв / Функція вертикального і горизонтального пара / Тип управління: Сенсорний / On / Off перемикач / Регульований термостат / Ергономічний дизайн / Захист від перегріву / Захист від википання / Постійна подача пари: 25 г / хв / Знімний резервуар для води / Автовимкнення / Кисть в комплекті / Комплектація: Парова щітка, Мірна чаша, Інструкція / Колір: Чорний/Фіолетовий / Живлення: 230 V, 50 Hz, 1600 W / EAN-Code: 8713016085023\n• Парова щітка TRISTAR ST-8921\n• Потужність, Вт 1600 • Тип: Ручний відпарювач для одягу • Ємність водного резервуару, л: 0,26 • Час нагріву: 0,75 хв • Функція вертикального і горизонтального пара • Тип управління: Сенсорний • On / Off перемикач • Регульований термостат • Ергономічний дизайн • Захист від перегріву • Захист від википання • Постійна подача пари: 25 г / хв • Знімний резервуар для води • Автовимкнення • Кисть в комплекті • Комплектація: Парова щітка, Мірна чаша, Інструкція •\n• Тип: Ручний відпарювач для одягу\n• Ємність водного резервуару, л: 0,26\n• Час нагріву: 0,75 хв\n• Функція вертикального і горизонтального пара\n• Постійна подача пари: 25 г / хв\n• Кисть в комплекті\n• Комплектація: Парова щітка, Мірна чаша, Інструкція\n• Колір: Чорний/Фіолетовий\n• EAN-Code: 8713016085023\n• Паровая щетка TRISTAR ST-8921\n• Мощность, Вт: 1600 • Тип: Ручной отпариватель для одежды • Емкость водного резервуара, л: 0,26 • Время нагрева: 0,75 мин • Функция вертикального и горизонтального пара • Тип управления: Сенсорный • Вкл/Выкл переключатель • Регулируемый термостат • Эргономический дизайн • Защита от перегрева • Защита от выкипания • Постоянная подача пара: 25 г/мин • Съемный резервуар для воды • Автовыключение • Кисть в комплекте • Комплектация: Паровая щетка, Мерная чаша, Инструкция •\nПаровая щетка TRISTAR ST-8921\n• Тип: Ручной отпариватель для одежды\n• Емкость водного резервуара, л: 0,26\n• Время нагрева: 0,75 мин\n• Функция вертикального и горизонтального пара\n• Постоянная подача пара: 25 г/мин\n• Кисть в комплекте\n• Комплектация: Паровая щетка, Мерная чаша, Инструкция


Відбулися зустрічі з головами місцевих ради району\n20 вересня голова районної ради Микола Орендарчук, голова райдержадміністрації Олег Недогода, заступник голови районної ради Майя Фариба завітали до ряду населених пунктів району та зустрілися з очільниками Копіюватської, Леськівської, Теолинської, Петрівської, Чапаєвської сільських рад.\nУ ході зустрічей керівники району вивчали питання щодо можливого об’єднання територіальних громад у районі та ініціювали проведення у населених пунктах загальних зборів громадян для визначення кількості їх утворення.\nНа разі уже розпочалися громадські слухання з даних питань.


