Міжнародне бюро праці з'ясувало, що в середньому в світі на 100 тис. працюючих щорічно припадає приблизно шість нещасних випадків зі смертельними наслідками. В Україні цей показник майже вдвічі вищий.\nСучасний стан охорони праці в Україні можна охарактеризувати як такий, що викликає серйозне занепокоєння. Високотравмонебезпечною в нашій країні є вугільна промисловість. Так, на кожний мільйон тонн видобутого вугілля гине в середньому троє шахтарів. У США цей показник у 100 разів нижчий, а в Росії - майже у шість разів. У 2007 р. (18 листопада, 1 та 2 грудня) на орендному підприємстві "Шахта ім. О. Ф. Засядька" сталися три аварії, під час яких загинули 101 гірник та 5 працівників гірничорятувальної служби.\nПроаналізувавши статистичні дані стосовно нещасних випадків невиробничого характеру, що сталися в Україні протягом останніх п'яти років, можна зробити наступні висновки: в Україні щорічно одержують травми у невиробничій сфері близько 2 млн осіб; з них майже 70 тис. гине, що приблизно в 40 разів перевищує кількість загиблих на виробництві. За основними уражаючими чинниками нещасні випадки невиробничого характеру розподіляються наступним чином (середня кількість загиблих за рік): самогубства і самоушкодження - 11-12 тис; транспорт - 10-11 тис; отруєння алкоголем - 9-10 тис; інші випадки отруєнь - 3-4 тис; насильницькі дії - 5-6 тис; утоплення - 4-5 тис; природні чинники - 3-4 тис; пожежі - 3-4 тис; випадкові падіння - 2-3 тис. Найбільше смертельних випадків на 1000 мешканців зареєстровано в Дніпропетровській, Донецькій, Запорізькій, Херсонській, Кіровоградській, Чернігівській, Луганській областях.\nСлід зазначити, що в Україні є високим не лише рівень виробничого та невиробничого травматизму, а й професійної захворюваності. Так за статистичними даними за кілька останніх років у нашій державі щорічно реєструється близько 2,5 тис. осіб, у яких виявлено професійні захворювання.\nМіжнародний досвід засвідчує, що організація праці, яка ігнорує вимоги гігієни і безпеки праці, підриває економічну ефективність підприємств і не може бути основою для сталої стратегії їх розвитку.\nДостойна праця – це, в першу чергу, безпечна праця. Однак щорічно в світі реєструється приблизно 270 млн нещасних випадків виробничого характеру та 160 млн професійних захворювань. При цьому близько 2,0 млн чоловіків і жінок гинуть, а економічні збитки досягають 4% від світового валового внутрішнього продукту.\nВ усьому цивілізованому світі проводиться сертифікація машин за такими критеріями: безпека, екологічність, взаємосполученість, взаємозаміняємість. Такий підхід дозволяє контролювати ринок і проводити відбір найбільш якісних, а тому і дорожчих машин. Не слід забувати і про людину, що, на думку психологів праці, вносить найбільший «інформаційний шум» у систему «людина–машина–виробниче середовище» («л–м–с»).\nУстановлено, що так званий «людський фактор» присутній у формуванні причин майже 90% нещасних випадків. Уроджене почуття небезпеки в людини розвинене недостатньо й у ряді мотивацій її діяльності «безпека» стоїть на другому місці після «вигоди».\n• інтенсивність роботи;\n• тиск фактора часу (акордна робота, штурмовщина тощо);\n• ізольованість робочих місць, недостатні міжособистісні контакти між робітниками;\n• одноманітна і монотонна робота (на конвеєрах, біля приладових пультів);\n• недостатня рухова активність з високим ступенем готовності до дії;\n• вплив шкідливих факторів виробничого середовища (шум, вібрація, запиленість, загазованість, термічні й інші випромінювання тощо).\n• еволюція людини проходила у сфері психіки та інтелекту (удосконалення знаряддя праці);\n• об’єктивне зростання ціни помилки;\n• адаптація людини до небезпеки;\n• ілюзія безпокараності;\n• зниження інтенсивності самоосвіти;\n• навмисне завищення вимог безпеки праці;\n• конфлікт безпеки та продуктивності праці.\nПоведінка людини визначається і її індивідуальними характеристиками:\n• типом нервової системи;\n• характером і темпераментом;\n• особливостями мозкової діяльності та мислення;\n• вихованням та освітою;\n• досвідом роботи.\nСутність охорони праці полягає у визначенні можливих небезпечних і шкідливих виробничих факторів, що можуть проявитися при проведенні запланованих для виконання робіт; прогнозуванні моментів прояву зазначених факторів; проведенні необхідних профілактичних заходів.


Коли у Крюкові вода буде цілодобово? Відповідь влади — поки що не буде » Все новости Кременчуга на сайте ТелеграфЪ\nКоли у Крюкові вода буде цілодобово? Відповідь влади — поки що не буде\n29.07.2011, 16:45 Просмотров: 1 483\n- У нас в Крюкові та на Раківці о 12 ночі зникає вода у кранах, з'являється зранку о 5 - 5.40....\n- У нас в Крюкові та на Раківці о 12 ночі зникає вода у кранах, з'являється зранку о 5 - 5.40. Буває так, що відключають у 23.20. Коли у Крюкові вода буде цілодобово? До того ж, з кранів нещодавно текла руда вода, ми телефонували на «Муніципальну годину», щоб запитати, що відбувається з водою, але не додзвонилися. Чекаємо на відповідь на сторінках газети.\nВідповідь. «Проблема з водопостачанням міста не нова. І стосується вона не тільки району Раківки. Міська влада добре розуміє нарікання мешканців міста з цього приводу. На жаль, КП «Кременчукводоканал» не має технічної можливості надавати послуги з водопостачання для населення міста цілодобово, тому рішенням міськвиконкому від 04.02.2005р. № 73 затверджено графік водопостачання на господарсько-побутові потреби для мешканців житлових будинків Крюкова та Раківки м. Кременчука.\nПодача води здійснюється:\nна всі поверхи – з 05.30 до 23.30\nв систему водопровідних мереж – з 24.00 до 05.00\nплавний перехід від більших параметрів до менших і навпаки – з 05.00 до 05.30\nНад вирішенням проблеми якісного і безперебійного водопостачання Кременчука міська влада працює не один рік. Але проблему самотужки на рівні міста вирішити неможливо. На даний момент питання вивчається спеціалістами Науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту міського господарства.\nПісля того, як інститут зробить свої висновки і надасть пропозиції, буде розроблена концепція розвитку водопровідно–каналізаційного господарства міста і лише тоді можна буде говорити про можливі варіанти вирішення даної проблеми.»


Ховра й Дуб. | Збруч\nХовра й Дуб.\nНемов скажена гнала по степу Ховра*).\nВ її грудях стугонїв якийсь затаєний плач, зойкала якась страшна думка. Багато лиха вчинила на своїм віку, — багато стріх зірвала з хиж, багато дерев вирвала з коріннєм та в инші понесла краї... Не відомо, чому... от так собі, — бо так їй вподобалось...\nСильним деревам то хоча кости у рук поторощить, а як вхопить які думки — те бідне, бездомне листє, — то зімне, зімне, покришить, розсипле десь по озерах і летить далї.\nЗнесилена втулить ся бувало десь у зеленість густої трави, — притихне на хвилину, віддихаючи тяжко, — й знову гоне в далекий світ...\nАле раз зустріла на своїй дорозї якесь молоде деревце, що в зорі споглядало... Зупинилась...\nХвилину думала щось і мов засоромлений лев, коли невинну дитину зустріне, звернула з дороги.\nТо було мале деревце, що Дубом звалось.\nВоно було багате в свіжу молодечу зелень та всміхало ся до життя.\nСпоглядало на зорі або в дивний розговір степу вслухувалось, а в день, підпершись в боки, приймало поцїлунки сонця й захопленнє малярів.\n— Що за краса! гляньте — говорили перехожі. Колись, як виросте, прикрасою нашого степу буде...\n— І що за лїнїї... але подивіть ся, які вони сумні в тій своїй красї. А яка зелень розкішна... — захоплювались мандрівні малярі.\n— Аби тільки Ховра його не зламала...\n— Так, щоб не знищила буває його.\n... І не зламала його Ховра.\nВона тихо причовгалась по траві до сїти його, нїжно обняла їх і тихо—тихенько заплакала...\nЗдавалось, щось стогне — й немов якийсь тихий скрегіт зубів почув.\nВін був дуже вражливий на згуки, на плач і на біль инших...\n— Свобідна, безмежно вільна, — літаєш по широкім світї й плачеш?.. Чудно справдї, — не розумію. Колиб я так міг увільнитись від тих проклятих пазурів землї... колиб менї твої крила... не було-б щасливійшої від мене істоти на світї... — думав молодий Дуб, а молоде листє його тремтїло і від сумної вібрації Ховри.\n— Чому вона плаче? — питав сам себе.\nПритихла, немов підслухала шепотїннє його думок і, зітхнувши, повіяла так тихо, що ледве-ледве підхопив.\n— Який ти добрий... душа в тебе дитяча, жаль менї тебе й через те я не зламаю твого життя. Врештї... хиба я знаю... хиба я знаю, на віщо все те роблю...\nЛягла навзнаки, заклала оголені руки під голову... й хоча сей рух зробила сонно, дуже спокійно, одначе Святу Тишу зворушила...\nПо степу залунало якоюсь скаргою, — почулось якесь безнадїйне зітхання...\nДуб прислухав ся тій незрозумілій лунї, що над степом загомонїла, й думав:\n— Чому вона така дивна, та Ховра?.. чого їй треба, чого бажає?.. стільки світа бачила... стільки цїкавих гарних річей... А як що затужить до чого, в мент і погнати може туди... Чого їй треба?.. чого се вона?..\n— Чого — питаєш?.. — зашепотїла, аж травою поколихала.\n— Невже вона мої думки вгадала... — затурбував ся молодий Дуб і злегка листями затремтїв.\n— У ваших думках живу — й ваші думки давно вже в менї вібрували... й нїчого нового ви нї подумати, нї розказати не можете менї, бо я все бачила... Все, дитино... Все те саме.\nЗамовкла й тільки трава колихалась...\n— Чому ти така дивна? — спитав Дуб.\n— Багато лиха наробила я в світї, ой, наробила!.. ха, ха... багато, багато... сама не знаю...\nЗітхнула й, начеб якісь гріхи повідати хотїла, почала пошепки:\n— Чи віриш, що не зі злоби се я робила... ох, нї...\nЗітхнула так, що аж якийсь свист повис над степом та по траві розсипав ся...\n— Нераз сама не знаю, що чиню, — почала згодом, — розпукою гонена, бездомна, призначена на вічне мандруваннє, блукаю все своє життє по широкому світї... Часом притихну десь на хвилину, притулюсь до землї й тихцем заплачу... ха, ха... тихцем!... Тодї краще менї, але відпочинку знайти вже не можу... Бачиш, гонять мене з країни в країну й ще глибше насувають сум... Часом здаєть ся, що cepце розірве...\n— Ах, і ти маєш серце?.. Хиба в тобі є серце? — спитав Дуб-молодець, похиляючи голову над демонїчною Ховрою.\n— Всї маємо, дитинко, всї... тільки бачиш у вашій мові нема того слова, яке-б змалювало душу мою... ту останню самотню струну, яка може глибше та дужче відчуває тугу нїж ваша... то вона кидає мене з країни в країну й відпочити не дає... Куди не гляну, туга обіймає... на що не подивлюсь, спомини насуває... Через те нищу все, що тільки зустрінеть ся менї... Поламала-б, зімняла, покрутила та темряві розсїяла, щоб тільки не бачити нїчого, не тужити більше, щоб не залишило ся нїчого, що насуває страшні спомини...\nСпокою зазнати не можу... Нї власної хати, нї свого краю... все чуже, хоч таке близьке, дороге, знайоме — повне споминів, але... ах, що говорити! — блукаю по світї вже тисячу віків...\n— Хиба так довго живеш? Скажи, чи й я так довго житиму, — спитало молоде деревце, яке ще всьому дивувалось; а його слова немов дитяче проханнє над степом зашуміли.\n— Так, — зітхнула, — довго житимеш, але...\n— Краще не знати правди... вір мені, тїш ся життєм, доки живеш...\n— Нї, краще знати — говори.\n— Шкодую тебе, але... коли хочеш, скажу: не зазнаєш супокою та поганою смертю загинеш... — Не докінчила, похитала головою, махнула рукою, що аж по степу свиснуло, опустила розбурхану гриву на груди, підвела ся... Випростувалась, аж страшно стало...\nЗдавалось, думає щось, немов завмерла.\nДеревце затремтїло раз та другий і, пригноблене при значеннєм, журливо захиталось в своїй задумі над страшними словами Ховри.\nЗависли тяжкі хмари... Блиснуло раз та другий...\nСхопила ся Ховра.\n— Боже... так само тоді було... — шепнула поблїдлими устами й, нахмуривши темні брови, дивилась на явище.\n— О, прокляттє моє! бачиш? там... О... бачиш ті візії в хмарах?.. — звернулась до деревця — знову! ха, ха... знову гонять!..\n— Ха!.. ха, ха, ха... Ха-а-а-а!.. — зареготала ся крівавим реготом, зірвалась з місця й погнала далї.\nА в грудях її скавчав якийсь титанїчний біль, зойкала якимось плачем — чув ся скрегіт зацїплених зубів...\nДовго не було Ховри в тій країнї. Деревце задумливим стало. Не слухало вже, як у ночі говорить степ, не цїкавило його захопленнє малярів. Думало, сумувало... й не спостерегло, коли виріс з нього сильний великий Дуб.\nДалеко споглядав Дуб, — далеко за обрій і не чув уже нї слів, нї розмови степу, не бачив ясних зірок, що тремтїли мов ті вії бідних людей, а тільки дивив ся далеко перед себе, задуманий та грізний.\nЙшло якесь створіннє, яких багато на світї буває, хрюкало та все сунуло ся вперед. Раптом зупинило ся, стало на заднїх ніжках і, приклавши передню до чола, почало розглядатись навкруги.\n— Рох, рох... ось що я надибала — подумало створіннє. Біля дуба любо-тихо зелені парости росли, але створіннє не рушило їх, воно побігло під Дуба й, наївшись жолудїв, почало рить, рить... а Дуб все дивив ся далеко за обрій і нїякої уваги не звертав.\n— От, бідне якесь створіннє — думав він — хай собі риє. Адже й хробак, що в хрінї сидить, думає, що поза хріном нема другого світа. Хай риє...\nПотім прийшло друге, третє, четверте, а всї були одної породи...\nДуб поглядав в далечінь, наслухаючи, чи не надходить Ховра, чи не чути де голосу її.\n— Чому не забрала мене тодї з собою, Ховро предивна? Тодї, коли у ніг моїх була... чому не понесла туди — гень десь далеко... десь в кращі світи... Чому не зламала мого життя? Ховро предивна... Серце Всебуття... Ти в душу менї яд защепила — яд своєї туги... Ти вдерла ся в мою душу, струни понатягала... тїнь свою лишила, та спокій забрала, а волї не дала, щоб серед тих страшних сусїдів жити... Чому ти з землї підвести мене не схотїла? Чому коріннє сльозами омила? Чому з пазурів не увільнила? Чому лишила на глум сеї свиноти.\nХовро... чи чуєш?.. Ховро моя дивна!.. Я жити хочу, я жити хочу десь в кращім світї... Чи чуєш, Ховро?.. Чи чуєш ту тїнь піснї, що в душу встрягла?.. чуєш, чуєш, як грає вона... Чи чуєш, як шумить туга за тобою... як рветь ся до світла тїнь твого знання? Бездомна Ховро, що краю не маєш, — чуєш ти мою скаргу? Ти одна зрозумієш мене... Скажи менї правду, яка цїль істнування, де мета моїх мук... Коли вже врештї прийде кінець?\nО, дай менї волю! дай піснї свободу, а шумови думок дай крила блакитні, щоб з небом зіллятись — не бути погноєм для сусїдів тих... Або зірви вже раз ті кайдани та понеси у синє море й дай менї свою силу, — а я вже сам знаю, що з ними зроблю... я...\n— Рох, рох, рох...— почуло ся згодом довкола Дуба.\n— Без характеру, без волї... такий великий, а такий дурний, не піде десь між люде, а тільки стоїть мов бовван та дивить ся на сусїдів, і думає ка-зна про що...— сказало створіннє, подібне на малпу, яке зявилось тут, не відомо, звідки.\nЯкась инша малпа вхопила камінь та кинула в нього.\n— Не кидай, дурна, хиба не бачиш, що се фільософ... — сказала перша, прижмуривши лїве око.\n— Xi, xi, xi... фільософ... — захіхікали хором пухкі створіння й, розклавшись мов у себе в хатї, почали рити знову.\nДуб мовчав. Нї на своє оточеннє, нї на листє, вже пожовкле, нї на гіллє, вже посохле, нїякої уваги не звертав...\n— Привик, чи що?\n— Ну, дїйсно без характеру той Дуб, чи що таке. Як можна жити серед такого оточення?..\n— Ну, щож він має робити? бачиш, як цупко земля його держить.\n— Та не журіть ся за нього — на теж його Бог і створив...\n— Глянь... глянь на нього! Як же можна так забутись і віддатись у владу такого бидла...— дивувались культурнїйші та лїпше виховані звірята.\nА Дуб все мовчки шумом листя мріяв, що летить на крилах в країни зір, нїби свобідний... вільний, на Ховри крилах... з листєм пожовклим, з золото-осїннїми думками своїми, що на тлї неба блакитї тремтїли — шуміли степову думу й навіть не бачив нї тїни предків, нї товариства, серед якого спав від віків...\nАле раз, якось під вечір, потемнїло йому в очах, в голові закрутилось, почув, що втратив силу... почав хитатись...\n— Краа... Крраааа...\n— Боже, що зі мною? — зітхнув, схиляючись трохи на бік...\n— Нїчого, серденько — свобода... йди на волю... йди...\n— Крра... Крррааа...\n— Господи, що се?..\nДуб глянув на землю... Біля нього любо-тихо, зелені нарости росли, але створіння залишили їх в супокою.\n— Ховро!.. Вихре... друже... ра...\nПав. Неживий, старий, задуманий, мовчазний Дуб, якого пазурі землї держали... Пав з рук...\n— Хрюк, хрюк... Розбіглись.\nРозбіглись, хрюкаючи своєю мовою:\n— Дурний Дуб... бачиш ось... думав, що такий мудрий... Колиб ми були такі високі, так само могли б споглядати далеко... гляньте на нього... дурнило... нїби такий мудрий був, а лежить наче свиня... — Так говорили хрюкаючі своєю мовою пухкі звірята та, гордо підвівши голови, вже мали йти далї.\n— Хрюк, хрюк...\nНа той надлетїла Ховра, та до ніг Дуба сусїдів покотила золоте листє, ті бідні, бездомні думки до неба блакитї підняла. Притулила наче золото-блакитний прапор до серця свого та в світ погнала — до моря понесла.\nА дубові дїтки, паросткі маленькі, дивились на дубову руїну, прислухали ся зойкови Ховри та вчились, мовби книжку читали... мовби слухали степову казку, Ховри підшепти, — але коріння запускали.\n*) Ховра хуртовина. Мітична постать в лєґендах Гуцульщини.\n[Вістник полїтики, лїтератури й життя, 19.05.1918]


