Як зрозуміти, що хлопець хороший: 7 ознак, що ви зустрічаєтесь не з кретином\nЗнайти хорошого чоловіка - це як занайти зручні туфлі чи ідеальний секс, майже неможливо. У великих (і не дуже) містах жінки страждають через класичний випадок співвідношення "кількості та якості": їм трапляються безліч чоловіків, але жодного гідного захоплення чи, бодай, поваги.\nВже з першого речення, повідомлення чи посту в Instagram, ми зазвичай чітко розуміємо, який він, а ймовірність того, що він чарівний, приємний, милий хлопець, прирівнюються до нуля.\nМи чекаємо того неминучого моменту, коли він покаже своє істинне лице, розкриє справжні мотиви. Зовнішні риси хорошого хлопця зникнуть безслідно, а натомість з’явиться справжній кретин.\nЯк полюванню в дикій природі, ми навчилися пристосовуватися до нашого середовища і захищати себе від нападу таких кретинів і плейбоїв. Ми навчилися розуміти знаки, відзначати місця, яких бажано уникати, і помічати ретельно замасковані пастки, в які раніше так наївно потрапляли.\nМи вміємо розпізнавати небезпеку простого через запах одеколону і читаємо між рядків фрази пікапу. Ми сильніші, ніж раніше, і не будемо обдурені знову.\nОднак, як тварина, над якою занадто довго знущались, нам важко повірити, коли з'являється хтось насправді хороший і вартий уваги. Ми швидко кусаємо будь-яку руку, яка намагається доторкнутися до нас. Ми травмовані, в синцях, позбавлені нашої енергії та віри в людство.\nМи, як правило, настільки насторожені, що готові фактично на частини рвати всіх, хто намагається приблизитись до нас. Хоча цей еволюційний механізм захисту може допомогти вберегтися від усіх цих ловеласів, кретинів і бабіїв, він також не дозволяє нам довіритись хорошому чоловіку.\nТому, який не намагається заподіяти нам біль, а хоче дати любов і шану, якої ми так жадаємо. Вони приходять в наше життя, щоби бути нашими партнерами, дарувати нам романтику, стати нашими "принцами на білому коні".\nНам складно побачити хороше, тому що ми завжди шукаємо щось погане. Ми так швидко класифікуємо чоловіка по одній лише характеристиці, що навіть не даємо йому шансів проявити себе і довести, що він за межами групи.\nТа якщо ви натрапили на хорошого хлопця, ви знайшли щось значно більше, ніж просто чоловіка. Ви знайшли джентльмена. Ви знайшли ці ідеальні туфлі, цей запаморочливий секс і майже все інше, що так довго шукали.\nОтже, для всіх жінок, які зустрічаються або думають про чоловіка, ось явні ознаки того, що він справді хороший хлопець, а не просто замаскований кретин.\nВін питає, а не тільки відповідає на запитання\nХороший хлопець хоче дізнатися про вас все. Він не вигадує надумані запитання, які змусять вас почуватись настільки комфортно, що ви ляжете з ним одразу у ліжко. Він питає те, що генерується з реальної розмови.\nВін досліджує і розмірковує, допитується і йому мало. І, звичайно, ознака того, що ви знайшли ідеального хлопця, - це те, що він пам'ятає ваші відповіді навіть через кілька побачень.\nВін промовляє ваше ім'я, а не тільки шепоче вам на вушко\nЗазвичай ми не використовуємо імен у сучасному світі інтрижок, оскільки забуваємо їх ще до "другого знайомства". Послухайте, як хлопець промовляє ваше ім'я, і ви зрозумієте, що він не просто хоче попросити вас, нагадати йому зранку як вас звуть.\nСьогодні ми найчастіше користуємось різними вигаданими іменами. Тому ваше ім'я - найприємніше, що він може сказати вам.\nВін відкриває двері, й ніколи не закриває їх\nВ метафоричному і буквальному світі дверей, хороший хлопець завжди відчиняє їх для вас. Чи це двері в його життя, чи в ресторан, куди ви пішли на вечерю, він завжди простягає руку.\nВін не закривається, коли йдеться про щось особисте. Він відкритий для більшого, ніж просто розсувні двері перших побачень чи двері у спальню на одну ніч.\nВін розпитує про вашу сім'ю, не приховує нічого про свою\nЧоловіка налякати так само легко, як і жінку. Вони "майстри" втечі та мають багато особливостей, які стосуються території стосунків. Перша згадка про сім'ю, відносини або моногамію може налякати його і він дремене назад через всі ті двері, які щойно відкрив для вас.\nОднак, хороший хлопець не тікає так легко. Він хоче бути з вами, хоче знати ваші недоліки і вашу сім'ю. Найголовніше, він не приховує важливі аспекти свого життя від вас.\nВін тримає вас у незначній напрузі, але в жодному разі не змушує хвилюватись\nХороший хлопець повинен вміти підштовхнути вас, кинути вам виклик і, найголовніше, тримати вас у напрузі. Тому що немає нічого кращого, ніж чоловік, який знає, як використати ваші образи проти вас. Але, звісно, він завжди поряд, щоб навести лад, коли все зайшло занадто далеко.\nВін знає, що "добре" не завжди означає "добре", навіть якщо легше в це повірити\nХороший хлопець не намагається закінчити сварку простими трюками чи грою слів. Він не ігнорує ваш біль, а бере до уваги непомітні знаки і відмовки, і розуміє, що щось не так. Він знає, що "добре" не завжди означає "добре", і буде намагатись зрозуміти ваш справжній стан, незважаючи на всі ваші спроби продемонструвати, що "все в порядку".\nВін не намагається стати центром вашого всесвіту, а просто робить ваш світ кращим\nДуже просто "вирвати" когось з його життя і у помістити у ваше. Хороший хлопець поважає все, що було у вас до нього, і не намагається вирвати вас із звичного середовища.\nЙого не лякає ваша кар'єра, друзі чи дивні захоплення, він поважає їх. Він - найкраще, що могло прийти у ваш світ, навіть якщо ніколи не стане його центром.\nUaModna:7 ознак, що ви зустрічаєтесь з хорошим хлопцем, а не з кретином\nВасиль\t16 жовтня 2014\nвідколи чоловіки помінялися з жінками ролями, перш ніж говорити про таких ідеалів для себе, потрібно спочатку подумати чи ви взагалі достойні такого хлопця/чоловіка. Я не ставлю хрест на те що знайти хорошого хлопця неможливо, але доки не доведеш що ти дійсно вартий таких відносин, доти ця ідеальна людина буде недоступною.


Інститут медіа права засуджує втручання Роскомнагляду в роботу українського сайту «Главком» - Детектор медіа.\nІнститут медіа права засуджує втручання Роскомнагляду в роботу українського сайту «Главком»\nІнститут Медіа Права (ІМП) засуджує дії Федеральної служби з нагляду у сфері зв'язку, інформаційних технологій і масових комунікацій Російської Федерації (Роскомнагляд) щодо втручання в редакційну політику української інформаційно-аналітичної агенції (ІА) «Главком». Заяву про це ІМП розмістив на своєму сайті.\nЕксперти ІМП зазначають, що обмеження роботи українського ЗМІ з боку державних органів іншої країни, є неприпустимим в демократичному суспільстві.\n«Вимоги Роскомнагляду видалити з сайту агентства новину про проведення маршу за федералізацію Сибіру, а також подальші дії, пов'язані із зверненням до хостера сайту Главком.UA- німецької компанії Hetzner Online AG з вимогою блокувати роботу інформаційного агентства до видалення з сайту повідомлення, є нічим іншим, як чиненням тиску на незалежну журналістську діяльність та порушенням загальновизнаних стандартів свободи слова. Інститут Медіа Права наголошує, що обмеження доступу редакції та читачів до сайту інформагентства не лише перешкоджає журналістам вільно поширювати погляди та ідеї, але й суттєво порушує право громадян отримувати всебічну, повну та об'єктивну інформацію. Такі дії, а надто, коли вони здійснюються державними органами інших держав, є неприпустимими в демократичному суспільстві і мають бути негайно припинені», - зазначається в заяві.\nНагадаємо, 1 серпня сайту «Главком» надійшло повідомлення Роскомнагляду про обмеження доступу до нього. У повідомленні заявлялося, що сайт публікує новини екстремістського характеру. З огляду на це російська влада вимагала видалити з бази сайту «Главком» матеріал про «Марш за федералізацію Сибіру». Видання відмовилось це зробити, заявивши, що цей матеріал не порушує чиї-небудь права і не є закликом до екстремізму.\nПізніше російська сторона направила листа німецькому хостеру українського інтернет-видання. Компанія Hetzner Online AG запропонувала «Главкому» зняти матеріал протягом 24 годин (термін закінчується сьогодні), в іншому випадку доступ до сайту «Главкому» буде заблокований повністю в усьому світі.\nУ коментарі «Детектор медіа» головний редактор видання Микола Підвезяний зазначив: «Редакція все одно не збирається знімати інформацію, яка стала приводом для цього конфлікту, і ми зараз вживаємо технічних заходів, щоб забезпечити безперебійну роботу сайту».\nРаніше стало відомо, що Роскомнагляд може заблокувати сайт Російської служби BBC.\nРоскомнагляд РФ також вніс харківське інтернет-видання «Главное» в Єдиний реєстр сайтів, що містять інформацію, поширення якої в РФ забороняється за рішенням суду.\n6 серпня замдиректора департаменту політики та комунікацій МЗС України Василь Зварич заявив, що в МЗС вважають, що російська влада здійснює цензуру щодо українського інтернет-видання «Главком».\nНімецький хостер не блокуватиме «Главком»\n«Главком» оголосив конкурс на кращі демотиватори «Стоп путінській цензурі!»\nДесять років за погрозу журналісту\nКремль цензурував заяву Меркель про Крим в офіційному перекладі


Кофти для вагітних. Купити моду кофту для вагітних. Кофти для годуючих мам.Інтернет-магазин для вагітних Львів.DIANORA. | Сторінка - 3\nКофта з вирізом із спадаючим ефектом, на довгий рукав з манжетом, та делікатним пояском, який є окремою деталлю. Забарвлення здійснене у вдалому поєднанні, бежевого, білого, салатового та фіолетового кольорів. Склад: 97%..\nЦя біла кофтина з веселим зображенням як найкраще проінформує оточуючих про Ваш чудовий стан. Вона виконана з натурального трикотажу, тому в ній буде комфортно в будь-яку пору року. Має довгі рукави, які можна цікаво під..\nКод товару: 1814 0352\nЦя темно-синя кофтина з веселим зображенням як найкраще проінформує оточуючих про Ваш чудовий стан. Вона виконана з натурального трикотажу, тому в ній буде комфортно в будь-яку пору року. Склад: 100% бавовна. ..\nКод товару: 1814 0353\nСтильний світшот з трикотажними планками на плечах та рукавах, необроблені шви - ніби створені для активних матусь. Подовжений силует не обмежує рухи і свободу, і не стискає животик, що зростає. А поєднуючи світшот із шт..\nКод товару: 1679 0000\nКупуйте зараз - носіть завжди. Світшот такого фасону і з таким декором ще довго залишатиметься на вістрі моді. Необроблені шви стали візитівкою не однієї модної колекції. Вільний крій моделі сподобається вагітним модниця..\nЛаконічна кофта ніжного молочного кольору, яка претендує на оригінальність. І має для цього всі підстави - горловина-виріз із спадаючим ефектом, довгий рукав з манжетиком, а також делікатний ланцюжок в області грудей. Вс..\nКод товару: 1375 0831\nЛаконічна кофта цікавого бірюзового кольору, яка претендує на оригінальність. І має для цього всі підстави - виріз із спадаючим ефектом, довгий рукав з манжетиком, а також делікатний ланцюжок в області грудей. Все це ств..\nКод товару: 1375 0680\nЛаконічна кофта яскравого коралового кольору, яка претендує на оригінальність. І має для цього всі підстави - виріз із спадаючим ефектом, довгий рукав з манжетиком, а також делікатний ланцюжок в області грудей. Все це ст..\nКод товару: 1375 0632\nКофта віскоза-акрил, з круглим вирізом горловини, довгим рукавом, застібкою на гудзики, а також делікатним драпіруванням та зав'язкою під грудьми.Забарвлення представлене в узорі "Арки" в гармонійному поєдн..\nКод товару: 1282 0770\n"Светр, віскоза-акрил, з круглим вирізом горловини, довгим рукавом, застібкою на гудзики, а також делікатним драпіруванням та зав'язкою під грудьми.Забарвлення представлене в узорі "лапки" в гармонійно..\nКод товару: 1282 0771\nКофта, віскоза-акрил, з круглим вирізом горловини, довгим рукавом, забарвлення здійснене в узорі «леопард» в коричнево-сірих тонах, що гармонійно поєднується з делікатним узором у вигляді кружева. ..\nКод товару: 1307 0761\nКофта, віскоза-акрил,з рельєфним вирізом горловини, на довгий рукав з манжетом, забарвлення представлене в гармонійному поєднанні зеленого, бежевого та чорного тонів ..\nКод товару: 1319 0822\nКофта, віскоза-акрил,з рельєфним вирізом горловини,драпіруванням під грудьми та вшитим пояском, на довгий рукав з манжетом, забарвлення представлене в гармонійному поєднанні коралових відтінків. ..\nКофта з круглою горловиною, на довгий рукав вільного крою з манжетом, по низу виробу з боків оздоблена легкою драпіровкою. Тканина представлена у салатовому кольорі з візерунком дрібні квіти. Склад: 72% віскоза, 28% полі..\nКод товару: 1628 0000