Осип Маковей. Критика. Осип Маковей як критик\n20-12-2015 Осип Маковей 1949\nЯсно, що листування О. Маковея з цими й іншими сучасниками, а особливо його численні публіцистичні літературно-критичні та історико-літературні праці мають багато цінного матеріалу, що допомагає теперішнім дослідникам глибше і всебічніше з’ясувати велику кількість фактів і явищ суспільно-політичного, літературного і загально-культурного характеру.\nПри всіх своїх суперечностях у поглядах на деякі явища тогочасної суспільної дійсності, зокрема, на явища літературного і культурно-громадського життя, Осип Маковей, проте, в основному йшов у руслі демократичного напряму і немало прислужився своєю багатогранною діяльністю справі піднесення української літератури на якісно новий, вищий рівень. Поділяючи в багатьох важливих питаннях погляди Івана Франка та його однодумців, Осип Маковей боровся проти занепадницької, декадентської літератури, яка здебільшого була пройнята ідеологією українського буржуазного націоналізму. Він рішуче й послідовно відстоював реалізм, народність, демократичну ідейність і тенденційність художньої літератури, правильно розумів і досить чітко визначав суспільно-дійову функцію мистецтва слова. На працю письменника Маковей дивився як на одну з дуже важливих форм служіння рідному народові, його боротьбі за соціальне і національне визволення.\nХоч заслуги Осипа Маковея в цій сфері його діяльності стають все більше відомими й очевидними, проте склалося так, що майже до останнього часу його критична й літературознавча спадщина залишалася поза увагою дослідників. У даній статті, звичайно, немає можливості більш-менш докладно оглянути і відповідно оцінити все те, що зробив О. Маковей у цій галузі. Тут тільки в найзагальніших рисах означено коло більш важливих питань, на яких зосереджував увагу письменник як літературний критик і дослідник історії української літератури.\nВ одній із своїх публіцистичних статей О. Маковей висловив велику турботу про долю літературної спадщини тих українських письменників, яким не вдалося за життя зібрати та видати свої твори книжками і літературні біографії яких почалися й закінчилися на сторінках періодичної преси. В згаданій статті Маковей писав. «У фейлетонах часописей друкувалося багато літературних творів, а що їх звичайно не передруковували, то сі твори так і пропали для молодших генерацій. Було би дуже корисно, якби з давніших газет видобути щоліпші твори і статті та видати їх разом. Зложилася б з того ціла бібліотека, а так газети стали могилою для багатьох цінних праць».\nВ цих справедливих і значною мірою ще й сьогодні актуальних словах, безперечно, відбилася тривога О. Маковея і за долю свого власного літературного доробку. Така тривога письменника була небезпідставною: тільки за наших часів зроблено перші спроби ознайомити широкі кола сучасних читачів з його поетичною і прозовою спадщиною (правда, в далеко неповному обсязі). Друга значна обсягом частина літературного доробку Маковея — його публіцистичні і літературознавчі праці — досі залишається у розпорошеному вигляді на сторінках численних періодичних видань. Не втрачаємо, проте, надії, що згодом і ця частина спадщини письменника буде зібрана, вивчена і перевидана та займе гідне місце у скарбниці надбань української літератури.\nДіяльність Осипа Маковея як літературного критика припадає головним чином на той час, коли він редагував газету «Буковина» і брав безпосередню участь в редагуванні журналів «Зоря» та «Літературно-науковий вісник». Саме в цих виданнях О. Маковей опублікував переважну більшість своїх літературно-критичних нарисів, статей, розвідок і рецензій: Тоді він, ще сам молодий письменник, багато уваги приділяв виявленню молодих талантів і всіляко сприяв їх творчому зростанню. Про обтяжливу, але вкрай необхідну працю редактора над рукописами творів початківців Маковей писав: «Кожний редактор — то передовсім коректор чужих рукописів: поправляй і поправляй, як учитель задачі в школі, і нема тому ні кінця, ні міри. Коли б не наші редактори, то багато авторів просто не могли би на світ показатися зі своїми творами».\nСказане тут було сущою правдою. За тодішніх умов мало хто з початківців добре володів літературною мовою. Тим-то редакторам часто доводилось правити не тільки смислові чи стилістичні огріхи у рукописах, а й дбати про звичайнісіньку грамотність їх викладу. Як досвідчений редактор О. Маковей пильно «вигладжував» твори молодих авторів, не шкодував ні сил, ні праці для виховання нових сил української літератури. Кожен письменник, в тому числі й видатний, міркував Маковей, не зразу стає мастаком своєї справи; великі таланти теж переживали час учнівства і тільки згодом набували дорогоцінний творчий досвід не виключена можливість, що з-поміж цілої громади початкуючих авторів через кілька років вирине справжній значніший талант. Думаючи так, Маковей, як редактор «Буковини» і тижневого літературного додатка до неї — «Неділі», друкував тут твори не тільки відомих письменників, а й перші проби пера (звичайно, одбираючи кращі з них) багатьох початківців. Завдяки Маковею понад сорок молодих авторів виступили зі своїми творами на сторінках «Буковини» «Неділі». Згуртовуючи літературну молодь, прокладаючи їй шлях у літературу, Маковей був твердо переконаний, що робить корисну культурно-громадську справу. На єхидні посмішки тих, хто глузливо ставився до роботи Маковея з молодими письменниками він відповідав: «Не можна міряти одним метром Франка і молодого (видумую наборзі псевдонім) Жовтодзюба; Жовтодзюб може написати щось слабке і йому годі дивуватися, а від Франка ждемо все чогось доброго. Поет Жовтодзюб, як йому виросте порядний дзюб. може колись закасувати і найславнішого теперішнього співака, і з того, що у нього тепер дзюб жовтий, не можна висновувати, що з нього все буде лихий співак».\nУ своїх сподіваннях Маковей не помилився: з-поміж великої кількості опікованих ним молодих авторів, Кобилянська, Черемшина, Ярошинська, Лук’янович згодом стали відомими письменниками і здобули право на почесне місце в історії української літератури.\nВиховна робота Маковея не обмежувалася правкою творів початківців і публікацією їх на сторінках редагованих ним видань. Він був також вимогливим і вдумливим критиком творчості багатьох молодих літераторів. З цього погляду особливо показова його стаття «З життя і письменства (Про фейлетони „українсько-руських політичних часописей р. 1898)», в якій критик оглянув ранню творчість понад десяти письменників-початківців. Тут Маковей прихильно оцінив тії твори, в яких правдиво і вправно з художнього боку відображено різні картини, епізоди і явища народного життя і водночас піддав різкій критиці вияви декадентських впливів, легковажність окремих авторів у ставленні до літературної праці, їх невимогливість у виборі тем і недостатню увагу до слова.\nПозитивно відгукнувся критик про оповідання і нариси Сильвестра Яричевського («Хрестини», «Бондариха», «Палій», «Едукована», «Бубцьо» та ін.), опубліковані 1898 року в «Буковині». «То суть веселі і дотепні короткі оповідання, — писав Маковей, .— що не одним вірним спостереженням нагадують нам життя... Для тих, що знають галицьке життя, мають ті нариси багато принади в собі, тим більше, що вони написані без претензій». Оповідання Д. Лук’яновича «З присілка на село» критик вважав кращим з усього написаного цим автором раніше. «З цілого оповідання так і видно живе життя, а не придумане», — говорив Маковей і водночас поставив перед письменником вимогу більше дбати про стиль і мову своїх творів.\n1896 року Маковей надрукував у «Буковині» оповідання з гуцульського життя Марка Черемшини «Керманич». Наступного року в тій же газеті з’явилися нові твори молодого письменника — оповідання «Нечаяна смерть» і цикл поезій у прозі «Листки». За цикл «Листки» Маковей гостро обрушився на Черемшину, справедливо вважаючи, що тут талановитий автор намагався «підійти під лад» тодішніх модерністів, фантазував, символізував, прагнучи «словом описати такі ніжні речі, як ледові квіти», і впадав «у надмірну, майже нездорову чутливість». Критик рішуче заявив, що такі твори йому не подобаються, і радив Черемшині «заправляти свій талант на живих подіях, а не на заморожених фіалках та ледових квітах». Ця критика Маковея, водночас з порадою Франка «вернути до мужиків» — до правдивого зображення дійсності, зіграла вирішальну роль у дальшому розвитку Марка Черемшини як письменника, видатного майстра реалістичних новел з життя гуцульського селянства.\nПро версифікаційні вправи Сергія Бердяєва Маковей іронічно зауважив, що від них «нікому нема ніякої шкоди, але й користі також нема» і, поряд з цим, тепло відгукнувся про оповідання Івана Синюка («Буря», «Звірячий цвинтар», «Пчоли»), у яких «знати доброго спостерігача природи».\nТвір Євгенії Ярошинської «Вечірні думки» Маковей влучно оцінив однією фразою — «солодкава фантазія без більшої вартості», а про її повість «В домі протопопи» висловив ряд гостро публіцистичних думок, спрямованих проти задушливої атмосфери, в якій доводилося працювати письменникам-реалістам. Відзначивши, що повість «В домі протопопи» «у значній частині основана на правдивих подіях, які недобре свідчили про буковинських попів», Маковей розповів далі, як під тиском клерикальних елементів редакція «Буковини» змушена була припинити публікацію твору Ярошинської. «Для наших відносин ся подія дуже характеристична», говорив критик і, всупереч намаганням духівництва «заборонити авторам описувати злих священиків», закликав письменників не мовчати, а сміливо викривати негативні явища тогочасної дійсності, рішуче осуджувати їх. «Але ж годі називати добрим се, що є зле, і годі все промовчувати. І так у нас страшенно багато гнилі в різних кругах життя промовчується», писав Маковей.\nЗакінчуючи огляд творів молодих письменників, опублікованих 1898 р. У періодичних виданнях, Маковей з приємністю відзначив, що з’явилося чимало нових імен, але тут же з тривогою запитував: «Та чи багато з них останеться письменниками?»\nТурбота про зростання письменницьких кадрів, про тісний зв’язок їх творчості з народним життям пронизує всі літературно-критичні праці Маковея. Подібно до Франка, він послідовно обстоював реалізм і народність літератури, дбав про те, щоб вона завжди була дійовою зброєю у боротьбі за піднесення соціальної і національної самосвідомості народних мас.\nУважно ставився Маковей до справді талановитих молодих письменників, але він ніколи не кривив душею у своїх судженнях про «творчість» випадкових у літературі людей, різних самовпевнених «геніїв».\nОсип Маковей першим відгукнувся на ранні поетичні твори Лесі Українки і щиро привітав прихід у літературу нової великої сили. Переклади Лесі Українки ліричних поезій Гейне, які високо оцінив критик, стали приводом до появи його розвідки про переклади творів видатного німецького поета на українську мову, здійснені М. Шашкевичем, П. Ніщинським, П. Чубинським, Ю. Федьковичем, І. Франком, М. Старицьким та іншими письменниками.\nВ рецензії на першу збірку поезій Лесі Українки «На крилах пісень» Маковей висловив велику радість, «що ось в ряди наших нечисленних письмовців, а особливо жінок-авторок прибуває сила молода ще, дуже молода, а замітна». В ліриці Лесі Українки критика приємно вразили багатство і глибина почуттів, краса поетичної форми — саме те, чого бракувало творчості багатьох тодішніх поетів. «Вітаємо щиро, нову робітницю на ниві народній, — писав Маковей, закінчуючи рецензію, — і з серця бажаємо їй, щоб не мала причини нарікати так тяжко на свою долю у віршах».\nО. Маковей був першим редактором ранніх творів Ольги Кобилянської. Прочитавши повість «Людина», 22 липня 1894 р. він писав редакторові «Зорі» В. Лукичу, що цей твір молодої буковинської письменниці йому дуже сподобався. «Авторка трохи чи не найбільше талановита з усіх наших галицьких і буковинських авторок», — робив небезпідставний висновок критик.\nУ «Буковині» Маковей опублікував біля десяти ранніх нарисів та оповідань Кобилянської («Він і вона», «Жебрачка» «Банк рустикальний». «Час», «Некультурна» та ін.) і повість «Царівна». Всі ці твори він уважно редагував, пильно дбаючи При цьому про збереження стилю авторки, властивих її мові індивідуальних ознак.\nУ статтях про Кобилянську, що 6ули першими в літературі критичними відгуками про письменницю, Маковей підкреслював реалістичну основу її творчості, вміння вразити читача бурхливим потоком сильних почуттів, палкою любов’ю до всього прекрасного й благородного в людині, ніжною закоханістю в природу рідного краю і чарівністю її художнього слов; Ольга Кобилянська, писав Маковей, «вдача наскрізь поетична, повна мрій і туги, поважна, надзвичайно вразлива на красу життя і природи і ще більше на грубості їх; при тім бистроумна, горда в добрім значенні сего слова, а в потребі і сміла».\nКритик застерігав письменницю віл можливого захоплення західноєвропейськими модерними літературними течіями, реакційною німецькою філософією, хвалив за все те, що в її творах відповідало правді життя і тактовно критикував за певну вузькість тематики ранніх творів та нахил до надмірного психологізму, до показу особистої долі героїв без достатнього зв’язку з соціальною дійсністю. Осип Маковей перший підмітив і тонко розкрив одну з істотних і найхарактерніших рис індивідуального стилю Ольги Кобилянської — органічне поєднання в її творах реалістичного і романтичного планів зображення явищ дійсності. «Препишні ліричні, романтично закрашені сцени», писав критик, у творах Кобилянської природно зливаються з картинами, зображеними цілком «реалістично, зовсім, як се діється в житті».\nВ особі Ольги Кобилянської українська література, вважав Маковей, «зискала силу першорядну, освічену всесторонньо і вправну, котра, певно, здобуде собі загальне признання і значення, яке їй по справедливості належиться».\nНа ранньому етапі літературної діяльності Ольги Кобилянської Маковей був для письменниці щирим другом, порадником і уважним керівником в усіх її творчих і видавничих справах. Це вона особисто засвідчила не один раз. Так, наприклад, коли славнозвісний чеський етнограф, фольклорист і перекладач Франтішек Ржегорж попросив Кобилянську ознайомити його з її творчістю, вона порадила йому звернутися в цій справі до Маковея. «Він Вам схарактеризує мої письма найліпше, — писала вона. — 3 усіх руських літераторів знає лиш він один мене, а мої твори знає він дуже добре. Я во всіх моїх літературних справах звертаюся лиш до нього».\nДружні творчі взаємини між О. Кобилянською і О. Маковеєм тривали до початку 900-х років. З часом між ними виникли непорозуміння на основі особистих стосунків. Це стало причиною поступового охолодження дружби і, кінець кінцем, призвело до повного розриву між ними. В листі до О. Кобилянської від 11 вересня 1901 р. Маковей з цього приводу напівжартома писав: «В р. 1950 якась люта феміністка напише у Вашій біографії: «Сумну ролю в житті Кобилянської відіграв Осип Маковей... Він навіть щось там писав про неї — і зовсім прихильно, — інтересувався її працями, — та що з того, коли його тупа голова не могла піднятися до вищих доказів приязні — він відкинув таку гарячу любов задля... Гей ти, феміністко з 1950 р.! Коли б я знав, де ти по світі вештаєшся та чи є вже ти, я би тебе найшов і дав наперід доброго прочухана».\nМимо цього небезпідставно висловленого застереження, на жаль, проходять деякі сучасні дослідники життя й творчості Кобилянської. Уже стало навіть певною «традицією» замовчувати значну позитивну роль Маковея в становленні Кобилянської як письмекника-реаліста, гуманіста й демократа. Більше того, всупереч загальновідомим і незаперечним фактам, тут і там у статтях про Кобилянську доводиться зустрічатися з тенденційним намаганням принизити безсумнівні заслуги Маковея в розвитку української літератури. Ясна річ, що це не має нічого спільного зі справжнім науковим підходом до оцінки фактів і явищ українського літературного процесу кінця XIX — початку XX ст.\nНа початку 90-х років Маковей познайомився в м. Бережанах з суддею Андрієм Чайковським, який мав дар майстерно розповідати різні житейські історії. За порадою Маковея, а також Івана Франка, Чайковський взявся за перо і написав кілька цікавих оповідань («В чужім гнізді», «Бразілійський гаразд» та ін.) і повість «Олюнька». Маковей друкував ранні твори Чайковського в «Буковині» та інших виданнях, рецензував їх, а 1898 р. опублікував чималу обсягом критичну статтю про його творчість, яка й досі не втратила своєї вартості. Позитивно оцінюючи реалістичні оповідання Чайковського, з життя й побуту «ходачкової» шляхти, міщан та урядовців, з власної судової практики, тобто з того життя, яке письменник «сам бачив або про котре міг багато розвідатися», Маковей водночас критикував його за надмірну документальність і фактографію («протоколярний спосіб писання»), за нахил до моралізаторства. Критик слушно зауважив, що Чайковський часто «виходив не від людей, лише від тез, котрі старався доказувати» і тому його твори втрачали на художності, в ряді моментів були мало правдоподібні. Тенденцію не слід нав’язувати читачеві; вона сама повинна непомітно випливати з усього того, що зображено в творі, цілком правильно міркував Маковей. «Нехай тенденція виходить з життя, а не життя з тенденції», писав критик і радив письменникам «уважати, щоби задля тенденції не потерпіла артистична правда».\nЯк літературний критик, Маковей був чутливий до нових явищ у літературі. Він перший дав грунтовну і в основних своїх положеннях правильну оцінку реалістичній творчості Тимотея Бордуляка і Степана Ковалева до 900-х років, причисливши їх до однієї групи галицьких письменників (Стефаник, Мартович, Черемшина) на чолі з Франком. Особливо підкреслював Маковей, що ці письменники глибоко знають селянське життя і правдиво відображають його в своїх творах. Тут же він зауважив, що «кожний з них — майстер у своїм роді, бо кожний дивиться на селян своїми очима». В «конституційній Галичині», писав Маковей, життя селянства стало нестерпно тяжким, вкрай трагічним, «що годі доброму чоловікові не кричати на увесь світ: «Рятуйте!». За таких умов велика роль належала художній літературі, і вона гідно виконувала своє громадське призначення, «стала людям душу мучити, щоби помогли піднести народ».\nТворчість Бордуляка і Ковалева Маковей оцінював саме в дусі цих своїх поглядів на завдання літератури в тодішніх умовах Галичини. Правдиві, сповнені глибокого співчуття «до всіх нещасних та обтяжених працею і журбами людей» оповідання Т. Бордуляка критик вважав цінним надбанням української літератури і всіляко підтримував письменника в його дальшій діяльності. «Се не одноднівки-фейлетони, що їх читається і зараз забувається, — писав Маковей про оповідання Бордуляка, — се твори, що мають постійну літературну вартість і своєму авторові запевнюють визначне місце в літературі». Між іншим Маковей перший підмітив, ще Бордуляк описував життя селян не «з романтично-етнографічного боку», а таким, яким воно було насправді, що його манера художнього змалювання явищ дійсності, особливо картин природи, творчо споріднена з мистецтвом слова Тургенєва.\nТепло писав також Маковей про безпретензійні реалістичні образки з життя бориславських робітників С. Ковалева «В описі його видно змагання передусім писати правду», а це, на думку критика, було головне. Маковей відзначив, що сувора правда в оповіданнях Ковалева «оповіджена звичайно, просто і ясно, стилем таким, якби автор тільки з де-грубшого обтесав свій матеріал», але не надто дорікав за це письменникові, бо і в такому вигляді його реалістичні образки збуджували в свідомості читачів багато думок «на тему робітничої справи», і, отже, виконували свою позитивну суспільну роль.\nУ статті «Павло Грабовський (Дещо про його життя й діяльність)» Осип Маковей перший з критиків зробив спробу ширше висвітлити життєвий і творчий шлях видатного поета-революціонера. В журливих поезіх Грабовського Маковей відчув шевченківські інтонації, глибоку ідейно-естетичну спорідненість їх з безсмертним словом великого поета. «Сумний сей спів, — писав Маковей про твори Грабовського, — від часів Шевченка ми не чули таких сумних невольничих пісень». Зазначивши, що в деяких віршах Грабовського «знати подекуди і вплив Шевченкових поезій», критик тут же підкреслив, що у вілюйського в’язня «є свої власні пісні, не наслідувані, з явними признаками глибокої правдивості», що «таких поезій не напише ніхто, хто не зазнав такої долі, як поет». Світ важких дум і бурхливих переживань, відображений у поезіях Грабовського, — «то ціла трагедія невольника, що рветься до життя й роботи, паде і піднімається, других накликує до праці для людей і сам на собі показує наслідки самоти на чужині та неволі, що переходить цілу скалю почувань: від найвищого одушевлення аж до крайнього песимізму. Сі психічні мотиви складаються на різні способи в пісні і гудуть як похоронні марші, а раз як жваві марші до походу. Більше, правда, тут смутку, але й серед найтяжчої зневіри не пропадає в поета розвага».\nУ багатьох моментах стаття Маковея про творчість Грабовського іноді цікава, цінна, але ряд висловлених у ній тверджень безперечно були хибними уже в час її появи. Викликає, наприклад, подив, що сам критик, відомий своїм, виступами проти теорії «мистецтво для мистецтва», в статті про Грабовського раптом став сповзати на естетські позиції, заперечуючи тенденційність у поезії. Маковей явно недооцінив сповнені революційним пафосом твори поета на громадські теми. На вірші Грабовського він радив дивитися «не із становища тенденції, корисності або некорисності для громади, а із становищ штуки», тобто з точки зору їх мистецької довершеності. Цілком слушно підкресливши, що «Грабовський дуже дбає про форму поезії і справді орудує великим засобом мови, ритмів і римів», що «він таки майстер у формі поезії, а його знання української мови найліпше пізнати у його перекладах», Маковей проте не спромігся добачити, як у творах поета знайшли своє високомистецьке втілення його революційні думи, громадські ідеали, мрії і прагнення. Критик тонко підмітив, що «й серед найтяжчої зневіри не пропадає в поета розвага», але в той же час не зумів правильно пояснити це і в глибокій печалі переслідуваного царизмом поета-революціонера помилково вбачав «крайній песимізм».\nСтаттю про Грабовського Маковей закінчив високою оцінкою перекладацької діяльності поета («дав справді багато гарних з кожного боку перекладів і переспівів»), поставивши його в один ряд з Франком і Щуратом.\nЗ великою повагою, більше того, з справжнім пієтизмом ставився Маковей до Ів. Франка і вважав своїм громадським обов’язком писати про його багатогранну діяльність. Ця тема варта спеціальної розвідки — тут же тільки коротко скажемо про деякі важливіші моменти в критичних виступах Маковея про великого письменника.\nВ 1896 році, до 40-річчя з дня народження Івана франка, в журналі «Зоря» (№ 1) з ініціативи Осипа Маковея було вміщено портрет ювіляра. Там же Маковей писав про плідну різнобічну діяльність свого вчителя і старшого друга. За двадцять два роки літературної праці, говорив Маковей, Франко був «белетристом, етнографом, критиком, економістом, гумористом, ба, й денникарем руським та польським».\nХоч стаття була приурочена до ювілейної дати і мала, як годиться в таких випадках, відповідний тон і характер, але Маковей не пропустив нагоди, щоб не кинути кілька гострих реплік на адресу супротивників Франка. На закид О. Огоновського, що Франко, беручи діяльку участь в багатьох сферах суспільно-політичного, культурно-громадського, літературного і наукового життя, начебто «роздрібнював і ослаблював свою творчу силу», Маковей відповідав, що «така різнородна робота... Франку зовсім не шкодить», є для нього звичайною, життєво необхідною, а для загальної народної справи дуже корисною. Критик нагадав, як люто ненавиділи Франка всілякі рутенці і ботокуди і як до нього горнулася передова молодь, що його не залякали арешти («після такої покути не «поправився», а став рішучим соціалістом») і не збили з вірного шляху служіння народові численні недруги-вороги». Мимохідь Маковей пустив кілька гострих стріл і на адресу австро-угорської влади, представники якої переслідували письменника. З властивою йому дотепнісію критик зауважив, наприклад, що до того невідомі світові дрогобицька і львівська тюрми, в яких відбував ув’язнення Франко, «будуть на віки вічні славні в нашій літературі».\nНевелика стаття Маковея в «Зорі» була одним з перших друкованих відгуків про діяльність Івана Франка. Через рік в газеті «Буковина» (1897, 3-4 травня) Маковей опублікував статтю «Любить чи не любить (Громи на д-ра Івана Франка)», в якій рішуче став на захист письменника проти злісних нападів на нього об’єднаних сил польських і українських реакціонерів за статтю «Поет зради».\n1898 року широкі кола передової громадськості відзначали 25-річчя діяльності Івана Франка. Осип Маковей у «Літературно-науковому віснику» опублікував статтю «Ювілей 25-літньої літературної діяльності Івана Франка» — перший у критичній літературі про письменника нарис, в якому автор спробував більш повно і всебічно оглянути його багатогранну творчість і гідно оцінити його видатні заслуги перед українською літературою. Понад шість десятиліть, що минули з часу появи цієї статті Маковея, внесли, звичайно, чимало істотних поправок у його думки й судження про творчість великого Каменяра, але цілий ряд спостережень критика над художнім словом письменника, ряд цінних свідчень про його діяльність, які міг подати тільки справжній друг-сучасник, безперечно, й сьогодні не втратили своєї ваги і викликають значний інтерес. З статті Маковея постає образ великого письменника-демократа, видатного культурно-громадського діяча, тісно зв’язаного з життям народу, з його боротьбою за соціальне й національне визволення. Працюючи разом з Франком у редакції «Літературно-наукового вісника», Маковей щиро радів з кожного творчого успіху письменника.\nЛ-ра: Жовтень. – 1961. - № 7. – С. 133-144.\nКлючевые слова: Осип Маковей,Иосиф Маковей,критика на творчество,критика на творчість Осипа Маковея,скачать критику,скачать бесплатно,характеристика творчества Иосифа Маковея