☎(050)409-08-69⟐ПРАВО⟐ Латинська мова ➼ підручніки та юрідічно-правова література в Києві, Харкові, Дніпрі, Одесі, Львові, Кривому Розі, Полтаві, Запоріжжі, Сумах, Чернігові, Черкасах, Луцьку, Тернополі, Маріуполі, Слов'янську і Краматорську\nЗ. М. Хоміцька\nЩоб купити Латинська мова у Києві, Харкові, Одесі, Дніпрі або у Львові — потрібно зробити замовлення на сайті інтернет-магазину видавництва «ПРАВО».\nВидавництво «Право» завжди має великий асортимент популярної літератури із галузі юриспруденції та права. Ми забезпечуємо доставку літератури у Києві, Харкові, Дніпрі, Одесі і Львові, а також Ви можете придбати наші видання у інші міста і населених пунктах Україні. Замовити та купити Латинська мова, або іншу юридичну літературу на сайті видавництва «Право» можна оптом і в роздріб. Оптові ціни на товари видавництва «Право» уточнюйте у наших менеджерів. У посібнику, який представлено на сайті Pravo-izdat.com.ua, компактно викладено матеріал нормативної навчальної дисципліни Латинська мова. Посібник може бути корисним абітурієнтам, учням ліцеїв, а також широкому колу осіб, які цікавляться адміністративним правом, процесом, державним управлінням або іншим правовими дисціплінами.\n«Латинська мова» - необхідна юридична література для студентів і викладачів, а також для підприємців. У нас ви знайдете різні навчальні посібники, а також велику кількість законів і кодексів, які зацікавлять широку аудиторію. Заходьте на Pravo-izdat.com.ua і вибирайте літературу, необхідну для Вашої діяльності. «Латинська мова», що випускається видавництвом, містить необхідний і достатній обсяг знань, який дозволяє майбутнім фахівцям вільно орієнтуватися в даній області своєї професійної діяльності.


Продукти, що впливають на появою каменів в нирках | Медичний довідник Virgo\nВи тут: Головна Новини Продукти, що впливають на появою каменів в нирках\nПродукти, що впливають на появою каменів в нирках\nАмериканські лікарі склали список продуктів, що призводять до утворення каменів в нирках. На їхню думку, передає "INNOV", найнебезпечнішим напоєм є кава. Даний напій активізує роботу нирок, підвищуючи на них навантаження. Це приводить до зношування нирок.\nНа другому місці виявилося червоне м'ясо. Його медики радять замінити куркою. Далі, з погляду шкідливості, йде сіль. При її надлишку відбувається затримка рідини в організмі, у нирках утворюються відкладення, що переростають у камені. На четвертому місці розташувався чай (будь-який вид), а на п'ятому – газовані напої.\nНатомість каркаде, згідно з даними інших досліджень, показаний жінкам під час менструацій. Є підстави вважатися, що цей напій зменшує біль на фоні відмови від знеболюючих препаратів. Рекомендується випивати мінімум одну чашку каркаде в день. Крім знеболюючого ефекту, напій поліпшує настрій і позитивно впливає на роботу органів малого таза в цілому.


День Перемоги в Кам'янському | Андрій Бiлоусов\nСубота, Травень 9, 2020 - 15:18\n9 травня Кам'янське святкує День Перемоги над нацизмом у Другій світовій війні. Цього року традиційні заходи пройшли з дотриманням умов карантину. У церемонії покладання квітів до могил загиблих на військовому кладовищі по вулиці С. Слісаренко взяли участь мер Кам'янського Андрій Білоусов, його заступник Костянтин Саусь, ветерани, представники політичних партій і організацій, а також представники всіх релігійних конфесій міста.\nДо 75-річчя Перемоги у Кам'янському відкрили два нових пам'ятника: на братській могилі по вулиці Лікарняній і на могилі невідомого солдата по вулиці Медичній. Учасники церемонії провели панахиду за загиблими в жорстоких боях, вшанували їх пам'ять хвилиною мовчання та поклали квіти. Відтепер комунальні служби будуть стежити за благоустроєм цих пам'ятників.\n«Сьогодні ми запросили на захід представників всіх політичних партій, громадських організацій і релігійних конфесій нашого міста, так як незалежно від віросповідання та політичних поглядів – це наше спільне свято і загальна Перемога. Практично в кожній українській родині є або були люди, які внесли свій вклад в цю Перемогу, і наш обов'язок – пам'ятати про подвиг цих людей», - сказав Андрій Білоусов.