Без сюрпризів — сумно. І з ними... не надто весело\n29 серпня 2017 86\nОт і осінь дедалі наполегливіше стукає у шибку. А разом із нею — й очікувані, мало очікувані й зовсім неочікувані... сюрпризи. Назвати їх несподіваними язик не повертається. Через те, що випливають вони із тісно пов’язаних закономірностей нашого буття.\nУкраїнці дедалі частіше відмовляються від автомобільного газу. При рекордній його ціні поки що — у 17 гривень. Аналітики очікують подальшого подорожчання, прогнозуючи, що дефіцит триватиме до середини вересня.\nЦіни на зріджений газ ростуть через дефіцит поставок, викликаний низкою несприятливих чинників. Одна з версій: ключові виробники Росії, Білорусі, Казахстану відчувають нестачу через ремонтні роботи на заводах, що вже призвело до зникнення вільних обсягів на ринку всієї Східної Європи, зокрема Польщі. «Імпорт із західного напрямку також ускладнений інфраструктурними обмеженнями — необхідністю перестановки вагонів із вузької колії на широку», — зазначають експерти. Інша версія — в народного депутата України Сергія Лещенка. Він стверджує, що робиться все можливе для витіснення з ринку газотрейдерів України всіх структур, що не входять у коло інтересів Віктора Медведчука, адже саме він через підставних осіб контролює нафтогазовий бізнес в Україні, збагачуючись на цьому і даючи змогу збагачуватися за рахунок пересічних українців Кремлю та «Роснефти».\nОтже, протягом останніх місяця-двох оптові ціни на пропан-бутан виросли більш як уполовину (63%) і перевищили позначку в 24 тисячі гривень за тонну, що є абсолютним рекордом за всю історію спостережень. Вартість газу на кордоні за цей період збільшилася вдвічі. За словами аналітиків, нині дефіцит зрідженого газу в Україні становить майже 20 відсотків місячної потреби ринку в цей період.\nНа думку експертів, оперативно замістити відсутні обсяги газу не вдасться. Крім того, фахівці вказують на значні затримки в русі вагонів територією України, особливо в Одеській області. «Через відсутність тепловозів доставка вагонів під навантаження в Румунію і назад займає приблизно 40 днів, працювати з таким плечем дуже ризиковано і дорого», — стверджують фахівці.\nТим часом Кабінет Міністрів України вніс зміни в правила надання житлових субсидій населенню. Про це повідомляє Урядовий портал з посиланням на постанову № 609. У документі наголошується, що заявники на отримання субсидій мають подавати декларації про свої доходи не за останній рік, а за півроку.\nКрім того, жителям, які заборгували за комунальні послуги суму в 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, субсидію на наступний період не продовжать. Але є вихід: або сплатити борг, або домовитися з постачальником послуг про його реструктуризацію.\nЩе один сюрприз — змінилися соціальні нормативи споживання газу для побутових потреб. У разі відсутності лічильників: за наявності газової плити і централізованого гарячого водопостачання було 4,4 куба на одного споживача на місяць, стало — 3,3. За наявності газової плити й відсутності централізованого гарячого водопостачання і газового водонагрівача — було 7,1, стало — 5,4. За наявності газової плити і газового водонагрівача було 14 кубів на одну людину на місяць, стало — 10,5 куб. м.\nБій за майбутнє «Гори над Дністром» 866


Правові пам’ятки Індії - Історія держави і права зарубіжних країн\n3.4. Правові пам’ятки Індії\nСпецифічні риси права, що відобразили особливості культурного, соціально-економічного і державного розвитку Стародавньої Індії, виявилися передусім у джерелах права, серед яких особливе місце займали дхармашастри — збірники релігійно-етичних, правових розпоряджень, правил (дхарм) і артхашастри — трактати про політику і право. Поняття дхарми багатогранне. Це і релігійна доброчесність, і мораль, і норма поведінки, і зведення правил, обов’язкових для кожного правовірного індуса, що регламентували різні сторони його життєдіяльності.\nНарівні з терміном дхарма в давньоіндійському праві існувало поняття «н’яя», схоже з європейським — закон, яке мало вужче значення у порівнянні з дхармою. Н’яя означала загальноприйняту норму поведінки, порушення якої спричиняло покарання, що застосовувалося державою.\nНа жаль, точного часу появи дхармашастр, які в подальшому відтіснили артхашастри, не відомо. Вони містили матеріали різного походження і достовірності, сліди пізніх вставок, численних виправлень. Практично жодна дхармашастра не може бути датована більш точно, ніж в межах двох-трьох століть, бо ці брахманські твори будувалися за традиційними канонами, властивими літературі даного жанру, а саме коментар священних книг індусів — вед, з незмінними посиланнями на древніх мудреців.\nЗ дхармашастр, із змістом яких можна хоч частково ознайомитися, потрібно відзначати Манусмріті, або Закони Ману (II ст. до н. е. — II ст. н. е.). Поява Законів Ману і подальших дхармашастр знаменувала якісно новий етап у розвитку правової думки Стародавньої Індії, яка все більше зазнавала світського впливу і пристосовувалася до потреб практичного застосування. Це позначилося на поглибленні самого поняття дхарми, яке тлумачилося в контексті правил життя чотирьох варн.\nПравові норми в Індії були більш упорядковані. Починаючи із законів Ману, вони стали будуватися на основі 18 мотивів (норм) судового розгляду.\nПерша група мотивів стосувалася договірних відносин — несплата боргу, застава, продаж чужого, участь у торговому або іншому об’єднанні, потім йдуть норми, що стосуються несплати платні, порушення угоди, скасування угоди купівлі-продажу, суперечки господаря з пастухом.\nНаступна група мотивів мала іншу спрямованість. Від зобов’язальних відносин укладач переходить до конкретних т.зв. деліктів — злочинів. Це спори про кордон (земельних ділянок), наклеп і образа дією, крадіжка, вбивство, насильство і перелюбство. Всі ці діяння, а також потрава худобою урожаю, раніше інших були закріплені в дхармашастрах, які складали ядро давньоіндійського деліктного права. Вони входили в поняття химса — шкоди, нанесеної особистості людини.\nПодальші мотиви судового розгляду, непрямо пов’язані з попередніми, стосувалися порушення норм шлюбно-сімейного і спадкового права, а також азартної гри, що прирівнювалася до злочинів.\nМаючи внутрішню логіку, система викладу норм у шастрах відповідно до 18 мотивів судового розгляду значно відрізнялася від сучасної галузевої системи, бо тут не можна розділити норми цивільного і карного права та ін.\nПоява писаних законів на Сході стала найважливішою віхою в розвитку права Стародавнього Сходу, але вони не могли змінити властивий всьому порядок, за яким безпосередньому наказу вищестоячої особи, аж до правителя, або правилам моральності, зведеним у ранг загальноприйнятих настанов, відводилося головне місце в регулюванні життєдіяльності тієї або іншої країни давньосхідного суспільства. Закони не витіснили і досить поширених у всі часи на общинному рівні норм звичаєвого права, які продовжували регулювати різноманітні сторони суспільних відносин.


РЕКОВІ СИНТЕЗАТОРИ, ТОН-ГЕНЕРАТОРИ купити по кращій ціні в Києві з безкоштовною доставкою по Україні – Інтернет-магазин Hitonline.ua\nРековий синтезатор (5)\nЗвуковий модуль (3)\nArturia RackBrute 3U - це комплексне рішення для використання, транспортування і захисту Eurorack модульної системи\nКод товару: #32157\nНапівмодульний аналоговий синтезатор, сумісний з форматом Eurorack, 32-кроковий секвенсор, один осцилятор з 2 формами хвилі, MIDI-інтерфейс.\nКод товару: #18870\nКод товару: #24668\nКод товару: #12089\nКод товару: #27484\nтон-генератор, поліфонія 128 нот, 768 Normal Voices + 64 Drum Kits, мультітембральность 16 партій, Reverb x 20, Chorus x 49, Insertion (A, B) x 116 types x 8 blocks, Master Effect x 8 types, Master Equalizer ( 5 bands), Part EQ (3 bands, stereo)\nКод товару: #6778\nКод товару: #4137\nКод товару: #4138\nКод товару: #16661\nКод товару: #16660\nНаш інтернет-магазин пропонує обширний вибір рекових синтезаторів і тон-генераторів від таких світових брендів, як Clavia, Kurzweil, M-Audio, Nord і Yamaha. У нас в каталозі ви зможете підібрати рекові синтезатори і тон-генератори, які дозволять суттєво розширити ваші можливості для творчості, збагативши ваш музичний арсенал широкою палітрою нових звуків. Сучасні можливості даного виду музичного обладнання надають можливість використовувати реалістичне звучання семплів, шуми обігу та багато іншого. Вони відкривають перед вами дивовижні тембри, здатні досягти нового рівня експресії і виразного реалізму.\nЗа допомогою рекових синтезаторів і тон-генераторів можна легко створити унікальний звук, доповнений незвичайними відтінками і нюансами. Рекові синтезатори і тон-генератори переважно призначені для професійного студійного запису, що, однак, не заважає їм широко використовуватися музикантами в концертних виступах для досягнення високого рівня майстерності виконання.\nРекові синтезатори, вони же «безклавіатурні», закріплюються на спеціальній рековій стійці для музичної апаратури. Це і є їх істотною перевагою перед настільними або десктопними, що з'єднують в собі MIDI-клавіатуру (контролер) і синтезатор. Саме вони надають більше творчих можливостей, мають невелику вагу, легко масштабуються і доповнюються необхідними модулями. Тон-генератори, також як і рекові синтезатори, надають повний еквівалент клавішних аналогів, істотно виграючи перед ними у вартості і універсальності використання з будь-яким видом MIDI-клавіатур. Їх зручно транспортувати, оскільки вони досить компактні. У рекових синтезаторах і тон-генераторах використовується безліч унікальних інноваційних технологій, що дозволяє їм ефективно працювати і бути одним з важливих компонентів студійного запису і живомго виступу.\nІнтернет-магазин UKRHIT.com.ua пропонує недорого купити рекові синтезатори і тон-генератори з доставкою за вказаною вами адресою і отримати нові можливості для виразного музичної творчості.


КРЕДИТ ГОТІВКОЮ ᐉ Взяти кредит готівкою на карту онлайн в Україні - SOS CREDIT\nЯк подолати депресію і взяти гроші в кредит готівкою?\nСкладна фінансова ситуація впливає на стан і поведінку людини. Найчастіше, ми настільки концентруємося на своїх проблемах, що рухатися в бік їх вирішення сил вже не вистачає. Кредит готівкою, позики у рідних і близьких, послуги ломбарду: варіантів поліпшити поточний стан справ маса, але замість дій ваш мозок зациклився на зламаній пральній машині або непогашених рахунках за комунальні послуги. Ви занурюєтеся у смуток, образу, страх або злість, роздратовані через дрібниці. Знайома ситуація?\nП'ять питань допоможуть повернути вас до життя і дати стимул до дії.\nЩо трапилося? Озвучте, напишіть, програйте в голові те, що сталося. «Мене все дратує», «Я не можу впоратися з проблемою», «Чому мене ніхто не чує і не хоче мені допомогти?» - неконструктивний опис ситуації, а всього лише емоції, які ви відчуваєте щодо того, що сталося. «Я розбив телефон», «У мене борги за орендну плату», «Моя сумка зносилася» - формулюйте максимально коротко, виразно, по суті. Ваша мета - усвідомити подію і вплинути на неї (взяти грошовий кредит, попросити допомоги у колеги, знайти несподіване джерело доходу).\nЯк мені з цим? Опишіть те, що оточує ситуацію, що склалася. На цьому етапі можна вільно висловлювати почуття, емоції, побоювання. «Я можу залишитися на вулиці через борг по орендній платі. Я відчуваю себе розбитим і дезорієнтованим. Мені страшно взяти гроші в кредит готівкою».Відстежуйте кожне відчуття і фіксуйте його на папері. Спершу це буде здаватися складним і нездійсненним завданням. Глибоко вдихніть і почніть.\nЩо я можу змінити? У кожної людини є свій всесвіт: з обмеженнями, нормами, принципами. Найчастіше, вона діє шаблонно, звично, стандартно, виходячи з попереднього життєвого досвіду. Пристосувати ситуацію до вирішення набагато простіше, ніж вчинити навпаки - врахувати особливості ситуації і, виходячи з унікальних характеристик, придумати щось унікальне. Перерахуйте всі можливі варіанти, навіть якщо якісь із них здаються вам дивними і незвичними. Будь це кредит готівкою, або квиток на літак в іншу країну. Наше завдання - додати нові інструменти і допустити можливість їх використання.\nЩо я буду робити? Візьміть попередній перелік ймовірностей і трансформуйте його в завдання. Виділіть із загального списку те, що ви готові робити прямо зараз. Найкраще, якщо варіант буде новим, незвичним, іншим. Адже тільки при експериментальному підході можна отримати принципово новий результат. А хіба не на це ви розраховуєте?\nЩо я отримаю? Після того, як вектор руху визначено, подумайте, а що вийде в результаті? І чи повністю ваші потреби, виходячи з ситуації, що склалася, будуть задоволені? Якщо відповідь негативна, перейдіть до пункту 4 і виберіть інший варіант.\nВзяти грошовий кредит - зробити по-іншому?\nСподіваємося, відповіді на поставлені запитання допоможуть вам впоратися з труднощами. До речі, ця методика працює не тільки щодо фінансових труднощів, але і в будь-який інший ситуації. Кредит готівкою, поїздка за місто, спілкування з рідними і близькими, або час наодинці з собою: кожен вибирає той варіант, який, на його думку, допоможе ефективніше за все.\nНе бійтеся експериментувати, вчитися новому, у всьому бачити можливості, не зупиняючись на невдачах. Не вийшло вирішити проблему, використавши один варіант рішення? Похваліть себе за сміливість, завзятість і наполегливість. Виберіть інший шлях і дійте знову!