Довга сукня прямого крою з принтом 5 PRE VIE W жіноче – купити Київ, Львів, Вінниця Україна\nСукні прямого крою об'єднують універсальність і простоту. Подовжена модель нижче коліна візуально витягне силует і зробить образ більш елегантним. Сукня кольору фісташки доповнена еластичним подолом і оригінальним принтом спереду.


Аваков розкрив шокуючі подробиці теракту під Радою 31 серпня - Одну з гранат хотіли підірвати в метро | СЕГОДНЯ\nАваков розкрив шокуючі подробиці теракту під Радою 31 серпня Ксенія Капустинська https://www.segodnya.ua/img/article/6504/65_main.jpg https://www.segodnya.ua/img/article/6504/65_tn.jpg 2015-09-17T17:20:43+03:00 Україна Одну з гранат хотіли підірвати в метро\n17 Вересня 2015, 17:20 Переглядiв: ...\nАваков розкрив деталі кривавих заворушень під Радою. Фото: AFP\nвідео, рада, теракт, Верховна Рада, заворушення, подробиці, бійка, зіткнення\nВи зараз переглядаєте новину "Аваков розкрив шокуючі подробиці теракту під Радою 31 серпня". Інші Новини України дивіться в блоці "Останні новини"\n“Свободівця” Леонова посадили під домашній арешт\nПід час заворушень під Радою мітингуючим роздавали вибухонебезпечні предмети - Аваков\nСеред активістів була група людей, зацікавлена в ескалації\nЛяшко хоче створити ТСК з розслідування кривавої бійні під Радою\n4 Вересня 2015, 10:31\nРадикальна партія вже підписала відповідний проект постанови\nПерші поранення бійці Нацгвардії під Радою отримали не від бойової гранати - командувач НГУ\n2 Вересня 2015, 14:34\nСиловики були травмовані світлошумовими і газовими гранатами


ВЕЛИКОДНІ КАЛАТАЛА: КОЛИ ЗАТИХАЮТЬ ДЗВОНИ - Шевченківський Гай\nКАЛАТАЛА У ВЕЛИКОДНІЙ ТРАДИЦІЇ\nКалатання символізує три дійства: розп’яття Ісуса Христа, поховання в Великодню П’ятницю і Воскресіння\nУ Велику або Страсну п’ятницю, у день найсуворішого посту для усіх християн, коли, за Євангелієм, розіп’яли Ісуса, у церквах замовкали навіть дзвони. У Галичині людей до храму закликали за допомогою била. А під час обряду виносу плащаниці діти вистукували спеціальними ручними калатальцями. Це дійство мало великий сакральний сенс, оскільки вкотре нагадувало людям про страждання та велику жертву Ісуса Христа.\nСхожі явища зустрічаємо на теренах усієї католицької Європи. Цей обряд бере свій початок з середньовіччя, коли було запроваджено неофіційну заборону на дзвони в період з Великого четверга – в день Таємної Вечері – і до самого Пасхального Богослужіння. Традиція дотримання мовчання протягом цих трьох днів відома з VIII століття. В англосаксонський період у Великій Британії цей час називали «тихі дні».\nВ соборах Іспанії, Португалії, Італії та Франції можна зустріти інструменти, які виконували функцію дзвонів упродовж цих трьох днів туги. Адже звук дзвонів творив святкову, урочисту атмосферу і не підходив до скорботного настрою Страсного тижня.\nУ Німеччині й Австрії протягом трьох днів від Великого четверга до Великої суботи молодь та діти також калатали замість церковних дзвонів, блукали вулицями і нагадували усім про молитву. У Чехії існувала легенда, за якою у Великий четвер усі церковні дзвони відлітають на паломництво до Риму. Їх функцію виконували групи молодиків, що проходилися із брязкальцями вулицями і сповіщали усім про страждання Христа. У Польщі у Страсний четвер хлопці також блукали по селах – там вірили, що звук калатань проганяє злі сили.\nВ українській культурі схожі шумові музичні інструменти знаходимо не лише в Галичині. Ось три найпоширеніших види:\nКалатало (калатайло, калаталка, калатальце, торохкало, стукало, стукалка, рідко клепало) – дерев’яний шумовий музичний інструмент, який складається з дерев’яної пластини з ручкою й одного чи кількох рухомих елементів, що під час різкого руху видають стук, калатання.\nБило – музичний ударний інструмент, металева або дерев’яна пластина, підвішена на кріпленнях, звук з якої видобувають ударами палиці або молотка.\nДо відродження традиції калатання свого часу доклався надзвичайно цікавий проект «Дерев’яні калаталки. Відродження Великодніх традицій», що відбувся у Музеї у 2013 році. У межах заходу, окрім презентації колекції калаталок та бил, народний майстер та відомий український звіздар Богдан Новак проводив серію майстер-класів з виготовлення таких музичних інструментів. Важливо, що в результаті цієї кропіткої роботи львів’яни та гості міста створили і розмалювали понад 100 нових калаталок. Згодом усі учасники мали змогу долучитися до святкової Великодньої ходи з калаталами у рамках святкування фестивалю «Велика гаївка».\nПан Богдан Новак багато років вчить цієї справи своїх онуків та всіх охочих – у школах, будинках «Просвіти», інтернатах та церквах. Майстер, роль якого у підтримці традиції виготовлення калаталок беззаперечна, зазначає: «Саме калатання символізує три дійства: розп’яття Ісуса Христа, поховання в Великодню П’ятницю і Воскресіння – найрадісніше дійство. У Великодній четвер пізно ввечері у церквах відправляють службу, дзвонять дзвони і калатають калаталки».\nПідготувала наукова співробітниця Музею – Марія Лучак\nУ Музеї можна побачити велике дерев’яне калатало в експозиції церкви зі села Тисовець 1863 р. На відео головний зберігач фондів Руслан Сірий демонструє, як працює цей інструмент.\nКалатало, Страсна п'ятниця