Тема: ОРГАНІЧНА ЧАСТИНА ҐРУНТУ\n1. Загальна характеристика органічної частини ґрунту\n7. Гумусовий стан ґрунтів\n8. Екологічні функції та агрономічна роль органічних речовин ґрунту\nСеред розмаїття природних сполук найважливішими для ґрунтотворення є органічні (вуглецевмісні, горючі) речовини. Незважаючи на незначний вміст (0,5 ‑ 14,0%) у ґрунтах, за винятком торфових, саме вони, а серед них – гумус, зумовлюють конкретні прояви ґрунтогенезу (типи ґрунтів), розвиток родючості, біогеохімічний кругообіг речовин на Землі, відіграють енергоакумулюючу, біосферостабілізуючу роль. Гумусова плівка мінімальної грубизни являє собою гумосферу - специфічну біоенергетичну оболонку планети колосальної екологічної значимості. Органічні речовини активно впливають на формування профілю ґрунту, зумовлюють вбирну здатність, буферність, створюють сприятливі для біоти водно-фізичні, фізико-хімічні властивості, ґрунтово-екологічні режими, чистоту ландшафтів і біосфери в цілому.\nОрганічна частина ґрунту складається з дуже багатьох складних вуглецевих сполук, набір яких завжди є наперед зумовленим фіто-, зоо- та мікробними залишками, що постійно надходять до ґрунту і одразу ж починають трансформуватися в його профілі у повній відповідності до законів біогеохімії та термодинаміки. Тут трапляються всі відомі біологічній хімії фітогенні та мікробні речовини, ускладнені їх взаємодіями - а це багатотисячний набір речовин, усереднений час існування яких у ґрунтах різних ландшафтно-біокліматичних поясів варіює від декількох годин до сотень і тисяч років. Органічні сполуки утворюють в ґрунтовому профілі унікальну екосистему, яка чітко поділяється на “мертвий фон” і “едафон”. Перший представлений переважно фітогенними рештками та гумусовими речовинами, а другий (близько 2 ‑ 15% загального вмісту органічних речовин) – складається з живих коренів, мікроорганізмів та ґрунтової фауни (біофаза ґрунту).\nСільськогосподарське використання ґрунтів ініціює зменшення в них вмісту гумусу, особливо при екстенсивному господарюванні (хоч інтенсивні системи теж не є винятком). Прикладів поліпшення гумусового режиму розораних ґрунтів є обмаль, хоч зональні моделі гумусозберігаючого землеробства розроблені. На запровадження екологізованих гумусозберігаючих систем землеробства якраз і спрямована еколого-генетична інформація про органічну частину ґрунту – основу його родючості і стабільного функціонування.\nПоняття органічна частина ґрунту є широким узагальненням, що об’єднує всі органічні речовини ґрунтового профілю, згруповані таким чином:\n1. Свіжі (ще не розкладені) біогенні залишки зі збереженою анатомічною будовою (корені, листя, стебла, гілки, тваринні рештки). Вони щорічно попадають у цілинні ґрунти – після відмирання кореневих та надземних систем, а в освоювані – при заорюванні пожнивних решток, гною тощо. Там вони починають мінералізуватися до найпростіших продуктів, а певна їх кількість перетворюється в цілком стабільні гумусові речовини.\nВміст гумусу в різних типах ґрунтів не корелює з кількістю кореневих залишків. На утворення гумусу витрачається за М.М. Кононовою не більше 2 ‑ 3% фіторешток, а 97 ‑ 98% їх маси мінералізуються за участю мікробів до СО2, Н2О, NH3, солей. За даними В.І. Канівця, Г.Я. Чесняка, наведені дані відповідають зеленоукісним решткам злаків; для багаторічних бобових та люпинового сидерату вони становлять 5 ‑ 7%; соломи злакових і бобових – 11 ‑ 17%; соломистого гною – 20%. Загалом, кількість утворюваного в різних ґрунтах гумусу неможливо навіть приблизно передбачити за масою відмираючої біоти.\n2. Продукти розкладу біогенних решток представлені неспецифічними низько- та високомолекулярними органічними речовинами, які є самостійними класами сполук: вуглеводи (целюлоза, крохмаль, сахароза); протеїни (білки, у тому числі ферменти) й інші азотисті сполуки; ліпіди (жири, воски, смоли); ароматичні сполуки, зокрема лігнин; таніни (дубильні речовини) тощо. Сюди ж віднесено мікробні рештки та продукти їх автолізу (від грец. autos - само - і lysіs - розпад: саморозчинення клітин і тканин під дією їх власних гідролітичних ферментів, як правило, після відмирання організму), хоч нерідко ці продукти виділяють в окремий блок. Із вуглеводів тут переважає хімічно стійка клітковина (целюлоза), яка не розчиняється у воді, спирті та в ефірі, не гідролізується під дією розведених кислот і лугів, проте в ґрунтах легко піддається мікробному розкладу. Наближена до неї геміцелюлоза легко розчиняється в лугах і швидко гідролізується. Клітинні стінки відмерлих рослин уміщують лігнин з більшим, ніж у целюлози, вмістом вуглецю. До складу протоплазми і ядра рослинних клітин, тіл мікробів та відмерлих тварин уходять білкові азотисті речовини (протеїни), які вміщують у собі також P, S, Fe. Переважна більшість білкових сполук у ґрунті біохімічно гідролізується з утворенням амінокислот, які утворюють з ґрунтовими основами солі, ппродовжуючи перетворюватися - до мінералізації додається синтезування з проміжних продуктів розкладу та мікробних метаболітів (у тому числі й ферментів) нових, специфічних (суто ґрунтових) продуктів - гумусових речовин.\n3. Детрит– це напіврозкладені (частково або повністю деформовані) фітогенні рештки, представлені найдрібнішими ворсинками рослинних тканин, які неможливо відділити від маси ґрунту при визначенні вмісту гумусу хромовокислим методом Тюріна. Детрит (від лат. dеtritus - труха) являє собою найбільш стійку до мікробних атак клітковину та їй подібні органічні сполуки. Її ворсинки адсорбують СГР (суто гумусові речовини), сприяючи об’єднанню органо-мінеральних мікроагрегатів у макроагрегати, агрономічно цінну структуру. Зміну вмісту СГР та детриту в складі гумусового фонду ґрунтів при їх сільськогосподарському використанні, відслідковують методами Тюріна та Шпрингера. Найбільш збагаченим детритом (до 40% від загального вмісту гумусу) є гумус цілинних чорноземів, але при їх сільськогосподарському використанні його вміст різко зменшується (у 3,8 ‑ 7,7 раза), проте в удобрюваних чорноземах детритогенез явно не пригнічується.\nОрганічна частина цілинних чорноземів і темно-каштанових ґрунтів майже наполовину складена детритом, накопичення якого біосферно задається детритогенезом, який у літературі ще слабо висвітлено. Він має зональний характер: при аридизації ландшафтів детритова доля в загальному гумусі зменшується (типові чорноземи – 51%, чорноземи звичайні – 43%, темно-каштанові ґрунти – 37%). У цілинних ґрунтах детритогенез спричинюється глибоким розкладом фітогенних решток мікроорганізмами, у яких немає інших джерел живлення. Акумуляція детриту супроводжується поступовим погіршенням умов існування навіть спороутворюючих бактерій, актиноміцетів та інших груп мікроорганізмів, здатних переробляти органічні рештки на найпізніших етапах їх розкладу. Накопичуваний при цьому детрит активно адсорбує СГР, особливо в цілинних ґрунтах (чорноземах) та їх деяких збагачених детритом розорюваних варіантах, чого не можна сказати про детрит, накопичуваний в чорноземах, де вносять органічні та мінеральні добрива (табл. 10). Розорювання цілинних чорноземів та їх подальше сільськогосподарське використання поліпшують умови життєдіяльності бацил та актиноміцетів, які переробляють детрит разом з адсорбованими на ньому СГР (0,3 ‑ 0,4% на 1% детриту). При цьому втрачається гумус (переважно за рахунок мінералізації детриту). В удобрюваних орних чорноземах мікроорганізми одержують легкодоступні поживні речовини, чим загальмовуються процеси глибокого руйнування органічних решток, і які раніше починають консервуватись. Такий детрит не здатен адсорбувати СГР.\n4. Гумус(від лат. humus - ґрунт, земля) є найхарактернішою групою темнозабарвлених азотовмісних, постійно омолоджуваних, специфічних за складом, походженням і будовою поверхнево-активних, колоїдальних органічних речовин, притаманних винятково ґрунту. Вміст гумусу становить 90% від загального вмісту органічних речовин у мінеральних ґрунтах.\nЗапаси гумусу в різних ґрунтах є неоднаковими. У шарі 0 ‑ 20 см ґрунтів Східноєвропейської рівнини вони коливаються від 50 до 178 т/га, закономірно збільшуючись від підзолистих ґрунтів до чорноземів і зменшуються від чорноземів до бурих напівустельних ґрунтів та сіроземів.\nВміст гумусу у різних ґрунтах зумовлюється впливом багатьох чинників, серед яких (при наявності в ґрунті достатньої кількості фітарешток – джерела гумусових речовин) найважливішими є: тривалість оптимального режиму гумусоутворення; гранулометричний та мінералогічний склад материнських порід; наявність у ґрунті багатовалентних обмінних катіонів.\nОптимальним режимом гумусоутворення є таке співвідношення між вологістю і температурою ґрунту, яке сприяє активній участі мікроорганізмів у перетворенні біогенних решток в напрямку утворення гумусу. Його тривалість є найбільш сприятливою в чорноземах, через що вони і є найбільш гумусованими. Ґрунти на північ від чорноземно-степової зони зволожуються краще, але гірше прогріваються, тому періоди оптимуму гумусоутворення тут скорочуються, як і вмісті та запаси гумусу. Південніше від степової зони ґрунти, навпаки, одержують багато тепла, але обмаль вологи, тому в них переважає мінералізація решток (табл. 11).\nГранулометричний та мінералогічний склад материнських порід (мінеральна матриця ґрунту) визначають їх роль як адсорбентів гумусових речовин (органічної матриці). Деякі породи майже не поглинають гумусові речовини через свою адсорбційну специфіку (не насиченість основами).\nБагатовалентні обмінно-увібрані катіони сприяють акумуляції гумусу як позитивно заряджені посередники між негативно зарядженими органо-мінеральними мікроагрегатами і такими ж електронегативними свіжоутвореними гумусовими речовинами.\nСоціально-інституціональний напрям в сучасній економічній науці


знайомства для любові\nКохання — світле, високе почуття, відчувати яке мріють багато дівчат і хлопці, чоловіки і жінки.\nЩоб знайти свою любов, познайомитися з людиною, якій ви будете небайдужі, який буде серйозно до вас ставитися, потрібно докласти чимало зусиль.\nЛюбов часто ототожнюють з шлюбом, вважаючи, що, якщо люди живуть у шлюбі, значить, вони люблять один одного.\nАдже ви можете, скажімо, скористатися послугами шлюбного агентства, знайти з його допомогою собі ідеальну пару, а потім виявиться, коли ви вже будете заміжньої дамою (одруженим чоловіком), у вас буде різний погляд на побутові дрібниці.\nНаприклад, вам подобається ідеальний порядок, а ваш партнер постійно розкидає речі по кімнаті, генеральним прибиранням займатися не хоче і взагалі любить побайдикувати. Здавалося б, розкидані по кімнаті шкарпетки — це дійсно дрібниця, але це може іншого вивести з себе.\nЗ часом напруга зростає і, зрештою, пара розходиться протягом перших місяців з дня весілля. Деколи взаємна ненависть доходить до такого, що один з партнерів просто пише іншому СМС, в якому стисло викладає, що між ними все скінчено, навіть не спромігшись сказати про це особисто.\nЗнайомства для любові на просторах інтернету найкраще заводити не на звичайних сайтах знайомств, а на серйозних, розрахованих саме для знайомств, які можуть закінчитися шлюбом. Однак, природно, до цього моменту люди добре пізнають один одного у процесі спілкування. За допомогою нашого сайту вам не потрібно буде «притиратися», шукати точки дотику. Ви вже будете знати, що ваш співрозмовник має інтереси, схожі з вашими.\nЯк відбуваються знайомства для любові на «віртуальні знайомства». Ви проходите тест, складений психологами вищої категорії, потім заповнюєте анкету даними про ваші вподобання і про те, що вам не подобається. На основі отриманих в ході тесту даних система автоматично підшукує вам партнерів, які гарантовано будуть мати з вами багато спільного. Залишається тільки почати спілкування з тією людиною, яка вам здається найбільш гідним місця з вами, і розвивати свої відносини, будувати свою любов.\n← Ця дівчина з депресією каже, що навряд чи людина HuffPost Німеччини\nзнайомства на сайті →


Дивитися фентезі в hd онлайн »Сторінка 2\n«Ампир V» Дивитися онлайн «Ампір V»\n: Трейлер , Фентези Жанр: Трейлер , Фентезі\n: Виктор Гинзбург Режисер: Віктор Гінзбург\n: Роман Шторкин – молодой, безуспешный и скромный парень. Короткий опис: Роман Шторкін - молодий, невдалий і скромний хлопець. Він житель Москви, вимушений наполегливо і важко працювати, щоб забезпечити власне існування. На жаль, юнакові не вдалося домогтися успіхів, побудувати кар'єру або стати бізнесменом, як багато жителів столиці. Не маючи освіти і перспектив, він влаштовується в продуктову мережу простим вантажником. Хлопчина постійно працює, піднімаючи важкі коробки і заступаючи в нічну зміну. Одного разу після чергового робочого дня, життя героя фільму «Ампір V» кардинально змінюється. Як завжди, займаючись розвантаженням до пізнього вечора, Рома випадково зауважує далеко дивний силует. Розмитий в сутінках образ наближається і раптово зникає. Через ...\n3 4 5 6 7 8 9 10 ... 89 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 ... 89\nДивитися онлайн фільм Сильніше 2017 року HD 720p


Спікер Ради Рибак подорожує в окремому вагоні, а потяги заради нього зупиняють в лісі? — Тексти.org.ua\nЯк передає кореспондент «Коментарів», який став свідком того, що відбувається, у неділю, 4 серпня, до поїзда «Ковель-Київ» на станції Луцьк причепили додатковий вагон без будь-яких розпізнавальних знаків. Всі вікна вагона були закриті жалюзі. Прямо на пероні, перед входом у вагон, зупинилися два автомобілі: один - з номерами ВР, а другий - міні-автобус «Мерседес» з номером АI 8090 ЕХ, з якого охоронці «віпа», що приїхав, досить довго переносили речі, в основному - в паперових пакетах, в які пакують речі в бутиках. При цьому освітлення перону біля віп-вагона було завбачливо вимкнено.\nЯк вдалося дізнатися кореспонденту, в окремому вагоні їхав спікер ВР Володимир Рибак.\n«Нам на планерці читають телеграми, якщо вносяться певні зміни до ешелону. А вони (чиновники - ред.) дуже бояться, що хтось дізнається цю інформацію, тому всіляко «шифруються». Напевно, бояться за своє життя, що хтось нападати на них буде», - розповів кореспонденту один з працівників бригади поїзда, що побажав зберегти інкогніто.\nВарто відзначити, що прості люди, бачачи VIP-кортеж і VIP-вагон, не приховували свого обурення. «Подивіться, як влада жирує на наші гроші», - говорив один чоловік іншому. «А хто там їде-то?» - запитав у нього співрозмовник. «Спікер Верховної Ради. Та яка різниця хто? Вони всі гуляють на наші гроші, до *** ли», - з роздратуванням відповів чоловік.\nВтім, до Києва спікер не доїхав. За словами провідниці, вночі, коли всі вже спали, вагон перечепився до іншого складу в лісах під Шепетівкою.\n«Не сподобалось чиновнику їхати в кінці поїзда. Він думав, що його, такого важливого, причеплять в початок складу. А у нас все вже було сформовано, і якщо вносити зміни, то поїзд затримається з відправленням на годину, а то й більше. Ми і так затрималися під Шепетівкою на 35 хвилин, тому що перечіпляли вагон до іншого ешелону. Ви уявляєте - робили це все в лісі, не доїжджаючи до станції. Напевно, боїться сильно», - розповів пізніше співрозмовник кореспондента.\nОдразу після публікації інформації про вагон Рибака прес-служба апарату Верховної Ради виступила з заявою, що "голова Верховної Ради України Володимир Рибак з п’ятниці по понеділок працює на своєму робочому місці у парламенті". Оприлюднені дані в заяві названо неправдивою.\n"Повідомляємо, що Володимир Рибак має намір звернутися до Генеральної прокуратури та суду щодо цього випадку", - йдеться в заяві.\nвлада транспорт абзац