Главная / О еде и ресторанах — Tomato.ua / Киев / Куда пойти в Киеве / Святкування без турбот: де замовити доставку новорічних страв у Києві?\nСвяткування без турбот – це не казка! Про меню та святковий стіл подбають заклади столиці. А ви зможете насолодитися приємною атмосферою, приділити час собі та рідним. Tomato.ua розповість, де замовити доставку новорічних страв у Києві? У добірці Carpaccio, Vepryk, Рис&Риба, AlexGut Grill, Ariar Catering, Klukva&Brukva, Comfort Food.\nCarpaccio – італійський ресторан на Дніпровській набережній з 10-річною історією. Спеціально до Нового року заклад створив меню для вашого святкового столу. В асортименті – салати, холодний стіл, гарячі страви та десерти.\nЯскраві позиції – Олів’є з м’ясом курча та правильним майонезом (259 грн/500 г), Оселедець Matias під Шубою (169 грн/500 г), Холодець з телячого язика (348 грн/500 г), Качка в стилі Тай з яблуками Конфі (1398 грн), Телятина Ріб-ай з лисичками та картоплею (698 грн) та інші.\nІдеальні страви для компанії від Carpaccio – Фірмове плато з лосося смоукі, тигрових креветок на рісонні (1498 грн) та М’ясний сет гриль (1299 грн): стейк Рібай, ошийок гриль, люля з телятини, медальйони зі свинини з грибами, запечена картопля, соуси. На десерт пропонують Наполеон (338 грн/1 кг).\nНа Новий рік замовлення на доставку приймають до 29 грудня включно. Меню працює на усі свята – тому ви можете не хвилюватися про святковий стіл на Різдво та інші зимові свята.\nVepryk – затишний ресторан, у якому можна скуштувати Айсбан-рульку, різноманітні закуски, м’ясні пательні, вареники, салати та багато іншого. Королева ресторації – піца. Її випікають у справжній італійській печі.\nСпеціально до Нового року Vepryk розробив святкове меню. В асортименті – Олів’є з домашньою бужениною/слабосолоним лососем (150 і 245 грн), Оселедець під шубою (250 грн/1 кг), Паштет з печінки (280 грн/500 г), Печінковий торт (359 грн/1 кг), Півкачки запеченої з яблуками та помаранчем (380 грн).\nДо святкового столу також пропонують Айсбан-Рульку з картоплею по-домашньому та овочами-гриль (560 грн), Буженину запечену (630 грн), Ковбасу домашню (520 грн), Щуку фаршировану (690 грн), Холодець домашній з півня та свинини (450 грн), Індичку запечену (890 грн) та багато іншого.\nНоворічні сети доставляють безкоштовно. Замовлення приймають до 31 грудня.\nМережа суші-барів Рис&Риба вже відкрила передзамовлення на Новий рік. Суші та роли – це чудова альтернатива класичним новорічним стравам. Вони допоможуть здивувати ваших рідних і друзів.\nУ меню знайдеться все! Поціновувачам класики неодмінно сподобається Каліфорнія та Філадельфія. А якщо вам до смаку оригінальні та незвичайні поєднання, ви можете замовити роли Таектомі (355 грн) з лососем, тигровою креветкою, ікрою та чорнилами каракатиці та Хакусан (340 грн) з тунцем Еллоуфін, лососем і медовим соусом.\nВигідна та зручна пропозиція для новорічного столу – сети. Рис&Риба пропонує різноманітні варіанти для великих і маленьких компаній. Вартість сетів – від 560 грн.\nМінімальна сума замовлення до новорічного столу – 600 грн. Доставка замовлень відбувається за умови, якщо сума чеку більша за 800 гривень. При замовленні від 2000 грн необхідно внести передоплату 30%. 31 грудня можливий самовивіз до 20:00 та доставка до 21:00.\nAlexGut Grill – місце яскравих гастрономічних вражень. Це затишний заклад, у якому готують різноманітні страви на вогні, бургери, салати, основні страви, апепритиви та багато іншого.\nСкуштувати улюблені смаколики ви можете і на свята. Для цього навіть не доведеться покидати своє гніздечко – ресторан про все подбає. А ви тим часом можете насолодитися передноворічною атмосферою.\nШеф-кухар AlexGut Grill підготував страви, які асоціюються з Новим роком. Він додав креативності класичним рецептам, тому вони неодмінно здивують вас і ваших гостей.\nУ меню представлені легендарні страви: Щука фарширована (95 грн/100 г), Качка з яблуками (89 грн/100 г), салати Шуба (105 грн/220 г), Олів’є з грудинкою (135 грн/230 г), Олів’є з лососем (175 грн/250 г).\nЯкщо ви знаходитесь у радіусі 2 км від ресторану, страви доставлять самостійно і безкоштовно. В інших випадках замовлення відправлять через спеціалізований сервіс Uklon.\nГрудень – насичений місяць, наповнений атмосферою свята й приємних турбот. Вам не доведеться самостійно придумувати меню на Новий рік і проводити безліч годин на кухні за приготуванням страв – Ariar Catering уже про все подбав. Нарешті ви зможете спокійно зібратися, приділити час собі та рідним, а також відпочити й насолодитися святковим настроєм.\nФахівці Ariar Catering підготували спеціальне Різдвяне та Новорічне меню. Тут кожен знайде улюблені страви і смаколики та зможе обрати щось собі до душі.\nУ меню – різноманітні страви на компанію: Качині ніжки запечені в цілому гарбузі з білими грибами та лисичками (2500 грн/2 кг), Спринг роли з овочами, куркою та креветками (750 грн/900 г). Цікава пропозиція – Святковий бокс «Улюблені страви» (1050 грн/3 кг). Потішити себе та рідних можна, замовивши Подарунковий набір Різдвяні санчата (1000 грн/1 кг).\nВам потрібно лише обрати бажані страви та день доставки. Аріар гарантує дбайливе пакування, вчасну доставку та асортимент страв, який вразить кожного гостя.\nКоманда Klukva&Brukva створила святкове меню спеціально до новорічних свят. В асортименті – Олів‘є з індчикою домашнього копчення (320 грн/500 г), Вінегрет з тюлькою (250 грн/500 г), Шуба з тюлькою (250 грн/500 г), Паштет з азовського бичка, з мармеладом із ромашки (340 грн/0,5 кг), Качка фермерська з яблуками (900 грн/2 кг), Голубці з червоної капусти з качкою (350 грн/0,5 кг) та інші страви.\nЗ солоденького Klukva&Brukva пропонує Київський торт, Чізкейк з козячого сиру із солоною карамеллю, Наполеон. А до страв можна замовити Крафтові настоянки за смаком: Малина-чилі, Журавлина-мед, Вишня-кориця (350 грн/0.5 л).\nСтрави можна замовити не лише на новорічну ніч, але й у будь-який день. Лише одна умова – замовляти за один день, тобто сьогодні на завтра. Меню актуальне тільки на замовлення з собою.\nЗамовлення приймають за телефоном і у соціальних мережах.\nComfort Food – ресторан виїзного обслуговування від Orion catering. Компанія гарантує веселе, легке та безтурботне святкування Нового року. Вам не потрібно думати ні про створення меню, ні про закупки, ні про приготування страв, ні про сервірування.\nКейтеринг має безліч переваг, що допоможе зробити свято комфортним і оригінальним. Один із найцікавіших і найзручніших форматів подачі їжі від компанії – фінгер фуд. Це закуски, салати, десерти та навіть основні страви. Головна ідея – їсти страви без виделки, ложки чи ножа – руками. І, при цьому, не забруднитися. «Маленькі» страви подають у вигляді канапе, тарталеток, випічки і бутербродів.\nРесторан пропонує величезний асортимент і допоможе підібрати страви не лише на будь-який смак і бюджет, але й тематично їх розмежувати. Вам лише потрібно розповісти про свої побажання, а про все інше подбає Comfort Food.\nВартість кейтерингу залежить від обраних послуг і страв. Деталі можна дізнатися від адміністратора.\nОпубликовано в: Киев, Куда пойти в Киеве, Топ-5 Киев Добавлено: 02.12.21 02:12 Просмотров: 2249\nТэги: AlexGut Grill, ARIAR Catering, Carpaccio, Comfort Food, Klukva&brukva, Vepryk, Актуально, доставка новорічних страв, доставка страв на новий рік, новий рік, новорічне меню, Рис&Риба


Дистанційні уроки для школярів з помилками? ВІДЕО : 08:04:2020 - zt.20minut.ua\nДистанційні уроки для школярів з помилками? ВІДЕО\nВ соціальних мережах в Інтернеті зараз шоковані батьки викладають фрагменти з відеоуроками для школярів, де вчителі, нібито з Міністерства освіти, роблять елементарні помилки.\nЯкщо припустити, що це відео записувалося завчасно, то виявляється, що в Міністерстві освіти України одні неуки?\nНавіть якщо вчитель допустив технічну помилку, ніхто зі знімальної групи не звернув на це уваги? Можна тоді погодитися з фразою: «Люди, які свого часу купили дипломи, зараз почали нами керувати». Дуже сумно…\nКоментарі під відео в Фейсбуці вражають:\n«Це просто треш! Дорахувалися та навчилися. Рахуйте самі!»\nЖитомир дощовий. Фоторепортаж Закриття хірургічних відділень обллікарні не вплине на якість надання медичних послуг, - заступниця голови ОДА Наталія Остапченко під час брифінгу На Житомирщині діагностовано 20 нових випадків COVID-19: загалом 693 інфікування на 29 травня Поліцейські просять допомогти обрати імена для трьох цуциків, які стануть службовими собаками


5 Простих способів, як зробити мильні бульбашки в домашніх умовах - Все найцікавіше зі всього світу на нашому сайті - conflict.net.ua\n5 Простих способів, як зробити мильні бульбашки в домашніх умовах\nСпосіб №1. Мильні бульбашки з рідкого мила\nСпосіб №2. Мильні бульбашки з дитячого шампуню\nСпосіб №3. Мильні бульбашки із засобу для миття посуду\nСпосіб №4. Мильні бульбашки з желатину\nСпосіб №5. Мильні бульбашки з господарського мила\nФотогалерея: Як зробити мильні бульбашки будинку: 5 простих способів\nЯк подарувати дитині трохи щастя і радості? Просто зробити мильні бульбашки або влаштувати справжнє шоу! До речі, така розвага може бути абсолютно безкоштовним. Суміш для кульок, в тому числі для пістолета, можна приготувати своїми силами. Вийде не гірше покупних виробів. Але як зробити мильні бульбашки будинку? Знайомтеся – 5 простих і бюджетних способів!\nПростіше за все своїми руками зробити суміш для повітряних бульбашок з рідкого мила. Для цього потрібно взяти:\n20 мл дистильованої води;\nРецепт приготування складу для розваги дитини простий:\n1⃣ Влийте в рідке мило воду. підніметься піна.\n2⃣ Коли вона осяде повністю (цей процес займе в середньому 2 години), додайте гліцерин.\n3⃣ Нехай суміш настоїться, найкраще в холодильнику.\nЧерез пару годин вже можна випробувати складу в дії.\nЄ й інший метод виготовлення мильних бульбашок в домашніх умовах. До речі, можна обійтися без гліцерину, якщо замінити його на звичайний цукор. Щоб отримати великі і щільні мильні бульбашки своїми руками, необхідні:\n200 мл шампуню для дітей;\n6 ч. Л. цукрового піску.\nЯкщо ви все ж таки віддаєте перевагу робити засіб з гліцерином, тоді замініть на нього цукор. Але гліцерину потрібно не 6 ч. Л., А 3 ст. л.\nВиконуючи всі дії покроково, як описано в інструкції, можна отримати ефектні мильні бульбашки. Отже, майстер-клас:\n1⃣ У кип’ячену або дистильовану воду влийте дитячий шампунь.\n2⃣ Грунтовно збовтайте.\n3⃣ Коли пінна шапка осяде, всипте цукор.\n4⃣ Ще раз гарненько потрясти ємність з сумішшю, щоб кристалики розчинилися.\n5⃣ Залиште склад на 1 добу.\nОсь так можна просто, швидко і дешево зробити мильні бульбашки для малюка!\nДля дитячого свята можна зробити величезні мильні бульбашки. Такі гігантські кулі видувати не доведеться. Щоб створити справжнє шоу мильних бульбашок, рекомендується скористатися дротом або обручем.\nПриготувати саморобну суміш для свята можна на основі будь-якого засобу для миття посуду. Підійдуть Фейрі, АОС і т.д. Отже, потрібно підготувати:\n100 мл рідини для миття посуду;\n4 ч. Л. цукрового піску.\nЯкщо намічається великий дитячий вечірка, буде потрібно зробити більше такого складу. Тому збільшувати компоненти потрібно, виходячи з представленого вище співвідношення. Для заготівлі суміші можна використовувати тазик.\nІнструкція по виготовленню продукту проста:\n1⃣ Змішайте засіб для миття посуду і воду.\n2⃣ В отриману рідину влийте гліцерин.\n3⃣ На 24 години залиште рідина в прохолодному місці.\n4⃣ Розведіть цукор в цій заготівлі, і можна використовувати.\nЯкщо хочете зробити бульбашки, що не лопаються, в домашніх умовах, то рекомендується використовувати цей склад. Він нетоксичний і безпечний для дитини. З чого будемо готувати такий варіант? Список компонентів такої:\n800 мл кип’яченої води.\nЯк же правильно робити нелопающіеся кулі? Покрокова інструкція проста:\n1⃣ Розведіть у воді желатин. Дайте йому набрякнути.\n2⃣ Злийте всю зайву рідину.\n3⃣ Желатин змішайте з цукром і розтопіть (не допускайте закипання).\n4⃣ Влийте в заготовку воду.\n5⃣ Додайте інші компоненти і акуратно перемішайте, щоб не з’явилася піна.\nЯкщо хочете отримати кольорові бульбашки, то попередньо краще зробити пінний розчин із засобу для миття посуду і харчового барвника. До речі, перший компонент можна замінити на гель для душу, наприклад, з ароматом шоколаду або полуниці. Тоді гелеві бульбашки вийдуть ще і дуже запашними.\nЩе один простий метод має на увазі використання копійчаного господарського мила. Для приготування такого розчину потрібні:\n1 ст. господарського мила, натертого на тертці;\n10 ст. води.\nСхема приготування суміші проста:\n1⃣ Мильна брусок подрібніть на тертці. закип’ятіть воду.\n2⃣ Засипте в окріп мильну стружку.\n3⃣ Перемішуйте склад до тих пір, поки він не стане повністю однорідним.\n4⃣ Підігрійте мікс при безперервному помішуванні, але не кип’ятіть.\n5⃣ Залиште склад на 12 годин, а краще на цілу добу.\n6⃣ Додати гліцерин – і можна використовувати розчин для забави!\nДля наочності рекомендується використовувати інструкцію в форматі відео:


