Самчук У. Волинь. - 9. Повітові збори\nПошук по розділу сайта 9. Повітові збори\nМатвій зібрався молотити. Дощ трохи перестав. Зранку Володько пішов у село покликати до машини Катерину. Коли вернувся, застав на подвір’ю екзекутора Вислоцького. Він говорив з батьком крикливою мовою по-московському і весь час матюкався. Володько прийшов на двір, сказав добрий день і пішов собі до своєї роботи. На Вислоцького не звернув ніякої уваги.\n– Це ваш син? – запитав той Матвія.\n– Мій, – відповів Матвій. – Хотів вчити, але так сталося… – не договорив свого.\n– Бомки тепер стріляє, – говорив Вислоцький. – Чув я про нього… Ним цікавиться поліція. Ви-но, Матвію, не дуже давайте йому волю…\nВолодько був у клуні й цю розмову чув. Знав і чув також досить про Вислоцького. Колишній царський держиморда, ніби полковник, чи щось… П’яниця, скандаліст. Підчас революції робив якесь повстання, а тепер у податковому уряді. Ходить за податками. Володько не раз бачив його в селі, але ніколи не звертав на нього уваги. Його очі, п’яна, розпухла пика викликала огиду. Випитував у селян про Володька, піячив і подавав куди слід. Це Володько знає також.\n– Будь з тим чоловіком обережний. То отруйна гадина. Зо мною він добрий, бо точно плачу податки, але на тебе оре.\nВолодько не казав нічого, порався коло машини, чіпляв до кирата шлеї. Прийшла Катерина й почали молотити. Володько відкрив від соломотрясів солому й відносив її на стіжок. Пригадував нічну розмову з Сергієм і думав над нею.\nПолягали всі спати, але Володько сидів далі. Далі блимала нафтова лампочка, далі перегорталися стрічки. За вікном дув і бився у тахлі вітер. У хліві через сіни побрязкували ланцюгами коні й корови. На ліжку рівно віддихали мати й Василина.\nА Володько все писав. Хотів списати все, що бачать його очі, що чують уха. Хотів зробити великий протокол, щоб приставити його на суд історії. Є Бог на небі. Є суд! Вічний суд, що не минає нікого й нікому не дарує. Є щось, що тримає у міцних руках цілий світ. Володько знав, що не можна мовчати. Він знав також, що є Правда й Справедливість і їх треба домагатися. Силою, розумом, працею. І через те Володько кидав вила, чи граблі і немитими, мозолястими пальцями тримав це просте, заіржавлене держальце пера, мачав його в чорнило й писав.\nЙому здавалось, що коли він цього не зробить, не зробить цього ніхто. Бог вибрав його одного. Так. це чує він цілим своїм єством. Це знав колись дід Юхим, коли читав йому про трьох вершників, коли пророчив йому силу і владу, коли просив: сядь і все то спиши. Диявол буде кидати вас у темницю – не бійся. Видержиш і переможеш. А як згинеш, то згинеш тільки тілом. Твої слова, діла й думки зістануться і будуть далі чинити твою волю.\nНа ліжку поворушилася мати. Роплющила очі, побачила у хаті світло, побачила схиленого над столом сина.\n– Боже, Боже, дитино! Що ти собі думаєш. Вже треті півні співають. Чи ти з того хліб будеш їсти, чи що? Всю «керасіну» випалиш, – стогнала як звичайно стара.\n– Спіть, спіть, мамо. Я зараз…\nНа другий день знову молотили. А ввечорі Володько зібрався і пішов у село. У Сергія застав цілу юрбу парубків. Посередині стояв Сергій з Кіндратом, обидва розмахували руками й виводили грімку пісню… За ними тягнули всі хлопці. Відчинились двері й увірвався Володько.\n– А вчора де був? – питає Йон. – Приходимо, сидимо, а він чорт… Що? Читай що. Про козаків!..\n– Часу не мав! – кинув Володько. Помітив, що Никон також з’явився. Підійшов до нього й байдуже запитав: – Ну, як?\n– Маєш там яку книжку? – запитав Володько Сергія.\n– Чи не дав би ту книжку мені? – питає.\n– На цигарки? – жартом каже Володько.\n– Йди к коров’ячому хвосту! Дома своїм прочитаю. Це, брате, все-таки здорово.\n– Ні, Антоне! Кинь! Книгу беру я! – рішуче заявив Йон. – Володьку! Я! – і він вдарив себе кулаком в груди.\n– Антін перший сказав, він і бере. Ти візьмеш після, – сказав Володько.\n– Ну чекай… Я тобі цього не дарую, – образився Йон. Але після всього підходить до Володька.\n– Слух’! Не хоч’ з нами?\n– До Євдошки? – посміхається Володько.\n– А хочби… Там же Ганнуся, гуся-сюся! Ні? Дівка, але проти Наталки нуля! Ні?\n– Відступи, нечистий! Не спокушай! – басом, жартівливо насупившись, проговорив Володько. – Йдем!\n– А знаєте що, хлопці? – почав Володько. – Здається мені, що Сергієва хата не зовсім для нас вигідна. Нас вже забагато…\n– Більшу треба. Ясно, і ми про це говорили, – кинув Йон.\n– Я думаю – варто б попробувати у шкальні. А як ви?\n– Там же Габель.\n– Габель? – промовив по часі Володько. – А хіба що? Чи ми з ним не справимось? Потиснемо й видушим.\nПрийшли на Євдошине подвір’я. Загавкав собака. Відчинилися одні й другі двері й хлопці ввалились до хати.\nТак ідуть дні. Ось вже перестали дощі. Дерева обкидали листя. Ночі хрусталіють приморозками. Ще далі й починає замерзати земля. Худобу виганяють на зарунені пшеницею, чи житом поля. Одного ранку небо почало хмаритись, але хмари не летіли розшарпані, як це було до цього часу. Десь взялися з півночі, рівномірно заложили небо олов’яно-сірою дергою. Майже тихо.\nЗемля замерзла, дерева стоять спокійно. Починає трошки теплішати. Ось десь вирвалась одна сніжина. Летіла вниз поволі, довго летіла у повітрі й десь зачепилась. За нею з’явилась друга. Ще кілька хвилин і їх вже цілий рій. Відриваються віл сірого, зовсім низького неба й падають химерно. На землі з’явився легкий пушок. Все навкруги приникло, ніби заслухалось.\nСело замовкло, тільки десь-не-десь на току пацають ціпи. Часом десь заспіває півень, або загавкає собака. Поза цим зовсім тихо, тільки сніжинки легко, химерно спадають, крутяться, переплітаються і припадають до землі. Добре вслухавшись, чути їх ледви чутний шелест. Приємний, спокійний і рівномірний шепіт білих кристаликів, що десь там вгорі створились і спадають людям під ноги.\nДо вечора вже скрізь біло. Зі школи біжать школярі, репетують, топчуться по м’якому снігу, кидаються ним. Он там вже хтось поїхав саньми по воду. Коні весело й нечутно біжать, попирхують, а полоззя саней ще не зовсім легко ховзають по дорозі. Очі ще не звикли дивитись на такий білий і чистий світ. І коли вечір прийшов, не було вже так чорно навкруги, як до цього часу. Земля, стріхи, дерева – все те дбайливо окутане м’якою білою периною. Ніч м’яка, спокійна, тільки з димарів на хатах зводиться і піднімається дим і десь там ген під сірим небом зникає.\nМатвій закупив на хату цеглу й Володько перевозив її саньми. Вже кілька років стягається потрохи на хату й все не можна її розпочати будувать. Докучила вже та буда. Аж соромно, що в такій хаті приходиться жити, але нема ради. Війна й революція знищили господарство. Треба було добудовувати й інші будинки. Треба було купувати коня, корову. Треба було зробити нового воза.\nСкрізь треба, а гроші на дорозі не валяються. Треба десь заробити, а де ті заробітки? Не продаси який там пуд тієї пашні, не будеш мати. А тут і пуди не дуже так сипали. Два роки не вродила озимина. Хліб їли з ячменю. Конюшини також не було два роки. Оце перший рік, що зародила вона, але на все так тих грошей треба. Так дуже треба.\nВасилинка росте… Бігала вона ціле літо, працювала. Не можна ж, щоб вона в зимі, в холоді не мала теплої одежини. Також і Хведот свого домагається. Він вже ось-ось парубок. Вигнався догори, вже скоро буде вищий за Володька. Був якийсь там старий, вояцький кожух. Хведот просив, щоб йому купили сукна та покрили того кожуха. Тепер майже всі у таких ходять. А Володько? Цей також не хоче дідом ходити. Йде між люди, бачать його скрізь. Хоч-не-хоч, а якусь поряднішу одежину справити треба. Зима вже. У тому гумовому плащі тепер не видержиш.\nНа щастя трапилась добра нагода. Пан Гліб пошив собі доброго кожуха, але він на нього трохи замалий. Чи не міг би купити Володько? Той запитав батька. А скільки? – запитав старий. Вісім доларів. Не яких небудь злотих. Е-е! Матвій покрутив головою. На такі гроші ми не купці. Але коли побачив кожуха, згодився. Річ добра. Викинеш гроші, але на десяток років вистарчить. Не якась жидівська тандита. Довго старий міркував, довго обдумував, як і де ті гроші взяти. А до того доларів? Але все скінчилось гаразд, і от Володько справжній пан.\n– Що, що, – казав Матвій вже по всьому. – А одяг і харчі мусить людина мати. Нащо тоді живе.\nСаме мело снігом. Хуртовина розігралася і в полі світу не видно. Але Володько пішов до Сергія й обидва порішили йти. Чейже не завіє.\nНадягнув свого кожуха, теплу, вовняну шапку й подалися. Коли вийшли в поле, коли навкруги загуло, хотіли вертатися. Вітер накидався, мов пес лютий, рвав одяг, шарпав за поли, снігом засипав очі. Ну! А може таки доб’ємось. Ану!\nЙшли, боролися з вітром і десь коло полудня дійшли. Зійшли у долину міста. Тут затишніше. Вітер віяв горою, сіяв дрібненьким снігом, бавився у провулках, але це вже не поле. Тут вже люди ходять. Біжать зі школи зігнуті гімназистики, снують сюди й туди жиди. Візники зі своїми шкапами стоять перед рестораном «Удзялуфка», перед готелем «Бона», перед «Пасажем». Он поліцай, там далі староство. Кіно «Звізда» дає фільм «У пащеці лева» – серія перша, частина третя. «Інтимний театр» грає «Троянду Стамбула». Виступають Горев, Полінова – артисти Александрінського імператорського театру. У кав’ярні Повольного сидять люди й попивають каву. Володько знає, що колись у цьому будинку була велика книгарня Просвіти.\nТепер вона геть далі. Прийшли туди. У маленькій кімнаті повно людей у кожухах. Посередині стіл до писання, кілька стільців, по боках дві шафи з книжками. На стінах плакати: «В своїй хаті своя правда», «Борітеся – поборете!», «І чужому научайтесь, свого не цурайтесь». Он і Шевченко у шапці та кожусі. Сидить насуплений і на всіх, мов Бог, поглядає. Коло нього худий, скромний Франко у вишитій сорочці. Трошки далі подібний на учителя «воскресної школи» Драгоманов. Зовсім близько коло нього гетьман Мазепа. Пишний, гордий, ніби йому ніяково у такому демократичному товаристві.\nЗа столом до писання худа з довгими, тонкими пальчиками панночка, невеликий, лисий мужчина й потужний з товстим носом у кожусі, як у Шевченка, пан. І це все. Говорили всі потиху, кожний своє. Лисий добродій щось цокав на рахівниці, худа панночка писала тонкими пальчиками, пан з товстим носом розмовляв з молодим дядьком і весь час приємно й лагідно посміхався.\nКімната, де відбувались сходини, невелика, але вмістила цілу партію. Підлога навіть навоскована й по часі, коли почали розтавати селянські чоботи, на її поверхні поставали озера. Відкрив сходини той самий симпатичний пан з товстим носом, тільки вже без кожуха. Привітав присутніх товаришів і представив їм двох товаришів редакторів зі Львова. Всі витріщили на них очі. Все-таки вони із самого Львова.\nВолодько познайомився з їхніми піджаками, штанами, черевиками, краватками й поки тривало це знайомство, голова встиг сказати головне. Редактори зі Львова сиділи поважно, як і належиться. Голова з приємністю передав одному з них слово і той почав говорити про «хлопську» радикальну партію.\nВолодько мав дуже поважний вигляд. Ще докладніше познайомився з одягом пана редактора, не минув і гудзиків, шпоньок. Зауважив, як ворушаться, особливо нижня, губи, як моргають короткі вусики. Після досить довго стримав свій погляд на бородавці на лівій щоці. Він сидів спереду й міг бачити редакторові з широкими носками, львівські черевики.\nВолодько подумав: «От. Ще вчора ті черевики ходили по вулицях Львова, а я не можу там бути. Певно велике місто. Цікаво б побачити трамваї…» Одна шнурівка черевика, здається, порвана і зв’язана. «А цікаво у кого вони ночують» – знову мигнула думка. Після та саам думка захопилася словом «хлопи», далі перескочила на щось інше, ще далі знову на інше коли редактор казав – «але, дорогі мої товариші, про це розкаже вам мій колега, якому й передаю своє слово». Володько отямився, витріщив очі, трошки заплескав і дивився, як товариш редактор, обтираючи хустинкою чоло, сідає на своє місце.\nДругий товариш редактор говорив досить довго. Люди намерзлися, у кімнаті тепло, через те над всім всевладно панував сон. Видно було, як він літає над всіма і, ніби великий прозорий метелик, спадає на ту, чи на іншу голову. Голова починала ворушитись і кивати, ніби квітка під тягарем, після трошки хилитись додолу… Тоді товариш редактор збільшував голос, починав швидше нищити буржуазію цілого світу, відчаяніше кликати до міжнародної солідарності всіх працюючих і тоді голова скидала сон, що знімався і відлітав десь на іншу голову.\nЦе тривало досить довго. Засвітили лампу. Редактор скінчив. Починалися звідомлення з місць. Прийшла черга й на Володька. Він встав і, дивлячись на львівського редактора, не знав, що йому сказати. «От, подумав редактор. І з таких туманів складається тут наша партія», але терпеливо чекав, поки Володько щось скаже.\n«У нас – почав він несміливо й обережно – для партійної роботи зовсім не підготовлений грунт. У нас, мовляв, треба перш усього культурно-освітньої, а подруге національно-освідомляючої роботи…» Здається, Володько так і сказав, хоча він так хвилювався, що тратив свої слова зараз, як тільки вони родились на світ Божий. Товариш редактор терпеливо чекав, поки той виговорить свої нісенітниці, щось записував до записника й коли нарешті Володько сів, промовив:\n– Ну, а тепер ви, товаришу! Це відносилося до дядька, що сидів побіч Володька.\nНарешті кінець. Сталося це досить пізно, але сталося. І Володько, і Сергій чують у шлунках велетенський голод. У їх торбах є хліб і сало, але нема місця, де б можна спокійно закусити. Додому йти не можна. По довгих нарадах, всіх товаришів партійців розвезли на ніч по хатах. Втома була велика й спалося чудово.\nНа другий день коло десятої години рано Володько й Сергій вийшли на місто. Метелиця втихла, світило сонце й було досить тепло. Гора Бона біліла й посміхалася, голуби літали над містом, жидівки відгортали перед хатками з хідників сніг. Рух весь час збільшувався. Володько з острахом оглядався, чи не ведуть кого, але на цей раз не вели. З сіл приїжджали дядьки, везли дрова, жидів, курей. У повітрі відчувалась одлига.\nВолодько оглянувся. Це був Лазюк. У свому розхристаному цегляної барви пальті, у свому м’якому капелюсі, у своїх американських черевиках він біг до Володька й весело сміявся. Володько вже знає його давно.\n– Здоров! Куди, йдете? – говорив Лазюк.\n– Додому, – відповів Володько.\n– На з’їзд, на з’їзд прибули? – швидко, з нотою іронії казав Лазюк. – Слухали хлопів-радикалів? Ха-ха-ха!\nВін увесь рух і веселість. Стояти йому ніяк не хочеться. Його американські черевики так і підстрибують по черзі. Його короткі руки весь час вправляють якусь шалену гімнастику. Його товсті уста вилонюють безліч іронії на всіх, на цілий світ. Сьогодні він зовсім пристойно поголений і сліди віспи не дуже псують його грубі риси обличчя.\n– Куди? Ага! Поїсти! Ну, так до Гашка. Добре?\nДо Гашка, так до Гашка. Зайшли до Гашка. Тут вже дядьки, валянки, башлики, залізна розжарена грубка, чорне пиво й салтісон. Окупували стіл. Лазюк говорив, сміявся, оповідав. Кпини його безмежні. Іронія його невичерпальна. Чого торкнувся – розніс у порох. Постукував по столі товстим, круглим кулаком, дрібно сам з себе сміявся, розпитував про село.\nЦілий день Лазюк не випускав з рук Володька. Були у більярді Грицюка, були у Повольного. Володько хотів знайти Олега, але не вдалося. Увечорі пішли до «Звізди».\nТам дають «У пащеці лева». Третій сеанс ще не розпочався. Чекали у почекальні. Посередині велика ваза й глиняний Нептун. На стінах Пат і Паташон, Гари Піль, Мері Пікфорд. Дві штучних пальми, штучний, оббитий мармур, штучна барва на губах окатої жидівки в неможливо короткій суконці, штучний шовк її панчіх.\nАле Володькові подобається та штучність. Це мертве, бліде сяйво електричної грушки, цей витертий плюш стільців і лавиць, ця публика, що сидить і чекає сеансу. А двері в залю ще зачинені. Чути дзирчання фільмового апарату й звуки піаніно. Ось вони цяпають повільно й рідко, то знову зриваються, буряться, гудуть, біжать шалено, ніби зграя звірини. Володькова уява малює вже привабливі картини і поволі все навкруги никне перед їх маєстатом.\nСеанс кінчається. Відчиняються навстежінь двері й з них натовпом ринуть люди. Червоні, палаючі щоки, блискучі очі, теплі, розмріяні, розхвильовані. Вони тільки що вернулися з далеких мандрівок і ще не вірять, що вони тут у Крем’янці. Хто б подумав, що вони живуть тут, ходять до кіна, грають більярд, кохаються. Тут, на цій землі, на якому-небудь п’ятдесятому рівнобіжнику нашої півкулі, за тисячу кілометрів від Парижу, Берліну, Лондону. Десь там далеко, далеко, поганеньке містечко, а все-таки воно живе, все-таки пнеться… Хіба ті панночки не в таких самих коротких суконочках, як у Парижі, чи Лондоні? Хіба не так само барвлять уста, чи стрижуть волосся? Проситься їх не ображати. Вони на землі, мають барви й електрику, мають кіно «Звізду» й багато інших благ.\nКіно також знає собі ціну. Воно не має лож?.. Як то не має? Он тих кілька потертих стільців з самого заду. А що то над ними написано? Ложі. Там можна бачити комісара поліції і навіть самого пана старосту. Він ще передвчора був у Варшаві, він ще пахне столицею і його старомодні бакенбарди не мають найменшого зв’язку з провінціональністю.\nКілька хвилин виходить публика, кілька хвилин входить. Входить і Володько, входить Лазюк. Всі входять, всі знаходять свої місця і сідають. Он, здається, направду чи не сам пан староста. А може то й не він. Ні. Він. Сидить, пробачте, в ложі, значить він. Декілька людей обертається туди, це також знак, що він.\nНарешті гасне світло. Сіренький, потрісканий екран. На ньому з’являється Африка. Хащавини бамбука. З’явився здоровенний, лютий лев. Вирвався з куща, мов артист, і зупинився на сцені. Шкура на ньому їжиться, поводить навкруги головою, потрушує гривою. Після зненацька зривається й біжить. Це він помітив оту дівчину, що вибігла з кущів, у чоовічих штанях і чоботах. Побачивши лева, дівчина робить жахливі очі й падає на землю, за якийсь пень. Лев стрибає просто на неї, перестрибує й біжить далі. Дівчина зривається, біжить, зупиняється, когось кличе. Її гарне личко в розпачу, її очі великі, перелякані, її чудове волосся недбало розкуйовджене.\nНа її крик з’являється сильний, у порваній сорочці мужчина. Обличчя його всипане великими краплинами поту, волосся розпатлане й кілька мокрих, злиплих пасем спадає на чоло. На поясі у нього револьвер.\nВін біжить до дівчини. Та кидається в його обійми, але знесилена заточується й падає непритомна. Мужчина піднімає її, мов дитину, міцно тисне до своїх грудей і, розгортаючи чагарник, несе кудись… М’язи його рук напружені. Міцно ступає по землі дужими ногами. Уста його розтягнуті й щільно затиснуті. Він зникає у тім самім напрямку, куди побіг лев.\nКартина міняється. Піскова, безмежна пустиня. На обрію з’являється відділ арабів. Їх коні мчать що сили, розвіваються білі одяги, вилискують криві шаблі. Вони мчать просто на ліс, що видніє далеко перед, ними. Під’їхали до пралісу й спинились. Веде їх дужий, страшний, чорний, з лев’ячою головою вождь. Розмахуючи енергійно руками, він дає верхівцям накази. Одна мить і всі з обличчям хижаків зникли у хащавинах. Лишилось тільки кілька коло коней.\nРух, напруження. Скільки у тих людей сили, яке чудове довкілля. Пустині, праліси, великі ріки, височезні гори. Високі, стрункі пальми, чорні люди й люті зіврюки. А ось знову місто з кам’яними, білими будовами, пласкими стріхами. Готель, музика, фокстрот між пальмами. Грає водограй. У басейні золоті рибки. Під’їжджають і від’їжджають блискучі авта, з них виходять стрункі, у білому жінки, так само мужчини.\nЙдуть швидко по мармурових сходах, зустрічються зі знайомими, вітаються, розмовляють, сміються. Там знову танцюють, вигинаються чарівні жіночі постаті. П’яні коханням очі дивляться у саму душу, а уста самі складаються до поцілунку. А до всього музика, що виривається з темноти, оповиває уяву, бере легко її в теплі обійми й відносить у безвість, ніби немовля.\nЦе і є той чудовий, величезний світ. Піти й завоювати його, пізнати його красоти, випити його солодощі, пережити його вибагливі химери. Не бути там, не знати його – марно жити тоді на землі, де нема ні пишних палаців, ні великих міст, ні широких рік, ні високих гір. Все сіре, все маленьке, все спокійне й ледаче… Ах, як мучить жагуча туга за повним життям!\nІ тільки на вулицях міста прокидається Володько від своїх снів та помічає, що він все-таки тут, на цій землі. Брудні, обдерті жидівські хижки, нерівні хідники, вузькі хвилясті, ніби їх хто навмисне погнув, вулички. Вже краще тоді село, ніж оця купа бруду, безладдя, що зветься містом.\nВже пізно. З заходу повіває й крутиться по вузьких завулках вітрець. Ноги ступають по нерівних каменюках, час від часу сховзаються. Майже темно, тільки де-не-де манячить ліхтар.\n– Так, так! Дорогий мій! – почав Лазюк, ніби продовжуючи свою думку. – Від нас самих залежить, чи виплутаємося ми з цього стану, в якому тепер опинились, чи залишимось і на далі оцім порожнім на планеті місцем, що його сьогодні репрезентуєм. Я над цим думав, ви, мабуть, також думали, всі ми думаєм. Не раз і не два стукалася мені до голови думка: звідки й як почати? З села? З міста? Від «хлопа»? Від інтелігента? З Просвіти, чи з бомби? І прийшов до одного висновку: звідки б його не починати, нам усім бракує одного – знання.\nТреба йти й учитися! Треба не боятися ризика! Треба здобути своє всіма засобами! Треба братися тільки за те, до чого прагне душа! Треба пізнати великий, Божий світ! Треба пізнати себе, нас, кожного дядька! Нас є досить. Ми є також не дурні, не сліпі й не глухі. Наші голови створені також не тільки для того, щоб добре за них нас вішати, а також для того, щоб думати й розуміти.\nМи мусимо йти у світ і мусимо бути тут! Ми мусимо наповнити собою всі краї, всі народи. На кожному кроці мусимо, мов крапля камінь, довбати вперто й послідовно людську байдужість – тут у нас і там у світі. І всі наші починання мусять бути великі розміром, глибокі думкою, відповідні до величі народу нашого. Сорок п’ять міліонів! Сорок п’ять міліонів голів! Сорок п’ять міліонів сердець!\nВдумайтесь, чоловіче, у те число. Уявіть собі його. Сядьте, напишіть собі його на папері й розложіть в уяві на сорок п’ять міліонів людських одиниць. Зважте їх фізичну силу, зрозумійте масу, їх думки, відчуйте биття їх сердець. Боже мій! Таж ви, коли ви маєте хоч зерно уяви, ви мусите жахнутись від величі народу, до якого належите! Обійміть уявою місце, що той народ займає на землі. Боже мій! Таж це велич!\nВолодько вже не раз слухав мову цієї людини. Ті слова, ті звуки… Він знає їх на пам’ять. Одначе він слухає далі… Слухає, бо треба це чути… У вухах мусить завжди звучати та болюча музика… «Розшарпаний народ»… Як часто він вживає ці вирази. Але що зробити? Куди від них втекти? Границі… Навкруги границі…\nДія цього розділу відбувається в листопаді – грудні 1922 року.\nПат і Паташон – датський комічний дует, знімався у численних німих фільмах 1921 – 1940 років.\nПодається за виданням: Самчук У. Волинь. – Торонто: 1969 р., т. 3, с. 128 – 142.\nУлас Самчук – Самчук У. Волинь. - 9. Повітові збори