Педагогів запрошують до участі в конкурсі «Освітній Оскар – 2017» | Сколівська РДА\nСколівська РДА » Новини Сколівщини » Педагогів запрошують до участі в конкурсі «Освітній Оскар – 2017»\nОсвітян з усіх куточків України запрошують взяти участь у Всеукраїнському конкурсі-огляді педагогічної майстерності «Освітній Оскар – 2017» від видавництва «Шкільний світ».\nКонкурс покликаний знайти й поширити найкращий інноваційний досвід останніх років у галузі освіти України, що відповідає сучасним реаліям, зокрема Концепції Нової української школи, а також відзначити обдарованих дітей і педагогів на державному рівні.\nКонкурс проводять в три етапи:\n- етап 1 – приймання робіт: 1 червня – 1 листопада 2017 року;\n- етап 2 – визначення переможців та письмове запрошення на церемонію нагородження (грудень 2017 року);\n- етап 3 – церемонія нагородження в Києві (січень 2018 року).\nУчасників, які посядуть перші місця, нагородять спеціальними дипломами та цінними подарунками. Інші учасники отримають грамоти.\nЗ умовами проведення конкурсу-огляду можна ознайомитися – тут.


Суд у справі про розстріли на Інститутській не зміг допитати свідка\nсереда, 22 вересня 2021, 21:28\nСвятошинський райсуд продовжить засідання у справі про розстріли учасників акцій протестів на вулиці Інститутській у Києві 20 лютого 2014 року щодо двох обвинувачених ексберкутівців Сергія Тамтури й Олександра Маринченка 17 березня.\nЗокрема, на початку засідання захист обвинувачених поінформував суд, що особа, яку вони планували заявити як свідка, не прибула у суд через підозру на хворобу, водночас не уточнивши, на яку.\nЗі свого боку, головуючий суддя Сергій Дячук зазначив, що засідання 10 березня раніше було визначене як останній спеціально виокремлений день для можливості для сторони захисту забезпечити явку свідків і допитати їх у судовому засіданні.\nТож наступна стадія, за словами судді, – це стадія подання доповнень до доказів, які раніше подавалися сторонами, і ця стадія буде розпочата з наступного судового засідання - 17 березня, і починатиме доповнювати докази у справі сторона обвинувачення.\n«Щодо свідків, то у разі, якщо фізично особа прийде (на наступне засідання – ред.), безумовно, ми будемо вирішувати питання про можливість її допиту», - повідомив головуючий суддя.\nПотім суд перейшов до обговорення питання можливості зміни порядку дослідження доказів у цьому засіданні й початку дослідження додаткових матеріалів, які були раніше подані представником потерпілих Євгенією Закревською.\nПрокурор Офісу генерального прокурора Олексій Донський зазначив, що на думку сторони обвинувачення, це зробити у цьому засіданні – неможливо, і що сама Закревська, наскільки йому відомо, проти зміни порядку дослідження доказів.\nЗахист обвинувачених же заявив, що, на їх думку, на цьому засіданні можна було б матеріали, подані Закревською, почати оголошувати, і фактично, за їх словами, це стало б початком дослідження доказів, що можна буде закінчити у присутності самої Закревської згодом.\nЧитайте також: Венедіктова обіцяє цьогоріч вирок у справі про розстріли на Інститутській\nСуд вирішив не змінювати порядок дослідження доказів у справі.\nПотім Дячук оголосив, що до суду надійшли матеріали однієї з експертиз із Харкова. Цією експертизою, за його словами, було завершене одне з досліджень по справі й поставлено крапку у виконанні однієї з ухвал суду по цій справі, яка була постановлена ще у 2016 році.\n«Тож суд оголошує початок процедури відкриття цих матеріалів всім учасникам процесу. Ми наразі не обговорюємо, який для цього надаємо час (сторонам процесу - ред.), з цього приводу ми не поспішаємо», - сказав Дячук.\nПотім суд оголосив перерву до 17 березня на 11:00.\nЯк повідомлялося, ця справа надійшла до суду в 2015 році спочатку щодо двох обвинувачених - Павла Аброськіна і Сергія Зінченка. Згодом, у 2016-му році, цю справу об’єднали з обвинуваченням Олександра Маринченка, Сергія Тамтури і Олега Янішевського і почали слухати спочатку.\n29 грудня 2019 року відбувся обмін полоненими. В Україну повернули 76 осіб, яких тримали в полоні на тимчасово окупованих територіях Луганської та Донецької областей. Україна видала 127 утримуваних осіб, зокрема, п’ятьох ексберкутівців, обвинувачених у розстрілах на Майдані.\nПри цьому Київський апеляційний суд перед обміном звільнив з-під варти 3 ексберкутівців, обвинувачених у вбивстві 48 і пораненні 80 осіб на вулиці Інститутській 20 лютого 2014 року. З-під варти відпустили Янішевського, Зінченка та Аброськіна.\nЧитайте також: Розстріли на Інститутській: Кличко розповів у суді про події на Майдані і «ляльководів» Януковича\nСуд також скасував домашній арешт двом іншим колишнім беркутівцям, обвинувачуваним у цій справі, - Тамтурі й Маринченку. Їх усіх звільнили під особисте зобов’язання.\nЗгодом адвокат Олександр Горошинський поінформував, що до Києва повернулися двоє ексберкутівців - Маринченко і Тамтура, яких передали до ОРДЛО в межах обміну утримуваних осіб.\nМаринченко і Тамтура заявили, що і надалі братимуть участь у судових засіданнях у справі розстрілів на Майдані.\n20 жовтня Святошинський районний суд Києва оголосив у міжнародний розшук трьох ексберкутівців, обвинувачених у рамках справи щодо розстрілів на Інститутській у Києві в лютому 2014 року - Янішевського, Зінченка та Аброськіна.\n25 листопада суд виділив матеріали щодо трьох ексберкутівців - Янішевського, Зінченка та Аброськіна, - до розгляду в окремому провадженні та зупинив його до розшуку цих 3 осіб.\nУ подальшому суд розглядатиме справу саме щодо двох ексберкутівців – Маринченка і Тамтури.\nМайдан Протест Суд Революція Гідності


У Франківську засудженому передавали наркотики посилкою - Галицький Кореспондент\nГоловна | Новини | Життя | Людина | У Франківську засудженому передавали наркотики посилкою\nНезважаючи на активну профілактичну роботу працівників СІЗО про заборону передавати засудженим чи затриманим посилки із забороненими предметами та речовинами, такі випадки усе ж трапляються. Але такі дії є кримінально-карними.\nТак, 3 квітня працівники слідчого ізолятора в м. Івано-Франківську виявили у передачі для засудженого наркотичну речовину, повідомила прес-служба поліції.\nЗокрема, під час огляду вмісту посилки, надіслану з м. Коломиї, для 33-річного ув’язненого за скоєння злочину пов’язаного зі збутом наркотичних засобів, виявлено згорток з порошкоподібною речовиною схожою до «метамфетаміну». Виявлене правоохоронці вилучили та направили на експертизу.\nНагадаємо, У Франківську двоє близнюків попалися патрульним нетверезими за кермом\nКатегорії: Життя, Людина, Новини, ПритрафункиПомічено: наркотики, поліція, СІЗО


Несостоявшиеся звездные браки | Зіркові новини\nЗіркові новини / Мабуть, не судилося. Нереалізовані зіркові шлюби\nМабуть, не судилося. Нереалізовані зіркові шлюби\nСпільні виходи в світ, освідчення в коханні, обручка з діамантом – за таким сценарієм розвивається більшість голлівудських романів. Але, на жаль, не кожна зоряна пара сягає вівтаря, адже не дарма кажуть – обіцяти – ще не одружитися.\nЗа бурхливим романом актора і співачки стежив увесь світ. Джей Ло і Бен без сорому публічно зізнавалися один одному в любові, знімалися разом у фільмах і готувалися до весілля. За чотири дні до церемонії (яка обійшлася їм в 2 мільйони $) актор і співачка розірвали заручини.\nСьогодні всі західні ЗМІ писали про те, як Гвінет шкодує про розставання з Бредом. Ця пара дійсно була красивою, не дарма її називали «золотою». Пітт зробив білявій красуні пропозицію, але через сім місяців вони все-таки розлучилися.\nЛіам зробив Майлі пропозицію ще в 2012 році, але святкувати весілля вони не поспішали. Після скандального виступу артистки на MTV VMA-2013, Хемсворт зізнався журналістам, що йому соромно за свою дівчину. Пізніше наречений і зовсім розірвав заручини.\nКейт Хадсон і Метт Белламі\nЇх союз здавався бездоганним – він геніальний музикант, вона – талановита актриса. Метт зробив Кейт пропозицію ще в 2011 році, через три місяці у пари народився син. На жаль, офіційно артисти так і не узаконили стосунки, але після розлучення залишилися гарними друзями.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Кріштіану Роналду підозрюють у нетрадиційній орієнтації