У Франківську словацька режисерка презентувала фільм про права жінок під час пологів | Новини Івано-Франківщини - Панорама\nУ Франківську словацька режисерка презентувала фільм про права жінок під час пологів\nВ Івано-Франківську у Підземному Переході “Ваґабундо” словацька режисерка Майя Мартіняк презентувала документальну стрічку “Невидимі”.\nУ фільмі йдеться про права жінок під час пологів. Про основну ідею фільму і те, чому ця кінострічка важлива, з кореспонденткою Суспільного поділилися режисерка фільму, а також директорка Правозахисного департаменту громадської організації “Dokudays” Ксенія Шиманська.\n“Ідея фільму — показати травмованих жінок під час пологів. Ми хотіли показати, як кожна дія може вплинути на жінку. Я спілкувалася з експертами і чула, що неналежне ставлення з боку лікарів чи медперсоналу негативно впливає на стан жінок і їхнє самопочуття надалі. Це їх психічно травмує”, — розповідає Суспільному режисерка фільму Майя Мартіняк.\nЗ її слів, потрібно змінити систему пологів. Крім того, додає авторка, важливо, аби люди почали обговорювати проблему порушення прав породіль.\n“Ми зібрали історії трьох жінок, які зіткнулися з такими проблемами. Також у фільмі є зразок пологів — гарне ставлення до породіль, професіоналізм з боку лікарів. Варто зазначити, що під час зйомок фільму ми зрозуміли, що схожі проблеми під час пологів є не лише в Україні чи Словаччині, а й в усьому світі”, — каже Майя Мартіняк.\nЗі слів директорки Правозахисного департаменту організації “Dokudays” Ксенії Шиманської, фільм дає можливість задуматися, чи все влаштовує жінок під час пологів.\n“Ми наполягаємо, що під час пологів повинен бути комфорт, і жінка чи її партнер повинні відчувати повагу. Проблемами під час пологів є питання приватності, коли неналежним чином ставляться до жінок. Іншою проблемою є те, коли в стресовому стані жінкам не пояснюють, що відбувається, який перебіг пологів, який стан здоров‘я дитини. Також є випадки, коли лікарі не дають обирати породіллям, як їм народжувати: чи з медикаментозним втручанням, чи потрібен кесарів розтин. Є такі випадки, коли породіллю змушують народжувати так, як вирішив лікар, без пояснень та можливості вибору”, — каже Ксенія Шиманська.\nВона також додає, що у фільмі режисерка наголошує про важливість ролі акушерки під час пологів.\n“Вона (акушерка — ред.) є тією людиною, яка підтримує. Вона — поруч із жінкою від початку і до кінця пологів. Вона повинна розділяти емоції породіллі”, — говорить правозахисниця.\nКсенія Шиманська каже, що є випадки, коли медпрацівники вимагають хабарі.\n“Якщо жінка іншої національності чи просто має інший вигляд, тобто є дискримінація. В таких випадках породіллям треба пам‘ятати про свої права і не боятися захистити себе. Для цього перед пологами треба ознайомитися із законодавством — “на що я маю права і що робити, до кого звертатися в разі їхнього порушення”, — говорить Ксенія Шиманська.\nУ Франківську власниця магазину власноруч облаштувала соціальний кошик (ФОТО, ВІДЕО)\nКсенія Шиманська Майя Мартіняк новини Франківська пологи права фільм 2021-10-11


В Кам'янець-Подільському пройшов фестиваль Respublica! - 25 Сентября 2013 - Арт портал UNRELIZ.zhzh.info\nГлавная » 2013 » Сентябрь » 25 » В Кам'янець-Подільському пройшов фестиваль Respublica!\nВ Кам'янець-Подільському пройшов фестиваль Respublica!\nЗ приходом осені Україну по трохи затягнуло хмарами, та й на душі лишилось відчуття незакінченого літа. Саме тому постало питання «Як не затужити у буденності та зачепити із собою бодай ще шматочок літа та щастя?» Питання риторичне, але відповідь знайшлась одразу – фестиваль Республіка.\nАдже уже третій рік у Кам’янці-Подільському проходить ця багатостороння та неординарна подія. Чому подія? Тому що не вірно буде назвати це фестивалем, як і не вірно буде вказати час проведення – з 13 по 15 вересня. Насправді, все почалось раніше, адже ще на початку вересня стріт-артери почали розмальовувати місто на свій лад, а в серцях багатьох людей, і, особливо, організаторів, все ожило ще рік тому, з останніми акордами минулорічного фестивалю (все-ж таки назвемо його так). І це не пусті слова – довелось зустріти людей з різних куточків України, а також з Росії, Білорусії, Грузії та навіть Угорщини, які з нетерпінням очікували фестиваль та готувались до нього.\nЧого тільки варте місце проведення – Кам’янець-Подільський, місто, у якому поєднались краса навколишньої природи, славна історія, архітектура та щира гостинність місцевих жителів. Проста прогулянка цим чудовим містом вже створює позитивну атмосферу, що вже казати про хороших людей, гарну музику та малюнки рейтерів на стінах. За три роки проведення фестиваль однією з найбільш очікуваних подій для поціновувачів мистецтва та рок-н-ролу під відкритим небом, для багатьох людей він став чудовим завершенням фестивального оупен-ейр сезону.\nЦьогорічну Республіку вирізняло те, що фестиваль став не просто міжнародним, а навіть міжконтинентальним – серед запрошених рейтерів до Кам’янця прибула відома австралійська художниця Vexta. Організатори позиціонують Республіку як антикомерційний мистецький проект – усі зароблені гроші ідуть на витрати, пов’язані з запрошенням та роботою стріт-артерів, вуличних художників, які розписують фасади будівель міста. У цій художній частині фестивалю брали участь близько 20 художників-муралістів з України, Росії, Польщі, Австрії, Німеччини, Італії, Австралії.\nДевізом Республіки є фраза «Мистецтво – наша зброя». І справді, на протязі трьох основних фестивальних днів відбувалось стільки цікавого, що навіть при бажанні охопити це різноманіття не здавалось реальним. Музична частина пройшла на трьох сценах і включила в себе виступ близько 40 гуртів з України, Росії та Білорусії, які представляли різноманітні напрямки музики, тому кожен міг обрати той гурт, який йому більш припадає до смаку. Звичайно, найбільше уваги привернули виступи хедлайнерів - гуртів СКАЙ, ТАРТАК, АДДИС АБЕБА, КОЖАНЫЙ ОЛЕНЬ, LOUNA, Сергій Бабкін, Валентин Стрикало, Рэспубліка Паліна, Ляпис Трубецкой.\nБажаючих послухати музику невідлякував ні дощ (дехто зігрівався алкогольними напоями та гарячою їжею, що продавались у наметах на території фестивального майданчику), ні технічні проблеми що часом виникали (куди ж без них). Після того, як надворі темніло, виступи артистів супроводжувались вогнями від запалених охочими фаєрів.\nАле Республіка – це не лише музика. Традиційно у рамках фесту охочі могли прийняти участь у параді вишиванок, або у еко-акції з прибирання каньйону річки Смотрич від сміття.\nЗа виховну частину відповідала Тамара Злобіна – журналіст, громадський діяч з активною життєвою та громадською позицією. В полі уваги, цієї жінки, є сучасне мистецтво та його стан в Україні, гендерні протиріччя та статус жінки в українському суспільстві. Вона провела ворк-шоп та лекцію про українське феміністичне мистецтво з демонстрацією робіт сучасних митців-жінок.\nТакож відбувся семінар Кампанії А21 – міжнародної організації, що бореться з проблемами торгівлі людьми. Розповідали про жахливу статистику, про продаж та рабство людей, зокрема нашої країни, надались консультації, як уберегти себе та інших від рабства і не стати жертвою торгівлі та рабства.\nДля поціновувачів поезії 13 вересня у спорт-барі «Команда» пройшов музично-поетичний вечір, який розпочався виступом житомирського гурту Fialka Project. Молоді поети змагались між собою за право виступити на нічній акустичній сцені, а до складу журі увійшов Сергій Бабкін. 14 вересня вночі відбувся виступ учасників фестивалю та всіх бажаючих поетів на акустичній сцені.\nКипіло життя і у наметовому містечку, яке розташувалось під стінами замку. Тут можна було поспівати пісні під гітару, приготувати щось гаряче на багатті, або ж просто познайомитись з цікавими людьми. Ті ж, хто бажав більш комфортних умов проживання, розмістились у готелях, костелах та на зйомник квартира, тим більше, що дістатись фестивального майданчика з міста було дуже просто. На протязі усього фестивалю не покидало відчуття дружності та позитивної атмосфери, адже усі, хто приїхав на фестиваль, та й місцеві жителі були налаштовані гарно провести час та отримати задоволення від фестивалю.\nПрогулюючись містом, ми натрапили на компанію молодих людей з Молдови, які приїхали на Республіку вперше. Перші ж позитивні враження на них справило місто та чудовий вид на каньйон. Вони не вперше в Україні, але вперше перебували на українському фестивалі, тому очікували позитивних емоцій та гарної музики від хедлайнерів – більш за все очікували на КОЖАНЫЙ ОЛЕНЬ, LOUNA, Валентина Стрикало, та, звичайно ж Ляписа Трубецкого.\nПоспілкувавшись з волонтером Костянтином, який також приїхав на фестиваль вперше, ми дізнались, що без роботи йому тут не сидиться. Він приїхав набратись досвіду організації міроприємств, а також щоб допомагати людям, адже йому це подобається. Одразу був вражений місцем проведення та атмосферою фестивалю, людьми, які її створюють. Костянтин розділяє погляди організаторів на те, що мистецтво потрібно бачити навколо, не ходити за ним по музеям, не шукати його десь за гроші. Зізнається, що постійно трапляються форс-мажори та накладки, але вони в оперативному порядку вирішуються, адже саме у цьому полягає робота волонтера.\nМузиканти з гурту PRANA вперше опинились у Кам’янці-Подільському, приїхавши туди після туру по Іспанії, і одразу потрапили у цей «готичний ад». Вони вражені місцем проведення фестивалю та вирішили, що обов’язково повернуться для зйомок кліпу. Вони вірять у те, що музика здатна змінити світ, як приклад наводячи гурт Beatles. Людям, які відвідали фестиваль вони побажали насолоджуватись життям та музикою, а всім музикантам побажали записувати платинові диски, їздити у тури, і при цьому залишатись нормальними людьми.\nДовелось також взяти інтерв’ю у музикантів житомирського гурту Fialka Project, але воно заслуговує на окрему статтю і буде опубліковано пізніше.\nЗвичайно, не обійшлось і без проблем. Погода не завжди радувала сонцем, а в суботу ввечері зірвався дощ, який однак не завадив дослухати концерт. За місяць до проведення фестиваль змінив локацію, перемістившись із внутрішнього двору замку за його стіни. Виникали проблеми з електрикою та підключенням апаратури, до того ж виступи артистів довелось закінчувати близько одинадцятої години вечора, адже потім вимикали струм. Через усе це деякі гурти не змогли відіграти повну програму і відбулись зміни у порядку виступу.\nЗагалом, не зважаючи на труднощі фестиваль пройшов вдало – це було видно по сотням пар очей, які світились на обличчах людей, що траплялись за час перебування там. І хочеться побажати організаторам не опускати рук та наступного року зробити Республіку ще кращою. Тим, хто не бував на Республіці, бажаємо обов’язково там побувати, щоб особисто відчути цю щиру атмосферу, та переконатись, що мистецтво може бути дуже ефективною зброєю проти буденності.\nВід себе хотілось би додати: збираючи намет у понеділок зранку після третього дня фестивалю дуже не хотілось їхати, а йдучи містом під дощем у порваних кедах, міркувалось, що це все дрібниці у порівнянні з тим зарядом позитиву, який вдалось отримати за ці три неймовірні дні. І в серці живе впевненість у тому, що через рік обов'язково сюди повернемось.\nВедучі фестивалю разом з представниками unreliz (хто де, здогадатись не важко)))\nТекст Яна Нестеренко та Art_n_Roll\nП.С. Арт Портал Житомира висловлює подяку організаторам фестивалю за надану акредитацію. Незабаром повний фотозвіт\nКатегория: НОВОСТИ | Просмотров: 328 | Добавил: Про100людин | Теги: Кожаный Олень, Валентин Стрикало, Ляпис Трубецкой, С.БАБКИН, ТАРТАК, МЕГАМАСС, Louna, скай | Рейтинг: 5.0/1