Тромбоемболія легеневої артерії: вирок для пацієнта чи виклик для сучасної медицини?\nГоловна > Статьи > Тромбоемболія легеневої артерії: вирок для пацієнта чи виклик для сучасної медицини?\nАвторы: член-кореспондент НАМН України, член правління Європейського товариства кардіологів (ESC), керівник відділу реанімації та інтенсивної терапії ННЦ «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України (м. Київ), д. мед. н., професор О.М. Пархоменко\nПроблема тромбоемболії легеневої артерії (ТЕЛА) не втрачає своєї актуальності у зв’язку з високою частотою летальних випадків як серед пацієнтів хірургічного, так і терапевтичного профілю. З одного боку, це зумовлено труднощами діагностики ТЕЛА та тяжкістю стану таких хворих, з іншого – лікарі різного фаху часто недооцінюють фактори ризику виникнення тромбоемболій у своїх пацієнтів, що призводить до фатальних наслідків. Про основні шляхи розв’язання цієї проблеми розповів член-кореспондент НАМН України, член правління Європейського товариства кардіологів (ESC), керівник відділу реанімації та інтенсивної терапії ННЦ «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМН України (м. Київ), д. мед. н., професор Олександр Миколайович Пархоменко.\n? Олександре Миколайовичу, яка епідеміологічна ситуація з ТЕЛА у світі та в Україні зокрема?\nЕпідеміологію ТЕЛА прослідкувати дуже важко, адже тільки 7% хворих, яким встановлено такий діагноз, лікуються у стаціонарі. Дуже часто (34% випадків) проявом ТЕЛА є раптова серцева смерть. Якщо в деяких країнах світу наявні статистичні дані щодо поширеності ТЕЛА, то в Україні подібна статистика відсутня. Відомо, що у США від ТЕЛА щорічно помирають 500 тис., а в Європі – 600‑700 тис. осіб. Відповідно до даних світової статистики щодо захворюваності ТЕЛА, орієнтовно в Україні таких випадків принаймні 100 тис. щорічно.\n? На чому лікарям слід акцентувати увагу в щоденній практиці, аби сприяти зменшенню летальності від ТЕЛА?\nПроблема тромбоемболій – це не тільки сфера відповідальності реаніматологів та лікарів екстреної медичної допомоги. Найефективнішим заходом, що впливає на зниження летальності від ТЕЛА, є її профілактика. З цією метою лікар будь-якої спеціальності повинен вміти оцінити ймовірність виникнення тромбоемболій у своїх пацієнтів і за потреби попередити їхній розвиток за допомогою антитромботичної терапії. Доведено, що таке профілактичне лікування знижує ризик розвитку венозних тромбоемболій (ВТЕ) від 40 до 60%.\nЩе 170 років назад німецький науковець Рудольф Вірхов описав три ключові фактори тромбоутворення: сповільнення кровотоку, пошкодження ендотелію судин та підвищення коагуляційних властивостей крові. Саме погіршення ендотеліальної функції та сповільнення кровотоку відіграють важливу роль у розвитку ВТЕ. При цьому гостра ТЕЛА є найсерйознішим наслідком ВТЕ. За даними Фрамінгемського дослідження, ТЕЛА становить 15,6% від усієї внутрішньогоспітальної летальності. Своєю чергою частка хворих хірургічного профілю складає 18%, а терапевтичного – 82% (Мельник та співавт., 2003).\n? Яким чином у сучасних умовах можна оцінити ризик виникнення ВТЕ?\nНа сьогодні відомо багато інструментів, які дозволяють об’єктивно проаналізувати ризик розвитку ВТЕ. Так, найпоширенішими шкалами для оцінки клінічної вірогідності ТЕЛА у загальній популяції є канадська (Wells et al., 2000) та женевська (le Gal et al., 2006), які передбачають аналіз скарг, даних фізикального обстеження та факторів ризику ВТЕ.\nДля оцінки ризику ВТЕ у госпіталізованих пацієнтів терапевтичного профілю використовують шкалу PADUA, де сума балів ≥4 вказує на високий ризик розвитку ВТЕ (CHEST, 2012; SIGN, 2010, 2014). При цьому обмежена рухливість оцінюється у 3 бали. Слід відмітити, що рухливість вважається обмеженою за умови дотримання хворим ліжкового режиму протягом ≥3 діб із можливістю відвідувати туалет (Kohn et al., 2012). Пацієнти, які лікуються у відділенні реанімації та інтенсивної терапії, окрім загальних факторів ризику ВТЕ, мають ще й додаткові специфічні, як-то сепсис, механічна вентиляція легень, медикаментозна седація, центральний венозний катетер, дихальна або серцева недостатність, термінальна стадія ниркової недостатності (Minet et al., 2015).\nУ хірургічних хворих найзручнішою для визначення ризику ВТЕ є шкала Сaprini. Залежно від набраної кількості балів та виду хірургічного втручання, пацієнтів розподіляють на групи низького, помірного, високого і дуже високого ризику. Вірогідність наявності ТГВ у цих групах складає <10, 10‑20, 20‑40, 40‑80% відповідно.\n? У більшості випадків джерелом ТЕЛА є ТГВ нижніх кінцівок, то чи доцільно застосовувати ультрасонографію судин нижніх кінцівок як скринінговий метод?\nТеоретично – так, але практично – ні, оскільки «свіжий» тромб за УЗД погано візуалізується. Інформативним у такому разі є компресійне УЗД вен нижніх кінцівок, що дозволяє оцінити кровоток у судинах. Чутливість цього методу становить 90%, а специфічність – 95% в осіб із симптомним ТГВ. Виявлення тромбів у проксимальних венах нижніх кінцівок є достатнім критерієм для призначення антикоагулянтної терапії (АКТ) без додаткових методів обстеження.\n? Пане Олександре, які ж клінічні симптоми дозволяють запідозрити наявність ТЕЛА?\nТЕЛА – це хвороба-«хамелеон», оскільки для даної патології патогномонічних клінічних ознак не існує. Клінічна картина неспецифічна та дуже варіабельна. Так, ТЕЛА нерідко маніфестує втратою свідомості, появою задишки, кровохарканням, болем у грудній клітці тощо. При фізикальному огляді можна спостерігати блідість або дифузний ціаноз шкірних покривів, набухання шийних вен, тахікардію (ЧСС >100 уд./хв), гіпотензію (АТ <100 мм рт. ст. понад 15 хв), зниження сатурації (SpO2 <95%). Слід зауважити, що ТЕЛА може мати безсимптомний перебіг і бути випадково виявленою під час діагностичного обстеження із приводу іншого захворювання або автопсії (Konstantinides et al., 2014). Тому кожний лікар має пам’ятати про можливість виникнення ТЕЛА, знати фактори ризику, вміти оцінити клінічну вірогідність розвитку ТЕЛА і за потреби своєчасно призначити антитромботичну терапію з лікувальною або профілактичною метою.\nНа жаль, як показує досвід, у реальній практиці лікарі майже не користуються описаними вище шкалами для оцінки ризику ВТЕ і ТЕЛА, що зумовлює певний дисонанс із призначенням антикоагулянтів. Так, декілька років тому в межах проєкту «Територія безпеки» ми проводили анкетування лікарів із різних міст України. Результати цього опитування показали, що профілактичну АКТ отримують тільки половина пацієнтів, які її потребують.\n? В яких випадках слід розпочинати тромбопрофілактику антикоагулянтами?\nАКТ у профілактичних дозах рекомендована пацієнтам із високим ризиком ВТЕ (≥4 балів за шкалою PADUA та ≥5 балів за шкалою Сaprini). З цією метою можна застосовувати низькі дози нефракціонованого гепарину (НФГ), низькомолекулярний гепарин (НМГ) або фондапаринукс (клас рекомендацій І, В; CHEST, 2012). Нові оральні антикоагулянти (НОАК) для профілактики ВТЕ здебільшого не призначають. Виняток – ривароксабан, який використовують у травматології та ортопедії. В Україні, на жаль, поки що немає антикоагулянту в таблетованій та парентеральній формах. Хоча у США такий препарат уже є. Це бетриксабан, що зареєстрований Управлінням із нагляду за якістю харчових продуктів та медикаментів (FDA) і має доказову базу.\n? Які основні підходи в лікувальній тактиці щодо ТЕЛА, яка вже розвинулася?\nЯкщо у хворого є підозра на ТЕЛА, то АКТ розпочинають негайно, до отримання результатів діагностичних тестів, щоб попередити рецидив тромбоемболії. Парентеральні антикоагулянти (НФГ, НМГ або фондапаринукс) комбінують із пероральним прийманням антагоністів вітаміну К (варфарин). При цьому парентеральну АКТ застосовують перші 5‑10 днів до досягнення міжнародного нормалізованого відношення (МНВ) у межах 2,0‑3,0 протягом двох днів поспіль. Призначення таких НОАК, як ривороксабан і апіксабан можливе відразу без попереднього використання гепаринів, при встановленні діагнозу ТЕЛА, тоді як перед лікуванням дабігатраном необхідно застосовувати гепарини.\nНеобхідно враховувати, що на тлі гепаринотерапії можливий розвиток гепарин-індукованої тромбоцитопенії. Її поширеність становить приблизно 3% при застосуванні НФГ та 1% – НМГ. Проте пацієнтам із можливістю проведення первинної реперфузії та особам із тяжкою нирковою недостатністю (кліренс креатиніну ≤30 мл/хв) або серйозним ожирінням рекомендовано призначати НФГ.\nПацієнтам високого ризику із ТЕЛА, що супроводжується кардіогенним шоком та/або артеріальною гіпотензією, показана тромболітична терапія. Найкращий результат спостерігається у тих хворих, яким реперфузію було здійснено в перші 48 годин після виникнення ТЕЛА.\n? Яке місце займає фондапаринукс серед інших антикоагулянтів у лікуванні та профілактиці ВТЕ й ТЕЛА?\nФондапаринукс – селективний інгібітор Ха-фактора, який довів свою ефективність та безпеку в багатьох клінічних випробуваннях. Так, у рандомізованому багатоцентровому клінічному дослідженні MATISSE-DVT порівнювали дію фондапаринуксу та еноксапарину в пацієнтів із симптомами гострого ТГВ протягом госпітального періоду (7‑14 днів). Після відміни парентеральних антикоагулянтів хворі отримували варфарин упродовж трьох місяців.\nФондапаринукс вводили підшкірно 1 раз на добу в дозі, що визначали за вагою хворого: 5 мг – при масі тіла до 50 кг; 7,5 мг – від 50 до 100 кг і 10 мг – понад 100 кг. Еноксапарин застосовували підшкірно двічі на добу по 1 мг/кг. Як наслідок, частота клінічно виражених тромбозів і ТЕЛА через три місяці при лікуванні фондапаринуксом становила 3,9%, еноксапарином – 4,1%. В обох групах тромбоцитопенія виникала дуже рідко, а антитіла до тромбоцитів не були виявлені взагалі. При цьому кількість кровотеч була меншою на тлі застосування фондапаринуксу (Buller et al., 2004).\nВ іншому міжнародному клінічному дослідженні MATISSE-PE, в якому брали участь пацієнти з гострою ТЕЛА, порівнювали ефективність фондапаринуксу та НФГ. Парентеральні антикоагулянти використовували протягом семи діб із наступним переходом на пероральне приймання варфарину. Частота рецидивів венозних тромбозів та ТЕЛА через три місяці у групі фондапаринуксу складала 3,8%, НФГ – 5% (N Engl J Med, 2003). Фактично ці два дослідження стали основою для включення фондапаринуксу в рекомендації з тромбопрофілактики та лікування ТЕЛА. В оновлених рекомендаціях ESC (2019) фондапаринукс має рівень рекомендацій І, А.\nТакож фондапаринукс підтвердив свою ефективність у профілактиці ВТЕ в терапевтичних пацієнтів у рандомізованому міжнародному клінічному дослідженні ARTEMIS. Хворі отримували фондапаринукс підшкірно в дозі 2,5 мг протягом 6‑15 діб. Як наслідок, було доведене зниження ризику клінічно значимих ВТЕ на тлі лікування фондапаринуксом майже вдвічі порівняно із плацебо (Cohen et al., 2006).\nСлід відмітити, що застосування фондапаринуксу не потребує регулярного лабораторного контролю, не викликає розвитку автоімунної тромбоцитопенії та характеризується хорошою біодоступністю при підшкірному введенні.\n? Чи існують обмеження в застосуванні АКТ у пацієнтів із хронічною хворобою нирок?\nЗрозуміло, що хворі зі зниженою функцією нирок часто потребують перегляду дози будь-якого препарату або навіть його відміни за умови адекватної оцінки співвідношення користь/ризик. З-поміж антикоагулянтів не рекомендований дабігатран, оскільки він переважно виводиться нирками. Допускається застосування ривароксабану, але дозу слід зменшити. Також пацієнтам із тяжкою нирковою недостатністю (кліренс креатиніну <30 мл/хв) протипоказане підшкірне введення фондапаринуксу, що зумовлено його здатністю до накопичення та, відповідно, підвищенням ризику кровотеч. В осіб із нирковою недостатністю помірного ступеня тяжкості (кліренс креатиніну – 30‑50 мл/хв) спостерігається збільшення концентрації фондапаринуксу в крові, тому дозу треба зменшити.\n? Професоре, розкажіть, будь ласка, якою має бути тривалість АКТ під час профілактики ВТЕ та лікування ТЕЛА?\nПитання тривалості лікування антикоагулянтами дуже складне, до кінця не вивчене і потребує індивідуального підходу. Мінімальний термін проведення АКТ при ТЕЛА – три місяці, хоча в більшості випадків питання щодо припинення АКТ вирішується індивідуально. Особливо високий ризик рецидиву тромбоемболій спостерігається протягом 1-го місяця після клінічної маніфестації ТЕЛА. Доведено, що найбільшу вірогідність рецидиву після відміни антикоагулянтів мають пацієнти з ідіопатичними та повторними ВТЕ, а також особи зі злоякісними новоутвореннями (Heit et al., 2008).\n? Як оцінювати геморагічний ризик під час застосування антикоагулянтів?\nНа сьогодні є дві методики, які дозволяють виділити хворих високого геморагічного ризику на тлі тривалої АКТ. Так, шкала RIETE визначає ризик фатальних кровотеч, а VTE-BLEED – великих кровотеч. Обидва інструменти не є специфічними для пацієнтів, яким планують проведення тромболізису, але дозволяють серед усіх осіб із ТЕЛА виділити категорії хворих із дуже високим ризиком геморагічних ускладнень. Такі фактори ризику, як активне злоякісне новоутворення, анемія, кровотеча в анамнезі, вік від 75 років та ниркова дисфункція є спільними для обох клінічних шкал.\n? Як можна знизити ризик кровотеч в осіб із виразковою хворобою шлунка або дванадцятипалої кишки на тлі АКТ?\nБезумовно, виразкова хвороба асоційована зі значною вірогідністю кровотеч при прийманні будь-якого антикоагулянту. Відомо, що НОАК суттєво підвищують геморагічний ризик за рахунок кровотеч зі шлунка (60‑70% випадків). Застосування препаратів цієї групи не рекомендоване у хворих із високим ризиком кровотеч, зокрема пацієнтів із раком шлунка або кишечника, активною дуоденальною виразкою, гастритом, езофагітом або колітом. Крім того, таким пацієнтам обов’язково необхідне призначення інгібіторів протонної помпи (ІПП). Доведено, що ІПП 3-го покоління (пантопразол, рабепразол) зменшують ризик шлунково-кишкових кровотеч і не впливають на клінічну ефективність АКТ.\n? Олександре Миколайовичу, чи можна в майбутньому очікувати появи у практичній лікарській діяльності антикоагулянтів із мінімальним ризиком геморагічних ускладнень?\nЯ вважаю, що такі препарати увійдуть до щоденної лікарської практики вже найближчі 10 років. На сьогодні проходить ІІ фаза клінічних досліджень антикоагулянтів, які впливатимуть виключно на ХІ‑ХІІІ фактори згортання крові. Поява саме таких генерацій антикоагулянтів дозволить мінімізувати або взагалі усунути геморагічний ризик в осіб із коморбідними станами, а також оптимізувати контроль за системою гемостазу в пацієнтів у разі ургентних хірургічних втручань.