Новини 2022-06-07\t Перегляди: 25\nІноді серед епітетів, що характеризують якусь людину, ми чуємо термін «харизматичний». А що він означає? Як правило, у людей це поняття асоціюється з успішністю, владою, лідерством, красою, силою. Про людину, яка володіє харизмою, кажуть, що вона завжди на висоті, а удача і успіх - її постійні супутники. Так що ж таке харизма - вроджений це дар або набута людська якість?\nСлово «харизма» прийшло до нас з Стародавньої Греції і перекладається буквально як «подарунок». Перші християни пізніше трактували це поняття як «Дар Божий». Вважається, що харизматична людина сильна і владна, вона веде за собою, притягує своєю чарівністю. Ці особистісні якості приваблюють оточуючих людей, їм хочеться наслідувати, брати приклад.\nІснує ряд ознак, які говорять про те, що людина володіє харизмою. Такий вид упевнений в собі і не схильний приховувати свої недоліки, будь то фізичні або моральні. Це по справжньому сильні люди, сильні, насамперед, духом, які найчастіше не звертають уваги на думку більшості. Олівер Кромвель, наприклад, не соромився своєї далеко не привабливої зовнішності і не вважав за потрібне прикрашати її. Оптимізм і життєлюбство таких людей завжди надихають оточуючих.\nЧасто харизматична людина володіє атрибутами, за якими її безпомилково впізнають. Як, наприклад, трубка Сталіна, вуса Будьонного або кепка Леніна. Відмінними рисами, що вигідно виділяють людину із загальної маси, можуть бути походка, стрижка, манера говорити або одягатися.\nХаризматичний лідер завжди дивує своїх шанувальників. Новизна в поглядах та ідеях допомагає йому утримати старих і придбати нових шанувальників. Такий лідер - постійний генератор чогось нового, креативного, вражаючого. Тільки в такому випадку він продовжує триматися на гребені слави і шанування.\nНезважаючи на те, що людина народжується з певними властивостями особистості, більшість з них цілком реально змінити і підкоригувати. Природно, це вимагає певних зусиль.\nЯкщо ви хочете прослити харизматичною особистістю - шукайте щось нове, змінюйтеся, позбувайтеся старих звичок. Попрацюйте над собою: навчіться відстоювати свою думку, набудете незалежність. Знайдіть свій стиль, обов'язково з родзинкою, за якою вас будуть згадувати. Розвивайтеся інтелектуально, більше читайте. Станьте грамотним фахівцем в якій-небудь області.\nХаризма - це не містичний стан, доступний лише обраним. Шлях до неї - робота над собою, над тими даними, якими наділила вас природа. Повірте, харизму швидше можна придбати, ніж з нею народитися.\nОлія в інтеркулері дизельного двигуна: причини та методи вирішення проблеми\nЯк швидко позбавитися від живота?\nРозебудні пеларгонії: опис і догляд


Короткий зміст Маркес "Полковнику ніхто не пише"\nМоя освіта - реферати, конспекти, доповіді→Література→Короткий зміст Маркес “Полковнику ніхто не пише”\nКороткий зміст Маркес “Полковнику ніхто не пише”\nВсе, що описується в творі, відбувається в дуже непрості часи. Місце, де розгортаються події – Колумбія. В той момент там панували хаос і розруха в результаті боротьби угруповань.\nНа початку твору описується день похорону молодого музиканта, проводити його в останню путь збирається полковник разом зі своєю дружиною. Спочатку полковник приходить в будинок до матері юного музиканта, щоб сказати слова скорботи і поспівчувати, потім всі гості відправляються на цвинтар. У той момент, коли рідні та близькі померлого, йшли до місця поховання, керівник партії Кум вимагає зупинитися і перейти на іншу вулицю, тому що ні в якому разі не можна наближатися до казарм.\nПісля того, як полковник повернувся додому, він згадує сина Агустіна. Близько дев’яти місяців назад з ним жорстоко розправилися, але після себе він залишив півня, який в майбутньому міг би стати в нагоді і вирішити деякі фінансові питання (незабаром повинні були проходити півнячі бої, за перемогу в яких можна було отримати значну суму).\nУ п’ятницю полковник з трепетом чекає кореспонденції або листи. Щоп’ятниці, в надії отримати хоч якусь звісточку, полковник приходить на пошту. Справа в тому, що дев’ятнадцять років тому був прийнятий закон про пенсії ветераном. Багато років полковник намагався домогтися того, щоб його включили в список ветеранів. Але навіть після того, як це сталося – ніяких новин про це більше не було.\nУ листопаді дають про себе знати хвороби. Дружина і чоловік важко хворіють. Можливо, причиною цього було постійне недоїдання.\nУ чергову п’ятницю старий знову йде зустрічати катер з поштовими відправленнями. Під час дощу він сховався в конторі дона Сабаса. Кум вмовляє полковника продати півня, але той, вважаючи, що цей вчинок зрадить пам’ять сина, навідріз відмовляється.\nВ один із днів полковник стикається з вбивцею свого сина, але, незважаючи на охопив його гнів, він справляється і негайно йде.\nПолковник часто згадує молодість, він як і раніше чекає листи …\nДаний твір оповідає читачеві про тих шарах суспільства, які залишилися обдуреними внаслідок недосконалості політичної системи.\n« Короткий зміст Маркес “Осінь патріарха” Короткий зміст Маркес “Сто років самотності” »\nКороткий зміст роману “Капітанська дочка”


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Яким буде український парламент після реформи? | Korrespondent.net\nЯким буде український парламент після реформи?\nМіж Верховною Радою України та Європейським парламентом було підписано угоду про співробітництво в адміністративній сфері.\nЗокрема, мова йде про взаємодію у галузі реформування законотворчого процесу та імплементації Угоди про асоціацію з ЄС. Слід відзначити, що підписаний документ не має історичних аналогів і є цілком оригінальним форматом співпраці між європейською та українською законодавчою інституцією. Угода стала наслідком більш як піврічної роботи «Місії з оцінки потреб» в рамках Меморандуму про взаєморозуміння між Європарламентом та Верховною Радою. Завдання місії, очолюваної колишнім президентом ЄП Петом Коксом, полягає в оцінці обсягів програми парламентської підтримки та підвищенні інституціональної ефективності українського парламенту. Тож, внаслідок проведеної моніторингової роботи, місія спільно з координаційною групою при Верховній Раді розробила дорожню карту реформ законодавчого органу, що передбачає ряд новацій майже в усіх сферах діяльності ВР.\n52 пункти рекомендацій Європарламенту стосуються законодавчого процесу, структури парламенту, питань гласності, дисциплінарної відповідальності та недоторканності народних депутатів тощо. Спробуємо коротко проаналізувати найважливіші нововведення з точки зору їх правової та політичної доцільності. Що стосується розробки та ухвалення законів, то пропонується запровадити так звані «білі книги» - експертні рекомендації щодо здійснення політики в тій сфері, якої стосується законопроект. Ця практика вдало застосовується в ЄС, де важливу роль відіграють норми «м’якого» права. Останні мають рекомендаційний характер, але, попри допоміжну роль, є важливим інструментом формування професійного правового дискурсу в країні, а також чинником ухвалення законів, що виражають комплексне бачення державної політики у тій чи іншій сфері. Іншими словами, це обґрунтування політичної стратегічності законопроектів. У ЄС розробці «білих книг» може передувати ще й формування «зелених книг», покликаних започаткувати процес широких громадських обговорень і експертних консультацій. Таким чином, вказане нововведення покликане надати законотворчій діяльності більше демократичності, професійності та програмності.\nОдна із суттєвих змін торкається питання ефективності голосування під час пленарних засідань Верховної Ради. Зокрема, в Європарламенті пропонують приймати «звичайні» закони (які не стосуються змін до Конституції та врахування міжнародного досвіду) простою більшістю голосів за наявності кворуму у 226 депутатів. Тобто, якщо на засіданні присутні 230 нардепів, то для ухвалення закону достатньо лише 116 голосів, а не 226, як передбачено зараз. На думку європейських парламентарів, це дозволить приймати необхідні закони в умовах поганої відвідуваності депутатами пленарних засідань. Однак подібна ініціатива прямо суперечить 91-й статті Конституції України, де сказано, що Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу (в окремих випадках – кваліфікованою більшістю, що передбачає 300 голосів). До того ж така пропозиція, з одного боку, може поставити під сумнів легітимність окремих законів (адже вони можуть бути ухвалені фактично лише четвертою частиною парламенту), а, з іншої сторони, засвідчить неадекватність кількісного складу Верховної Ради (якщо закон здатні прийняти 120 депутатів, то навіщо їх аж 450?). Одним словом, недоліки зазначеної рекомендації приводять до необхідності більш фундаментальних кроків у реформуванні українського парламенту (наприклад, зменшенні кількості народних депутатів до 300 осіб, як це було схвалено громадянами на референдумі ще у квітні 2000 року).\nРеформаторські ініціативи не оминули і структуру Верховної Ради. Так, пропонується привести кількість профільних комітетів у відповідність до кількості міністерств, аби налагодити чіткий механізм взаємодії між законодавчою та виконавчою владою. Наприклад, сьогодні в нас є 17 міністерств в уряді і 27 комітетів у парламенті, що сприяє розмиванню функцій і відповідальності по єдиній функціональній лінії «розробка законів – реалізація законів». Водночас треба врахувати, що нині в уряді також плануються структурні перебудови. Тому реформи по скороченню кількості структурних підрозділів мають відбуватися узгоджено і паралельно між Радою і Кабміном.\nВже встигла набути певного резонансу і інша рекомендація європейських партнерів, що передбачає більш закритий формат роботи парламенту. Зокрема, пропонується не транслювати засідання Погоджувальної ради депутатських фракцій. Мотивацію часткової відмови від публічної роботи Верховної Ради пояснив сам Пет Кокс, мовляв, коли популісти потрапляють на камери, будь-яке засідання перетворюється в Голлівуд, і досягти консенсусу з багатьох важливих питань інколи стає неможливо. Безумовно, для реалій вітчизняної політики таке рішення багато в чому було б виправданим, однак ціною вирішення проблеми не може бути гласність роботи загальнонаціонального представницького органу влади. Тому в цій справі вкрай важливо, щоб запобіжники для популізму не порушували принципів прозорості і відкритості у діяльності парламенту.\nЩе одна ініціатива, закріплена в пакеті реформ, стосується давно назрілої в українському суспільстві проблеми недоторканності народних депутатів. За планом, депутатський імунітет в його нинішньому вигляді має бути скасований. Натомість буде запроваджений принцип парламентського індемнітету, згідно з яким парламентарії не несуть відповідальності за свої висловлювання, рішення та результати професійної депутатської діяльності. Індемнітет, на відміну від імунітету, який, по суті, перетворився на захист народних обранців від правосуддя, покликаний гарантувати виконання депутатом своїх повноважень, захистити його політичні переконання та сприяти незалежній і ефективній роботі. У свою чергу, скасування депутатської недоторканності буде найкращим стимулом для народних депутатів докладати максимум зусиль для покращення якості правосуддя і правоохоронної діяльності в Україні, адже без імунітету кожен з них може потрапити в лещата несправедливого суду, заангажованого прокурора чи корумпованого поліцейського.\nВажливим напрямом реформ є введення дисциплінарної відповідальності для нардепів за порушення порядку під час засідань і етичних норм поведінки, які також планується розробити до завершення каденції парламенту 8-го скликання. Міра покарання залежатиме від ступеня серйозності проступку, зокрема, в пропозиціях йдеться про штрафи для депутатів. За бійку або іншу неадекватну поведінку парламентарія можуть вивести із зали засідань спеціально уповноважені особи не із числа народних депутатів, роль і повноваження яких будуть дещо подібними до призначення приставів у деяких західних парламентах. Слід сказати, що подібні кроки дисциплінарного характеру є досить необхідними для повернення Верховній Раді, значно дискредитованій організаційним хаосом і ексцесами в поведінці депутатів, авторитету в суспільстві і довіри громадян.\nНарешті, уваги заслуговує і новація щодо методу розподілу депутатських мандатів у парламенті за результатами виборів. Цій проблемі, як правило, не надається багато значення, але використання різних способів при визначенні кількості мандатів для кожної партії призводить до різних результатів при однаковій кількості набраних голосів. Здавалося б, що може бути простішим, ніж визначити, скільки парламентських місць «заробила» партія, отримавши стільки-то голосів виборців. Та на практиці не все так просто. Зараз в Україні використовується метод Хейра-Німейєра, алгоритм якого надає певні переваги невеликим партіям, внаслідок чого відбувається політична фрагментація парламенту. Натомість у Європарламенті застосовують так званий метод Д’Ондта, математична конструкція якого сприяє великим партіям. Наприклад, якщо партія набирає 10% голосів, то квота Хейра-Німейєра дозволяє отримати їй приблизно 10% депутатських місць. Водночас за квотою Д’Ондта партія з 10% підтримки може розраховувати лише на 6% мандатів. А так як партійна подрібненість парламенту призводить до коаліційного уряду і хронічної урядової нестабільності, то, очевидно, що пропозиція Європарламенту покликана забезпечити менш фрагментований законодавчий орган і більш стабільний уряд в Україні.\nЗвичайно, підвищення інституціональної спроможності українського парламенту не повинне обмежуватися лише «дорожньою картою» реформ. Європейський досвід парламентаризму є цінним орієнтиром для України, але далеко не вичерпним. Адже особливості національної правової системи та політичного процесу з необхідністю мають бути враховані в ході організаційно-правової і структурної модернізації Верховної Ради. Зокрема, нам слід попрацювати над «розвантаженням» парламенту від деяких законодавчих функцій, передавши окремі спеціалізовані законодавчі повноваження іншим суб’єктам (ЦВК, Мін’юсту, місцевим радам тощо), що дозволить Раді приділяти більше уваги пріоритетним для розвитку країни законопроектам. Необхідно також працювати над поліпшенням професійних якостей депутатського корпусу, над партійною системою, в чому не обійтися без прийняття нового виборчого законодавства тощо. Виклики сьогодення вимагають кардинальної зміни «правил гри», так як існуючі інституціональні рамки парламентаризму в Україні вже давно стали баластом для якісних перетворень вітчизняної політико-правової системи.\nТЕГИ: Верховная Рада,реформа,європарламент