Працюють всього 3 з 10 скандальних апаратів ШВЛ, закуплених Медсилами для ЗСУ. Ua24.pro — Українські новини щодня чесно і оперативно 24/7\nПрацюють всього 3 з 10 скандальних апаратів ШВЛ, закуплених Медсилами для ЗСУ\nУкраїнські новини | 1 грудня 2020, 21:43\nМайже через півроку з моменту поставки в українську армію апаратів штучної вентиляції легенів в експлуатацію введено всього 3 штуки з 10. Про це йдеться у відповіді т.в.о. командувача медичних сил Сергія Халіка на запит InfoResist. “На даний час введено в експлуатацію і використовується в військових закладах охорони (здоров’я, – ред.) три з десяти закуплених Апаратів […]\nЗапись Працюють всього 3 з 10 скандальних апаратів ШВЛ, закуплених Медсилами для ЗСУ впервые появилась InfoResist.\nНе обніматися і не цілуватися – рекомендує МОЗ


Зґвалтування неповнолітньої в Чернігові: подробиці резонансної справи (Відео) – ЧЕline |\nЗґвалтування неповнолітньої в Чернігові: подробиці резонансної справи (Відео)\nЧернігів сколихнула резонансна подія. 58-річного уродженця Азербайджану звинуватили у зґвалтуванні 13-річної дівчини на Привокзальному ринку. Підозрюваного знайшли і затримали.\n«27 серпня до поліції надійшло повідомлення про зґвалтування. На місце події негайно прибула слідчо-оперативна група. Поліцейські встановили особу зловмисника та затримали його. За цим фактом відкрито провадження за статтею «зґвалтування особи, що не досягла 14-ти років». Її санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років», – Наталія Слабеняк, провідний інспектор сектору комунікації ГУНП у Чернігівській області.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Поліція розказала подробиці про зґвалтування 13-річної дівчинки у Чернігові\nМи вирішили розпитати про цю ситуацію у працюючих на Привокзальному. Адміністрація ринку від коментарів утрималась, які і більшість опитаних.\n«Я перший раз чую навіть таке».\n«Я про таке не знаю».\n«Я чув, але я не знаю».\nЗнайомі підозрюваного захищають його і, навпаки, намагаються перекласти вину на іншу сторону.\n«Його знаю років сім. З позитивного боку його знаю. Ніколи поганого слова не сказав», – Тетяна, працює на Привокзальному ринку.\n«Кажуть, цього разу вона була з наркоманами. Вимагала грошей у нього. Він не дав. Мабуть, через це вони пішли і написали заяву на нього», – Олена, працює на Привокзальному ринку.\nЗвісно, всі крапки над «і» мають розставити правоохоронні органи. Тому варто дочекатися офіційних результатів експертизи і більш детальних подробиць від поліції. Хоча будь-які стосунки 58-річних із 13-річними апріорі не є нормальним явищем.\nЗважаючи на подібні ситуації, психологи та правоохоронці радять батькам приділяти більше уваги своїм дітям і розповідати, що навіть невимушене спілкування із незнайомцями в подальшому може призвести до трагедії.\nКонфлікт через шкільну уніформу: батьки чернігівської школи обурилися шкільним правилам (Відео)\nМораторій на «частинку Львова»: міська рада захистила Чернігів від львівського сміття (Відео)\n«Собачі весілля» у Чернігові: як не стати жертвою безпритульних тварин (Відео)\nУ Чернігові «Шкода» зіткнулася з мотоциклом: постраждала жінка (Фото)


Податкова каже, що Моршинський завод мінвод немає заборгованостей | Новини\nПодаткова каже, що Моршинський завод мінвод немає заборгованостей\n15:34, 24 грудня 2012 р.\nТимчасова контрольна комісія щодо справи Моршинського заводу мінеральних вод Львівської обласної ради встановила, що станом на 28 листопада цього року завод не мав податкових заборгованостей. Про це сьогодні під час прес-конференції голова комісії Тарас Вервега.\nНа підтвердження своїх слів Т.Вервега розповів, що комісія спеціально зверталася до Державної податкової служби, аби з’ясувати, чи Моршинський завод має податковий борг. Там відповіли, що цьогоріч завод боргів перед податковою не мав.\nТакож Тарас Вервега розповів, що комісія зверталась і до Генпрокуратури, яка зараз займається цим питання.\nГолова тимчасової комісії додав, що члени комісії продовжують вивчати ситуацію навколо Моршинського заводу мінвод, тому висновки робити ще зарано.


Притча - це розповідь із моральним вченням. Зазвичай це дуже проста і зрозуміла історія, в якій людські пристрасті та бажання використовуються через персонажів, тварин чи повсякденні аспекти життя.\nПочувши слово-притча, пригадується ім’я Ісуса, який звернувся до своїх учнів таким чином, щоб вони могли легко його зрозуміти, бо в той час не було звичаю читати. Більшість населення була неписьменною, знання передавались усно. Дуже важливо, щоб розповідь була розважальною і, перш за все, щоб вона не була складною. Щось подібне трапляється, коли ми розповідаємо історії дітям. Ми робимо це з подвійною метою; З одного боку, ми хочемо розважити їх привабливою історією, і водночас ми хочемо навчити їх цінностям. Дитині 4 або 5 років потрібно розрізняти добро і зло, починати розуміти, як йому слід поводитися. І для цього історія є найбільш підходящим розповіддю.\nПритча має ціль, подібну до дитячої історії. Однак притча спрямована на дорослого чоловіка, який має складні міркування, має досвід, але також потребує хорошої поради та відповідної моделі поведінки. Це те, що Ісус робив з людьми, які його слухали, і особливо зі своїми послідовниками. Це видно з Євангелій, де важлива кількість притч (про блудного сина, про сіяча чи про доброго самарянина були б одними з найвідоміших) розповідається у найважливішій книзі людства, Біблії ... Це релігійна книга і, водночас, має велику літературну цінність. Його розповсюдження є універсальним, і воно було перекладено на всі мови. Отже, їх історії та вчення є частиною загальнолюдської культури.\nМоральний намір притчі має важливе значення, оскільки вона є справжньою метою розповіді. Нам потрібно задуматися над своєю поведінкою і робити це концептуально, що було б типово для філософії, складної галузі знань із вузькоспеціалізованим словниковим запасом, з яким простою людині важко впоратися. Отже, притча має безперечний літературний елемент, оскільки це дуже привабливі історії, але їх справжнє призначення має моральний характер. Це те, що відбувається в будь-якій частині світу, коли християнський священик звертається до своїх вірних і використовує священні Писання та їхні притчі, щоб нагадати нам, що ми повинні вибирати добро і уникати зла.


Рівненські спідвеїсти в Угорщині зупинилися за крок до фіналу. Спорт - Новини Рівного та області — Рівне Вечірнє\nРівненські спідвеїсти в Угорщині зупинилися за крок до фіналу\nСьогодні, 14 квітня, в угорському Надьхалаші стартував спідвейний сезон 2019 року. Рівняни Станіслав Мельничук та Марко Левішин зупинилися за крок до фіналу, повідомляє «Клуб вболівальників рівненського спідвею».\nЗа підсумками основної серії заїздів першого етапу особистого чемпіонату Угорщини, представники "Рівненського міського спортивно-технічного клубу" набрали по дев’ять очок, записавши в свій актив по одній перемозі, йдеться на сайті клубу.\nОднак таких результатів не вистачило, аби продовжити боротьбу в подальшій фазі змагань.\nФінальний заїзд завершився перемогою Йожефа Франца з Чехії. Минулорічний учасник Speedway European Championship (SEC) здолав опір Євгена Сайдулліна з Росії, Станіслава Бужу з Польщі та представника українського спідвею з угорською ліцензією Андрія Кобріна.\nМарко Левішин та Станіслав Мельничук посіли сьоме та восьме місця.\nНаступної суботи, 20 квітня, у Рівному стартуватиме новий спортивний сезон і деякі учасники чемпіонату Угорщини також приїдуть до Рівного.\nРозпочнуться змагання о 16:00 на «Мототреці». Рівнян запрошують прийти підтримати гонщиків.\n# Станіслав Мельничук # Марко Левішин # Надьхалаш # Угорщина # спідвей\nПопередня стаття Депутати Рівненщини змагалися, хто з них краще грає у футбол\nНаступна стаття Чемпіон України з армреслінгу з Рівненщини став дільничним на Волині\nУ Туреччині Верес зіграє шість спарингів\nДмитро Поворознюк: «Футболіст» — це виграшна історія»\nПівзахисник залишає Верес!\nСина Хахльова оцінюють у сто тисяч євро\nНайкращий бомбардир вирушить разом з Вересом на збори до Туреччини\nСемиразовий чемпіон світу Юрій Гурін: «Коли приїздив до Рівного, мене зустрічали біля трапа всі місцеві спортивні вожді»\nНа розвиток фізкультури і спорту Рівненщини цьогоріч передбачили більше коштів\n«Верес» зіграє з «Акжайиком»\nВ Рівненській обласній федерації греко-римської боротьби - новий президент\nЗавацька не пробилася на Аустраліан оупен\nУ Дубні хочуть закрити кафе за порушення карантину 11:20\nНа прогулянку — до зоопарку в Рівному 11:00\nТроє громадян з Рівненщини хочуть змінити своє «по батькові» 10:45\nУ Млинові пошкодили новорічні інсталяції 10:32\nУ супермаркетах Рівненщини засилля фальсифікованих продуктів (ВІДЕО) 10:26\nЗа добу від коронавірусу на Рівненщини померли троє людей 10:15\nНа Сарненщині вщент згоріла будівля 09:46\nПонад 5 тисяч нових випадків коронавірусу в Україні 09:30\nМедики Рівненщини очікують на вакцину і нову хвилю COVID-19 08:30\n22 січня: свята, народні прикмети, іменинники, події 07:15