Home / Україна / Межа закону / Прокуратура повідомила про підозру Тетяні Поп – пособниці окупантів із Закарпаття\nЖительці Закарпаття Тетяні Поп, яка виїхала до Москви і підтримує російську агресію проти України, повідомили про підозру у вчиненні кримінального злочину.\nПро це 23 травня повідомила пресслужба Офісу генерального прокурора України.\n“За процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури місцевій жительці заочно повідомлено про підозру у виготовленні та поширенні матеріалів із запереченням збройної агресії РФ проти України та окупації частини території (ч. 2 ст. 436-2 КК України)”, – ідеться в повідомленні.\nЗ поширеного фото та з опису діянь зрозуміло, що це Тетяна Поп – уродженка Хуста, 1983 р.н. Вона почала виступати на російському ТБ ще з 2012 року, позиціонує себе як “русинська активістка”, фактично є пособницею російських пропагандистів та окупантів.\n“За даними слідства, наприкінці 2019 року жінка виїхала до Москви, звідки систематично провадить підривну діяльність проти України. Вона регулярно виступає в ефірах російських пропагандистів, відкрито підтримуючи збройну агресію РФ та самопроголошених органів влади на тимчасово окупованих територіях.\nДля розповсюдження кремлівської пропаганди підозрювана створила близько десятка профілів у соціальних мережах. Там вона поширювала пости із дезінформацією, виправдовуючи дії армії РФ та дискредитуючи Збройні сили України. Зокрема, вона називала війну “операцією з повного звільнення Донбасу”, заперечувала присутність військових агресора на Чернігівщині, а відео із загиблими там цивільними мешканцями називала “черговою постановкою”, – зазначає прокуратура.\nЗвірства окупантів на Київщині: російському командиру повідомили про підозру