На Полтавщині блокували діяльність торговців зброєю - Новини Полтавщини\n11:45 03.08 665\nСпівробітники Служби безпеки України у межах боротьби із незаконним обігом засобів ураження блокували у Полтавській області діяльність угруповання, яке спеціалізувалося на незаконному збуті зброї та боєприпасів.\nЯк повідомив прес-центр СБУ, група, до складу якої входили мешканці районного центру, займалися переробленням до бойового стану зразків стрілецької зброї.\nГотову «продукцію» зловмисники збували на території регіону, зокрема представникам кримінальних кіл.\nСпівробітники СБУ задокументували факти протиправної реалізації одним з організаторів угруповання засобів ураження.\nПід час санкціонованих слідчих дій за місцями проживання фігурантів провадження правоохоронці вилучили два автомати Калашникова, чотири гранати Ф-1 та РГД-5, автоматичний пістолет-кулемет АС-26, п’ять пістолетів ПМ, два пістолети «Зоракі» та пістолети ТТ.\nТакож виявлено два пристрої для відстрілу патронів калібру 5,65 мм, два «глушники» для стрілецької зброї та близько тисячі набоїв різного калібру.\nУ межах кримінального провадження, розпочатого слідчими СБУ за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України вирішується питання щодо оголошення організатору групи підозри у скоєнні злочину та обрання міри запобіжного заходу. Також тривають слідчі дії для притягнення до відповідальності інших осіб, причетних до протиправної діяльності. Заходи з викриття та блокування незаконних дій проводились спільно з поліцією.\nзброя, СБУ, поліція, торгівля, операція\nПід Полтавою виявили майже тисячу бойових набоїв різного калібру


Словацьке телебачення зняло три документальні фільми про Закарпаття\nНовини за сьогодні, 22 січня 2020, середа (23:36)\nУ 2017 році словацька студія «LUX» (Братислава) випустила диск із сімома фільмами про словацьких місіонерів «Моя місія 5» («Moja Misia V»). Показово, що три стрічки присвячені Закарпаттю.\nФільм «Владика Мілан» розповідає про ієрарха Мукачівської греко-католицької єпархії владику Мілана, який народився у Словаччині, але понад 20 років свого життя віддав Україні. Це перший документальний фільм про відомого закарпатського єпископа, якому цього року виповнилося 65 років.\nДруга стрічка «Ти одна з нас» показує життя словацької місіонерки Катерини Паєрської у ромському таборі в Мукачеві. Молода дівчина живе з ромами, допомагаючи їм соціалізуватися. Фільм вражає правдивістю зображення життя закарпатських циган.\nТретя стрічка «На Закарпатті з любов’ю» розповідає про трьох словацьких сестер-домініканок, які займаються з дітьми на Мукачівщині.\nНа диску «Моя місія 5» представлені також фільми про словацьких місіонерів у Зімбабве, Кенії, Танзанії та Ірландії. Диск видано за фінансової підтримки Конференції єпископів Словаччини.\nІсторичні кадри: маловідомий курорт Закарпаття, який відзначала Будапештська королівська спілка лікарів\nНазвано 52 місця для селфі на Закарпатті\nНа будинок Фінцицького чекає велика реставрація\nЗбираймо святковий кошик в Ужгороді: як смачно нагодувати гостей без зайвих витрат\n10-гектарну плантацію закарпатського ківі закладуть в Узбекистані\nЯк зібрати в Ужгороді якісний продуктовий кошик на свята


Влаштуйте свято життя - замовте повітряні кулі!\nПовітряні кулі - доступний і недорогий елемент оформлення кімнати для будь-якого торжества. Грамотне використання кульок при оздобленні приміщення дозволяє створити справжню атмосферу свята. На сьогоднішній день існує безліч видів повітряних куль. Тому ці вироби підійдуть для оформлення залу як для дня народження дитини, так і для святкування Нового року.\nОсобливості використання Windows хостингу\nШвидке відкриття сторінок сайту в мережі і стабільна робота веб-ресурсу забезпечуються завдяки якісним хостинговим послуг. Надійні провайдери створюють комфортні умови для розміщення та функціонування інтернет-проектів.\nЯку їжу любить і не любить ваша печінка\nПечінка людини щодня відчуває колосальне навантаження. Органу доводиться чистити організм від потрапляючих ззовні токсинів, солей важких металів, шкідливої їжі.\nАктуальні тренди осінньо-зимового манікюру\nНовий осінній період надихне нейл-майстрів і модниць на свіжі ідеї манікюру на осінній сезон. Чарівні модні нігті на осінь зроблять ваш осінній образ дивно красивим і чарівним незалежно від погоди за вікном.\nВантажні автомобілі-роботи Volvo почали роботу під землею в автоматичному режимі\nНаприкінці весни цього року відомий автовиробник Volvo представив увазі громадськості повністю автоматичний вантажний автомобіль, призначений для роботи глибоко під землею, в тісних умовах шахт або інших гірничих виробок. Впровадження засобів з таким високим рівнем автоматизації, на думку фахівців Volvo, може здійснити справжню революцію в галузі гірничодобувної промисловості.\nПро важливість SEO для просування сайтів\nСлово оптимізація, будучи багатогалузевим і таким, що належить до різних областей людської життєдіяльності, стало все міцніше і міцніше закріплюватися за інтернет індустрією. Адже про такий інструмент веб-просування, як оптимізація сайту, говориться сьогодні багато і активно, і, до речі сказати, зовсім не даремно.\nСистема теплих підлог - прекрасне доповнення до основного опалення. Найбільш поширений вид підлогового покриття з обігрівом - електричний. Його можна встановлювати в звичайних квартирах, тоді як водяні системи використовуються тільки в приватних будинках.\nЩо таке дератизація, і необхідність проведення даної процедури\nБоротьба з гризунами людиною почалася з доісторичних часів і ведеться до сьогоднішнього дня, причому з перемінним успіхом. Після проведення дератизації гризуни зникають, але через якийсь час вони неодмінно повертаються, цю війну з рознощиками хвороб вести потрібно постійно і різними способами. Гризуни можуть жити в різних умовах, легко пристосовуються, швидко розмножуються і відрізняються всеїдністю і невибагливістю.


Посів і вирощування розсади баклажанів\nСіють баклажани в кінці лютого - початку березня. Раніше цього часу приступати до сівби не варто, так як рослинам потрібна додаткова підсвітка. Крім того, передчасно вирощена розсада баклажанів до моменту висадки в теплицю виявиться сильно перерослою і буде довго приживатися.\nГрунт для посіву баклажанів можна купити в магазині або приготувати самим. Земля для розсади повинна бути добре заправлена добривами і складатися з трьох частин просіяного перегною і однієї частини землі з добавляннм торфу і піску. На відро суміші добавляють 1 ч. ложку сечовини (баклажан потребує азоту більше, аніж перець) 1-2 ст. ложки суперфосфату, 1 столову ложку сульфату калію, 1 склянку просіяної деревної золи Ящики або лотки, наповнені таким грунтом добре поливають і залишають на деякий час, щоб земля просякла вологою. Потім роблять рівчики глибиною 0,5 см і в них на відстані приблизно 1 см один від одного розкладають насіння. Лотки накривають склом або плівкою, щоб не допустити підсушування грунту, і ставлять у тепле місце до появи сходів. З проростанням першого насіння плівку треба негайно зняти, а ємності з сіянцями переставити в більш прохолодне і максимально світле місце, щоб не допустити витягування розсади. Перерослі сіянці - кандидати на швидку загибель від «чорної ніжки», одного з найнебезпечніших захворювань розсади. Баклажан вимагає приблизно однакових з перцем умов вирощування, однак він більш теплолюбний. При проростанні насіння оптимальна температура 22-26 С, після появи сходів температуру слід знизити др 14-16С, щоб краще розвивалася коренева система. Через декілька днів температуру повітря слід підвищити до 20-25 ° С. Краща температура для подальшого росту і розвитку рослин 25-30 С.\nУ баклажана важко відновлюється пошкоджена коренева система, тому пікіровку (пересадку) сіянців треба проводити, як тільки розгорнуться сім'ядолі, щоб якомога менше її травмувати. Можна вирощувати розсаду і без пікіровки , розкладаючи насіння відразу в окремі невеликі (обсягом близько 0,1 л) горщики. З часом сіянці пересаджують в горщики об’ємом не менве0, 5л.\nПлоща листкової поверхні у баклажана вдвічі більше, ніж у перцю, тому сіянці треба часто і рясно поливати. Потреба у воді у рослин в процесі росту збільшується. Оскільки земля в невеликих (особливо торф'яних) горщиках на яскравому сонці пересихає дуже швидко, краще розміщати їх в піддони, в які в міру необхідності доливають воду. Однак вода не повинна застоюватися, це може призвести до кореневих гнилей.\nНа початку сіянцям достатньо тих поживних речовин, які знаходяться в розсадній суміші, але в міру росту рослинам потрібне посилене харчування, і тут без підгодівлі не обійтися. Краще скористатися наявними у продажу комплексними мінеральними добривами , що містять в потрібній пропорції всі необхідні рослинам макро і мікроелементи. В 10 літрах води розводять 25 г «Растворін» або будь-якого іншого комплексного добрива. Цим розчином поливають розсаду протягом усього періоду вирощування замість води (полив під корінь невеликими дозами).\nУ березні рослинам цілком достатньо природного освітлення, треба лише допомогти їм максимально вловити сонячне світло . Найпростіший спосіб - тримати вікна в чистоті. Можна встановити світловідбиваючий екран. У міру росту розсади горщики розставляють так, щоб листя рослин не торкалися один одного. Це обов'язковий прийом, який варто застосовувати протягом усього часу вирощування розсади.\nПідрослу розсаду баклажанів треба поступово привчати до свіжого повітря-гартувати при температурі 15 ° С і вище рослини рекомендується виносити на відкрите повітря , але не під пекучі промені сонця, інакше неминучий опік листя.\nГотова до висадки розсада повинна досягати висоти 20-25.см, мати 7-8 здорових листочків і 1-2 бутона. Наприкінці травня розсаду висаджують на постійне місце в скляну теплицю, розміщують на площі 1 м 2 не більше трьох рослин, так як баклажани зовсім не переносять загущення.\nДогляд за посадками баклажанів\nОсобливості вирощування столового буряка


Lego 70736 в Андріївці. Низька ціна, відгуки, огляд, опис, характеристики, продаж, кредит, купити на виплат (в розстрочку) Lego 70736 Андріївка\nКоли я зможу купити (отримати) Lego 70736 в Андріївці та в усіх інших населених пунктах України?\nСаме завдячуючи системі часткових (чи повних) передоплат, ви маєте можливість придбати Lego 70736 за найнижчими цінами в Україні в Андріївці, Атманай, Богатир, Велика Тернівка, Весняне, Вовчанське, Вовче, Володимирівка, Ганнівка, Гвардійське, Давидівка, Дружба, Єлизаветівка, Зернове, Зірка, Кирилівка, Косих, Ленінське, Лиманське, Максима Горького, Мала Тернівка, Михайлівське, Нове, Новоданилівка, Олександрівка, Охрімівка, Перемога, Переможне, Петрівка, Радивонівка, Солоне, Степове, Тимофіївка, Трудове, Червоне, Червоноармійське, Чорноземне, Шевченка, Шелюги, Юрївка, Якимівське а також в усіх інших населених пунктах України\nЯ хочу сплатити за Lego 70736 готівкою в Андріївці тільки тоді, коли буду впевнений що з ним все гаразд і він переді мною. Тільки так я захищаю себе від негараздів.\nПункти видачі товарів інтернет-магазину Лагуна Конструктор LEGO Ninjago Атака Дракона Морро (70736) в c.Андріївка:\nАбо замовляйте доставку Конструктор LEGO Ninjago Атака Дракона Морро (70736) від інтернет-магазину "Лагуна" у c. Андріївка за вказаною вами адресою!