«Перекладацький цех – це сотні простих ремісників». Як працюють українські перекладачки — Wonderzine\nВласний досвід«Перекладацький цех – це сотні простих ремісників». Як працюють українські перекладачки\nДосвід Ярослави Стріхи, Марини Дубини й Олени Любенко\nЧитаючи книжки улюблених зарубіжних авторів, ми рідко замислюємося про працю перекладачів, завдяки якій цей твір потрапив на наші полиці. Проте саме вони є посередниками між нами та текстами й організаторами подорожей до привабливих нам культур.\nМи поговорили з українськими перекладачками Ярославою Стріхою, Мариною Дубиною, Оленою Любенко про організацію їхньої перекладацької діяльності, літературу, яка формувала їхні смаки та яку хочеться перекласти в майбутньому, самоосвіту й розвиток перекладача.\nПереклади: «Нью-йоркська трилогія» Пола Остера («Видавництво Старого Лева»), «Щоденник книгаря» Шона Байзелла, «Руїни Бога» Кейт Аткінсон («Наш Формат»).\nЯ не пам’ятаю часів, коли не знала би про ідею перекладу. Мій батько, перекладач і перекладознавець Максим Стріха, періодично робив перекладознавчі примітки ще до мого дитячого читва. Скажімо, у радянському перекладі 1950-х років один герой «Дітей капітана Ґранта» Жуля Верна заявляє: «Хочу порятувати своїх братів зі злиднів і темряви, навчити їх усього. Я буду вчителем». Натомість у пізнішому перекладі, коли цензурний режим пом’якшав, герой, згідно з оригіналом, уже збирається «вирвати моїх братів із злиднів і темряви, навчити їх пізнати й любити бога. Я хочу бути місіонером!» Не певна, чи тоді, у геть дитячому віці, я могла би сформулювати думку про те, що переклад не тотожний оригіналу. Це окремий твір, продукт стратегії, рішень і, зрештою, епохи перекладача. Проте такі історії закарбувалися в пам’яті, тож, напевно, таки дали усвідомлення, що перекладений текст не самозароджується, і пробудили інтерес до того, як робиться переклад.\nМій батько – автор книжки «Український переклад і перекладачі: між літературою і націєтворенням». Унаслідок цього я росла на героїчних біографіях перекладачів ХІХ – першої половини ХХ століття, які своєю перекладацькою діяльністю доводили, що українська – це не мова для хатнього вжитку, її засобами цілком можна передати будь-якого Шекспіра чи Ґете. На щастя, зокрема, завдяки їхній діяльності нікому вже не треба доводити, що українська культура може вести прямий діалог на рівних із будь-якими іншими культурами. Отже, реальність цієї професії нині значно менш епічна, ніж мої перші асоціації, але це тільки на краще. Це засвідчує, що попередники працювали не марно та здобули перемогу у своїй книжній культурній війні. Усім нам зворушливо й щемко читати про тихий героїзм Миколи Зерова, який із Соловків, з-за ґратів, у 1936 році просить свою дружину прислати йому запонки для краватки й Овідія та Горація на переклад. Дякувати Богу, на практиці ми всі працюватимемо в значно кращих умовах.\nПід час прочитання перекладної літератури звертаю увагу передовсім на синтаксис, будову речень. Підозрюю: більшість читачів звертає увагу передовсім на синтаксис, навіть якщо про це не замислюється. Не зазираючи в оригінал, ми не можемо оцінити, чи перекладач зумів передати його лексичні особливості, і навіть не помітимо, якщо було втрачено якийсь каламбур чи звукопис. Натомість усі ми зауважимо, якщо структура речень не властива українській мові й виглядає калькою з оригіналу. Умовно кажучи, у нас, імовірно, око зачепиться об фразу «спортзал був великий, достатній для одночасного перебування двох класів», бо ця калька з англійської структури big enough for two трошки дивно звучить в українській мові. Натомість око не зачепиться за «стадіон був такий великий, що два класи могли займатися одночасно», навіть якщо в оригіналі був таки спортзал, а стадіон є перекладацькою помилкою.\nЦе дуже корисна вправа: підглянути, як колеги дають собі раду з різними граматичними структурами чи, скажімо, які відповідники шукають різним стилістичним пластам. Із давніших перекладів також можна вчитися слів чи ідіом, які відтоді стали рідковживаними – невідомо, коли під час перекладу знадобиться якась лексична екзотика. Однак це, звісно, читання професійне, а не для задоволення: як і багатьом моїм знайомим перекладачам, мені складно читати перекладну літературу, бо я завжди намагаюся зрозуміти, що ж там було в оригіналі та як це можна перекласти інакше. Мені здається, ми з часом втрачаємо здатність читати переклади з відомих нам мов просто для задоволення.\nНапевно, профільна освіта перекладача дає змогу заощадити кілька років набивання ґуль на практиці: усі ми вчимося на помилках, тож, можливо, краще робити ті помилки протягом навчання, а не експериментувати на живих видавництвах і читачах. Проте більшість знайомих перекладачів не має профільної освіти. Я теж не маю, я літературознавиця. Це теж не зайве, бо дарує інструментарій для аналізу тексту й знайомство з широким розмаїттям стилів у літературі. Тож непрофільна освіта не мусить нікого спиняти, хто мріє податися в перекладачі.\nЯ не пам’ятаю часів, коли не знала би про ідею перекладу\nПереклад – це найближче до того, щоб отримувати зарплату за читання. Я все життя мріяла, щоб мені платили за читання книжок, і мрія збулася двічі (на філологічній аспірантурі й у перекладацькій кар’єрі), тож живу в найкращому зі світів. По-друге, поза цим гедоністичним виміром у перекладу є ще й флер важливості. Я допомагаю новим читачам зустрітися з книжками, які здаються мені симпатичними й вартими уваги. Навіть якщо це якийсь жвавий маскульт, котрий не дає перекладачці підстав назватися поштовою конячкою просвіти, мені радісно від того, що поличка українськомовних видань зростає за моєї участі. По-третє, у видавничій сфері та в перекладацькому цеху зібралася найвища концентрація чудових людей, з якими в нас спільні інтереси. Мені радісно від цього товариства, для мене честь бути в їхньому колі.\nПід час вибору книжки, яку хочеться перекласти, напевно, є два основні питання. Перше, чи здається мені книжка важливою? Друге, чи буде мені радісно працювати з текстом, чи люблю я цей жанр, чи мої уявлення про прекрасне збігаються з авторськими? Добре, коли відповідь на обидва запитання ствердна, але вистачає й одного «так». Умовно кажучи, я майже без вагань погодилася перекладати «Волдена» Торо, адже це класика й досить помітна прогалина в нашому корпусі перекладів американської літератури. Отже, книжка важлива. Водночас текст досить складний у роботі, тобто радості від того небагато, проте його історичне значення переважує ці міркування втіхи.\nУ мене цілком типовий процес перекладу: для початку потрібно визначити, скільки часу займає переклад сторінки саме цього тексту. Потім порахувати, скільки сторінок за день треба перекладати, щоб встигнути до дедлайну. Третім кроком варто би навчитися не набирати роботи більше, ніж реально може вмістити доба, але над цим я ще працюю.\nЯ працюю з британською й американською літературами, це доволі чітерський варіант. Це культури-невидимки: ми їх пізнаємо через, так би мовити, культурний осмос. Більшість фільмів, книжок, подкастів, влогів, які ми споживаємо, походять саме з цих культур. Про культурну специфіку, умовно кажучи, Техасу ми в середньому знаємо більше, ніж про культурну специфіку Рівненської області, бо про Техас ми регулярно дивимося якісь бойовички, а про Рівненську область – ні. Отже, я, звісно, гуглитиму конкретні реалії, про які йдеться у творі. Однак фундамент для роботи сформувався органічно, і нема на те ради.\nХочу зазначити, що прогалини в перекладній англійській літературі стискаються з кожним днем. Дуже великих білих плям уже не залишилося, здається, за останні роки повиходили останні канонічні велети, які досі залишалися не перекладеними (той самий Мілтон із Чосером, скажімо). З літературами іншими мовами все непорівнянно гірше, але за них я вболіваю як читачка, а не перекладачка.\nЯ все життя мріяла, щоб мені платили за читання книжок, і мрія збулася\nМені здається, усі перекладачі працюють передовсім з авторським стилем – тим, що вирізняє письменника на тлі інших авторів. Ми не завжди можемо передати типове – те, що спільне для всіх носіїв мови-оригіналу. Умовно кажучи, ми здебільшого не калькуватимемо прислів’я чи ідіоми, а замінятимемо українським відповідником (наприклад, замість кальки «ти батожиш мертву коняку» доречніше написати зрозумілий відповідник «знов за рибу гроші»). Реалії теж почасти одомашнюємо (умовно кажучи, можна, звісно, для американського колориту писати «гайвей», але більшість напише «траса» чи «шосе»). Інколи доводиться навіть змінювати літературні цитати: Умберто Еко, як відомо, радив своїм перекладачам міняти цитату Леопарді в «Маятнику Фуко» на будь-якого іншого поета-романтика, упізнаваного в їхньому культурному ареалі. Натомість варто зберігати те, де авторський стиль відхиляється від типового нейтрального мовлення, бо це якраз оприявнює стратегію письменника. Наприклад, якщо в автора екзотичний порядок слів у реченні, що відхиляється від мовної норми, потрібно зрозуміти, чому він так робить, і знайти спосіб досягти того самого ефекту засобами своєї мови. От у цьому просторі нетипового, яке не можна послабити загальними культурними особливостями, і працюють перекладачі.\nУ перекладацькій діяльності не подобаються певні практичні моменти. Скажімо, перекладачі не завжди знають, коли їм заплатять, тому є спокуса перестрахуватися й набрати більше роботи, ніж слід, хоч хтось та й заплатить. Крім того, усі літературні перекладачі – фрилансери, тож нам ніхто не дасть соціальних бенефітів, оплачуваних лікарняних і відпусток. Безперечно, трошки додає стресу думка про повну незахищеність у разі, наприклад, тимчасової втрати працездатності з огляду на хворобу.\nАле загалом перекладачам гріх скаржитися: по-перше, мені здається, це й так найпривілейованіші гравці нашого видавничого бізнесу, і з розвитком видавничої сфери загалом ситуація поліпшується. По-друге, потрібно пам’ятати, що можливість займатися цією роботою фултайм – це не право, а величезне щастя та перевага, якої недавно не було взагалі. Року до 2015 тих людей, які жили з перекладу, можна було перелічити на пальцях і йшлося переважно про велику просвітницьку діяльність, грантові історії й купу зусиль поза перекладом. Натомість зараз перекладацький цех – це сотні простих ремісників, яким уже не треба розгортати масштабну діяльність, щоб довести своє право на існування.\nДумаю, якщо йдеться про видимість національної культури в міжнародному просторі, то варто говорити не про переклад українською, а про нашу «географічну експансію» – переклад української літератури, інакше кажучи. На щастя, кількість таких перекладів стрімко зростає, хоча, звичайно, повільніше, ніж хотілося б.\nМожливість займатися цією роботою фултайм – це не право, а величезне щастя та перевага, якої недавно не було взагалі\nПогані новини – це, на жаль, завжди добре для видимості (сумнозвісна логіка if it bleeds, it leads), тож із початком російської агресії зацікавлення українською культурою зросло. Україна почала частіше зринати в новинах, а отже, і на культурних радарах читачів з інших країн. Важить і те, що з’явилися нові можливості в царині інституційної підтримки перекладів української літератури.\nСкажімо, Український інститут книги вже другий рік поспіль надає грантову підтримку на переклади української літератури в межах програми Translate Ukraine. Цього року я мала честь входити до комісії, що розглядала грантові подання, і мене дуже потішило розмаїття видавничих зацікавлень. З одного боку, маємо інтерес до текстів про війну й найновішу історію: від пронизливих свідчень Станіслава Асєєва про концтабір «Ізоляцію» до «Доці» Тамари Горіха Зерня – художньої гостросюжетної літератури, де дія розгортається на тлі війни. Водночас це лише частина проєктів: несподівано зростає зацікавлення класикою. Цьогоріч Інститут книги підтримає, зокрема, видання Хвильового в Ефіопії, Лесі Українки в Азербайджані та Лівані, Марка Вовчка в Аргентині й Івана Франка в Болгарії. Традиційно багато видавців і перекладачів цікавляться українською дитячою літературою, зокрема, дуетом художників Романи Романишин та Андрія Лесіва. Їхні книжки не раз здобували відзнаки на великих літературних ярмарках і фестивалях за кордоном.\nСподіваюся, з цього первісного накопичення українського канону в перекладах врешті вирине якась маркетингова фішка, що дасть змогу краще продавати українську літературу за кордоном. Мені дуже цікаво, що може стати такою фішечкою для української літератури, адже це може досить суттєво відрізнятися від того, що важливо для нас самих на внутрішньому ринку. Поживемо – побачимо.\nСобі як перекладачці хочу побажати гарного балансу класичних текстів, які, умовно кажучи, матимуть гарний вигляд у некролозі, якщо на мене завтра цеглина впаде, і легких для перекладу жанрових текстів, де просто насолоджуєшся сюжетом. Собі як читачці хочу побажати, щоб активніше виходили переклади з екзотичніших мов, які знайомлять нас із новими й цікавими літературними традиціями.\nПереклади: «Академія "Парасоля"» Джерарда Вея і Ґабріеля Ба, «Зізнання книголюба» Ґранта Снайдера, «Бетмен. Білий лицар» Шона Мерфі (Рідна мова)\nЗараз у мене таке враження, ніби я завжди була свідома перекладу. Але, напевно, перших яскравих моментів було два.\nДо моїх п’яти років моя бабуся жила в Аргентині. Повернувшись, вона привезла з собою комікси іспанською, не знаю, були вони перекладними чи оригінальними. Але вона читала їх мені, на ходу перекладаючи українською, часом губилася, яке слово краще вжити, часом пояснювала, про що йдеться. Це був мій перший у житті досвід усвідомлення перекладу, хоча раніше дивилася й диснеївські мультики з озвучкою, і перекладні книжки мені читали.\nДругий досвід, як і в багатьох моїх одноліток, напевно, пов’язаний із «Гаррі Поттером» у перекладі Віктора Морозова. На останніх кількох томах, які вже доводилося чекати, я усвідомила, що це робота багатьох людей, книжки в перекладі не беруться з нічого. Тоді ж уперше зрозуміла, що це все реальні професії й варіант мого майбутнього.\nА, ну, і бунтарський підлітковий досвід: коли ми проходили Шекспіра в школі, монолог Гамлета нам дали на вибір: учити в оригіналі чи російською. Російський варіант був мені огидним, тож я здавала в оригіналі. Так зрозуміла, що перекладати книжки українською дуже треба.\nМені надто рідко вдається читати переклади з англійської як літературу, а не завдання з редагування або перекладу. І це страшенно сумно. Якщо переклад «прозорий», тобто мені видно, що там було в оригіналі (калькований синтаксис, неприродні фрази, неправильно перекладені звичайні слова), я його покину. Тому читаю колег, яким довіряю. Із перекладами з мов, яких не знаю, значно легше – намагаюся читати їх більше. Наприклад, книжки видавництва «Компáс», яке просуває на нашому ринку латиноамериканську літературу.\nПід час читання перекладів звертаю увагу на гроші, які заплатили перекладачу(-ці) й редактору(-ці). Це дуже легко прикинути, коли орієнтуєшся в ставках різних видавництв. Коли платять мало, то й результату хорошого очікувати не варто. І я не хочу підтримувати видавництва, які так роблять. Більше про проблеми оплати перекладу й те, як це працює, можна дізнатися з радіофільму, який робила нещодавно Ана Море для «Радіо Культура».\nЗараз у мене таке враження, ніби я завжди була свідома перекладу\nНе думаю, що мала конкретні асоціації з перекладачами, крім того, що це мають бути дуже ерудовані люди з високим знанням обох мов, із якими працюють. Усі перекладачки, з якими я знайома, відповідають цьому образу. Чомусь думала, що як тільки почну перекладати, зразу стану посидючою й зосередженою, але цього поки так і не сталося. Спочатку сподівалася, що колись зможу заробляти достатньо на життя самим лише перекладом, звинувачувала себе, що не роблю більше й швидше. Але згодом зрозуміла, що проблема не в мені: у нас дуже низько цінують художній переклад, він має коштувати в 4–8 разів більше (залежно від розцінок, які ви чули).\nПерекладацька діяльність – це можливість торкнутись улюблених світів, як із «Академією "Парасоля"» Джерарда Вея й Ґабріеля Ба. Можливість дати сучасним підліткам щось таке, чого не було в мене: «Диво-Жінку», «Міз Марвел». Ну, і хочеться вірити, що це вплив на нашу культуру: хороші речі в перекладі – матеріал для навчання українських авторів. Але я поки не бачу результатів своєї роботи в цьому сенсі.\nТепер, коли можу перебирати пропозиціями щодо того, яку книжку перекладати, я враховую й особистість автора, і сюжет, і жанр. Плюс свою начитаність і напрацювання в тій чи тій темі, а ще свої цінності. Скажімо, «Ну просто нереальну штуку» Генка Ґріна я запропонувала видавництву, бо дуже давно стежила за автором і його братом, письменником Джоном Ґріном: вони займаються освітньою діяльністю, благодійністю, і навколо них виросло чудове всесвітнє ком’юніті фанатів. Генк написав пригодницький роман про інтернет, спільноти й прибульців, і це все мої інтереси. Дуже сподіваюся, що видавництво таки візьметься за другий том, бо це надзвичайна історія.\nЯк перекладачка я працюю переважно з коміксами, і мені це прекрасно підходить через особливості мозку: мене мотивує новизна, працюю спринтами (і довго потім відходжу), нуджуся, коли доводиться довго робити одне й те саме, можу годинами розслідувати в Google походження, значення й причини використання певної фрази. До того ж ділю свій час між кількома ролями: ще редагую, керую видавництвом «Боривітер» як головна редакторка, організовую події разом із TRANSLATORIUM і по-всякому долучаюся до діяльності ініціативної групи «Перекладачі в Дії».\nКожен етап роботи над розділом книжки чи коміксу для мене – окремий проєкт. У коміксах цей процес довший, ніж у книжках: треба не просто перекласти, перечитати й прийняти правки, а ще спочатку зробити табличку, а потім перечитати у верстці. Тож замість одного фіналу я маю п’ять: зроблені таблички, перекладений текст, вичитаний текст, прийняті правки, перечитана верстка. І кожен – окреме досягнення, доза допаміну, привід себе винагородити. Раніше я часто не читала комікси перед тим, як перекладати, бо працюю в доволі стислих часових межах і думала, що не маю на це часу. Насправді вже читаний комікс іде значно швидше й легше.\nПерекладацька діяльність – це можливість торкнутись улюблених світів\nЯ зазвичай перекладаю твори американської та британської культур. Не думаю, що вони аж настільки відмінні від української. Їхній культурний імперіалізм подбав про те, щоб ці явища, ментальність і звичаї не здавалися нам чужими. Щоправда, вони ще дуже люблять інтертекстуальність і каламбури, і, щоб із цим працювати, я роблю дві речі: уже роками створюю собі штучне культурне середовище, де дивлюся або слухаю речі лише англійською, і підтримую «живий» рівень розмовної англійської, який допомагає відтворити інтонації написаного, щоб перекласти точніше.\nУсе, що мені не подобається в перекладацькій роботі, я намагаюся виправити за допомогою власної діяльності в межах ініціативи «Перекладачі в Дії» Українського літературного центру й фестивалю TRANSLATORIUM.\nМені не подобається те, з якою зневагою багато видавців до нас ставляться. Наприклад, дехто навіть знижує й без того мізерний тариф, якщо книжка велика, але нам ця робота дешевше з кожною сторінкою не обходиться. Перекладацька праця – така сама авторська, як у письменників. Тільки ми часто стаємо авторками багатьох книжок, часто на різні теми, протягом того самого часу, що письменники пишуть один роман. Ми так само заслуговуємо на роялті з кожного проданого примірника й ім’я на обкладинці. Цього не розуміють у більшості видавництв, більшість читачів навіть не задумується, що це так працює. Тож ми намагаємось об’єднати перекладацьку спільноту, створити інструменти адвокації та поширити обізнаність про перекладацьку роботу й нормальні практики, пов’язані з нею.\nБагато читати, багато перекладати, подорожувати – усе це корисно для перекладу. Читати взагалі треба дуже багато й вихідною мовою, і цільовою. Я не бачу нічого поганого в тому, щоби серіали, ютуб чи кіно вихідною мовою теж вважати нарощуванням скілів, особливо якщо перекладаєш популярну літературу чи комікси. Ще дуже допомагає спілкуватися з колегами наживо, на фестивалі TRANSLATORIUM, на презентаціях перекладів і перекладацьких курсах. Онлайн, у фейсбуці чи твітері в мене теж є кілька чатів, де ми ділимося труднощами й допомагаємо одна одній. Це дає відчуття, що ти не одна.\nЯ надаю перевагу самоосвіті й неформальній освіті: наприклад, у LITOSVITA раніше були дуже класні школи й курси художнього перекладу, на які я залюбки ходила, коли не мала жодного опублікованого перекладу та коли мала п’ятнадцять. Не знаю, які в них плани щодо цього напряму надалі, але загалом радила б шукати аналогічні неформальні можливості. Наприклад, Форум перекладачів у Львові організовує освітні події.\nУже кілька років я вчу ісландську, щоби почати перекладати ще з цієї мови, бо дуже люблю ісландську культуру. Поки що цю нішу чудово заповнює Віталій Кривоніс, але сподіваюся, що допоможу її розширити. Узагалі мені дуже хотілося б перестати редагувати й займатися лише перекладом, але, враховуючи плани видавництва «Боривітер», де я зараз головна редакторка, це навряд чи вийде здійснити в найближчому майбутньому.\nМені не подобається те, з якою зневагою багато видавців до нас ставляться. Наприклад, дехто навіть знижує й без того мізерний тариф\nПереклади: цикл «Країна розваг» Стівена Кінга, «Лють» Карін Слотер, «Дім дивних дітей» Ренсома Ріґґза («Клуб сімейного дозвілля»)\nМоє свідоме знайомство з перекладами почалося з дитинства. Я була самотньою дитиною, яка більше спілкувалася з книжками, ніж з однолітками. Коли інші діти опановували абетку, я вже намагалася «гризти» український переклад «Джейн Ейр». Цей роман став для мене своєрідним путівником у світ перекладної літератури. Навряд чи я усвідомлювала, що це переклад, але здається, було усвідомлення, що це текст, що над ним хтось працював і вийшло дуже цікаво, хай навіть я не всі слова розумію. Дорослішаючи, дуже багато й безсистемно читала, просто поглинала книжки, зокрема французьку літературу в перекладах. Це спрямувало мене до того, щоб здобути гуманітарну освіту: я вивчилася на літературознавицю, додатково опанувала сертифікатну програму «Перекладознавство». Під час навчання потік перекладної літератури був повноводним, закладалися підвалини, виникало розуміння. Однак моя робота у сфері перекладу почалась аж ніяк не з літературної прози.\nУ 21 рік мені запропонували попрацювати літературним редактором у бюро перекладів, і після того я шість років вичитувала найрізноманітніші тексти: від важкої техніки до маркетингу. Паралельно перекладала тексти для IT (те, на чому хоч якось розумілася). А перший досвід книжкового перекладу здобула вже у 26 рокі, коли видавництво «Клуб сімейного дозвілля» запропонувало виконати для них тестовий переклад. Я зробила три тести, і виявилося, що найкраще я перекладаю Стівена Кінга. Він був найважчий, досить довго видавництво не могло знайти перекладача для нового роману Cell. Після того я ще довго перекладала романи Кінга та після тривалої перерви повернулася до нього.\nПерекладач не може спокійно читати чийсь переклад, його невтомний розум постійно вгадує, що ж там було в оригіналі, і каже: «А я б не так переклав». Звісно, бажання розпинати колег за якісь помилки чи неточності я не маю. Це досить складна й недооцінена у фінансовому плані праця, тому можна лише захоплюватися тим, що люди взагалі самовіддано працюють на ниві художнього / книжкового перекладу. Мені як перекладачці найважче даються описи, тому більше уваги приділяю саме їм. Захоплююся, якщо колегам вдається опукло змалювати словами ландшафт або відтворити настрій авторської картини. На діалогах намагаюся не зациклюватися, якщо вони досить плинно перекладені. Жарти – це найскладніше; перекладачі з почуттям гумору – на вагу золота.\nПерекладач завжди був тією людиною, яку можна лаяти за помилки або хвалити за вдалий переклад. Я відкривала файл, який надсилали на редагування, і могла вибухнути обуренням. Саме так чинять багато читачів, коли тепер розгортають плоди нашої перекладацької діяльності. Навіть докази є – численні обурені дописи в соцмережах («Що це за перекладач такий? Хто так перекладає? Геть з професії!»). Згодом, ставши перекладачкою літератури, я не мала особливих очікувань. Для мене це незмінно й щодня – дорога вперед, непрокладений шлях, який треба торувати. Перекладаючи, ти ніби бачиш цятку на горизонті, до якої треба дійти, але вона постійно віддаляється. Тобто є чітка асоціація з подорожжю, пізнаванням нового, незвіданого й пошуком горизонтів.\nЯ почала перекладати масову літературу, керуючись одним бажанням донести те, що читають у світі, до українських читачів. Якомога більшої кількості українських читачів. Для мене важлива читабельність результату моєї праці, оскільки змушувати читачів продиратися крізь джунглі тексту – це великий перекладацький гріх. Доки книжка не потрапила до рук адресата, перекладач уже мав прорубати цей шлях своїм мачете й уторувати дорогу, тому велика цінність професії для мене саме в прокладанні цього шляху від першого читача (перекладача) до твору. Тоді інші читачі підуть за мною.\nВодночас це занадто виснажливий для мозку процес. Ментальна втома від перекладу десяти сторінок, наприклад, значно гірша за будь-яку фізичну від умовного розвантажування вагонів. І коли на додачу до цього тобі треба попрацювати на ниві перекладу ще годин п’ять, то з часом людина може втратити адекватність. Ніхто, крім самого перекладача, не потурбується про його фізичне та психічне здоров’я.\nЯ паралельно працюю у сфері перекладу кіно- й телепродукту. Ця діяльність останніми роками забирає багато часу, тому не маю можливості самостійно шукати твори для перекладу, вести переговори з видавцями про видання і т. ін. Але на брак пропозицій не скаржуся: видавці часто пропонують цікаві, актуальні новинки на переклад. Я насамперед керуюся тим, що ця книжка дасть читачам. Наприклад, якщо це художня література, то чи розважить вона? Чи допоможе ненадовго забути про власні проблеми й негаразди? Чи зможуть читачі поринути у світ уяви автора? Якщо нон-фікшн, то ця книжка повинна допомогти розв’язати проблеми – психологічні, бізнесові або медичні.\nБільше звертаю увагу на авторський стиль. Решта підтягується автоматично, варто лише налагодити зв’язок з автором. На жаль, не всі автори однаково відкриті для перекладача, цю особливу нитку, яка плететься переважно через лексику й синтаксис, не з усіма можна відчути. Хтось не розкриється аж до останніх сторінок, хтось може розкритися посередині книжки. Культурні особливості пізнаються шляхом фактчекінгу, коли гуглиш кожну реалію та сходинка за сходинкою вибудовуєш розуміння.\nБагато перекладачів із часом приходять до цієї жахливої шальки терезів: ось ти цінний перекладач, тебе завалюють пропозиціями, і ти помічаєш, що часу для читання катастрофічно не залишається. Це так само, як заняття спортом — ти зусиллями волі змушуєш себе читати. По-перше, дається взнаки та ментальна перевтома. По-друге, ну просто коли? Уночі? Можна, звісно, але ще ж і спати треба. Подорожі допомагають перезавантажитися, але затяті перекладачі перекладають усюди: в готелях, аеропортах, на автобусних зупинках. Тому в мене особисто складова перекладацького розвитку одна — це постійна робота.\nЯ полегшую собі процес перекладу чіткими графіками. П’ять сторінок на день з вихідними, але це ідеальна ситуація. Часто доводиться працювати без вихідних. Насправді ж графік перекладу дуже важливий. Окрім відчуття того, що ти чогось досягла за день, і можна себе похвалити, ці графіки допомагають не божеволіти, коли наближається дедлайн, а в тебе ще не готова книжка. Особливо якщо це книжка на 700 сторінок, її точно не перемогти за одну ніч. Структура моєї діяльності досить складна, бо я змушена розриватися між кількома напрямами роботи. Тому ділю день на сегменти, вранці виконую важчу роботу, ввечері – легшу.\nПерекладаючи, ти ніби бачиш цятку на горизонті, до якої треба дійти, але вона постійно віддаляється\nПарадоксальна ситуація: я ще не була в жодній англомовній країні, хоча перекладаю з англійської щодня й багато. Дуже шкодую про це й сподіваюся рано чи пізно виправити. Залишається єдиний доступний варіант занурення – кінематограф. Що більше кіно в оригіналі ти дивишся, то легше потім перекладати книжки. Також допомагає спілкування з носіями мови (американцями, британцями, канадцями). У них можна розпитувати про складні моменти чи культурні явища. Є ще багатющі ресурси інтернету. Наприклад, якщо герой книжки слухає промови Мартіна Лютера Кінга, то для правильного розуміння тексту перекладачці можна й треба послухати ці записи, викладені в YouTube. Є також спілкування з колегами, коли тобі, наприклад, раз чи двічі за всю діяльність трапився фестиваль Burning Man у Неваді, а колеги вже давно досконало вивчили це явище й можуть поділитися особливостями.\nДля кращої видимості в міжнародному просторі варто перекладати більше національної літератури мовами міжнародного спілкування. На щастя, уже є програми, які цьому сприяють. Відчуття певних здобутків для розвитку національної культури мені дає переклад актуальних світових новинок. А якщо ця книжка ще довго курсуватиме на ринку, люди її купуватимуть, а видавці перевидаватимуть, то це відчуття посилиться. Тож, у певному розумінні, я відчуваю власну причетність до розвитку національної культури через її зв’язок з іншими культурами.\nХудожня література – як ковток води для спраглого перекладача, який саме на ній зростав\nДуже хочеться перекладати саме художню літературу, тому я надалі відмовлятимуся від нон-фікшену. Художня література – як ковток води для спраглого перекладача, який саме на ній зростав. Для мене однозначно цінний саме жанр роману. Це неспішне розгортання оповіді, можливість познайомитися, потоваришувати з персонажами, мандрувати з ними, зануритися в їхні емоції. Навіть якщо тобі добре вдаються різні жанри, то після 16 років діяльності варто зосередитися й не розпорошуватися. Цікаво, що після багатьох років ходіння манівцями я повернулася тепер до Стівена Кінга й зрозуміла, що за 10 років перекладу його романів я практично зріднилася з його стилем, а точніше стилями, оскільки цей автор уміє по-різному писати рідною мовою. І те, що колись здавалося таким важким і непідйомним у його текстах, тепер зовсім не лякає, бо роки безперервної праці допомогли мені вивести розуміння англійської мови на цілковито інший рівень.\nПрогалин в українській перекладній літературі багато, проте останніми роками вона теж помалу виходить на непоганий рівень: усе більше новинок виходить друком, усе кращі переклади. Хочеться, щоб так було й надалі.