Закарпатські горяни навчилися їздити ...повітрям @ Закарпаття онлайн\nЩоб детальніше дізнатися про цю нестандартну переправу, наш кореспондент відправився на Хустщину.\nМайже за кілометр до кінця Нижнього Бистрого помічаю натягнутий через річку товстелезний трос. Тримається він на двох металевих стояках. Посередині майже над самісінькою течією висить на прикріпленому до тросу ланцюгові дошка. Чесно кажучи, я спочатку подумав, що це – гойдалка для місцевих екстремалів. Але таки вирішую з’ясувати про це устаткування у діда, котрий неподалік пасе вівці. Пан Іван каже, що це – одна з сільських переправ. Щоб не обходити за кілька кілометрів униз до підвісного мосту, бистрянці, що живуть по той бік річки Тереблі, стають на дошку, беруть у руки тонший трос, і, стоячи на тій же латці (дошці), перетягуються, куди вже їм потрібно. «Приїхавши» повітрям додому, селяни припарковують ланцюг з дошкою до міцного стояка. Така процедура займає від п’яти до десяти хвилин. Бо ж русло річки не дуже широке: 15-20 метрів.\nДід Іван також додав, що коли до людей приходять гості, то вони тросом передають їм латку, і ті вже самотужки переправляються на інший бік річки.\nВже майже за Нижнім Бистрим помічаю ще одну подібну переправу. Однак тут замість звичайнісінької дошки до металевого коліщати прикріплене щось подібне до невеличкого дерев’яного корита. Всередині це диво встелене якимось ганчір’ям. Спадає на думку, що це вже, мабуть, переправа типу «люкс», адже тут м’якше й безпечніше сидіти.\nЩоб перебратися через річку на таких установках, потрібно мати неабиякий хист та жилку екстремалізму. У цьому я переконався, спробувавши залізти в дерев’яне корито. Ось уже сиджу в цьому повітряному човні. Відчеплюю трос. На моє нещастя, він виривається з рук і я, як «водій» без досвіду, майже лечу на коліщаті, котре тримає корито, метрів на три-чотири. Вхопившись за трос і стоячи в «човні», притягуюсь до берега, чіпляю переправу на місце, і йду з полегшенням до центру села…\nСтепан Бритвак, сільський голова Нижнього Бистрого розповів мені, що подібних переправ у селі – три. Одна – на початку і дві – при виїзді. Ці «повітряні човни» залишилися селу у спадок ще з Великої Вітчизняної війни. Тоді ними, щоб зимою не йти убрід, переправляли солдат. За допомогою цих переправ, на центральну дорогу передавали й ліс та провіант.\nСтепан Степанович каже, що навіть і сьогодні переправами (особливо коритоподібною) передають мішки з картоплею, цукром, борошном… Хтось один «садить мішок», бере трос і потихеньку перетягує на інший бік, де на нього вже чекає родич чи сусід. За свого головування, Степан Бритвак не пам’ятає, щоб хтось упав у річку під час переправи або впустив туди харч. «Наші люди вже звикли до підвісних латок. По-перше, їздячи ними, вони економлять час, а по-друге – тримають себе в руках, не вживаючи надмірно оковитої. Бо ж мастак ти чи ні, а трохи хильнувши, легко можна перекинутися в річку», - зізнався сільський голова й запросив ще раз відвідати екстремальні бистрянські переправи.


Не з дієприслівниками | Плани-конспекти уроків по українській мові\nМета: Пояснити правила написання не з дієприслівниками, формувати орфографічну грамотність, виховувати повагу до усної народної творчості як засобу передачі нащадкам досвіду попередніх поколінь народу; розвивати увагу, пам’ять, удосконалювати вміння здійснювати такі мисленнєві дії, як аналіз, порівняння, добір аргументів на підтвердження тези.\nТип уроків : уроки вивчення нового матеріалу.\n* Пояснювальний диктант. Указати\nдієприслівники, з’ясувати вид та синтаксичну роль кожного.\nІ. Серце в’яне співаючи. Чайка скиглить літаючи. Умовк кобзар, сумуючи. Пан, вернувшись, занедужав. Ідуть дівчата в поле жати та, знай, співають ідучи.\nІІ. Нам день минав, день розсвітався, весна йшла гріючи. А було тихо та тихо, тільки хрущі гули літаючи. Кипіла в Павла душа, наболівши, наскорбівши. Бабуся, сидячи за столом тихенько й величненько, якусь думку собі думала.\nЗ творів Марка Вовчка.\n* Прочитати пари слів. Пригадати правила написання не з дієсловом. Зробити\nвисновок про написання не з дієприслівниками.\nНе бачити – не бачачи\nНе знати – не знаючи\n* Робота з підручником. Опрацювання теоретичного матеріалу (с. 60).\n* Прочитати. Пояснити написання не з дієприслівниками.\nІ. Не поговоривши з головою, не бери руками. Не навчаючись, не навчишся. Нехтуючи честю, не вбережеш совісті. Нічого не роблячи, вчимося дурощів. Візьмешся до діла, не порадившись, пошкодуєш. Не нагнувшись до землі, печериці не вирвеш. Не пізнавши отрути бджоли, не скуштуєш меду. Не розбивши шкаралущі, яєчні не спечеш. Не розтрощивши горіх, не смакуватимеш зернятком. Не терши, не м’явши, не їстимеш калача. Не простягнувши руку, й ложки не візьмеш. Не зробивши обруча, за діжку не берися. Якби, не беручись за справу, можна було навчитися, пес став би м’ясником. Не впіймавши, не кажи, що злодій. Не вечерявши, легше, та повечерявши, краще. Багатий помирає недоївши, а бідний переївши. Отак, не бродячи, качку впіймав.\nІІ. Зима не за горами, вона прийде, не давши телеграми. Не сіявши, не пожнеш. Не зловивши, не скуби. Води не бачивши, не пірнай. Біжить, землі не дотикаючись. Не вміючи, і мухи не вміймаєш. Не давши оброку, не бий коня по боку. По писанках перейде, жодної не роздавивши. Не мавши статку, не матимеш упадку. Жне, не сіявши, молотить, не віявши. Не йди у воду, не спитавшись броду. Не взявшись за сокиру, хати не зробиш. Не постукавши у стінку, будівлі не купують. З’їв би, не посоливши. Пташка, що, не оперившись, співає, кішці в зуби попадає. Толковий, не маючи, придбає, а дурний, маючи, промотає. Не почавши, думай, а почавши, роби.\n* Попереджувальний диктант. Позначити орфограми “Не з дієприслівником” та “Буква и в суфіксах дієприслівників”.\nІ. Тяжко, важко нудить світом, не знаючи за що. (Т. Шевченко.) Я до ворогів підходжу, не задкуючи, відверто. (Д. Павличко.) Отак іти, чола не остудивши, не відаючи втоми, вічно йти. (В. Коротич.) Незважаючи на тривале іноземне панування, ідея української державності продовжувала жити. (В. Борисенко.) Не зважаючи на те, що є кращі місця, Київ – місто унікальне, оповите легендами, оспіване в піснях. (За А. Камінчуком.) Життя пішло на боротьбу з бідою, не вславившись ухваленим трудом. (М. Старицький.) Поважчало перо, що понад болем котилось часом перекотиполем, не озираючись на дні й літа. (Б. Олійник.) Промерехтів хвилину і померк той фейєрверк, не обігрівши душі. (Д. Луценко.) А бджоли не вгаваючи гудуть, немов оркестр маленьких музикантів. (М. Рильський.) Тут все скрегоче: птахи і комахи – всю ніч, не замовкаючи й на мить. (Л. Дмитерко.) Розгорнувши крила й не змахуючи ними, бусли летять, підхоплені лише буряним вітром. (А. Шиян.) Не осягнувши таємниць буття, ми наче сповідаємось природі і каємось. (Л. Череватенко.)\nІІ. Тополі й липи стояли тихо й мліли в благодатному теплі, не ворушачи ані листочком. (І. Нечуй-Левицький.) Берези вміють сумувати, не похиливши голови. (Л. Дмитерко.) Дуб стоїть, зими й не чувши. (П. Тичина.) Повзуть гліцинії, не знаючи утоми, все вище й вище. (М. Рильський.) З турецького берега хвилі прийшли, не рахуючи милі. (В. Швець.) Ми їхали мовчки з тобою, для щастя не знаючи слів. (М. Рильський.) Де вечорів настояні меди, до тих стежок, не думаючи, йди. (А. Малишко.) І дорога вже не дорога, а строката величезна гадюка, що за отой лісок, не поспішаючи, полізла. (Остап Вишня.) Не замружившись, не уявити неосяжність неосягненних просторів оцих… (М. Самійленко.) Мабуть, не змігши вітру збороти, острів піднявся й зник, наче птах. (Д. Павличко.) Сонце з виру молодого рано з східного порога навпростець собі пішло, не стрічаючи нікого. (П. Усенко.) Коні, хай крешуть залізні копита! Летіть, не спиняючись, ночі і дні! (Л. Первомайський.) І кожен звук, не сплівшись з іншим звуком, пливе, хитаючись, над глянцюватим бруком. (М. Бажан.) Я знав кінець, іще й не починавши. (В. Самійленко.)\n* Переписати, знімаючи риску та вставляючи пропущені літери.\nНе/торкайся хліба, рук не/помивши. Не/протерши очей, не/д..вися у далі. І не/думай ні/коли, що ти вже найвищий, умостившись на мить на чиїмсь п’єд..сталі. (М. Нагнибіда.) Ходить брехня, вип..наючись боком, бреше брехня, не/моргнувши оком. (А. Малишко.) І не/чує дівчина ні/чого, а біжить, не/тямл..чись, без сліду. (Б. Грінченко.) На цеглі в пустці я сиджу, від сліз не/бач..чи ні/чого. (Олександр Олесь.)\n* Перебудувати речення, від виділених дієслів утворивши дієприслівники. Дієприслівникові звороти підкреслити.\nЯк не напрядеш, то не ткатимеш. Як не посієш, не збереш. Річка, як не розіллється, не нанесе намулу. Як не візьмешся за справу десятьма пальцями, десять років працюватимеш.\n* Вибірковий диктант. Виписати фразеологізми, пояснити їх значення. Пояснити написання не з дієприслівниками.\nГалюся йшла собі сама не чуючи біди. (Б. Грінченко.) Ось-ось добігає не чуючи ніг… Та раптом спіткнувся і впав на поріг. (М. Вороний.) Не пам’ятаючи себе, кинулась Наталя в воду й поплила Дніпром, як та рибочка. (Марко Вовчок.) Хто ж бо так, не пивши та не ївши, зможе тут цю скелю розкопати! (Б. Грінченко.) І яросні воїни в смертнім двобої стоять, не ступаючи й кроку назад. (М. Бажан.) Подякує майстру онук за те, що квітчав простори не покладаючи рук. Над майстром метал іскриться, він трудиться років тридцять не покладаючи рук. (М. Нагнибіда.) То у клопотах мізерних, то марних словах красномовних люди топили свій дух, не дивлячись догори. (В. Самійленко.)\n* Два-три з-поміж поданих фразеологізмів увести до самостійно складених речень.\nНе шкодуючи сил. Не розгинаючи спини. Не покладаючи (не згортаючи) рук. Не моргнувши оком. Незважаючи (невважаючи) ні на що (на осіб). Не мудруючи лукаво. Не зламавши слова (присяги). Не минаючи (не пропускаючи) нагоди.\n* Диктант з Коментуванням. За схемою, поданою на с. 63 підручника, розібрати виділені дієприслівники як особливу форму дієслова (усно).\nІ. Грає синє море, грає серце козацькеє, а думка говорить: “Куди ти йдеш, не спитавшись? На кого покинув батька, неньку старенькую, молоду дівчину? ” (Т. Шевченко.) Не боячись зими-напасті, повільно ходять у дворі ранкові зорі червонясті. (А. Малишко.) Сипле за вікнами сніг, сад укриваючи, мій замітає поріг, втоми не знаючи. (В. Павловський.) Я по слідку хлоп’ячих стіп, не відхилившись і на волос, допрошкував уже до школи. (М. Самійленко.)\nІІ. А там рожеві стали вряд фламінго, неначе на малюнку стародавнім в одній із тих книжок про мандрівців, що ми не відриваючись читали в дитинстві. (М. Рильський.) Не відпочивши, вдосвіта весна сьогодні знов за голубим верстатом. На березі мого серця, не полетівши у вирій, зимували дві пісні, наче птиці. (Є. Гуцало.) І від душі брунькували парості, не боячися чорних морозів. (А. Малишко.) Шелест дощу – наче демон незримий летить не зникаючи, не пропадаючи, не відлітаючи. (Є. Гуцало.)\nІІІ. Вогнистий Данте й бронзовий Шекспір, сумний Тарас, важкий Буонарроті перевернули землю з давніх пір, не бачачи кінця своїй роботі. (А. Малишко.) Я побоявся, що сконаю нагло, не вдіявши великого заміру. (В. Самійленко.) Що вчинить супроти невмолимої хвороби, що косить маршала і хлібороба, не розібравши вислуг і чинів? (Б. Олійник.)\nСловник. Нагло – несподівано.\n* Прочитати словникову статтю. Витлумачене в ній слово ввести до самостійно складеного речення (усно).\nНЕЗВАЖАЮЧИ, Із знах. в. у спол. з прийм. на. Уживається для позначення предметів, явищ, понять, усупереч яким відбувається дія.\n* Прочитати словникову статтю. Від витлумаченого в ній дієслова утворити дієприслівник, увести його до речення.\nНЕХТУВАТИ. 1. кого, що і ким, чим. Ставитися презирливо, зарозуміло, зневажливо до кого-, чого-небудь; ігнорувати, гребувати. 2. чим. Не надавати чому-небудь значення, не звертати уваги на щось. // Недбало ставитися, не берегти чого-небудь.\nV ІІ. Домашнє завдання. П. 11, вправа 171.\nБукви н та нн у прислівниках Тема: Букви н та нн у прислівниках. Мета: Пояснити правила написання прислівників з н та нн; формувати вміння визначати в словах орфограму “Н та нн у прислівниках”, обгрунтовувати вибір написання; виховувати повагу до фольклору та творців влучного поетичного слова; розвивати увагу, логічне мислення, пам’ять. Тип уроків: Уроки вивчення нового матеріалу. Обладнання: Підручник. Хід уроків . […]...\nВи зараз читаєте: Не з дієприслівниками\n« ОЗНАКИ РАЦІОНАЛЬНОГО ВИРОБНИКА. ЗАКОН СПАДНОЇ ПРОДУКТИВНОСТІ ФАКТОРІВ ВИРОБНИЦТВА\nОбробка бухгалтерських документів »