Після важкого робочого дня, природно, потрібно розслабитися, прийнявши ванну з піною, хвойним екстрактом або з ефірними маслами. Це нагальна потреба, оскільки ритм життя нині дуже швидкий і люди багато часу проводять на роботі. З цієї причини необхідно думати і про відпочинок, щоб зняти втому і освіжитися. Ось тут і виникає закономірне питання, що краще: акрилова або чавунна ванна? У даній публікації піде мова про раціональному виборі цього незмінного атрибуту ванної кімнати, адже купується він не на один день.\nСодержаніеСравнітельний аналіз за основними параметрами\nГрамотно вибираємо чавунну ванну\nВанна з акрилу - так вона добра?\nПорівняльний аналіз за основними параметрами\nКожен тип ванн має свої недоліки і достоїнства, тому краще розібратися в цих тонкощах до приходу в магазин. Спочатку поговоримо про міцності і довговічності. Що стосується чавуну, він володіє великим запасом міцності, а ванна з цього матеріалу важка, але стійка. Її з величезним трудом можна розколоти молотом, тому на обличчя явна перевага перед акрилом.\nРозглядаючи другий варіант, потрібно відзначити, що акрилова ванна легша, а ступінь міцності залежить від способу армування (найміцніші вироби мають металеву сітку в основі).\nЦе важливо знати: у плані довговічності обидва види служать довго, тільки обов'язковою умовою є належний догляд.\nЗовнішній вигляд і цінове питання також необхідно розглянути. Емалеве покриття чавунної ванни має рівномірний колір і відрізняється хорошим блиском. А ось гідністю акрилу вважається різноманіття колірних рішень. Певний колір закладається у виріб на початковій стадії виготовлення, тому ванна не втрачає первісний вигляд тривалий час. Тут можливості матеріалу безмежні: на ринку увазі споживачів представлений широкий асортимент (буквально всі кольори веселки), починаючи з класичного білого і закінчуючи екстравагантним чорним. Порівнюючи ціну обох видів, слід підкреслити, що їх вартість приблизно однакова, але все ж акрилова ванна, що характеризується складними конструктивними рішеннями з додатковим армуванням, обійдеться дорожче.\nВарто звернути увагу: витонченість вигинів виробів з акрилу свідчить або про погану якість, або про погане армуванні.\nПараметри термоустойчивости і правила догляду - тут теж є що сказати. Всім давно відомо, що чавун має високу теплоємність і хоч його потрібно довго прогрівати, але зате рівень падіння температури становить 1 градус на 10 хвилин. Акрилова ванна за даним показником виграє у чавуну, бо вода на градус остигає протягом півгодини. Цей момент особливо актуальний, якщо людина любить довго поніжитися в гарячій воді.\nЦінителям повноцінної релаксації така ванна дуже навіть підійде\nА що ж з відходом? Звичайно, поверхня будь-якого матеріалу можна пошкодити, тому краще в ванну не впускайте важкі предмети. Розглядаючи питання про догляд за виробами з чавуну, потрібно відзначити, що з пошкодженою емаллю неодмінно виникнуть суттєві проблеми. Суть в тому, що таку ванну можна відреставрувати, але процес цей нелегкий. Наприклад, найбільш трудомістким і запорошених є відновлення за допомогою емалі, а якщо ванна потемніла, має сколи та глибокі тріщини, потрібно застосування більш радикального способу.\nРеставрація стакрілом - результат на обличчя\nМова йде про оновлення емалі шляхом наливу Стакріл: завдяки специфічній консистенції він заповнює западини, порожнечі і вирівнює поверхню.\nЦе важливо знати: метод «наливна ванна» забезпечує тривалий термін служби після ремонту, та й поверхня виходить більш гладкою.\nАкрилова ванна у догляді зручна, головне - не застосовувати миючі засоби, у складі яких є сильні розчинники. Краще використовувати легке рідкий миючий засіб або промити виріб проточною водою.\nБезумовно, замислюючись про покупку ванній з даного матеріалу, необхідно знати основні критерії правильного вибору. Про них і поговоримо.\nПо-перше, потрібно пам'ятати, що ванна займає центральне місце в інтер'єрі приміщення, тому вона обов'язково повинна вписуватися в дизайн. Що це означає? Суть в тому, що слід акцентувати увагу на форму й розмір. Нові технології обробки матеріалів відкрили перед виробниками широкі можливості, адже сьогодні в магазинах продаються і прямокутні моделі з вираженими чіткими лініями, і кутові ванни (знахідка для невеликих приміщень).\nЗа способом монтажу вироби з чавуну поділяються на вбудовані моделі та окремо розташовані купелі. До речі, виробники в нинішній час пропонують ванни на ніжках в декількох варіантах:\nстиль бароко - особливі характеристики: овальна форма ванній, ніжки, виконані у вигляді левів лап;\nхай-тек - строгі контури ємності, хромовані трикутні або прямокутні ніжки;\nУ такій ванні купатися - одне задоволення!\n«Під старовину» - нині це дуже модні моделі, оскільки вигнуті ніжки надають витончений вид навіть самої мінімалістською ванній кімнаті.\nВарто звернути увагу: сучасні ванни оснащуються рядом корисних функцій: гідромасаж, підсвічування, автоматичне підтримання температури води.\nНе можна забувати і про якість лиття: хороше покриття не повинно мати шорсткостей, нерівностей, патьоків, хвиль і опуклостей. Якщо перераховані дефекти присутні на виробі, це явно говорить про те, що нанесення емалі нерівномірний. В результаті, ванна буде швидше піддаватися корозії.\nНа додаток всьому вищесказаному, представимо Вашій увазі короткий огляд переваг ванн з чавуну:\nколір емалі виглядає благородно і насичено;\nповерхня не накопичує бруд, не тріскається і не шарується;\nПотрібно відразу обмовитися, що з причини зростаючої популярності ванн з цього матеріалу, на ринку з'явилося багато недобросовісних виробників, які торгують пластиком. Саме тому при виборі необхідно звертати увагу на ряд значущих моментів:\nтовщина матеріалу - щоб правильно її визначити, слід прищепити виріб по зрізу бортика: прекрасно, якщо товщина складає 5 мм і більше;\nармуючий шар - виробники якісних ванн дбають про зміцнення, а також здійснюють поверхневу обробку акрилу. Такий шар на зрізі відразу помітний, тому краще ретельно розглянути вироби, так би мовити, зі знанням справи;\nз боків не повинно бути задирок, шорсткостей;\nпо виробу можна постукати, якщо звук видається глухий, значить ванна добротна;\nнаявність сертифіката теж важливо: у серйозних фірм з цим немає ніяких проблем.\nА тепер можна доповнити статтю коротким описом плюсів акрилових ванн:\nлегкість - вага не більше 30 кг;\nпластичність матеріалу - під вакуумом видуваються всякі форми;\nванни приємні по відчуттях - ідеально гладка поверхня доставляє щире задоволення купальщиків;\nможлива реставрація за допомогою рідкого акрилу.\nВибрати акрилову ванну можна будь-яку: асортимент форм чудовий\nІ наостанок скажемо кілька слів про мінуси: крихкий матеріал, якщо в ванну хтось упустив важкий предмет, може з'явитися пробоїна. Також дно ванни трохи прогинається під час купання, але це тільки спочатку незвично, а потім дана особливість забувається.\nОдним словом, якщо перед Вами стоїть завдання - вибір ванни: акрил або чавун, візьміть до уваги всю інформацію, представлену в публікації, і тоді Ви зможете підібрати для себе оптимальний варіант.


Телевежа має перейти державі, а «Візитом» займатися Антимонопольний комітет | Кременчуг Тудей\n17 Январь 2019, 07:46\nЯк повідомляв КременчукToday, минулого тижня тисячі кременчужан залишилися без телебачення. Причиною стало відключення мереж «Візиту», який не уклав угоди з Укртетекомом і незаконно користується його каналізаційними системами для прокладки кабелів.\nВ ефірі комунальної телекомпанії «Кременчук» відомий юрист Андрій Кінаш відпоів на ряд актуальних запитань стосовно діяльності ТК «Візит».\n«Укртелеком» неодноразово пропонував «Візиту» укласти договора аренди, узаконити все і сплачувати арендну плату. «Візит» відмовився і тому «Укртелеком» змушений був захищати свою власність шляхом демонтажу незаконного обладнання, — пояснив Кінаш ситуацію, що виникла 11 січня.\nТакож юрист переконаний, що «Візит» того дня зумисне відключив і Т2:\nВони спеціально відключили Т2. Це моя особиста думка. Це було вчинено для того, щоб спровокувати населення, мовляв, ми такі бідні-нещасні, влада і телеком нас пресують.. Це було зроблено для того, щоб показати свою силу в Кременчуці, щоб показати всім, що альтернативи їм немає.\nЮрист також вважає, що телевежа має повернутися в державну або комунальну власність. Адже вона будувалася на кошти державного підприємства УПДМН.\nБудівництво телевежі фінансувало управління магістральних нафтопроводів. Були виділені державні кошти двома призначеннями: як внесок держави у будівництво телевежі, інші як кредит Мельнику і компанії «Візит». Однак кошти повернуті не були, — розповів Кінаш.\nТакож юрист радить кременчужанам скаржитися на дії «Візиту» до Антимонопольного комітету. Адже «Візит» зловживає своїм становищем, позбавляє людей можливості дивитися ті чи інші телеканали, не допускає конкурентів будувати власні кабельні мережі тощо.\nНині Антимонопольний повинен перевірити, чому у Кременчуці тільки один провайдер, чому іншим блокують всі можливості.\nПовну версію бесіди з юристом на тему діяльності ТК «Візит» дивіться на відео.