Привітали ветерана і мукачівські правоохоронці | Мукачівська Ратуша\nГоловна Новини суспільства Привітали ветерана і мукачівські правоохоронці\nВетерану Великої Вітчизняної війни і органів внутрішніх справ полковнику міліції Володимиру Олександровичу Небрату з Мукачева 25 жовтня виповнюється 89 років. Вітають правоохоронця з поважною датою не лише рідні та близькі, але й молодше покоління працівників міліції. Несподівана зустріч стала приємним сюрпризом для ветерана. Адже серед бажаних гостей були й нинішні працівники, ветерани Мукачівського міського відділу міліції разом з Головами ветеранських організацій м.Мукачева Іваном Русином та Мукачівського району Іваном Котубеєм.\n- Володимире Олександровичу, передовсім щиро вітаємо вас із чудовою поважною датою – 89 днем народження, бажаємо міцного здоров’я та ще довгих років життя. А з чого починався ваш шлях до міліції і де, в якому місті Вам довелось воювати під час Великої Вітчизняної війни?\n– Народився я на Дніпропетровщині, у м.Кривий Ріг. Молодим хлопцем мене відправили служити тоді до лав Радянської армії. Півтори року я вірно служив Батьківщині. Проте під час одного з боїв під Дніпропетровськом, був тяжко поранений в голову, отримавши відкриту черепно-мозкову травму. Мені пощастило більше як моїм товаришам, які всі загинули. Врятував щасливий випадок. Я ніколи не палив цигарки і завжди критикував за цю звичку моїх соратників, саме це і врятувало мені життя. Адже у те місце, де палили мої військові друзі потрапила граната і вони всі загинули. До мене долетів тільки її уламок, який проломив черепну кістку. Однак після довгої госпіталізації, я знову повернувся на поле бою до однополчан.\n– А чому обрали роботу в правоохоронних органах? І як із центральної України – Дніпропетровщини опинились у Мукачеві?\n– Я завжди мріяв працювати юристом, правником, шукати правду і відстоювати її. Коли постало для мене питання куди йти вчитись – це однозначно був напрямок правознавства. Так, після служби в армії я вступив до Київського державного університету на факультет правознавства. Після закінчення мене направили на Львівщину. Саме тут я познайомився зі своєю дружиною, з якою і вирішили переїхати на Закарпаття. За направленням я почав працювати спочатку помічником прокурора у м.Мукчеві, згодом прокурором. Так, в прокуратурі я пропрацював 15 років. Проте в той час робота в міліції була набагато престижнішою і краще оплачуванішою, ніж в прокуратурі. Тож на пропозицію очолити в Мукачівському районному відділі міліції слідче відділення, я не відмовився. Так, 14 років я віддав слідству у Мукачівському районному відділі міліції, звідки в 1983 році пішов на заслужений відпочинок.\n– Працюючи і в прокуратурі, і в міліції ваші обов`язки завжди були пов`язанні зі слідством. Є такі справи чи долі людей, про які ви пам`ятаєте до сьогодні?\n– Звичайно, є, адже слідство – це моє життя. В прокуратурі я працював слідчим і в правоохоронних органах також. Пам`ятаю справи, над якими ми працювали разом з Іван Івановичем Русином, який очолював тодішній карний розшук. Перше, це резонансне вбивство голови колгоспу, члена бюро Обласного комітету партії Івана Кольки у с.Ракошино. Тоді чоловік робітниці з колгоспу образився на голову, схопив мисливську рушницю і в кабінеті за столом застрелив чоловіка. Оперативники, ризикуючи життям і працюючи і вдень, і вночі, затримали злочинця. Ще одна справа, яка сколихнула тоді тихе провінційне містечко - Мукачево - було вбивство на вул.Духновича. Тоді з корисливих мотивів двоє чоловіків вирізали всю сім`ю. Більше тижня ми працювали над розкриттям гучного вбивства. В результаті, злочинці були затримані. І в першому, і в другому випадку злочини були розкриті. Затримані особи засуджені до смертної кари. До речі, на відміну від нинішнього законодавства, раніше за тяжкі злочини часто присуджувалась найвища міра покарання, яка виконувалась у присутності прокурора.\n– Володимире Олександровичу, у Вас і сьогодні «очі горять», коли розповідаєте про свою роботу. Ви – щаслива людина, у вас чудові діти, онуки і правнуки. Що побажаєте нинішнім правоохоронцям?\n– Ну, зважаючи на війну на сході держави, я хочу Вам всім побажати єдиного – миру. Щоб ніколи не доводилось брати в руки зброю і ставати одне проти одного. Я знаю, що таке війна, коли гинуть рідні і близькі тобі люди. Ми воювали, щоб нинішнє покоління жило в мирі та спокої. А працівникам міліції, адже саме робота в міліції для мене стала рідною і близькою серцю, хочу сказати, що свою роботу, хай вона важка і морально, і фізично, в першу чергу, потрібно любити. Тоді всі труднощі будуть подолані.\n– Володимире Олександровичу, ви – приклад для майбутніх поколінь. Ваші заслуги відзначені не тільки медалями, а й щирою подякою від нас молодших поколінь. Відтак, Ваші медалі: «За бездоганну службу» 3.ст., з нагоди «60-річчя Збройних сил СРСР», ряд почесних грамот МВС УРСР ще раз підкреслюють, що Ваш вклад цінували і цінують до сьогодні.\nМи приєднуємось до вітань з нагоди Вашого поважного дня народження і щиро бажаємо міцного здоров`я та довголіття. Подібні зустрічі для молодого покоління правоохоронців міськвідділу не лише можливість висловити шану ветеранові, а й дізнатись про історію мукачіської міліції із перших вуст.


Як виграти переговори та зберегти стосунки?\n14 Березня 2022 Автор: Ігор Сокуренко\nОдин з провідних принципів Гарвардської школи переговорів – відокремити людину від проблеми. М'яко з людиною, жорстко до проблемою.\nЯк це зробити? Беріть у роботу 6 простих кроків:\n1. Ставте запитання. Намагайтеся зрозуміти картину світу партнера з переговорів.\nДля вас – сендвіч із м'ясом, їжа як їжа. У картині світу іншої людини це може бути вбивство живої істоти, і той, хто їсть м'ясо - вбивця. У картині світу третього це може бути вбивством священної тварини, божества з усіма наслідками. Відмінність у картинах світу здатне породити сильне нерозуміння мотивів дій партнера з переговорів. А нерозуміння приведе до посилення, а не до згладжування конфлікту.\n2. Не звинувачуйте інший бік.\nЗвинувачення змушують опонента захищатись. Ніхто не хоче почуватися винним. Тому, звинувачуючи когось, ви, швидше за все, викличете звинувачення у відповідь іншої сторони вже на свою адресу.\n3. Розробляйте рішення спільно, а не пропонуйте своє готове рішення.\n"Я тут без вас подумав і придумав хороше вирішення конфлікту...". Навіть якщо ви придумали щось хороше, швидше за все, ви натрапите на заперечення. Тому в ідеалі потрібно створити відчуття у партнера, що це він сам дійшов такого рішення, що це він сам його вигадав.\n4. Формулюйте думки коректно (допоможіть зберегти "обличчя" партнеру з переговорів).\nЛюдина, можливо, і рада піти вам на поступки. Але якщо це пов'язано із втратою обличчя, то вона захищатиметься. Тому важливо максимально дипломатично, коректно вести переговори та формулювати запропоноване рішення, щоб не зачіпати самооцінку учасників переговорів.\n5. Контролюйте емоції.\nЯкщо потрібно, дайте можливість партнеру з переговорів випустити пару. Виплеснувши емоції, він, можливо, далі почне поводитися спокійніше порівняно з ситуацією, коли емоції будуть замкнені всередині нього, як у клітці, і рватимуться назовні.\nНе реагуйте на емоційні спалахи інших. На емоційний удар природньо відповісти емоційним ударом. Але витримка у цій ситуації буде більш корисною.\n6. Слухайте активно.\nДавайте партнерові зрозуміти, що ви його чуєте та розумієте. Повторюйте ключові слова (робіть перефразування). Уточнюйте деталі. Якщо у вашого опонента складеться відчуття, що ви його не слухаєте і не чуєте, то навряд чи це сприятиме добрим стосункам.\nАлгоритм успішних продажів\nЕфективний сейлз. Техніки активних продажів


Смерть парафії (5 грудня)\nСереда, 04 грудня 2013, 23:35\nНа міських мурах і в парафіяльному часописі з'явився дивний некролог: "З великим сумом звіщаємо про смерть парафії святої Анастасії. Похорон відбудеться в неділю об 11-ій годині дня".\nУ неділю церква святої Анастасії була переповнена: ніколи в ній не збиралося стільки людей, як у цей день.\nПосеред церкви стояли мари, а у них лежала труна з темного дерева. Парох сказав коротеньку проповідь: "Не думаю, що наша парафія може повернутися до життя, але оскільки ми майже всі зібралися тут, хочу востаннє спробувати. Я би хотів, щоб ви всі пройшли повз труну, аби попрощатися з покійною. Пройдете по черзі, один за одним, і, глянувши на неї, вийдете через ризницю. Потім, хто захоче, може повернутися на Службу Божу через центральний вхід".\nНеділя, 03 липня 2022, 12:49