Моя освіта - реферати, конспекти, доповіді Фінанси Номінальна вартість\nПід терміном «номінальна вартість» розуміють офіційно оголошену ціну грошової купюри, акції, облігації, векселі або будь-якого іншого фінансового інструменту.\nОсобливості номінальної вартості\nНомінальна вартість, як правило, абсолютно не відповідає фактичній, ринкової вартості. На відміну від останньої, номінал обов’язково вказується на цінні папери, монетах, банкнотах або іншій фінансовій інструменті.\n5000 гривень – номінальна вартість даного цінного паперу. Якщо номінальна вартість вище ринкової, то її характеризують як премія. Ситуація (досить рідкісна), коли номінальна вартість дорівнює ринковій, називається альпарі. Якщо номінальна ціна нижче ринкової, то її визначають як дисконт.\nЗа номінальною вартістю пропонуються цінні папери своїм першим власникам при первинному їх розміщенні. Як тільки фінансовий інструмент починає звертатися на торговому майданчику, утворюється певна різниця між її основною ціною та оцінкою ринку.\nВкладник, виходячи з цього, отримує збиток або ж прибуток. Тому участь у первинному розміщенні є особливим видом бізнесу в плані інвестицій, який пов’язаний на практиці з великими ризиками і часто приносить дійсно великий збиток чи прибуток.\nНаприклад, в 1998 році вартість цінних паперів компанії theGlob.com стрімко злетіла з 9 до 97 американських доларів. Вкладники на цій операції в лічені дні отримали понад 1000% прибутку.\n« Номінальна процентна ставка Порушення патенту »\nГрошовий обіг: визначення