kaf_philosofpidruchkirychok - Стр 29\nЛекція 11. Філософія культури і науки\nкультуру на справжню, «істинну», якою, по суті, є висока культура (насамперед, музика та література), і несправжню, «неістинну», якою виступає примітивна масова культура. Роль філософії полягає в тому, щоб за товстим прошарком неістинної культури, створеної для того, щоб зробити людину «одномірною» і слухняною, виявити справжню культуру.\n2.Антропологічні концепції культури. На противагу Геґелю та марксизму, які досить часто анівелюють роль людини-творця у культурі, існують інші концепції, згідно з якими творцем культури вважається не якийсь там Дух, а людина і тільки вона. Антропологічні підходи можна поділити на:\nа) еволюціоністські концепції культури, за якими в основі розвитку культури лежить еволюція людини (Тайлор, Джеймс Фрезер (1854– 1941) , Юліус Ліпперт (1839–1909) та ін.). До цієї групи можна віднести й неоеволюціоністську концепцію Леслі Вайта (1900–1975);\nб) нееволюціоністські концепції культури, які знаходять у культурі різних народів (як примітивних, так і сучасних) спільні структури мислення, спільні уявлення, спільні моральні принципи тощо (Франц Боас (1858–1942) та ін.);\nв) психологічні концепції культури (Марґарет Мід (1901–1978), Джон Доллард (1900–1980), Чайлд), які досліджували пізнання, відчуття, мислення людей в умовах різного культурного оточення;\nг) соціологічні концепції культури (Малиновський , Радкліфф-Бра- ун, які розглядають культуру як сукупність соціальних інститутів.\n3.Концепції культури Шопенґауера та Ніцше. Шопенґауер вважав, що дійсність – це ірраціональна, сліпа воля, а культура ґрунтується на здатності людини протистояти цій темній ірраціональній волі, – вона є прагненням до вищого, піднесеного.\nНіцше, вивчаючи античну культуру, виявляє в ній окрім високого, раціонального і піднесеного начала (апполонійського) нестримне, агресивне, ірраціональне начало (діонісійське), пов’я- зане, безсумнівно, із дією притаманної світу та людині – сліпої, хаотичної й ірраціональної волі.\n4.Психоаналітична концепція культури. Фройд стверджував,\nщо духовність людини – окрім свідомості та несвідомої сфери – містить «надсвідому» інстанцію, що являє собою різні культурні принципи, заборони, обмеження, правила, що засвоюються люди-\nною й людством упродовж життя і стають неусвідомленими. Ці культурні обмеження в несвідомій сфері вступають у конфлікт з іншим змістом несвідомого – інстинктами, насамперед сексуальним і агресивним, – і людина змушена переводити енерґію інстинктів у культуротворчу діяльність (мистецтво і т. ін.), тобто сублімувати. Саме сублімацію покладено в основу культури. Послідовник Фройда Юнґ вважав, що зміст людського несвідомого сформувався під впливом колективного психічного досвіду на зорі людства, про що свідчить наявність типових образів у глибинах людського несвідомого (архетипів колективного несвідомого), які дивовижним чином співпадають із універсальними культурними образами, символами і міфами. Саме архетипи покладені в основу функціонування людської психіки і культури в цілому.\n5. Неокантіанські концепції культури:\nа) символічною концепцією називають погляди на культуру Кассірера, представника Марбурзької школи неокантіанства, який вважав, що дане людині апріорно від природи уміння формувати символи, про що писав Кант, є чи не найважливішою властивістю людини, що відрізняє її від усіх інших істот. «У людини між системою рецепторів і ефекторов275, котрі є в усіх видів тварин, є й третя ланка, яку можна назвати символічною системою. Це нове надбання цілком перетворило людське життя»276, – писав він. Для Кассірера вся культура – це продукт символічної діяльності людини. Аналогічних поглядів дотримувались і представники коґнітивної концепції культури (Ворд Ґуденаф (нар. 1919), Дже-\nром Брунер (нар. 1915) та ін.);\nб) ціннісна концепція культури. Найважливішим досягненням Канта, на думку представників цієї концепції, було відкриття апріорних структур, за допомогою яких людина може здійснювати ціннісні судження. На основі ціннісних суджень формуються цінності, які покладено в основу культури. Як вважав Ріккерт, представник Баденьскої школи, цінності для людини повинна\n275Рецептор – сукупність органів для сприйняття подразнень (стимулів), ефектор – сукупність органів для відповіді (реакції) на це подразнення.\n276Kaccupep Э. Опыт о человеке: Введение в философию человеческой культуры // Проблема человека в западной философии.– М., 1988.\nвстановлювати філософія, а культура полягає у єдності моралі, науки й мистецтва, які втілюють три головні цінності: істину, добро, красу. Ця тріада також запозичена з філософії Канта і праць Ляйбніцевсько-Вольфіанської школи.\nНа думку Сорокіна, видатного американського філософа, культуролога і соціолога277, суспільство створює «культурні надсистеми», які виражають одну головну цінність, а, отже, цінність є фундаментом культури. Сорокін розглядає три головні надсистеми: 1) ідеаціональна – базується на уявленнях про Бога. характерна для середньовічної західноєвропейської культури, а також культури Індії та Греції в класичний період; 2) ідеалістична – ґрунтується на уявленнях про надчуттєву реальність (давньогрецька культура VI–V ст. до н.е., західноєвропейська культури ХІІІ–ХІV ст.; 3) чуттєва (XIV–XX ст.) – намагається звільнитися від релігії та моралі, не вірить у надчуттєве. Домінування останньої278 (культури фермерів, робітників, домогосподарок, злочинців і божевільних) культури, яка прагне звільнитися від релігії, моралі й інших цінностей ідеалістичної культури – ознака її занепаду.\n6. Ігрова концепція культури. Її засновником є нідерландський\nісторик Гайзінґа, автор знаменитої книги «Homo ludens» («Людина, яка грається»)279.\nДля Гайзінґи гра – це система правил, якої повинні дотримуватися всі люди. Хоча правила досить часто є умовними, людина настільки глибоко проникається ними, що починає сприймати всерйоз. Уся культурна творчість – поезія, музика, людська думка, і поведінка, мораль і навіть філософія – це гра. Роль гри на різних історичних етапах і в різних історичних культурах була різною; ігрове начало в культурі то підсилювалося, то послаблювалося.\nІгрову концепцію культури розвивали також Ортеґа-і-Ґассет та Ейген Фінк (1905–1975). Ортеґа-і-Ґассет критикує масову куль-\n277Свою концепцію він виклав у книзі «Соціальна й культурна динаміка».\n278Пітірим Сорокін так охарактеризував цю культуру: «Тільки те, що ми бачимо, чуємо, сприймаємо на дотик, відчуваємо й сприймаємо через наші органи чуття - реальне й має сенс. Поза цією чуттєвою реальністю немає нічого, або є що-небудь таке, чого ми не можемо відчути, а це еквівалент нереального, неіснуючого».\n279Гейзінга Й. Homo ludеns.– К.: Основи, 1994.– 250 с.\nтуру, протиставляючи її «справжній» живій культурі, яка насправді є грою, оскільки вона спонтанна і непов’язана з матеріальними інтересами, на відміну від масової культури. Фінк\nавтор вислову: «Людське життя складається з п’яти стихій: смерть, праця, влада, любов, гра»280.\n7. Концепція культури Шпенґлера та Тойнбі. Освальд Шпенґ-\nлер281 (1880–1936) у розвитку культури вбачав постійний конфлікт людини та цивілізації. Цивілізація, на його думку, має такі ознаки: розвиток техніки, скупчення людей у великих містах, деґрадація мистецтва, перетворення людей у сіру масу, падіння зацікавленості духовними цінностями, моральний занепад суспільства, поширення псевдокультури, нівеляція індивідуальних людських особливостей. З погляду Шпенґлера, цивілізація вбиває культуру. Культура проходить чотири цикли розвитку: 1) міфосимволічна рання культура; 2) метафізична релігійна культура; 3) висока культура; 4) закостеніла культура, що переходить в цивілізацію. За Шпенґлером, цей цикл триває близько тисячі років і розгортається не тільки в Європі, але й у всьому світі.\nТойнбі також аналізує повоєнну культуру ХХ століття, засвідчуючи її занепад, який він, подібно Шпенґлеру, аналізує за такими «симптомами», як перетворення людей в сіру масу, поширення псевдокультури, нівеляція індивідуальних людських особливостей. Для Тойнбі світова культура – це не монолог одного єдиного початку, будь то світовий дух чи матерія, – він розкриває діалогічну сутність розвитку культури у своїй концепції «Виклику й Відповіді». Світ культури він розглядає як відповідь на виклики природи, суспільства і внутрішньої безкінечності самої людини. На відміну від Шпенґлера, Тойнбі допускає різні варіанти розвитку культур, адже на один і той самий виклик можливі різні відповіді.\nПро занепад західноєвропейської культури стверджує і Алберт Швейцер (1875–1965), хоча у своїх працях він досить часто полемізує з Шпенґлером і Тойнбі. На його думку, причинами занепаду культури є націоналізм, що розвивається із ХІХ ст., роз-\n280 Финк Э. Основные феномены человеческого бытия // Проблема человека в западной философии.– М.: Прогресс, 1988.– С. 361.\n281 «Присмерки Європи» (Der Untergang des Abendlandes, Т. 1.– 1918, Т. 2.– 1922).\nрізненість людей, неспівпадання темпів матеріальної і духовної культури.\n8. Структуралізм, постструктуалізм і постмодернізм у до-\nслідженні культури. Структуралізм і постструктуалізм використовують поняття «структура», під яким розуміють універсальне культурне утворення. Леві-Стросу належать блискучі дослідження культури на основі універсальних структур. Фактично він використовує кантівське поняття структури, хоча, з його погляду, структури знаходяться не в людській голові, а в культурі. На думку Лакана, ці структури продукує людська підсвідомість. Таким чином, структуралізм певною мірою спирається не тільки на неокантіанство, але й на психоаналіз.\nПостструктуаліст Фуко використовує поняття «епістеми», або «історичного апріорі», що близьке до поняття структури, хоча, з іншого боку, він допускає й описує культурні явища, які не потрапляють у структуру, а, отже, поза ними існує ще й «культурний хаос». Зрештою, філософія постмодернізму розглядає культуру як суцільний «хаос» – хаос текстів, думок, почуттів.\n1.4. Структура і динаміка культури\nФілософія культури намагається певним чином впорядкувати все розмаїття культури, виділити її головні складові частини. Думки філософів із цього приводу розходяться, однак у найзагальнішому вигляді можна виділити наступні частини культури:\n1.Побут – до нього відноситься система різноманітних предметів, засобів, процедур та ідей, пов’язаних із життєдіяльністю людини (харчування, одяг) та трудовою активністю (знаряддя праці, способи ведення домашнього господарства тощо).\n2.Екологія – історичний тип відношення суспільства до природного середовища, особливості використання «другою природою», тобто культурою «першої» природи.\n3.Економіка – система цінностей, норм, способів діяльності, що регулюють обмін продукцією, економічну поведінку й економічні відносини в суспільстві.\n4.Мораль – система правил і норм регулювання міжособових відносин між людьми та людської поведінки.\n5.Наука – спосіб отримання нових знань за допомогою раціональних та експериментальних методів пізнання.\n6.Мистецтво – діяльність людини, спрямована на створення духовних надбань і цінностей, а також на способи та результат цієї діяльності.\n7.Релігія – сукупність різних переконань людей, пов’язаних із надприродним світом, що сприймається без доказів на віру.\n8.Освіта – сукупність загальних способів передачі досвіду, знань, умінь та навичок, формування визначених соціальних норм поведінки.\n9.Право – сукупність усіх правил, норм, заборон, а також звичок і традицій, що регулюють життя людей у державі.\n10.Політика – це знання і вміння здійснювати й здобувати державну владу.\nОднак, найвидатнішим досягненням людства є філософія. Як уже зазаначалося, вона, з одного боку, є коротким узагальненням усіх здобутків культури, а, з іншого, – силою, що може змінити всю національну чи світову культуру, повести її за собою.\nКультура не є чимось сталим, – вона постійно змінюється.\nНа питання, чи існує культурний прогрес, знову ж таки є різні відповіді. Ті, хто схиляються до марксистських чи то еволюціоністських концепцій стверджують, що культура розвивається й прогресує. З ними не погоджуються представники постмодернізму; а дехто з філософів говорить про циклічний розвиток культури, періоди прогресу і регресу, що змінюють один одного.\nРізними також є думки і щодо джерел культурних змін. Наприклад, за Арістотелем ним є Першодвигун, що дав поштовх саморозвитку всього існуючого. У Середньовіччі джерелом культурних змін вважали Бога.\nСеред найголовніших джерел культурних змін можна виділити\nвнутрішній саморозвиток певної національної культури, а також\nїївзаємодію з іншими культурами. Наприклад українська культу-\nра рухалась вперед протягом століть внаслідок діяльності її видатних представників (Шевченка, Костомарова, Куліша та ін.), які розвивався українську культуру «із середини», але водночас генезис української культури супроводжувався засвоєнням і\nпереосмисленням досвіду інших культур (польської, німецької тощо).\n1.5. Типи культур\nТермін «культура» можна вживати у широкому смислі, позначаючи ним усі надбання людства, а можна – у вузькому, розглядаючи національні культури чи культури певного історичного періоду. Культури можна типологізувати за різними ознаками. Існує чимало способів поділу культур на різні типи, які можна звести до так званої діахронічної та синхронічної типологій. Застосовуючи діахронічну типологію, ми виділяємо історичні типи культур, проводимо типологію в історичному плані, а при синхронічній – ми класифікуємо одночасно існуючі культури.\nОднією з найдавніших діахронічних типологій є типологія, що представлена в книзі пророка Данила Старого Заповіту, де автор виділяє п’ять царств: «золоте» (Ассірійсько-Вавилонське), «мідне» (Персицьке), «залізне» (Македонське), «глиняно-залізне» (Римське) і останнє – Царство Небесне, «що навіки не зруйнується… Воно потовче й покінчить усі ті царства, а само буде стояти навіки.» (Дан. 2: 44). Аврелій Авґустін, посилаючись на Біблію виділяє десять типів культур: 1) ассірійсько-вавилонська культу-\nра, 2) римська культура,\n3) культура до Різдва Христового,\n4) культура після Різдва\nХристового, 5) дитинство людства,\n6) юність людства, 7) зрілість людства, 8) похилий вік людства, 9) старість людства, 10) відновлення і блаженство обраних у Граді Божому. Серед інших діахронічних типологій була популярна також типологія Жана Боссюе (1627–1704), який виділив у історії розвитку культури давню культуру і нову культуру. До давньої культури відніс такі періоди: епохи Адама, Ноя, Авраама, Мойсея, взяття Трої, епоху царя Соломона, Ромула, звільнення євреїв із вавилонського полону, знищення Карфаґену римлянами; народження Ісуса Христа, епоху Карла Великого. Після цього, на його думку, почалася епоха нової культури. Кант розподіляв культуру на два періоди: 1) природний стан, що характеризувався хаотичною людською поведінкою, 2) моральний стан, або цивілізація, що характеризується впорядкованими стосунками між людьми, на основі суспільної домовленості. Подібні періодизації ми зустріча-\nємо також у Локка, Руссо, Гоббса. Геґель всю історію культури ділив на три періоди: Стародавній Схід, Стародавня Греція, Німеччина, де він жив. Маркс виділяв такі періоди: первісна культура, рабовласницька культура, феодальна культура, буржуазна культура (або капіталістична), комуністична культура, яка нібито мала настати в майбутньому. Зрештою, філософи-постмодерністи дотримуються відомої потрійної схеми: класична культура, некласична культура, постнекласична культура.\nЙмовірно, одна з перших синхронічних типологій представлена у творах давньогрецького історика Геродота (V ст. до н.е.), який поділив культуру на дві частини – варварську й еллінську. Друга ототожнювалась із високою культурою Давньої Греції; перша – це культура всіх інших народів, яка є нижчою. Ця типологія неодноразово відтворювалася, щоправда, змінювались уявлення про варварів та еллінів (наприклад, еллінами вважали себе македонці за часів Александра, хоча греки їх такими не вважали). Серед інших синхронічних типологій переважно зустрічаються ти-\nпології за країнами, етносами чи народами (наприклад, «укра-\nїнська культура», «англо-американська культура», «культура арабського світу» тощо. Популярним є також поділ усієї світової культури на західну і східну, причому мова йде не тільки про географічну основу, але й про суттєві культурні відмінності між Індією, Китаєм, Кореєю, Японією, мусульманським сходом та Західною Європою. Існує також синхронна типологія за релігійною ознакою (християнська культура, мусульманська культура тощо). Тойнбі розглядає такі поняття як традиційна і модерна культури: традиційна – це інертна культура, зорієнтована більше на традиції, ніж на інновації, а модерна, навпаки, – на новизну, а не традиції. Однак найбільшого значення в наш час набуває поділ всієї культури на елітарну, народну і масову.\nКультура значима як для пересічної людини, так і для духовнорозвиненої особистості, хоча для розвиненої її значення інше, ніж для людини пересічної. Завдяки цьому у філософії культури, починаючи з Ніцше, існує поділ всієї культури на високу (елітарну) та масову культуру. Сюди можна додати ще й народну культуру. Спробуємо в найголовніших рисах окреслити означені типи культур:\nВисока (елітарна) культура – це високохудожня, високопрофесійна культура, яку використовують вибрані люди. Ніцше вперше ввів у філософію уявлення про «аристократів духу» – високорозвинених і сильних людей, і це започаткувало елітаристські концепції не тільки у соціальній філософії, аксіології, але й у філософії культури. Елітарна культура – це і є культура, яка витворюється цими аристократами282, на рівні мови, мистецтва чи іншого виробництва вона. До неї традиційно відносять класичну музику, класичний рок, інтелектуальну літературу, високохудожні картини, фільми з глибоким змістом тощо. Елітарна культура найчастіше не ставить за мету прибуток від продажу культурного продукту283.\nНародна (фольклорна) культура – це культура, що створюєть-\nся народом і передається з покоління в покоління. До неї відносять казки, пісні, народні танці, способи будівництва, особливості побуту тощо. Народна культура відображає характерні особливості тієї чи іншої нації.\nМасова культура («кітч»284) – це примітивна культура, спрямована на масового споживача з метою отримати матеріальну користь від продажу книг, продукту. До масової культури відносяться\n282Цю «фашистську» тезу філософії Ніцше досить часто не розуміють і не сприймають ті, хто обстоює «рівність всіх людей». З іншого боку, така оцінка людей є знову ж таки проявом критикованого постмодерністами «бінаризму», тому відомий сучасний письменник-постмодерніст Джон Фавлз певною мірою прояснив цей момент: «...межа між Небагатьма і Масою проходить не між людьми, а всередині кожної людини... якщо ми не заглянемо у вічі цьому занадто грубому конфліктові (що заснований переважно на надмірній заздрості, з одного боку, і надлишку зневаги – з іншого) між біологічними Небагатьма і біологічною Масою; якщо ми не визнаємо, що не народжуємося і ніколи не будемо народжуватися рівними, хоча права людини однакові для всіх; якщо Маса не позбавиться від хибного уявлення про свою неповноцінність, а ті, кого Небагато, – від так само хибного уявлення нібито біологічна перевага – це стан існування, а не відповідальності, яким воно є насправді, – якщо всього цього не відбудеться, ми так і не станемо жити у більш справедливому і щасливому світі» (Фаулз Дж. Аристос.– М.: Из-во Єксмо, 2004.– С. 14–15).\n283До «елітарної культури» можна віднести всю класичну музику, рок-оперу, музику «класичний» рок, фільми Феліні, Грінвея, Годара, картини Далі, тощо. До української елітарної культури можна віднести романи Ю. Андруховича, О.Забужко, Ю. Вінничука, М. Пашковського, есеї К. Москальця, музику Т. Чубая («Плач Єремії»), фільми Саніна, Ільєнка, тощо.\n284«Кітч» – це слово німецьке і означає «дешевка».\nдетективи, серіали, дешеві картини, бульварна преса, музична «попса» тощо285.\nФілософія культури намагається вирішити проблему участі та функцій масової й елітарної культури в суспільстві. Зокрема Шпенґлер і Маркузе вважали, що масова культура є засобом маніпулювання свідомістю людей, і лише культура елітарна є показником незалежності особистості. Ортеґа-і-Ґассет розглядав елітарне мистецтво як фермент для виділення «обраних» із маси. В цілому у більшості філософських учень ХХ ст. масова культура розглядається як явище необов’язкове і таке, що суперечить природі особистості. Однак у постмодерністів існує ідея «подвійного кодування», тобто вони закликають створювати такі культурні продукти, які будуть одночасно цікавими і масам, і еліті. Це гасло найвідвертіше сформулював постмодерніст Леслі Фідлер (1917–2003) у своїй статті «Перетинайте рівчаки, засипайте кордони»286, а реалізував на практиці Умберто Еко у своєму романі «Ім’я троянди», творі, що складається з кількох пластів, зорієнтованих на різні інтелектуальні категорії читачів.\nОкрім поділу на елітарну, масову та народну, культуру ділять також на офіційну і субкультуру.\nОфіційна культура – це культура, яка легалізована, легітимізована в тому чи іншому суспільстві, визнана владою.\nАльтернативна, або субкультура, – це культура, яка протисто-\nїть офіційній і не визнається владою та суспільством. Тривалий час альтернативною культурою були джаз, рок, авангардні напрями в мистецтві й ін. До альтернативної відносять також молодіжну суб- культуру – окремий прошарок культури, що протистоїть офіціозу й твориться і сприймається молоддю. Молодіжна субкультура, як\n285 Масова культура, як феномен, почала окреслюватися наприкінці ХІХ століття. Спочатку вона виступала у формі «жовтої преси», де обговорювалось інтимне життя відомих людей. Згодом, із виникненням Голівуду, почнає розвиватися масове кіно, з’являються такі форми масової культури, як комікси, плакати, дешеві книги у м’яких обкладинках. До масової культури відносяться поп-музика, всі серіали, детективи, мелодрами. До української масової культури можна віднести фільми кіностудії Довженка (особливо радянських часів), музику Поплавського, Таїсії Повалій, Анні Лорак, Наталії Могилевської й ін.\n286 Фидлер Л. Пересекайте рвы, засыпайте границы // Современная западная культурология: самоубийство дискурса.– M., 1993.