Дівчинка з Уельсу вирушила з батьком на прогулянку вздовж узбережжя, і точно запам'ятає її на все життя. Прямо на пляжі вона натрапила на справжні ворота Облівіона, які походять з морських глибин. І наближатися до них справді було небезпечно, але настільки крутим фото мало хто зможе похизуватися, інформує Ukr.Media.\nП'ятирічна Ерін Фокс 21 червня разом зі своїм батьком Домом пішла гуляти на пляж морського курорту Колуїн-Бей, що на узбережжі Ірландського моря. Прогулянка обіцяла бути звичайнісінькою — тато і донька неодноразово проводили вихідні на пляжі, але те, що чекало на них у воді, вони не могли навіть уявити.\nДонька з батьком пройшлися вздовж скель, а потім спустилися до моря, де на них чекало щось неймовірне — величезне химерного забарвлення коло з діаметром у шість футів (1,8 м), яке наче виросло з піску.\nТаємничий об'єкт, що зовні нагадує портал до іншого виміру або ворота Облівіона з однойменної відеогри, здався Дому знайомим. У ньому він розпізнав істоту, настільки ж небезпечну, як кракен, існування якого підтвердили вчені.\nЦе була Волосиста ціанея — медуза, відома також під назвою "Левова грива" через її надзвичайно густі і довгі щупальця.\nЦіанеї у діаметрі досягають семи футів (2,1 метра), а їх щупальця можуть витягатися на 120 футів (36,5 метра) завдовжки. Ці морські мешканці часто припливають до берегів Великобританії влітку, але настільки великі екземпляри є рідкісними.\n"З пірса можна побачити Левову голову, але настільки великої медузи я ніколи раніше не зустрічав, це було дивно," — розповів Дом.\nЗдивувалася і Ерін, яка не змогла зрозуміти, що це таке, поки тато не розповів їй. Маля відразу захотіло зробити фото, і батько погодився, але попросив її триматися трохи осторонь від істоти, яка чекає на приплив, адже укус Волосистої ціанеї дуже болючий і небезпечний.\nУ результаті дівчинка отримала неповторне фото.\n"Коли Ерін виросте, це буде її найкрутіша фотографія. Усі, хто її бачив, були приголомшені, а моя дружина досі не може у це повірити," — сказав гордий батько.\nДонька Батьки Прогулянки Медуза Пляж\nДівчинка прокинулася і побачила за вікном справжніх динозаврів\nНеймовірно реалістичні джунглі.\n25 Липня 2018 16:42


Керівник податківців Вінниччини відгукнувся на прохання волонтерів | Новости\nКерівник податківців Вінниччини відгукнувся на прохання волонтерів\nДнями начальник ГУ ДФС у Вінницькій області Мирослав Продан, переглядаючи новини інформаційних сайтів міста, звернув увагу на опубліковане прохання волонтерів. У ньому активісти розповідали, що планують передати допомогу військовослужбовцям у зону АТО. Для солдатів зібрали продукти харчування, теплі речі, воду, пічки та навіть знайшли транспорт, яким можливо все це доставити у Волноваху.\nПроте, волонтери не мали грошей на пальне, тому і просили відгукнутися небайдужих людей. «Прочитавши у мережі звернення, я просто не зміг залишитися байдужим. Тому зв’язався з активістами і для них придбав дизельне пальне», - каже Мирослав Продан.\nВолонтер Катерина Савчук зазначає, що автомобіль із допомогою мав вирушити в дорогу вже сьогодні ввечері, проте зник зв'язок із солдатами. Наразі активісти чекають коли він відновиться і хлопці зможуть повідомити їм детальний маршрут.\nПам’ятаймо, що лише завдяки небайдужості та патріотизму українців - Україна переможе!


У Харкові на мітингу вимагали від мерії демонтувати відновлений пам’ятник Жукову - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Новини > У Харкові на мітингу вимагали від мерії демонтувати відновлений пам’ятник Жукову\nУ Харкові відбувся мітинг, учасники якого вимагали від мерії демонтувати щойно відновлений пам’ятник Георгію Жукову. У руках люди тримали плакати з написами «Жуков-кат» і «СБУ, ГПУ — де твоя реакція?», вимагаючи виконання закону про декомунізацію.\nАкція протесту пройшла без сутичок, хоча поруч із противниками одіозного маршала зібралася група його прихильників. Серед них було важко не помітити молодиків спортивної статури, схожих на «тітушок» з антимайдану. За правопорядком цього разу також слідкували півтора десятка поліцейських.\nПам’ятник Жукову став частиною передвиборчої програми очільника міста Геннадія Кернеса, який наразі підтримує партію «Опозиційний блок». Принаймні, у соціальних мережах він залишив напис: «Як і обіцяв — сьогодні повернули на місце», що схоже на звіт перед власними виборцями у період, коли йде боротьба за електоральні голоси.\nДо речі, харківська влада і містяни не завжди демонструють готовність захищати «символи великої Перемоги» з однаковою рішучістю. Скажімо, восени 2013 року в однойменному сквері була демонтована ціла алея героїв-комсомольців, оскільки мерія дала дозвіл на будівництво там чергового храму Московського патріархату.\nБюсти молодих людей, які віддали життя за звільнення країни від німецьких фашистів повантажили на автівку й відвезли у невідомому напрямку, знехтувавши акцією протесту.\nТоді чиновники обіцяли, що відновлять зруйнований «пантеон» у сквері з красномовною назвою «Парк Радянської України». Там же планували встановити і монумент борцям за радянську владу, демонтований ще до декомунізації, оскільки незграбна композиція не вписувалась у реконструкцію майдану Конституції.\nОбіцяв Геннадій Кернес відновити і зруйнований активістами пам’ятник Леніну, але тією обіцянкою чомусь легко знехтував. І раптом така несподівана відданість ідеалам, яким традиційно симпатизують прихильники колишніх «регіоналів».


Ступінь магістра Пуерто-Ріко (США) - Майстри Пуерто-Ріко (США) 2020\nЗнайти ступінь магістра в Пуерто-Ріко (США) тут!.\nПошук тут ступінь магістра в Пуерто-Ріко (США). Отримати всі школи та програми інформації, і зв'язуватися з університетами Пуерто-Ріко (США) прямо тут!\nМагістр державного управління (інтернет) (МПГ-v)\nПрограма створена з метою сприяння професіоналізації державних службовців на різних рівнях влади в Мексиці та інших країнах Латинської Америки. ...\nЗавданням магістра в галузі інженерного менеджменту є розвиток лідерів та керівників проектів, фахівців у галузі знань. ...\nЦя програма дозволяє глибоке розуміння елементів фінансових систем і національних і міжнародних ринків; і готує фахівців, здатних до взаємодії з представниками всіх функціонал ...


Чому українці не читають україномовні журнали? | ПОД!ЛЬСЬКИЙ В!СНИК\nHome РОЗВАГИ Чому українці не читають україномовні журнали?\nЧому українці не читають україномовні журнали?\n"За два дні в стрічці зустрілось вже три дописи з невдоволенням в сторону "Нового врємєні", що воно не виходить українською і вимогами, щоб таки вийшло - а також невдоволенням тим, що його власник сказав, що не виходить і не буде виходити", - обурюється оглядач Ярослав Вішталюк, оповідання якого ми наводимо нижче мовою оригіналу.\nЄдине, що можу сказати з цього приводу. У нас 42 мільйони населення, наскільки я пригадую, на неокупованій території. Ну хай там плюс-мінус мільйон туди-сюди - ролі не грає.\nЯ знаю два україномовних журнали того ж розряду, що й "Новоє врємя" - "Український тиждень" (вище класом, я б сказав набагато) і "Країна" (значно нижче класом, НМСД).\nЩе був науково-популярний "НатГео" - та закрився із загальновідомих причин.\n"УТ" виходить накладом в 32 000 - навіть якщо зробити припущення, що всі вони продаються, виходить, що його купує одна людина з майже 1500 громадян України, або ж 0.08% населення. І пан Макаров вже не раз казав, що його видання збиткове і "УТ" жевріє тільки тому, що є грантовим проектом - інакше при такому рівні накладу він би вже теж давно закрився.\n"Країна" виходить накладом ще меншим - 21 800. Її купує 0,05% громадян, або ж один з двох тисяч громадян. Що ще гірше: зазвичай цей "один" і "один" з попереднього пункту - одна й та сама персона.\n"НатГео" перед закриттям виходив накладом в 25 000 примірників, за показниками близький до "Країни", і його теж зазвичай купувала та сама персона, що й перші два. Це я по собі суджу, якщо що - але певен, що я такий не один.\nЩоб був зрозумілий рівень дна, на якому лежить україномовна преса - журнал "The Economist", з якого в кожному номері "УТ" друкуються перекладені статті, купує один з 355 американців, і це при тому, що журнал британський і для американської аудиторії доволі нехарактерний.\nІ, як я вже писав в дописі на "похорон" НатГео - в маленькій бідній Грузії на 4 мільйони населення свій "НатГео" виходить удвічі більшим накладом.\nЯ зараз не буду про те, що значна кількість російськомовних видань теж збиткові і видаються тільки для тримання населення в полоні "русскава міра" - я тільки про об'єктивний показник того, як купується громадянами розумна україномовна преса.\nТому у мене тільки одне питання у відповідь на те обурення - шановні українці, а навіщо вам ще й "Новоє врємя" українською?\nЙого ж все одно ніхто не буде купувати так само, як ніхто не купує вже наявні україномовні видання.\nЯкщо поглянути на розміри накладів - аргументів на заперечення головреду "Нового врємєні" про невигідність україномовного видання у мене особисто не знаходиться. Може у когось є? Якщо є - я б з радістю почитав. А поки що, поки той же "УТ" не доросте хоча б до накладу в 100000 - піднімати питання про якісь інші україномовні журнали просто нема сенсу.\nДнями вийшло резонансне розслідування журналістів телеканалу "Україна" з приводу непублічних аспектів діяльності лідера "Р...


Перемоги юних циркачів\nСтворено: Четвер, 11 квітня 2019, 15:25\nЗразкова аматорська циркова студія «Капітошка» Центрального палацу культури м. Чернівців на чолі з керівником Наталією Побіжан з 3 по 6 квітня побували у Кракові, де взяти участь у Міжнародному фестивалі-конкурсі "Sky Stars Fest in spring Krakow". Учасники «Капітошки» гідно презентували свою творчість та отримали заслужені нагороди.\n- Вікторія Саламага, еквілібр на моноциклі - ІІ місце;\n- Марія Дутчак з номером «Клеопатра» - ІІ місце;\n- Андріана Биндю з номером «Каучук» – І місце;\n- дует сестричок Марії та Дарини Дутчак з акробатичним етюдом – І місце.\nХранителі морських глибин\nСтворено: Середа, 27 березня 2019, 12:56\n«Хранителі морських глибин», - під такою назвою у будинку культури творчої молоді «Автограф» відбувся тематичний вечір для ветеранів підводного флоту.\nЗахід провели спільно з Чернівецькою обласною спілкою ветеранів–підводників. Моряки та дружини легендарних командирів поділилися спогадами про морську службу. Грамоти ветеранам вручив голова спілки Олександр Попович.\nУ Чернівцях відкривається унікальна ювілейна виставка, присвячена мікрорайону Рогізна\nСтворено: Вівторок, 05 лютого 2019, 12:38\n14 лютого у Чернівецькому обласному краєзнавчому музеї (вул.О.Кобилянської, 28) відкриється виставка «Рогізна 500: від минулого до сучасності».\nЯк зазначає співорганізатор виставки, викладач Чернівецького коледжу дизайну та економіки і дослідник історії Рогізни Микола Семенюк, подія направду унікальна і вартує того, аби її відвідати. Виставка приурочена 500-літтю з часу першої письмової згадки про поселення у Рогізні.