Син іде до школи | Виховання дітей\n28 Ноябрь, 2013 в 11:58\nРоль батька у вихованні »\n« Як поводитися з холериком\nГоловна подія, якою характеризується цей віковий етап, — вступ до школи. До цього моменту ваш син повинен уміти чути та слухати вчителя й однокласників, організовувати свою працю на уроці, відповідати за свої слова.\nЗрозуміло, що ці навички та вміння не виникнуть відразу самі по собі. Їх появі сприяєте ви, батьки. «Дитині потрібно допомагати завжди, — вважають досвідчені педагоги початкової школи. Спочатку потрібно навчити її організувати свій час, свій робочий стіл, а вже потім, через деякий час, переконавшись, що у неї все виходить, потихеньку відсторонюватись».\nЩо ви можете зробити заздалегідь для свого сина? За рік до того, як він піде до школи, познайомтеся з батьками, які тільки-но «пішли до школи» зі своєю дитиною. Запитайте, із чим довелося мати справу, як розв’язувалися проблеми. Підійдіть до вчителів початкової школи, поспілкуйтеся з ними, дізнайтеся, що, на їхній погляд, легше, а що важче дається хлопчикам першого року навчання. я вже не кажу про те, що ви повинні заздалегідь з’ясувати, яка школа вам підходить. Сьогодні дуже часто буває, що школу, яка розташована за два кроки від будинку, ігнорують через низьку кваліфікацію вчителів, специфічний контингент учнів, а їздять до іншого мікрорайону. Тому збирайте інформацію за рік до того, як станете «першокласниками». Коли ваша дитина почне вчитися, частіше розмовляйте з її вчителькою, цікавтеся планами навчання, позакласних заходів. Можливо, ви дізнаєтеся від учителя щось нове про свого сина — адже він уже в суспільстві, отже, освоює нову для себе роль. Якщо в нього щось не виходить, не форсуйте події, проаналізуйте, в чому полягає причина цього: або не зрозумів пояснення, або йому потрібен додатковий час на опанування — «поважайте незнання дитини».\nПам’ятаєте, ми з вами говорили про те, що поява немовляти в сім’ї змушує молодих батьків і їхнє оточення змінювати свій спосіб життя, переглядати свої погляди, етичні цінності, заново розставляти пріоритети? Аналогічна історія відбувається і в рік вступу вашого сина до школи. І не тільки тому, що потрібно вирішувати, хто відводить, а хто забирає сина, хто і коли займається з ним уроками. Це цілком зрозуміло, і батьки, зазвичай, до цього готуються. Але багато хто не знає іншого: діти своєю поведінкою, своїми висловами, реакціями на певні події всередині класу або школи видають вас повністю. Як?\nЯ вам опишу декілька сценок, і ви все зрозумієте. Хлопчик ударив дівчинку. «Навіщо ж ти так учинив? Хіба твій тато так робить?» — запитує його вчителька. і хлопчик, не замислюючись, відповідає: «Так, тато часто маму б’є».\nДо закінчення першого навчального року вчителька ваших дітей знає про вас усе: які взаємини існують між чоловіком і дружиною, як мама ставиться до бабусі, що мама говорить про подругу, коли її немає, і що говорить, коли та завітає в гості.\nМи вже говорили з вами, що як тільки ваш малюк підросте, то не тільки ви його виховуєте, але й ви самі тепер постійно знаходитеся «під його спостереженням».\nУчителі початкової школи відзначають про те, що першокласники вірять у те, що їм розповідає вчитель на уроці.\nТретьокласники стають скептиками, готовими критикувати все підряд і вже ставлять під сумнів відповідь учителя.\nВаш син уже не вірить беззастережно в батьківське всезнання і знання того, як влаштований світ. Він вимагає від вас доказів.\nДо 7 років абстрактне мислення у дітей ще тільки починає формуватися, тобто друга сигнальна система знаходиться у стадії розвитку та вдосконалення. Таким чином, фізіологічно у дітей молодшого шкільного віку переважає перша сигнальна система. Що це для нас з вами означає? Емоційна насиченість навчання — вимога, що висувається законами дитячого мислення. Проте зловживання цікавістю може призвести до неправильного розвитку другої сигнальної системи. От чому ви повинні бути завжди в курсі шкільних справ вашої дитини.\nПід час навчання в початковій школі буквально на наших очах у дітей виявляється тип вищої нервової діяльності. Вже до третього класу можна, щоправда приблизно, визначити, яка система переважає або вони збалансовані. Адже це дуже важливо і для процесу навчання, і для наших батьківських способів виховання та дії.\nХудожню натуру потрібно привчати до посидючості і зібраності, розкриваючи при цьому красу інтелектуальної праці. А маленьких «мислителів» слід залучати до участі в рухливих іграх, відвідувань виставок, театрів, читання художньої літератури.\nЯкщо у вашого сина ви самі, педагоги або тренери в спортивній школі виявили якийсь талант, не довіряйте їм сліпо, не намагайтеся розвивати переважно одну сигнальну систему. Небезпека утрируваної переваги однієї системи над другою дуже часто виникає саме в обдарованих дітей під час неправильного виховання, коли штучно розвиваються їх здібності. в результаті розвиток такої дитини стає однобічним, дисгармонійним, це призводить до виникнення нервових порушень, що зрештою знижує ті самі таланти, які намагалися розвивати батьки і вчителі.\nПояснюється це тим, що інтелектуальна, практична, емоційна та інші сфери діяльності дитини формуються не синхронно.\nОбганяючи однолітків в одному, обдарована дитина відстає від них в іншому. Реальна небезпека для неї полягає в тому, що, відірвавшись в інтелектуальному плані від своїх однолітків, вона може виявитися самотньою і позбавленою дитинства. Тому таких дітей потрібно розвивати і виховувати перш за все як особистість, розглядаючи обдарованість як один із компонентів її структури.\nЧим допомогти школяреві\nДля молодшого школяра характерними є відмінна навчальність, здатність добре запам’ятовувати все, що побачив і зрозумів, розвиток спостережливості та уваги. Якщо ваш син успішний у навчанні — це запорука його позитивної поведінки. Але добре вчиться той, хто вміє думати. От чому потрібно разом із дитиною обговорювати те, що вона бачить, навчати її порівнювати, розрізняти, узагальнювати. Неуспішність у початковій школі здебільшого пов’язана із недоліками в розвитку мислення. Не намагайтеся робити разом із сином уроки. Краще допоможіть йому виробити режим відпочинку і роботи. Тоді він самостійно зможе себе контролювати. Багато хто, на жаль, не знає, що власне природою дитина до шести років підготовлена до інтенсивної розумової діяльності. Показники її уваги, пам’яті, мислення зростають у 1-4-му класах на 60-70 % на рік, тоді як до 6-го класу зменшуються до 7-10 %. Не бійтеся виникнення перевантажень, вони неможливі при позитивних емоціях.\nВаше основне завдання — заохочувати, підтримувати сина в скрутні хвилини, сповнювати упевненості в своїх силах під час невдач. Найголовніше, щоб ваш син мав бажання навчатися.\nВи надасте дитині значної допомоги, якщо правильно організуєте її режим дня: вставати і лягати в той самий, дві- три години гуляти на свіжому повітрі. Час із 16 до 18 години повинен бути відведений на підготовку домашнього завдання (ранішній пік працездатності мозку припадає на 7.30-11.30, а ввечері — на 16.00-18.00). За умови оптимального режиму достатньо лише мінімального контролю з боку батьків. Якщо вам вдасться упорядкувати спосіб життя сина, то виховання його буде легким і приємним. Але якщо до режиму пощастило, то у вас і конфліктів буде значно більше через невивчені уроки і можливі нервові зриви.\nЩе раз наголошую на тому, що надзвичайно важливо навчати дитину в молодших класах уміння вчитися самостійно. Не зробивши цього, ви закладаєте бомбу сповільненої дії. Психологи стверджують: розвиток психіки дитини — це розвиток її самостійності. Ви припуститеся помилки, якщо виконуватимете за неї її роботу, стоятимете в неї за спиною, поки вона виконуватиме домашнє завдання, і підганятиме, і критикуватиме, і змушуватиме переписувати заново. Не можна говорити: «Ти знову неохайно пишеш, перепиши ще раз!», «Не підеш гуляти, доки не напишеш як слід». Зауважуйте інакше: «Не засмучуйся, у мене теж не все виходило. Старатимешся — все вийде. Ось дивися — як тут у тебе добре написано!» Навіть якщо дитина отримала погану оцінку, спробуйте зрозуміти її відчуття, її стан. Їй вже у школі було образливо і гірко через те, що вона написала (відповіла, розв’язала) гірше за всіх. Допоможіть їй зрозуміти, в чому полягає її помилка, і не зганяйте на ній свого роздратування.\nОцінки учня — нерідко показник його ставлення до вчителя. у нелюбимого вчителя хлопчик може отримувати погані оцінки, а в разі зміни вчителя раптом стає відмінником.\nПісля переходу вашої дитини з початкової школи до середньої її та вас теж очікують проблеми. Для когось їх розв’язання є досить серйозним бар’єром, а комусь вони даються легко. я маю на увазі появу вчителів-предметників. У кожного — свої вимоги, свій стиль викладання або свій темперамент. Зазвичай протягом першого півріччя, якщо класи початкової школи і середньої знаходяться в одній будівлі, діти бігають до своєї першої вчительки мало не кожної перерви. Це дещо пом’якшує різкість переходу до предметно-кабінетної системи викладання. Але ваша дитина, особливо, якщо в неї були добрі взаємини із вчителем у перших класах, буде нудьгувати і нервуватися. Класний керівник на перші батьківські збори запрошує всіх предметників, які працюватимуть із вашими дітьми.\nОтже не пожалійте свого часу, відвідайте — подивіться — поговоріть, порівняйте з першою вчителькою. Перші враження вже підкажуть вам варіанти розвитку подій.\nДо 12 років хлопчик повинен навчитися вільно розміркувати, уміти відстоювати свої інтереси та погляди. у нього до цього часу сформуються свої захоплення. у когось це буде спорт ї техніка, у когось — мистецтво, природа, книги.\nЯкщо ж дитині постійно нав’язувати батьківську волю і переконувати її в тому, що самостійно, без батьків та їхньої допомоги, вона нічого не може, то можна отримати пасивного хлопчика. Звикнувши до того, що всі його бажання визначаються батьками і ними ж задовольняються, він не докладатиме зусиль для свого духовного та інтелектуального розвитку.\nУ попередньому розділі ми домовилися з вами про те, що повернемося до теми темпераментів. Давайте поглянемо, які можуть виникнути проблеми в школі у холериків, сангвініків, флегматиків і меланхоліків. і познайомимося на прикладах.\n«А у нас було так»: розповідає Ніна\nСаша чудово вчився в початковій школі. Потім ми дуже вдало змінили квартиру і переїхали. Синочка довелося перевести до іншої школи — не возитимеш же дитину щодня через все місто?\nНесподівано розпочалися проблеми в школі. Учителька скаржилася на те, що Сашко неуважний, постійно відволікається, та ще й клас відволікає, а іноді, навпаки, мало не спить на уроці. Успішність сина різко знизилася, і в школу він ходив тепер тільки тому, що це є обов’язковим. У новому класі і навіть у паралельних класах у нього незабаром з’явилися друзі, і це певною мірою підтримувало його бажання відвідувати школу.\nУ художній школі і в секції карате у нього все було чудово. Нарешті нам із чоловіком спала на думку одна гіпотеза щодо можливої причини Сашкових проблем, і ми вирішили перевірити її. Спочатку ми відвідали урок у колишньому Сашковому класі за колишнім місцем проживання (на щастя, вчителька поставилася до проблем сім’ї з розумінням і не заперечувала проти присутності батьків на уроці). а після цього насилу отримали дозвіл на відвідування уроку в новій школі. і тут усе відразу стало зрозумілим. Перша вчителька Сашка була, як і він сам, яскравим сангвініком. а тому уроки проводила жваво, енергійно, яскраво та цікаво. Вона разом із дітьми раділа і засмучувалася, жартувала з ними, іноді сварилася, але жодної хвилини уроку не залишалася байдужою до того, що відбувається. у новій школі Сашко опинився в класі вчительки-флегматика. Вона була добрим, досвідченим учителем, пояснювала матеріал чітко і ясно, але беземоційно. Від дітей вона вимагала ідеальної тиші та суворої дисципліни. Не дивно, що Сашко в неї на уроках нудьгував, а тому відволікався і не засвоював матеріал.\nМи подумали, обговорили ситуацію із Сашком і вирішили не переводити його до іншого класу. Просто тепер щодня ми відводили певний час, від півгодини до години, на повторення уроків, щоб переконатися в тому, що син усе розуміє і не відстає. Це допомогло Сашкові у навчанні, оскільки йому набагато легше було виконувати завдання в комфортній доброзичливій атмосфері, ніж у класному емоційному вакуумі. До того ж ситуація, що склалася, обернулася на користь наших взаємин із Сашком: він побачив, наскільки батькам небайдуже його благополуччя, і це дуже сильно зближувало нас і згуртовувало сім’ю. Отже навіть поява молодшого брата не викликала у хлопчика частих у таких випадках ревнощів.\nОднорічні діти. Особливості розвитку\nЧи залишати дитину у групі подовженого дня?\nЧи потрібно віддавати близнят у різні класи?\nПотреби дитячого організму в калоріях\nСин іде до дитячого садочка\nФізіологічна і соціальна готовність до школи\nСин не запам’ятовує англійські слова\nСин став дорослим


Заступнику голови Міноборони Росії Картаполову оголосили підозру в Україні | РБК-Україна\nКиїв, Четвер 18 лютого 2021 14:19\nФото: Андрій Картаполов (mil ru)\nПідозру повідомили за статтями ККУ за ч. 3 ст. 110 (посягання на територіальну цілісність і недоторканність України); ч. 2 ст. 437 (ведення агресивної війни); ч. 2 ст. 438 (порушення законів та звичаїв війни, поєднані з умисним вбивством).\nБільше того, як повідомили в СБУ, Картаполов у серпні 2014 року керував російськими підрозділами під час їх вторгнення на територію України, а також брав участь в організації вбивства українських воїнів біля Іловайську під час їх виходу так званим "зеленим коридором" під надані "гарантії" керівництва РФ.\nТакож, за даними СБУ, він керував захопленнями міста Дебальцево та прилеглих до нього населених пунктів.\n"На переконання слідчих СБУ, він діяв за попередньою змовою з іншими особами з числа керівництва ЗС РФ", - йдеться у повідомленні.\nРаніше Офіс генпрокурора України назвав єдиний фактор, який призвів до загибелі понад 300 українських військових під Іловайськом у серпні 2014 року.\nНагадаємо, цього тижня Служба безпеки України повідомила про підозру Анатолію Шарію.\nНовини України Політика Служба безпеки України Російська Федерація подозрение