Безголовий півень Майк, також відомий як Чудо-Майк (квітень 1945 - березень 1947), - півень породи віандот, який здобув популярність, так як прожив 18 місяців після того, як його голова була майже повністю відрубана. Ставши відомим майже відразу ж після події, він був доставлений його власником в Університет штату Юта в Солт-Лейк-Сіті для документування факту вченими, оскільки вже тоді багато хто вважав цю історію містифікацією.\n10 вересня 1945 року фермер Ллойд Олсен з міста Фрут, штат Колорадо, США, відправився у двір (на прохання дружини), щоб вибрати курку для вечері. Олсен вибрали 5,5-місячного півника на ім`я Майк. Сокира при ударі пропустив яремну вену, в результаті чого одне вухо і велика частина стовбура головного мозку залишилися недоторканими.\nНезважаючи на невдалу спробу Олсена, Майк був ще в стані балансувати на жердинці і незграбно ходіть- він навіть намагався гоношіться і кричати, хоча у нього нічого з цього не виходило. Після того як птах не вмерла, здивований Олсен вирішив продовжувати піклуватися про Майка, постійно поїв його сумішшю молока і води за допомогою піпетки і годував дрібними зернами кукурудзи.\nВикористовуючи свій новий незвичайний центр ваги, Майк міг легко утримуватися на високій жердині без падінь. Його крик, проте, був менш вражаючим і складався лише з булькаючого звуку в горлі. Майк також намагався чиститься і клювати їжу.\nЯк тільки інформація про нього розійшлася, Майк почав «кар`єру» гастролює атракціону в компанії інших подібних істот, таких, як двоголове теля. Він також був сфотографований репортерами десятків журналів і газет, в тому числі журналами Time і Life.\nМайк виставлявся на огляд громадськості за плату в двадцять п`ять центів. На піку своєї популярності курча приносив господарям 4500 доларів на місяць (48 000 доларів США на цінах 2010 року) і був оцінений в 10 000 доларів. Успіх Олсена привів до хвилі обезголовлення курок в надії повторення подібного, але ніякі інші обезголовлені курка не прожили понад дня або двох.\nУ березні 1947 року в одному з мотелів Фінікса в середині ночі під час зупинки по дорозі додому Майк почав задихатися. Оскільки Олсени ненавмисно залишили їжу і шприци в приміщенні проведення шоу за день до цього, вони не змогли врятувати Майка. Ллойд Олсен заявляв, що він продав птаха, в результаті чого історії про Майка і раніше ходили по країні до кінця 1949 року. Інші джерела стверджують, що через розрив трахеї курча не міг отримувати повітря в достатній кількості, щоб мати можливість дихати, і задихнувся.\nБуло встановлено, що сокира не зачепив сонну артерію, і згустки крові не дозволили Майку загинути від кровотечі. Хоча його голова була майже відрубана, велика частина мозкового стовбура і одне вухо залишилися на його тілі. Так як основні функції (дихання, пульс і так далі), а також більшість рефлекторних дій курчати управляються стволом мозку, Майк був в стані залишатися досить здоровим. Цей випадок є хорошим прикладом того, що активність нервової системи дозволяє основним гомеостатичним функцій виконуватися і в відсутності кори головного мозку.\nМайк Безголовий Курча є свого роду «символом» Фрут, штат Колорадо, і існує щорічний «День Майка - Безголового Курча» - треті вихідні травня, починаючи з 1999 року. Заходи, що проводяться в цей день, включають кидання яєць і безліч інших оригінальних ігор.\nВідео: Відрубана голова змії робить напад! зомбі змій\nБезголовий півень Майк, жовтень 1945 року. У день своєї "кари" Майк спав, сховавши голову під крило. (Bob Landry-Time & Life Pictures / Getty Images)\nМайк "танцює". (Bob Landry-Time & Life Pictures / Getty Images)\nМайк стоїть на газонокосарці. (Bob Landry-Time & Life Pictures / Getty Images)\nМайк на фермі в Колорадо. "Чудо-Майк", Як охрестили його деякі газети, прожив без голови 18 місяців. (Bob Landry-Time & Life Pictures / Getty Images)\nВаліза з приладдям для годування, серед яких піпетка, за допомогою якої їжа поміщається в стравохід. (Bob Landry-Time & Life Pictures / Getty Images)\nВідео: Вбивство і розбір півня\nГодування Майка. (Bob Landry-Time & Life Pictures / Getty Images)\nХоуп Уейд - промоутер, повезшій Майка по країні і заробляв на цьому гроші. Колорадо, 1945 рік. (Bob Landry-Time & Life Pictures / Getty Images)\nМайк сидить в траві. (Bob Landry-Time & Life Pictures / Getty Images)\nПромоутер Хоуп Уейд тримає голову Майка. Деякі говорили, що справжню голову з`їла кішка Олсон, а ця належить іншому півневі. (Bob Landry-Time & Life Pictures / Getty Images)\nAnimalUkr.ru » Птахи » Безголовий півень майк


Офіційний сайт НУХТ - Молодість проти досвіду\nУ Смілянському коледжі харчових технологій НУХТ відбулася першість міста з волейболу пам’яті А.І. Шамшуріна. Розіграш цього кубку є традиційним і проводиться щорічно в день зустрічі випускників коледжу.\nЗахід був відкритий товариською зустріччю збірних команд дівчат «Сміла» (Смілянський коледж харчових технологій) та «Астра» (Черкаський політехнічний технікум). Цікава та напружена гра закінчилась перемогою більш досвідчених черкащанок.\nОфіційна частина турніру розпочалася із параду учасників змагань. Директор коледжу Олександр Хоменко привітав присутніх і вручив подарунковий сертифікат на придбання спортінвентарю збірній команді дівчат коледжу з волейболу, яка посіла ІІ місце у ІІ обласній спартакіаді серед ЗВО області.\nСеред чоловічих команд велась рівна боротьба у всіх зустрічах. У дебютній грі збірна команда юнаків м. Сміли, за яку виступали 5 студентів коледжу харчових технологій, переграла дворазових володарів кубку А.Шамшуріна команду випускників коледжу із рахунком 2:1.\nНе менш напруженою була гра між командами випускників та «Ураган» м. Сміла, яка закінчилась з рахунком 2:1 на користь наших випускників.\nУ заключній грі, перемігши команду «Ураган» із рахунком 2:0, юнацька команда посіла перше місце.\nВітаємо перших бакалаврів-біотехнологів 2018 року!..\nВисокий рівень знань – високі здобутки\nСтудентки-маркетологи – переможці Всеукраїнського конкурсу дипломних робіт…