Україна з висоти: відео про неймовірну красу нашої держави підкорює мережу - Радіо Максимум\nОстрів Хортиця / instagram.com/ukrainer_net\nКоманда медіапроєкту Ukraїner оприлюднила надихаюче відео із серії "Україна з неба". У ролику показано фантастичні краєвиди різних куточків нашої держави з висоти польоту. Дивіться та поширюйте!\nНове відео Ukraїner присвячене Дню Соборності, адже саме в цей день 101 рік тому Україна стала єдиною. Саме цього дня 30 років тому понад 300 тисяч українців утворили живий ланцюг з Києва до Львова, аби показати, що Україна сильніша і стійкіша за радянський тоталітаризм.\nЦе цікаво: Дивіться онлайн надихаючий фільм про Україну Ukraïner. The Movie\nАвтори наголошують, що 3,5 роки тому вирушили в експедицію, аби зафіксувати та показати у якій неймовірній країні ми живемо, які ми різні й наскільки нас єднає ця різноманітність.\nСерія Україна з неба – це збірка місцин з усієї України, які вразили експедиційну команду. "Це відео для ваших друзів за кордоном. За 40 хвилин їхнього часу ви зможете показати їм, якою є Україна: від пеліканів на Півдні до одного з перших хмарочосів Європи у Харкові; від вражаючої Прип'яті до Боржавської вузькоколійки на Заході", – ділиться команда Ukraїner.\nДо теми: Привітання з Днем Соборності України 2020 у віршах, прозі та картинках


Відео: угорським гімном депутатів на Закарпатті зацікавилася СБУ\nУ Закарпатській області Служба безпеки України (СБУ) перевіряє інформацію щодо можливих ознак протиправної діяльності депутатів Сюртовської сільської об’єднаної територіальної громади, які під час складання присяги виконали національний гімн Угорщини.\nСпецслужба отримала матеріали щодо цієї події і зараз ретельно їх перевіряє. За результатами перевірки будуть вжиті відповідні заходи реагування.\nНародний депутат з фракції «Слуга народу» Віталій Безгін повідомив у Facebook, що звернення до СБУ направили він і глава фракції Олександр Корнієнко.\n«Не можна не реагувати на ситуацію навколо гімну Угорщини. Від учора ситуація на контролі голови ОДА та мажоритарника з округу. Тримаємо комунікацію з усіма органами, зокрема Службою безпеки України. Додатково спрямували разом з Олександром Корнієнком заяву про скоєння кримінального правопорушення до ГПУ та СБУ! Держава має жорстко і невідкладно реагувати на подібні випадки!», – написав Безгін.\nНагадаємо, 21 листопада глава Сюртівської об’єднаної територіальної громади на Закарпатті та частина депутатів після складання присяги заспівали гімн Угорщини. Більшість у раді отримала «Партія угорців України» – 12 з 22 депутатів, п’ять – самовисуванці, троє від «За майбутнє» і двоє – «Слуги народу».\nУ період виборчої кампанії 9-10 жовтня, держсекретар Угорщини з питань національної політики Янош Арпад Потап відвідав Закарпатську область, де відкрито агітував за «КМКС «Партія угорців України».\nМЗС України висловило обурення і назвало це втручанням у внутрішні справи країни. Однак Угорщина не вбачає порушень у заявах Потапа під час його візиту на Закарпаття.\nВ Офісі президента також назвали неприпустимими візити угорських делегацій на чолі з главою МЗС Петером Сіярто на Закарпаття 15 і 16 липня 2019 року.


СЬОГОДНІ свій День народження відзначає Костянтин Омаргалієв » Мошнівська ТГ - офіційний сайт\nМошнівська ТГ » Інформація » СЬОГОДНІ свій День народження відзначає Костянтин Омаргалієв\nІнформація / Шкарбута Богдан / Суспільство 28 фев 2020 12:10\nСьогодні свій День народження відзначає депутат Черкаської обласної ради Костянтин Сапартаєвич ОМАРГАЛІЄВ - успішний керівник, спортсмен, вірний друг, люблячий чоловік, батько і дідусь.\nШановний Костянтине Сапартаєвичу!\nЩиро вітаю Вас з цим знаменним днем! Нехай Ваш День народження ознаменується новими досягненнями, творчими ідеями та успішними проектами. Дозвольте побажати Вам удачі і неймовірного кар’єрного зростання. Нехай Вами захоплюються навіть Ваші конкуренти.\nБажаю впевненості, сили, і тільки гідних перемог. Вас оточують люблячі рідні та близькі, колеги цінують Ваш досвід і авторитет! Ніколи не зупиняйтеся на досягнутому, так само наполегливо йдіть вперед!\nМіцного здоров’я, успіху і багато приводів для радості! Многая і благая літа Вам!


Фундація «Відкритий Діалог» звертається до ОБСЄ в справі захисту свободи слова і ЗМІ в Казахстані - Фундація «Відкритий Діалог»\nФундація «Відкритий Діалог»ДіяльністьДебати, слухання, конференціїФундація «Відкритий Діалог» звертається до ОБСЄ в справі захисту свободи слова і ЗМІ в Казахстані\n22-23 червня наш Максим Ситніков підняв питання порушення свободи слова і ЗМІ в Казахстані, закликавши органи ОБСЄ відреагувати на випадки введення цензури. Заяви були озвучені в рамках другої Додаткової наради ОБСЄ з людського виміру.\nДодаткова нарада з людського виміру є платформою для діалогу між державами-членами ОБСЄ та громадянським суспільством, а також аналізу прогресу, досягнутого увиконанні урядами країн зобов’язань, пов’язаних із членством в організації. Червнева нарада, яка вдруге в історії відбулася онлайн через обмеження, спричинені пандемією COVID-19, стосувалася потреби сприяння свободі слова і засобів масової інформації.\nКористуючись нагодою, представник Фундації «Відкритий Діалог» Максим Ситніков виступив із заявами про обмеження свободи слова і ЗМІ в Казахстані.\nМаксим розповів про те, як казахстанська влада розправляється зі своїми критиками в соціальних мережах, і закликав Представника ОБСЄ з питань свободи ЗМІ відреагувати на жахливі порушення прав людини в Казахстані. Наприклад, у жовтні 2019 року активіст і блогер Єржан Єлшібаєв був засуджений до 5 років позбавлення волі після того, як почав публічно обговорювати рівень безробіття в країні. Також правозахисників регулярно затримують і допитують за ведення блогів. Як приклад можна привести справи казахстанських активістів, які опублікували інформацію про Дулата Агаділа, відомого активіста, вбитого в слідчому ізоляторі в лютому цього року. Друзі Дулата, котрі опублікували відео, що доводить його катування перед смертю, зараз знаходяться під слідством.\nТриваюча криза COVID-19 тільки погіршила ситуацію. Під час пандемії Фундація «Відкритий Діалог» зафіксувала кілька випадків превентивного затримання активістів і блогерів, які критикували уряд в інтернеті. Проте, як зазначив Максим, хочаоргани ОБСЄ і реагують на переслідування блогерів і активістів в Російській Федерації або Азербайджані, їхні казахстанські колеги не отримують такої ж уваги. Тим часом, Казахстан переживає хвилю переслідувань. У травні, таємно прийнятим рішенням, Есільский районний суд визнав понад 177 000 людей, які обговорювали соціальні та економічні наслідки COVID-19 в чаті Telegram, як «екстремістів» (в так званій справі «Коше Партіяси»). Тепер їм усім загрожує тюремне ув’язнення.\nБільш того, влада робить все можливе, щоб обмежити діяльність громадян в Інтернеті та використання соціальних мереж. Держава також спонсорує кібератаки на них. Активісти, журналісти та блогери постійно страждають від зломів акаунтів та атак ботів. Тим часом, як зазначив Максим, влада проводить поверхневі зміни в законодавстві. Наприклад, незважаючи на те що президент Токаєв нещодавно оголосив про декриміналізацію наклепу, покарання у вигляді тюремного ув’язнення було просто замінено великими штрафами, які в даний час охоче використовуються владою в якості важеля проти незгодних.\nНаостанок, в своїй заяві Максим Ситніков закликав владу США звернути більш пильну увагу на казахстанську службу Радіо Вільна Європа/Радіо Свобода: Радіо Азаттик. Незважаючи на те, що це ЗМІ розглядається як продемократичний голос, насправді воно часто повторює державну пропаганду.\nДивіться повну заяву:\nМаксим Ситніков: Письмова заява Фундації «Відкритий Діалог», озвучена під час першої сесії Додаткової наради ОБСЄ з людського виміру: Свобода слова і її зв’язок з іншими основними свободами\nМаксим Ситніков: Письмова заява Фундації «Відкритий Діалог», озвучена під час третьої сесії Додаткової наради ОБСЄ з людського виміру: Свобода ЗМI\nОБСЄ , Казахстан , ЗМІ , свобода слова , Відкритий Діалог