Які продукти треба їсти для концентрації уваги - «Слобідський край»\n04.06.2019 09:30 Корисно\nУ сучасному активному житті часто наявні стреси і втома, які не кращим чином впливають на здоров’я людини. Якщо ви стали розсіяними, забудькуватими, не можете зосередитися, то підтримати організм і поліпшити працездатність вам допоможуть деякі продукти харчування. Які — ми вам підкажемо.\nЧорницю недарма називають «ягодою для мозку». Вона заряджає бадьорістю, сприяє підвищенню концентрації уваги і збільшенню мозкової активності. Відбувається це завдяки вмісту антиоксидантів, які стимулюють приплив крові і кисню до тканин мозку. А коктейль з ресвератролу і дубильних речовин додатково захищає від раку, хвороб серця і судин.\nУ рибі, особливо в жирних її видах — скумбрії, оселедці, лососі – містяться Омега-3. Це жирні кислоти, які вчені називають «швидкою допомогою для розуму», за їх нестачі виникають проблеми з пам’яттю і концентрацією уваги. Достатня кількість Омега-3 знижує імовірність появи хвороби Альцгеймера, допомагає боротися з депресією і поганим настроєм.\nКріп, петрушка і зелена цибуля — це хороші джерела антиоксидантів і каротиноїдів, які допомагають роботі мозку. А от листові овочі — шпинат, латук, корн і руколу — бажано включати в раціон частіше, адже в них міститься фолієва кислота і вітаміни групи В, які покращують пам’ять, увагу і загальний стан здоров’я мозку.\nУ їх складі теж є жирні Омега-3 кислоти, а також магній, мідь, фосфор, вітаміни групи В. Вживання насіння льону в їжу покращує роботу мозку та центральної нервової системи, сприятливо впливає на серцевий ритм і приводить в норму артеріальний тиск. Клітковина в їх складі покращує травлення і очищає організм від шлаків.\nЗавдяки корисним активним речовинам і лецитину у своєму складі волоські горіхи здатні знімати нервову напругу, зміцнюють пам’ять і покращують роботу мозку, регулюють серцевий ритм і кровотік. Також у цих горіхах багато антиоксидантів, які захищають клітини організму від руйнування.\nЧорний шоколад з максимальним вмістом какао і мінімальним вмістом цукру піднімає рівень серотоніну та ендорфіну, які відповідальні за концентрацію уваги, плюс до всього кофеїн, який міститься в цьому продукті, стимулює активність мозку. А калій, мідь і магній у ньому до того ж контролюють кров’яний тиск.\nВівсянка — джерело вітамінів групи B, які відповідають за нормальну роботу центральної нервової системи, роботу серця та судин. Також вівсянка забезпечує організм харчовими волокнами, які очищають його від шлаків і токсинів і роблять розум ясним, а дії — послідовними й осмисленими.\nЯкщо ви хочете якомога довше мати ясний розум і міцну пам’ять, додавайте до свого раціону яйця, причому не тільки курячі, а й перепелині, у яких набагато більше вітамінів. Фосфор, який міститься в перепелиному яйці, стимулює розумовий розвиток, покращує пам’ять, а також сприяє прискореному розвитку інтелекту в дітей і підлітків. Дітям, які їдять перепелині яйця, легше осягати науку, вони краще сприймають матеріал і легше запам’ятовують.\nХороший зелений чай, завдяки кофеїну та L-теаніну у своєму складі, допоможе в ті моменти, коли особливо потрібна чітка робота розуму. Кофеїн блокує процеси гальмування, підвищує увагу, концентрацію, загострює робочу пам’ять, підвищує швидкість реакцій, а L-теанін підсилює мозкову активність.


Polaroid PLD 4093/S DDB/0F | Alensa UA\nPolaroid PLD 4093/S DDB/0F 1 499 грн.\nФорма цієї оправи квадратна, що ідеально підходить для овальних, круглих та ромбовидних форм обличчя. Форма цієї оправи називається "Cat eye", підходить для овальної та прямокутної форми обличчя. Кольором оправи є один із наймодніших барв - рожеве золото, яка є особливо вдалим поєднанням для вас разом із теплими відтінками шкіри. Колір лінз - рожевий, що зменшує напруження очей. Дані сонцезахисні окуляри є поляризовані. Поляризовані лінзи містять спеціальний фільтр, який блокує інтенсивне відбите світло, що, по суті, зменшує відблиски і надає додатковий захист для ваших очей. Ці окуляри підходять для керування автомобілем. Вони оснащені поляризаційним фільтром, який сприяє зменшенню відблисків та відбиття світла. Матеріал здебільшого виготовлений з металу, який дуже міцний і надає витончений, стильний вигляд. Хочете побачити чи окуляри ідеально підходять для Вас? Ознайомтеся з нашою віртуальною приміркою!


Вбивство Павла Шеремета - захист Дугарь зробив заяву, відео | Стайлер\nВбивство Шеремета: адвокати Дугарь зробили несподівану заяву (відео)\nSTYLER › Життя 30.12.2019 - 20:12 Новость на русском\nВбивство Павла Шеремета (Колаж РБК-Україна)\nАдвокати Яни Дугарь звинуватили слідство у фальсифікації\nВбивство Павла Шеремета оголосили розкритим і назвали імена тих, хто на думку слідства причетний до організації страшного злочину. Серед них військова медсестра Яна Дугарь. Раніше дівчина заявляла, що про Шеремета вона дізналася вже після його загибелі, а з іншими підозрюваними навіть не була знайома.\nВбивство Шеремета: підозрювана зробила несподіване зізнання (відео)\nАдвокати Яни Дугарь повідомляли, що під час вчинення злочину її не було в Києві. І як повідомив на прес-конференції адвокат Микола Оріховський, докази її провини були фальсифіковані.\nВін зазначив, що у Дугарь і у дівчини, яка на кадрах оперативного відео, різна довжина і форма ніг. Крім того, у Яни на ногах і руках є татуювання ще з 2014 року, а у дівчини, яка фігурує на кадрах відео, їх немає.\nВін додав, що Дугарь затримали у Львові з порушеннями – відсутній протокол і рішення суду. Її разом з трьома чоловіками утримували на морозі – що також є порушенням закону (Яна Дугарь ночувала з силовиками по дорозі в Київ).\nУ Агати Крісті і не таке буває: у МВС пояснили нестиковки у справі Шеремета\nАдвокати військового медика готують заяву в правоохоронні органи і звинувачують слідство в розголошенні неправильного висновку експертизи та притягнення завідомо невинної особи шляхом фальсифікації доказів.\nЯна Дугарь має два татуювання та іншу тілобудову, ніж дівчина на відео, яке показали правоохоронці: адвокат підозрюваної у вбивстві Павла Шеремета Яні Дугарь pic.twitter.com/5I1BVcvdlQ\nАдвокати Яни Дугарь зробили заяву\nТеги Новини України Павло Шереметподозреваемыезаявление


Форель - Блог про дизайн\n24-06-2018 Поради та ідеї\nСпільне прийняття їжі вважається найважливішою традицією, яка навіки вкоренилася в нашому суспільстві. Для такого заходу багато готують форель, запечену в духовці. Ця чудова риба відрізняється неперевершеним смаком і ряд корисних елементів. Навіть після термічної обробки, вона багата вітамінами, цинком, жирними кислотами, магнієм. До того ж риба вважається низькокалорійним дієтичним продуктом.\nФорель, запечена в духовці, нерідко виступає головним блюдом сімейної трапези. Її люблять практично всі - дорослі і діти, за відмінний аромат і соковитість м'яса. Кулінари розробили безліч варіантів приготування форелі. Розглянувши деякі з них, багатьом вдалося створити на своїй кухні неймовірно смачна страва.\nЯкщо кулінар купує в магазині свіжу форель, запікати її слід якомога швидше.\nКоли часу в обріз\nСьогоднішній темп життя спонукає зайнятих людей якомога менше часу виділяти для приготування їжі. Хочеться зробити все швидко, але з відмінним смаком. Кілька рецептів форелі, запеченої в духовці, підійдуть саме для таких людей.\nПриправлена лимоном риба\nДля створення страви знадобиться набір інгредієнтів:\nмасло рослинного характеру;\nПроцес починають з підготовки риби. Гострим ножем розрізають черевце і видаляють нутрощі. Після цього ретельно миють зовні і всередині. Потім тушку активно натирають сіллю і чорним перцем.\nНа широкий лист кладуть лист фольги. Змащують його соняшниковою олією. Лимон нарізають тонкими кружечками, після чого викладають на папір. Зверху кладуть рибу, загортають і печуть 10 хвилин.\nПотім її відкривають і тримають в печі стільки ж. Такий простий рецепт запеченої форелі в духовці у фользі, можна використовувати, коли часу в обріз, а домашні зголодніли.\nКоролівська рибка під вершковим соусом\nДля приготування страви необхідно взяти:\nЯкщо кулінар знає, як запекти форель в духовці цілком, йому буде не важко швидко її приготувати. Не дарма кажуть, що знання - це велика сила.\nНасамперед розігрівають піч максимально до 200 ° С. Очищену, вимиту рибу з обох сторін натирають перцем, змішаним з сіллю.\nВ окрему ємність кладуть вершки, масло, гірчицю, сіль, перець, часник (пропущений через прес). Всі інгредієнти перемішують, щоб отримати однорідну масу.\nЧервону рибу викладають на деко. Рясно посипають дрібно нашинкованнимцибулею і заливають соусом. У печі витримують приблизно 15 хвилин.\nПодають форель, запечену в вершках, з гілочками петрушки, скибочками лимона, поливаючи соусом.\nЩоб риба не втратила свою цілісність, бажано стежити за процесом випікання. У разі втрати пильності блюдо може перетворитися в кашу.\nНезмінний інгредієнт страви - твердий сир\nДосвідчені господині часто використовують для приготування ситних обідів твердий сир. Поєднавши його з червоною рибою, виходить незвичайний смак, який просто неможливо забути. Рецепт запеченої форелі з сиром містить прості компоненти:\nтвердий сир будь-якого виду;\nОчищену форель розрізають на стейки. В середньому товщина кожного приблизно - 2 см.\nПотім шматочки складають в миску і поливають соком лимона.\nВ окремому посуді змішують вершки, лимонний сік і тертий сир.\nДеко застеляють алюмінієвою фольгою. Змащують її жиром.\nНа дно викладають помідори, посипають сіллю.\nЗверху кладуть стейки червоної риби, а потім заливають вершково-сирною сумішшю. Ложкою рівномірно розподіляють по всій поверхні риби, додають спеції.\nВипікають близько 20 хвилин при максимальній температурі 200 ° С. Подають до столу форель, запечену в духовці з картопляним пюре або рисом.\nПід грифом - «Приготовлено з любов'ю»\nУ всі часи вважалося, що якщо господиня не додала в блюдо крапельку любові, воно виходить несмачним. Кому захочеться регулярно харчуватися такою їжею? Щоб такого не сталося, розглянемо рецепти з фото форелі, запеченої в духовці, для підтримки натхнення. Коли уявляєш наперед, яким буде кінцевий результат, це надає сміливості й азарту. Не дарма люди кажуть, що набагато мудріше один раз побачити, ніж сто разів прочитати. Хтось скаже: перефразовували, але хіба сенс змінився? А якщо знаєш, скільки запікати форель в духовці, можна раціонально витрачати час.\nЧервона риба в компанії з овочами\nДля приготування цього дієтичного продукту буде потрібно нескладний набір компонентів:\nЦінителі спецій можуть сміливо використовувати і інші варіанти популярних приправ. Наприклад, фенхель - додає рибі дивовижний лимонний присмак. А шафран (найдорожча приправа) - підкреслює аромат і колір страви.\nГотують форель, запечену з овочами, за кілька етапів:\nОчищають цибулю від лушпиння, миють під краном, злегка підсушують паперовим рушником. Нарізають кубиками великого розміру.\nБаклажани промивають проточною водою. Шаткують однаковими шматками.\nПомідори, бажано щільні, нарізають великими четвертинками.\nНа сковороді розігрівають олію. Викладають цибулю і на помірному вогні смажать до появи коричневої кірки.\nУ цей період готують рибу. Її очищають від нутрощів, видаляють ножицями плавники, вирізають хребет, зябра і всі кісточки.\nТушку форелі маринують і посипають набором спецій. Залишають на кілька хвилин.\nДалі до цибулі додають баклажани, а слідом за ними помідори. Гасять 5 хвилин.\nКоли овочі охолонуть, їх приправляють сушеними травами. Можна використовувати кріп, петрушку або кинзу.\nШматочки лимона вкладають в голову форелі, щоб вона наситилася соком.\nТушкованими овочами фарширують черевце риби, після чого зашивають ниткою.\nПідготовлений напівфабрикат викладають на пергамент і відправляють в гарячу піч на півгодини.\nПодають форель райдужну, запечену в духовці з скибочками лимона і свіжими помідорами. Для гарніру використовують картопляне пюре.\nВідмінна блюдо «Виконання мрії»\nЧудова ідея для сімейної вечері - форель з апельсинами в соєвому соусі. Гармонійне поєднання м'яса з цитрусової солодкістю створює неповторний смак продукту. Готують його з таких інгредієнтів:\nмайонез (за бажанням можна замінити несолодким йогуртом);\nшафран (якщо є в наявності);\nКоли набір продуктів під рукою, приступають до створення страви з романтичною назвою «Виконання мрії».\nНасамперед апельсин очищають від шкірки, витягають кісточки. Ріжуть однаковими кружальцями. Деко вистилають алюмінієвою фольгою і щільно розкладають апельсини.\nУ невелику ємності змішують соєвий соус, майонез, гірчицю і мед.\nШматочки форелі щільно укладають поверх апельсин. Потім рясно змащують приготованою заливкою.\nФорель посипають меленим перцем і шафраном, після чого відправляють в духовку.\nСтраву подають з картоплею, рисом або гречаною кашею.\nЗапечена червона риба з печерицями\nЛюбителі ситних страв не відмовляться від вишуканого поєднання форелі з грибами і овочами. Приготувати продукт вийти з такого набору продуктів:\nНасамперед на сковороді смажать нашатковану цибулю до появи коричневого відтінку. Потім додають грибочки, помідори і болгарський перець і добре перемішують. Пасерують протягом 15 хвилин.\nПропускають зубчики часнику через спеціальний прес. Потім змішують його з олією (2 ст. Ложки) і лимонним соком.\nРибу викладають на деко, покритий фольгою і рясно змащують часниковою сумішшю з усіх боків. Далі овочами фарширують черевце форелі, після чого зашивають і загортають у фольгу.\nЗапікають при температурі приблизно 200 градусів не більше 30 хвилин. Щоб отримати хрустку скоринку, папір знімають за кілька хвилин до готовності.\nСтраву подають до сімейної трапези з будь-яким гарніром під солодке вино.\nПредыдущаяОгіркове дерево (білімбі)\nСледующаяКерамічна варильна плита\nКухонний стіл в інтер'єрі кухні (34 фото)\nДекор стін в дитячій кімнаті