Рівень ксенофобії не зріс, але напруження збільшується – експерти | ZMINA\nРівень ксенофобії не зріс, але напруження збільшується – експерти\nВід часів Майдану рівень ксенофобії в Україні суттєво не зріс, водночас експерти відзначають здійснення показових актів вандалізму задля використання в пропагандистських цілях російськими інтервентами.\nНещодавно в Києві презентували річну доповідь моніторингу ксенофобії в Україні Групи моніторингу прав національних меншин від Конгресу Національних Громад України, після чого відбулася дискусія “Ксенофобія в Україні після революції та російської інтервенції”.\nЕксперти досліджували, як Майдан об’єднував різні етнічні та національні групи, чи відбулося конфесійне примирення під час Революції Гідності 2014 року, як анексія Криму та подальша окупація Донецької та Луганської областей вплинули на становище національних меншин.\n“З огляду на дані дослідження можна сказати, що українці відстояли незалежність, а кримські татари та євреї їм в цьому допомогли”, – зауважив виконавчий віце-президент Конгресу національних громад України Йосип Зісельс, коментуючи зменшення рівня соціальної дистанції між різними етнічними групами в Україні.\nНатомість експерт наголосив, що рівень соціальної дистанції збільшився стосовно росіян. Також Йосип Зісельс прокоментував, що незважаючи на тотальну пропагандистську атаку з боку Росії, мовляв, в Україні правлять фашисти і процвітає антисемітизм, Україна витримує ці інформаційні атаки: “Я не погоджуся з позицією, що Україна програє пропагандистську війну. Мало хто в світі вірить, що в Україні збільшився рівень антисемітизму”.\nКерівник Групи моніторингу прав національних меншин В’ячеслав Ліхачов зазначив, що із початком війни в Україні відбулася суспільна легітимізація символічного насилля. Небезпечним є те, що значна частина соціуму схвально до цього ставиться, наприклад, до актів хуліганства перед посольством Росії, знесенням пам’ятників Леніну тощо.\nМіж тим, є очевидним, відзначає Ліхачов, що деяка частина антисемітських інцидентів були здійснені з провокаційною метою задля використання в російській пропаганді: спочатку в контексті протистояння колишнього президента Януковича з протестувальниками на Майдані, а потім – задля легітимізації російської агресії.\nЗа даними моніторингу, використання антисемітизму в публічній риториці найбільшого масштабу досягло на території окупованих Росією Донецької та Луганської областей.\nТе, що відбулася загальна радикалізація суспільства, відзначає і Максим Буткевич, координатор проекту “Без кордонів” Центру “Соціальна Дія” та Ресурсного центру допомоги вимушеним переселенцям.\nСеред найбільших побоювань він називає “нормалізацію” насильства, прийнятність ідеології крайніх правих, оскільки нині ті зі зброєю в руках воюють за територіальну цілісність України.\n“Не секрет, що довше триває ситуація фактичної війни, то важче утриматися від того, аби сприйняття світу не ставало дедалі більш чорно-білим. Ця складність, це різноманіття, яке було здобуте під час Майдану, може знівелюватися в ситуації війни – ситуації, яка ділить фізично лінію фронту на табори, “вони” і “ми”. Це такі собі на загал хороші, і такі на загал погані. Що природньо. Але це призводить до того, що людина, яка зі зброєю в руках захищає Україну, для багатьох щонайменше заслуговує на повагу ідей, які ця людина сповідує.\nА люди, які зараз воюють на фронті, дотримуються дуже різних ідей. Починаючи від бійців крайніх лівих, яких я особисто знаю, бійців ліберальних думок і переконань і до бійців правих, радикальних, шовіністичних, ксенофобних, расистських і неонацистських поглядів”, – коментує Буткевич.\nСеред іншого Максим Буткевич називає зростання соціального напруження в громадах, які приймають переселенців, у той час, коли держава не спроможна розробити і втілювати тривалу інтеграційну програму щодо них.\n“Зростає соціальне напруження між переселенцями і приймаючими громадами, а держава не бачить, або не бажає бачити – і через це зробила за рік війни щодо переселенців “дуже мало, пізно і не те”, – підкреслив Буткевич.\nТакож на думку експертів, на відміну від Майдану 2004 року, де українці ідентифікували себе як етнічна нація, Майдан 2013 року засвідчив українців як політичну націю – незалежно від того, якою мовою розмовляють, незалежно від етнічного походження чи місця проживання.


Прокурор Дніпропетровської обл. просить Авакова притягнути до відповідальності начальника обласної міліції - | РБК Украина\nПрокурор Дніпропетровської обл. просить Авакова притягнути до відповідальності начальника обласної міліції\nНовини › Політика 10.10.2014 - 13:15\nПрокурор Дніпропетровської обл. Роман Федик звернувся до міністра внутрішніх справ України Арсену Авакову з проханням притягнути до відповідальності начальника ГУ МВС у Дніпропетровській обл. Віталія Глуховерю.\nПрокурор Дніпропетровської обл. Роман Федик звернувся до міністра внутрішніх справ України Арсену Авакову з проханням притягнути до відповідальності начальника ГУ МВС у Дніпропетровській обл. Віталія Глуховерю. Про це йдеться в повідомленні прес-служби облпрокуратури.\n"Прокурором Дніпропетровської області внесено подання Міністру внутрішніх справ України про усунення порушень кримінально-процесуального законодавства, Законів України "Про міліцію", "Про засади запобігання і протидії корупції" стосовно начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області та притягнення його до дисциплінарної відповідальності за неналежну організацію роботи та відсутність контролю за підлеглими", - йдеться в повідомленні.\nНагадаємо, 27 травня міністр внутрішніх справ України Арсен Аваков призначив Віталія Глуховерю начальником головного управління МВС України в Дніпропетровській області.


Крах американської «Колумбії» і створення європейської космічної системи «Галілео»\n04 лютого 2003, 18:50\nБрюссель, 4 лютого 2003 – Після трагічної загибелі екіпажу американського космічного корабля “Колумбія” окрім висловлювань співчуття сім’ям загиблих і жителям США й Ізраїлю керівництво Європейського Союзу відразу розпочало інспекцію розробок своєї власної європейської космічної системи “Галілео”. Перша фаза цього проекту повинна бути завершена вже в наступному році.\nТрагедія, що днями трапилась з американським космічним кораблем “Колумбія”, змусила зосередити увагу керівництва ЄС на своїй власній космічній радіонавігаційній системі “Галілео”. Тут варто зазначити, що на ринку космічних технологій у світі існує лише 2 конкуренти: американська система, яка зветься “Глобал Спейс Систем” і російська “Союз”. Європейці до нині ж користуються частково американськими, або російськими ракетоносіями для виведення своїх супутників на геостаціонарні орбіти. Це супутники зв’язку, супутники спостереження за зміною погоди, навігаційні супутники тощо.\nПроте кілька років тому Європейський Парламент ухвалив рішення про створення своєї власної, незалежної від США чи Росії, космічної системи, яку поетично назвали “Галілео”. Сполучені Штати Америки незадоволені розробкою європейського проекту. По-перше – не дуже приємно мати у сфері космосу окрім Росії ще одного конкурента. По-друге, ще зовсім недавно представники американського центру управління польотами НАСА заявили Комісії Європейського Союзу про те, що їм відомо, що у багатьох випадках радіо та звукочастоти майбутньої європейської системи “Галілео” співпадатимуть з американськими, що може чинити перешкоди роботи супутників у космосі. Тому НАСА запропонувала творцям “Галілео” більш ретельніше вивчити це питання.\nПісля краху “Колумбії”, в колах фахівців різних країн почали поширюватись чутки про те, що Сполучені Штати Америки розпочнуть тісніше співробітництво в галузі космосу з Росією. Звісно, такі вістки не могли не стривожити керівників європейського проекту “Галілео”. Перед відповідальним за цей проект комісаром ЄС із питань досліджень та розвитку Філіпом Бусквіним постала дилема: сповільнити створення європейської космічної системи “Галілео” , чи навпаки – форсувати її , аби випередити об’єднання американської та російської систем. Тут варто зауважити, що технологія європейського “Галілео” більш наближена до російської. Тому комісар Єврокомісії Філіп Бусквін віддав розпорядження негайно створити спеціальну групу експертів для проведення аналізу, чи завершення першої фази у створенні системи “Галілео” не призведе до якихось технічних збоїв при виведення своїх супутників в космос.