Балтська літературна вервиця - № 040-041 (21950-21951) субота 12 травня 2018 року - Одеська обласна газета «Чорноморські новини»\nБалтська літературна вервиця\nЄ в нашій області містечко Балта, яке відоме не тільки на Одещині, а й у всій Україні і своєю цікавою історією, і своїми літературними традиціями.\nМісцеві жителі із покоління в покоління передавали свою гордість від того, що тут, у Балті, ще наприкінці ХVІІІ століття бував на постої Іван Котляревський, що в 1820-х через неї проїздив і зупинявся в містечку Олександр Пушкін, а в пізніший час — Лев Толстой. У Балті народився і деякий час проживав майбутній видатний учений-славіст Віктор Григорович. У 1920-х тут тимчасово жили й працювали майбутні відомі радянські поети й прозаїки Едуард Багрицький і Валентин Катаєв, Дмитро Бузько і Зінаїда Шишова, Лесь Гомін і Дмитро Май-Дніпрович. Відомим російським письменником став автор романів «Иностранный легион», «Судьба Анри Ламбера» та книжки «Гибель мира» (1939) Віктор Фінк, який 1888-го народився в нашому місті, закінчив тут гімназію й написав перші оповідання. У 1907-у поруч з Балтою з’явився на світ поет Дмитро Кедрін. У селі Миронах народився й почав літературну творчість український поет-футурист Гро Вакар (розстріляний 1937-го в Сандармоху), відомий також антиколоніальним романом «Поїзди підуть на Париж» (1932). Село Пасицели — батьківщина видатного гумориста й сатирика Степана Олійника, якого свято шанують земляки. Більшість із цих майстрів слова писали про Балту чи згадували про неї.\nНа жаль, дуже мало залишилося відомостей про літературне життя на Балтщині у 30-х роках минулого століття. Втім відомо, що в районній газеті «Комунар» тоді виходила літературна сторінка, з якої можна зробити висновок про існування в містечку літературного об’єднання. У тих же 1930-х у с. Пасат проживав член ВУСП, прозаїк Вадим Симакович, який друкувався в місцевій пресі. Балтський педтехнікум закінчив майбутній відомий молдовський поет Петря Дарієнко. Напередодні війни з німецькими загарбниками свої перші вірші в райгазеті надрукували Петро Бондар і Семен Цванг.\nУсі ці факти й події літературного життя послужили основою для подальшого розвитку письменницьких традицій у нашому місті й районі в повоєнні роки. А серйозним поштовхом для цього стало створення в1954-у при балтській газеті «Комунар» літоб’єднання «Джерела». Зорганізував його згаданий поет і журналіст Семен Цванг, який повернувся сюди 1952-го вже з першою збіркою «Стихи», виданою в Донецьку. Навколо нього згуртувалися передусім обдарована молодь та деякі вчорашні фронтовики. З-поміж них — юний і невтомний Володимир Куликівський, котрий передчасно пішов з життя і був посмертно (в 1992-у) прийнятий до Спілки письменників України, та перспективний Віктор Скоков, який уже в роки незалежності видав збірку віршів та цікаву повість «Балта — город родной».\nТут, у Балті, шліфували свій літературний талант майбутні члени Спілки письменників Олекса Різників і Галина Могильницька (працювали в нашому місті в 1968—1969 роках), поет Ананій Золотарьов, прозаїки Василь Садковський та Іван Черкашенко. Прихильність читачів здобули прозові твори Леоніда Сокура (видав збірочку оповідань), вірші Леоні-да Герасименка, ветеранів війни Анатолія Висоцького (у 1960-х з’явилися його дві дитячі збірки — в Одесі та Києві, а пізніше, у 1990-х, самвидавом книжечки лірики) та Івана Козулька (теж видрукував збірку поезій для дітей). Останній, працюючи в місцевому педучилищі, створив там літературний гурток, і ми, балтяни, пишаємося, що однією з його здібних вихованок була нині відома поетка Наталка Поклад, яка написала кілька віршів про Балту й досі підтримує зв’язки з тутешніми літераторами.\nДо 1990-х добрим наставником для колег по перу, особливо молодих, був Семен Цванг. Виїхавши до Ізраїлю, він видав там кілька збірок віршів, й дотепер не пориває своїх зв’язків з Балтою, де його добре пам’ятають і шанують.\nУ 1970-1980 роки й пізніше активними членами балтського літературного об’єднання були й місцеві журналісти Вадим Грамотін (передчасно пішов із життя), Світлана Кондратюк та автор цієї статті. У 1990-х, коли літоб’єднання було назване ім’ям Володимира Куликівського, своїм талантом вирізнився Андрій Рибак зі збіркою «Мысли вразброс», радували гарними віршами Світлана Польська, Людмила Шелих, Лариса Кононова (теж видали перші збірки), Володимир Шумилов, а оповіданнями — Петро Бондарчук (до речі, тоді очолював об’єднання) та Анатолій Піщанський. До цієї когорти можна зарахувати й Зінаїду Кушнір та Галину Божидай, що приїхали в Балту з Росії.\nВажливим фактором у житті літ-об’єднання стало те, що в 1981—1982 роках у Балті, проходячи армійську службу, проживав молодий поет Тарас Федюк, який на той час уже був членом Спілки письменників. Його спілкування з місцевими авторами було корисним і цікавим, надихало на творчі пошуки. Тут майбутній лауреат Шевченківської премії працював над збіркою «Дві хвилини уваги». Ми, балтські побратими по перу, досі підтримуємо з ним зв’язки.\nПлідним для балтських літераторів став і початок нового століття. Змінилися часи, умови й можливості для творчості та друкування. Як і раніше, в райгазеті з’являлася літературна сторінка. Вийшли дві колективні збірки місцевих поетів. Новими книжками віршів порадували Світлана Польська, Зінаїда Калягіна, Олексій Мельник, молодий, талановитий і своєрідний Віталій Агеєв (встиг видати дві збірки, але трагічно пішов із життя) та автор цих рядків. Зміцнювалися творчі контакти місцевих авторів з одеськими літераторами та побратимами по перу із сусідніх районів.\nТа все ж багатьох, як на мене, охопила якась консервативність, бракувало сучаснішої громадянської позиції, нових підходів до творчості. Поступово літоб’єднання як таке втрачало сенс і наближалося до фактичного розпаду. У 2011-у (так склалися обставини) його формально очолила далека від літератури людина, і спілкування між авторами майже припинилося.\nУтім, ще в 2005—2007 роках, у зв’язку зі змінами в політичному й суспільному житті, дух новизни, як мовиться, повіяв і в балтському літературному середовищі. Своєрідним вибухом став вихід художньо-публіцистичної книжки нашого земляка, уродженця с. Крижовлин Сергія Мартинюка. Свого часу він був радянським офіцером, але із здобуттям Україною незалежності повернувся в рідну Балту. Деякий час працював службовцем, кілька років займався підприємництвом. Він виявив себе активним уболівальником не тільки за справи в своєму місті та районі, а й в Україні, справжнім патріотом. Будучи впродовж двох скликань депутатом районної ради, діяльно сприяв позитивним змінам у житті Балтщини. На це спрямовував і свої літературні здібності. Постійно друкував у місцевій пресі злободенні публіцистичні статті, а в книжці «Здобули волю — здобудемо долю» (2007) порушив низку найважливіших питань суспільного життя (зокрема щодо виборних кампаній). Пан Сергій знайшов контакт з місцевими журналістами й здібними літераторами. Виявляючи повсякчас свою активність як дописувача до газет і як літератора-початківця, він наполегливо вдосконалював (і продовжує це робити) свою публіцистичну й художню майстерність, володіння українською мовою (спочатку писав російською), подаючи цим приклад іншим.\nСергій Мартинюк, маючи в активі нові книжки «З Україною в серці» (2008), «Горжусь, что я украинец» (два видання — 2010 та 2012) та «Я українець і маю розум переможця» (2011), став ініціатором створення у Балті нового осередку літераторів.\nВидаючи деякі книжки у Луцьку, він зв’язався з тамтешніми авторами, згуртованими в Лізі незалежних україн-ських письменників ім. Павла Чубинського, першим із балтян став членом цієї організації й вирішив створити її осередок у нашому місті. Врешті, до спільної творчості та дій залучив місцевих авторів — поета Романа Грушка, літературознавця (шекспірознавця) Юрія Шелудченка та автора цієї статті. Як наслідок, у 2015-у ми, троє балтян, отримали квитки членів Ліги українських письменників ім. Павла Чубинського, створивши тут її осередок. У 2016-у добірки творів (вірші та публіцистика) кожного з чотирьох членів нашого осередку побачили світ у сьомому випуску альманаху цієї ліги «Перевесло».\nПро Сергія Мартинюка я вже сказав чимало. Додам лише, що, крім прози, художньої та публіцистичної, він пробує сили і в драматургії, написав також низку патріотичних віршів, готує до друку нову книжку.\nРозповім трохи й про інших побратимів по перу.\nРоман Грушко народився 1975 року і виріс у Чугуївському районі Харків-ської області. Закінчив Чугуївсько-Бабчанський лісовий технікум. Працював на Харківщині на різних посадах. Із 2007-го — у Балті. Кілька років був журналістом-оператором ТРК «Балінформкомпанія». Активний учасник громадського життя. Вірші пише з молодих літ. Публікувався в деяких інтернет-виданнях, колективних збірниках, місцевій пресі. У його поезії, як і в житті, — актуальна громадянська та гуманістична позиція. Нині він журналіст районної газети «Народна трибуна».\nЮрій Шелудченко народився 1952 року в м. Жигульовськ (на Волзі), але вже у 1953-у сім’я перебралася до Миколаєва. По закінченні Кам’янець-Подільського вищого військового училища служив в армії. У 1990-у вийшов на пенсію. Із 1993-го — приватний підприємець (малий бізнес). Автор книжок «Библия в крылатых словах, выражениях, притчах» (2007), «Библейский лексикон современного человека» (2008), «1000 уроков психологу, философу и политику из произведений В. Шекспира» (2009, 2010) та інших унікальних за дослідженням і формуванням творів, а також деяких віршів, публіцистичних та літературознавчих статей, написаних українською. (До речі, друкувався в «Літературній Україні»).\nЩодо себе додам, що, будучи вже на пенсії, як журналіст продовжую активно дописувати (безвідплатно) до районних та обласних газет. Уже після вступу до Ліги незалежних українських письменників ім. П. Чубинського видав збірки поезій «Серпанки кохання» і «З тавром життя», публікував вірші в обласних газетах «Вечерняя Одесса» і «Чорноморські новини», статті — у «Літературній Україні», альманасі «Степ» (Херсон) та інших виданнях. Став дипломантом трьох літературних конкурсів.\nЧлени нашого осередку взяли безпосередню участь у впорядкуванні й підготовці до друку унікального альманаху «Музи над містом», у якому вміщені вірші про нашу Балту майже ста авторів (обсягом понад 500 сторінок) і який незабаром побачить світ в одному з одеських видавництв.\nРадію з того, що ми, члени нового літературного осередку, в маленькому місті активно займаємося творчістю. Літературне життя у нас не стоїть на місці. Нині готуємо твори до колективного збірника і до музичного альбому земляка В. Бернацького з піснями на тексти наших віршів. Звісна ж річ, найактивніше долучаємося до різних культурних заходів. У планах — нові книжки та публікації у пресі, аби більше читачів в Україні дізналися про наше існування і про нашу творчість.\nчлен Ліги незалежних українських письменників ім. П. Чубинського,


Фотоапарат Olympus SP 560 UltraZoom Black Тульчин UA\n» Фотоапарат Olympus SP 560 UltraZoom Black\n700.00 грн. Фотоапарат Olympus SP 560 UltraZoom Black Тульчин\n⭕ Продається цифровий фотоапарат Olympus SP 560 UltraZoom Black\nАпарат повністю робочий та у чудовому стані, без пошкожень, царапок, бруду, пилу і інших неприємних моментів. Користування фотоапаратом було дуже обережне.\nПовна комплектація (так як і купувався) + карта памяті в подарунок!\nА саме в комплектації є:\n-карта памяті Olympus на 2 Гб (див. фото)\n-коробка та інструкція\nЖивлення від 4 батарейок/акумуляторів типу АА (пальчики)\nВсі характеристики описувати не буду, так як цієї інформації повно в інтернеті, приміром на сайті Розетки: https://rozetka.com.ua/ua/5391/p5391/\nСам фотоапарат дуже достойний по якості і функціоналу як на свій бюджет. Для домашнього користування більш ніж достатньо! Режим зйомки "АВТО" працює цілком достойно, хоча в режимі ручного налаштування фото виходять кращі. В руках фотографа, який знає свою справу, в будь якій ситуації завжди можна зробити відмінне фото!\nВ мене даний фотоапарат служив вірою та правдою, аж допоки я не перейшов на фотоапарат професійного класу.\nДаний фотоапарат продаю так як ним більше не користуюсь.\nВ кого які питання - задавайте. При необхідності можу надати більше фото\nТорг завжди можливий.\nМожлива пересилка наложкою по Укрпошті, Новій Пошті, Інтаймом за Ваш рахунок\nТелефон ✆ 0992770956


Погода, Балімо, Папуа-Новая Гвинея\nAnywayanyday пропонує зручний пошук дешевих квитків з вильотом з аеропорту Балімо: допомагає підібрати рейс і забронювати квитки на потрібну дату.\nЗагальна інформація про аеропорт Балімо\nМісто, в якому знаходиться аеропорт: Балімо, Папуа-Новая Гвинея.\nАдресу, телефони довідкових служб і додаткову інформацію про аеропорт Балімо ви можете дізнатися на офіційному сайті аеропорту.\nПогода в місті, в якому знаходиться аеропорт Балімо\nІнформацію про експреси, електрички, автобуси і маршрутні таксі, на яких можна дістатися з міста до аеропорту Балімо, дивіться на офіційному сайті аеропорту. Там же ви зможете знайти інформацію про те, як найзручніше доїхати до аеропорту Балімо на автомобілі.\nІнформацію про експреси, електрички, автобуси і маршрутні таксі, на яких можна дістатися з Балімо до міста, дивіться на офіційному сайті аеропорту. Там же ви зможете знайти інформацію про те, як найзручніше доїхати з аеропорту Балімо до міста на автомобілі.\nРейси, що вилітають з аеропорту та онлайн-табло Балімо\nОнлайн-Табло вильотів можна переглянути на сторінці «Вильоти з аеропорту Балімо».\nДля того щоб зареєструватися і потрапити на рейс, що вилітає з Балімо, вам знадобиться тільки паспорт.\nРейси, що прилітають в аеропорт Балімо\nОнлайн-Табло прильотів можна подивитися на сторінці «Прильоти в аеропорт Балімо».\nСпецпропозиції з аеропорту Балімо\nБагато авіакомпаній регулярно проводять розпродажі квитків з вильотом з аеропорту Балімо. Слідкуйте за цими спецпропозиціями в наших соціальних мережах. Крім того, про різні ексклюзивні тарифи на авіаквитки ми часто пишемо в своїй щотижневій розсилці.\nЦіна квитка дуже залежить від часу: чим раніше вам вдасться придбати квиток на літак, тим дешевшим він виявиться. Крім того, вартість авіаквитка варіюється в залежності від дня. Тому дуже важливо порівнювати ціни не тільки на одну конкретну дату, а й на сусідні дні - в такому випадку можна знайти і купити квиток з вильотом з аеропорту Балімо airport, який виявиться значно дешевшим.\nЦіна авіаквитків може залежати не тільки від дня і часу вильоту і прильоту, а й від того, яка авіакомпанія виконує переліт. Порівняйте ціни різних перевізників, що літають з аеропорту Балімо, та виберіть найбільш вигідний варіант.\nБалімо – Балі\nБалімо – Порт-Морсбі\nБалімо – Маданг\nБалімо – Ванігела\nБалімо – Айоме\nБалімо – Ангуганак\nАвіаквитки Балімо → Провидения\nАвіаквитки Балімо → Певек\nАвіаквитки Балімо → Полярный\nАвіаквитки Балімо → Пермь\nАвіаквитки Балімо → Печора\nАвіаквитки Балімо → Пенза\nАвіаквитки Балімо → Петрозаводськ\nАвіаквитки Балімо → Петропавловськ-Камчатский\nАвіаквитки Балімо → Пськов\nАвіаквитки Балімо → Ростов\nАвіаквитки Балімо → Горно-Алтайськ\nАвіаквитки Балімо → Радужный\nАвіаквитки Балімо → Оренбург\nАвіаквитки Балімо → Таганрог\nАвіаквитки Кзіл-Орда → Балімо\nАвіаквитки Малий Кайман → Балімо\nАвіаквитки Кайман-Брак → Балімо\nАвіаквитки Великий Кайман → Балімо\nАвіаквитки Кувейт → Балімо\nАвіаквитки Чеонджу → Балімо\nАвіаквитки Чінджу → Балімо\nАвіаквитки Караганда → Балімо\nАвіаквитки Кокшетау → Балімо\nАвіаквитки Костанай → Балімо\nАвіаквитки Усть-Кам'яногорськ → Балімо\nАвіаквитки Павлодар → Балімо\nАвіаквитки Петропавловськ → Балімо\nАвіаквитки Актау → Балімо


Купити Срібні сережки з культів. перлами в позолоті Естет (1609081), Россия - ціна 0 грн у магазині Gold.ua > Київ, Одеса, Дніпропетровськ, Львів\nСрібні сережки з культів. перлами в позолоті (код 1609081)\nКод товару 1609081\nВага, карат 1.19\nКупить Срібні сережки з культів. перлами в позолоті\nСрібна одиночна сережка з куб. цирконієм\nFresh Jewelry (424)\nLurie Jewelry (72)\nБез каменів (228)\nКошаче око (21)\nКубічний цирконій (604)\nПерли (штучний) (21)\nСмарагд (синтетичний) (11)\nЦитрин (синтетичний) (12)


Proof of Concept - SoilCares\nПідтвердження концепції SoilCares\nБританці звикли казати: «Доки не спробуєш, не дізнаєшся». Для SoilCares, результат виражається у врожайності культур, адже нашою головною метою є підвищення врожайності з мінімальними затратами.\nПереваги, які може отримати фермер завдяки рішенням SoilCaresзалежить від способу використання послуг.\nНаприклад, фермер, попередній результат врожайності якого відображений на початку зображеної нижче кривої відгуку, може очікувати на значне підвищення врожайності. Але якщо ми говоримо про фермерів, що займаються точним землеробством і вже майже досягли оптимального рівня врожайності, результат буде більше відображатися з боку затрат при зменшенні внесених добрив.\nРисунок: Ефект покращеного удобрення на рівні врожайності буде найбільш вираженим при попередньому дуже низькому та низькому рівнях родючості ґрунту.\nКрива відгуку врожайності також залежить від типів ґрунтів та культур. Внесення добрив для деяких ґрунтів має високий рівень ефективності, тоді як для інших- дуже незначний. Ця ефективність також береться до уваги при розрахунку наших рекомендацій по внесенню добрив.\nЗростання культур реагує лише на дефіцитні поживні речовини, таке співвідношення називається Законом мінімуму Лібіха або законом лімітуючого фактора.\nРисунок. Бочка Лібіха ілюструє Закон мінімуму: рівень врожайності буде підвищено лише в разі внесення дефіцитних поживних речовин. При високих рівнях врожайності вміст інших поживних речовин може бути лімітуючим.\nВ даній концепції бочка з різними дошками є метафоричним відображенням рівнів врожайності: врожай (рівень води) може бути підвищений лише при відновленні лімітуючої дошки. Знаючи стан родючості ґрунту та потреби в певних поживних речовинах для відповідної культури, SoilCaresвизначає дефіцитні поживних речовин та надає відповідні рекомендації. Таким чином можна уникнути втрат при внесенні поживних речовин та покращити економічну ефективність.\nВ Бурунді, послуги SoilCares були протестовані серед 22 фермерів в 2 регіонах.\nБуло використано три методи: традиційний метод обробки, державні рекомендації та рекомендації від SoilCares. Дослід було спочатку проведено на кукурудзі, а потім на бобових, наступного сезону. Досліди було проведено незалежною групою науковців та практикуючих організацій.\nРекомендації SoilCares принесли підвищення врожайності в середньому на 80 %. Початкове використання добрив також принесло позитивні зміни в наступному сезоні, так, без додаткового внесення добрив, врожайність бобових було підвищено на 80% на тих же ділянках поля.