Харчова промисловість Житомира\nВиробництво харчових продуктів, напоїв та тютюнових виробів (харчова промисловість) займає провідну роль на теренах Житомирщини, а саме більше 33% всієї реалізованої продукції області виробляється в місті Житомир.\nОсновні підгалузі: виробництво м’ясних продуктів, виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки, виробництво какао, шоколаду та цукрових кондитерських виробів, виробництво морозива, виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.\nУ 2020 році здійснювались експортні операції по продукції рослинного походження на суму 32,8 млн.дол. США, по готовим харчовим продуктам на суму 9,0 млн.дол. США, по продуктам тваринного походження на суму 94 тис.дол. США.\nІмпортні операції по продукції рослинного походження здійснено на суму 11,1 млн.дол. США, по готовим харчовим продуктам на суму 10,3 млн.дол. США, по продуктам тваринного походження на суму 4,3 млн.дол. США.\nНайбільша питома вага експортованих товарів припала на продукти рослинного походження – 20,8%.\nПровідні вітчизняні та іноземні компанії\nТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Перлина Полісся»\nТОВ «Рибні промислові технології»\nЖитомирський кооперативний коледж бізнесу і права – Харчові технології\nДНЗ «Житомирське Вище професійне технологічне училище» – Слюсар ремонтник; продавець; машиніст холодильних установ\nДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» – Кухар; офіціант; бармен – пекар; кондитер – майстер ресторанного обслуговування\nПідвищений інтерес для інвесторів представляють сегменти харчової промисловості, пов’язані з виробництвом кондитерських виробів, а також виробництво пива та напоїв в цілому, морозива, макаронних виробів, хліба та хлібопродуктів.


Купить книгу Йди за мрією. Все можливо автор: Брікер Д. та ін. По лучшей цене! (Современные авторы)-(Художественная литература) Сяйво книги — лучший книжный интернет-магазин в Украине.\nВы пишете отзыв на товар: Йди за мрією. Все можливо\nКупить книгу Йди за мрією. Все можливо в интернет-магазине syaivobooks.com.ua по лучшей цене. Мы делаем доставку во все города Украины: Киев, Винница, Днепр, Донецк, Житомир, Запорожье, Ивано-Франковск, Кропивницкий, Луганск, Луцк, Львов, Николаев, Одесса, Полтава, Ровно, Сумы, Тернополь, Ужгород, Харьков, Херсон, Хмельницкий, Черкассы, Чергнигов, Черновцы и другие города Украины. Мы с удовольствием Вам поможем в выборе интересной книги, обращайтесь по телефону: (044) 235-11-12


Синоптики дали прогноз на найближчі 5 днів - останні новини харкова - харків сьогодні - харківські новини уніан\nСиноптики дали прогноз на найближчі 5 днів\n00:04, 25 березня 2013\nНа сході помірний сніг і хуртовини\nХарків. 25 березня. УНІАН. У наближчі 5 днів на території України збережеться морозна погода з помірними опадами по всій території країни, повідомляє Укргідрометцентр.\nЗгідно з повідомленням, у понеділок, 25 березня, збережеться морозна погода без істотних опадів. Лише в Чернігівській, Сумській, Полтавській, Дніпропетровській та східних областях прогнозується невеликий та помірний сніг і хуртовини.\nВітер переважно північно-західний, 7-12 м/с, вночі у східній частині пориви вітру до 15-20 м/с.\nТемпература вночі у західних областях 15-20° морозу, у Карпатах до 24°, на решті територій 9-14° морозу, в Криму та на крайньому сході країни 3-8° морозу; вдень в Україні - 1-6° морозу, у південній частині та на Закарпатті 0-5° тепла.\n26-27 березня, за даним гідрометцентру, у південній частині, західній і у більшості центральних областей очікується сніг та мокрий сніг, на решті територій без опадів. Вітер північно-східний, 7-12 м/с, на півдні країни — до 15-20 м/с. Температура вночі 8-13° морозу, у північній частині 11-16° морозу. В Криму вночі 26 березня від 4° морозу до 1° тепла, 27 березня 0-5° тепла, вдень 3-8° тепла.\n28-29 березня температура вночі триматиметься на рівні 8-14°, у північних областях 12-18° морозу, вдень 0-6° морозу, у східних та південних областях вночі 4-10 морозу, вдень від 2° морозу до 4° тепла; в Криму і на Закарпатті вночі від 4° морозу до 2° тепла, вдень 2-8° тепла.\nУкргідрометцентр повідомляє, що 29 березня вдень в Україні можливе підвищення температури на 2-5°, проте на півдні та заході очікується невеликий сніг та мокрий сніг.\nУ Києві та області в найближчі 5 днів збережеться мінлива хмарність без істотних опадів.


Як виправити помилку в актових записах цивільного стану - Борова-інфоБорова-інфо\nНа жаль, інколи до особистих документів вкрадається помилка: в одній літері в паспорті, свідоцтві про народження, інших документах у написанні імені, прізвища, дати народження, місця народження, що призводить до величезних труднощів під час оформлення спадщини, укладанні угод та в інших життєвих ситуаціях.\nДля того, аби виправити помилку в актових записах цивільного стану, треба звернутися до відділу ДРАЦС за місцем проживання чи реєстрації із заявою. З такою заявою можуть звертатися особи, щодо яких складено актовий запис, один з батьків, опікун, піклувальник дитини; опікун недієздатної особи, спадкоємці померлого, представники органу опіки та піклування при здійсненні повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подачу такої заяви.\nсвідоцтва, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні;\nкопії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.\nЯкщо актовий запис, до якого треба внести зміни, знаходиться в іншому відділі ДРАЦС, то справа надсилається до такого відділу ДРАЦС для виконання.\nГоловний спеціаліст Борівського бюро правової допомоги О.Г. Малій\nПредыдущая статья: З 27 квітня автобуси відновлюють внутрішні маршрути в громаді Следующая статья: З 26 квітня відновлюється навчання учнів початкових класів у школах громади


Менонваль — Вікіпедія\nМенонва́ль (фр. Ménonval) — муніципалітет у Франції, у регіоні Верхня Нормандія, департамент Приморська Сена. Населення — 197 осіб (2011).\nКод INSEE 76424\nКоординати 49°46′22″ пн. ш. 1°29′37″ сх. д.H G O\nВисота 105 - 229 м.н.р.м.\nМандат Michel Dehedin\nЧоловіки 74 8 4 21 33 8 0\nЖінки 116 34 8 29 37 4 4\n2010 року серед 128 осіб працездатного віку (15—64 років) 100 були активними, 28 — неактивними (показник активності 78,1%, у 1999 році було 65,1%). З 100 активних мешканців працювали 92 особи (49 чоловіків та 43 жінки), безробітними було 8 (4 чоловіки та 4 жінки). Серед 28 неактивних 4 особи були учнями чи студентами, 15 — пенсіонерами, 9 були неактивними з інших причин.\nУ 2010 році в муніципалітеті числилось 78 оподаткованих домогосподарств у яких проживали 202,0 особи, медіана доходів виносила 16 675,5 євро на одного особоспоживача\nМенонваль на сайті французького Національного інституту географії\n↑ Ménonval sur le site de l'Insee, наведено за французькою вікіпедією\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Менонваль&oldid=20335477\nОстаннє редагування: 14 травня 2017, 22:21