Твір на тему: "Мої вірші (твір-оповідання)" | Освітній портал "Академія"\nГоловна » Твір на тему: "Мої вірші (твір-оповідання)"\nОпубліковано Редактор пт, 12/25/2015 - 20:37\nМій старший брат пише непогані вірші. Він не зовсім поет, але його вірші особисто мені подобаються. Він більше нікому не дає їх читати, тому що для молодого хлопця написання віршів вважається не дуже мужньою та престижною справою.\nЯкось я вирішила і сама спробувати написати вірша. Сіла за стіл, поклала перед собою чистий аркуш паперу і замислилася, про що мені хотілося б написати. Хотілося висловити своє ставлення до краси, доброти, любові, природи, до інших людей та багатьох хороших подій. Я навіть склала перелік тем. Я настільки заплуталася, що не знала, з чого почати. Врешті-решт я обрала одну найпростішу тему (природу) та вирішила почати з неї, аби випробувати власні сили.\nЯ написала на аркуші: «За вікнами дерево жовтого кольору». Але далі цього справа не йшла. Я не могла придумати жодної рими до слова «кольору». Можливо, слід змінити весь рядок? Я написала інакше: «Осінь фарби розплескала по листю». І знову не змогла підібрати рими.\nТоді я пішла до брата, аби той дав мені якусь пораду.\n— Ти просто не з того боку підійшла до цієї справи, — сказав мені брат, — треба не вигадувати рими головою, а навпаки, відпустити свої почуття і стежити за тим, куди вони поведуть. І тоді вже ті почуття самі знайдуть і слова, і рими. Форма не має значення, адже твої вірші — лише для тебе самої, тому просто знайди сенс, яким ти хотіла б наповнити вірш.\nПорада була складною, але ефективною. Спочатку я сиділа кілька хвилин, запитуючи себе, про що я хочу написати зараз найбільше. Виявилося, що хочеться висловити образу до однієї своєї подруги, з якою я тоді посварилася. На цьому я і зосередилася. І справді — слова потекли з мене самі по собі. Там були і красиві рядки, і зовсім безглузді, але це я зрозуміла вже пізніше, а тоді здавалося, що то найкращий вірш у світі.\nПісля цього я була просто вражена тим, наскільки приємно та корисно писати вірші! Вірші — мої власні почуття, висловлені красиво та емоційно. Коли я висловила свою образу на подругу — досада кудись поділася, немов аркуш паперу став моїм співрозмовником і уважно вислухав мене. З того часу я пишу вірші саме тоді, коли мене охоплюють сильні почуття — і виходить все краще. Я нікому не хочу показувати їх, адже мене зовсім не турбує бездоганність їх форми. Лише зміст.\nМегазбірка найкращих учнівських творів. 2015: 5‑11 класи / Укладач В.В.Федієнко. ‑Харків: Видавничий Дім «ШКОЛА», 2014. – С. 165


В Оболонському районі затримали грабіжника - Сайт Оболонського району\nHome / кримінал / новини / В Оболонському районі затримали грабіжника\nВ Оболонському районі затримали грабіжника\nЗлодій накинувся на жінку ззаду і пограбував її.\nПодія сталася на вулиці Полярній. Правопорушник зірвав з перехожої сережки, ланцюжок із підвіскою та намагався відібрати сумку. У той час, коли жінка кликала на допомогу, поряд проїжджав автомобіль співробітників патрульної поліції.\nПоліцейські затримали кривдника на місці скоєння злочину у порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України. Ним виявився 37-річний мешканець Херсонщини, раніше судимий за скоєння аналогічного злочину.\nСлідчий Оболонського управління поліції повідомив грабіжнику про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 (Грабіж) Кримінального кодексу України. Районний суд столиці обрав фігуранту запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Санкція статті передбачає до шести років позбавлення волі.\nВ Оболонському районі затримали грабіжника Reviewed by Редактор darnytskyi.com.ua on жовтня 20, 2020 Rating: 5


Як боротись з дитячим сколіозом? | Новини здоров'я, лікування та здорового харчування та очищення\n→ Дитяче здоров'я → Як боротись з дитячим сколіозом?\nГоловна / Дитяче здоров'я / Як боротись з дитячим сколіозом?\n23:30, 13 Лют 2019 · Категорія: Дитяче здоров'я · Переглядів 609 ·\nТебе хвилює постава дитини? Є дуже простий тест для виявлення сколіозу у дитини. Нехай ляже на живіт рівно. Якщо хребет приймає нормальне пряме положення, то все викривлення відносяться до порушення постави. А от якщо при різних поворотах дитини, хребет залишається викривленим, до фахівця варто звернутися відразу ж. Швидше за все, лікар поставить діагноз - сколіоз. Він визначить ступінь захворювання і призначить відповідне лікування.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: 7 прикладів поведінки, які ваші діти скопіюють у вас\nОсновне завдання при лікуванні дитячого сколіозу - домогтися зниження великого навантаження на хребет, при цьому зміцнюючи м'язи спини і всього тулуба, що в комплексі з ростом дитини з часом випрямить наявне викривлення.\nРух і спорт- обов'язкові!\nЛікарі стверджують: плавання - ідеальна профілактика сколіозу. Особливо корисний стиль брас на грудях з застосуванням подовженої паузи ковзання. При вираженому сколіозі не рекомендується батерфляй і кроль, але деякі елементи цих стилів плавання застосовуватися можуть.\nЯкщо у твоєї дитини починається сколіоз, вибирай "симетричні" види спорту (ті, в яких навантаження рівномірно розподіляється між лівою і правою стороною тіла). А ось бадмінтон і теніс, а також художня гімнастика (через гіпернавантаження на хребет) при проблемах зі спиною не рекомендуються.\nМітки: сколіоз, діти, лікування\nіграшки 10, ожиріння 131, шкода 1088, йога 182, поради 7998, алергія 132, харчування 4770, пам'ять 92, школярі 5, манна каша 3, токсичність 3, психологія 3218, пломби 4, депресія 212, заняття 10, стоматологія 166, діти 362, графік 5


Піна монтажна Житомир : Довідкова Житомира 1552\nГерметики, силікон в Житомирі\nРідке скло в Житомирі\nКлей для шпалер в Житомирі\nПіна монтажна в Житомирі\n/\tКлеї і герметики\n/\tПіна монтажна\nЦентр Утеплення (БТК-Центр Комплект, ТОВ)\nв асортименті, побутова, професійна\n0412410441, 0674118747, 0674086566\nЖитомир, Вітрука 3\n"Центр Утеплення" спеціалізується на продажі систем утеплення будівель під ключ. Одне з ключових переваг Центру - можливість придбати в одному місці весь спектр продуктів для системи утеплення фасаду, облаштування підлоги і гідроізоляції, причому як для приватного будинку, так і для промислового і житлового будівництва.\nЦентр Утеплення (БТК-Центр Комплект, ТОВ) ( 11549 )\nДюна Лідер, ПП\n0672003060, 0952838208, 0412418711, 0412480300\nЖитомир, Незалежності проспект 75 1-эт.\n"Дюна Лідер" - будівельні матеріали зі складу в Житомирі: цемент, шифер, цегла, рубероїд, сітка, оцинкований лист, армопояс, бітум, мастики, азбоцементні труби, ДВП, OSB, ДСП, шпаклівка, клей, вапно, гідро- і пароізоляція, утеплювачі, сайдинг, гіпсокартонні конструкції, водостічні системи, черепиця, саморізи.\nДюна Лідер, ПП ( 2040 )\nЖФ ПАТ «Солді і Ко»\nx Пн-Пт: 9.00-18.00, Сб: 9.00-17.00, Вс: 9.00-1630\nтм SOUDAL (професійна монтажна піна, зимова, вогнестійка), оптом і в роздріб\n0412421316, 0412421384, 0672403480\nЖитомир, Покровська 63\nКомпанія "СОЛДІ" пропонує продукцію торгової марки METALVIS, яка представляє широкий спектр кріпильних виробів і SOUDAL - провідного європейського розробника і виробника монтажних пін, герметиків, клеїв і спеціальних продуктів. Абсолютна більшість позицій постійно знаходиться на наших складах в Житомирі.\nЖФ ПАТ «Солді і Ко» ( 12875 )\nx Пн.-Пт.:09.00-17.00, Сб.:вихідні\nПокрівельний центр «Металофасад» - виробник металочерепиці та металопрофілю у Житомирі. Оптові ціни. Виготовлення у найкоротші терміни. Будівельний центр «Металофасад» - матеріали для ремонту та будівництва, інструмент, металопластикові вікна, металеві двері. Взаємовигідні умови співпраці з будівельними компаніями та магазинами.\nЦентр комплектації, мережа магазинів\nЖитомир, Небесної Сотні 27/23\n«Центр Комплектації» - мережа магазинів будівельного та електроінструменту, обладнання для опалення та водопостачання, всі види кріплень, електрика, витратні матеріали та комплектуючі.\nЦентр комплектації, мережа магазинів ( 16020 )\nМонтажна піна для монтажу дерев'яних і металевих конструкцій при різних температурах\nБіоресурс, ТОВ ( 7862 )\nЖитомир, Незалежності проспект 10д\nДоман, ТОВ ( 12763 )\nЖитомир, Вітрука 12в (ТК "Молодежный", отдел 6)\nКомфорт-сервіс ( 12542 )\nx Пн.-Пт.: 8.00-18.00, Сб.: 8.00-12.00, Вс.: вых.\nЖитомир, Лесі Українки 2\nПрометей ( 15018 )\nx Пн.-Пт.: 8.00-18.00, Сб.: 8.00-17.00\nЖитомир, Хлібна 31\nЭлектротовары ( 14526 )\nАТЛАНТ ТД, ТОВ\nЖитомир, Комерційна 4 оф.218\nАТЛАНТ ТД, ТОВ ( 16423 )\nЛакмат Полісся, ТОВ\nЖитомир, Незалежності проспект 81а\nПіна монтажна професійна всесезонна «FOAM 65», піна монтажна побутова всесезонна «FOAM 50» ручна\nЛакмат Полісся, ТОВ ( 4124 )\nБудматеріали і конструкції / Клеї і герметики / Піна монтажна\nПри великому виборі будівельних матеріалів особливе місце займає монтажна піна. Без неї практично неможливий ні ремонт ні будівництво. Купити монтажну піну з'являється все більше бажаючих, адже вона вважається універсальним герметиком. Це пінополіуретановий герметик випускається в спеціальних балончиках під високим тиском. При контакті з повітрям або вологою, значно збільшується в розмірах, проникаючи в самі недоступні місця (за допомогою спеціальної насадки або пістолета). Стає міцним і твердим матеріалом.\nЦей будівельний матеріал розрахований на індивідуальне і на професійне користування. Піна використовується при заповненні різного роду тріщин і швів. Є просто необхідною при установці вікон і дверей, при закладенні порожнеч. Основна функція - це утеплення, відмінно сприяє утриманню тепла. Також має звукоізоляційне застосування.\nМожна побутову піну монтажну купити і застосувати як для внутрішніх так і для зовнішніх робіт. Піна монтажна професійна призначена для роботи з багатьма будівельними матеріалами. Дуже добре поєднується з деревом, металом, склом, бетоном або каменем.\nШироку сферу застосування має піна монтажна вогнестійка, в складі якої входять антипірени. Завдяки такому хімічному складу, піна після повного застигання не підтримує горіння. Існують різні класи горючості.\nПеред покупкою піни, потрібно враховувати сезон її застосування. Можна купити літню, внесезонную або зимову. Літня піна розширюється відмінно. До складу зимової входять додаткові компоненти, адже через менш вологе повітря вона розширюється гірше. Відповідно, ціна на зимову буде вище ніж на літню піну. При цьому піна монтажна характеризується високою стійкістю до механічних впливів, а також здатна витримувати великі навантаження.\nСьогодні існує великий вибір і купити піну монтажну оптом або вроздіб не стане проблемою. На сайті довідкової служби 1552.com.ua розміщена інформація де можна монтажну піну купити від різних виробників.