Рейтинг Zmi.ck.ua: 20 найбільш впливових людей Черкас 2019 (підсумок)\nРейтинг Zmi.ck.ua: 20 найбільш впливових людей Черкас 2019 (підсумок)\nРедакція інтернет-видання Zmi.ck.ua оприлюднює результати голосування читачів у рамках проєкту “20 найбільш впливових людей Черкас” за підсумками 2019 року.\nЛюдмила Фіть – організатор Черкаського книжкового фестивалю\nТе, що колись здавалося неможливим – сьогодні має чітке обличчя.\nЧеркаси на книжковому олімпі знайшли своє місце і вже третій рік поспіль у місті відбувається книжковий фестиваль, на який приїздять зі своїми роботами кращі письменники України.\nЦе стало можливим завдяки ідеї та організаторським здібностям Людмили Фіть, яка зуміла навколо одної мети об’єднати десятки та сотні людей. І це попри всі організаторські труднощі, які традиційно виникають під час проведення будь-якого заходів.\nОльга Касьянова - ведуча, організатор "Summer Challenge"\nВідома ведуча Ольга Касьянова вже давно є прикладом того, як можна бути успішною, але водночас залишатися позитивною та відкритою для спілкування.\nОстанні декілька років одним із головних літніх заходів у Черкасах є саме дітище Касьянової – фестиваль тімбілдінгу "Summer Challenge". Кожного разу під його прапорами успішно та яскраво об’єднуються бізнес, благодійність, спорт, екстрим, музика, наука та розваги.\nУ 2019 році фестиваль залучив соціально-відповідальні підприємства та громаду для підтримки найменших черкащан – передчасно народжених дітей для придбання візуалізатора вен для неонатального центру Черкаської обласної дитячої лікарні.\nДенис Гайда – співорганізатор ГайдаFest\nЦе представник молодої та талановитої спільноти у Черкасах, яка має бажання жити і розвиватися в Україні.\nСвого часу вона об’єднала власні зусилля, щоб максимально популяризувати культурні Черкаси на рівні всієї України.\nТаким чином, Денис разом з однодумцями створив ГайдаFest, який допоміг приїхати в наше місто сотням туристів із різних куточків держави. За час існування фестивалю організатори зуміли знайти свою аудиторію серед черкащан і регулярно збирають аншлаги на різних мистецьких та культурних заходах.\nМаксим Міхельсон – головний тренер БК "Черкаські Мавпи”\nБаскетбольного тренера Максима Міхельсона у спортивній спільноті давно ставлять у приклад щодо професіоналізму та працелюбства. Багато тренерів можуть працювати лише вже із готовими професійними баскетболістами. Ніхто не хоче чекати “завтра”, коли за результат на табло питають вже “сьогодні”.\nМихайлюк, Кобець, Руслов, Воєвода – це вихованці баскетбольної школи “Черкаських Мавп” та тренера Максима Міхельсона зокрема.\nЦікаво, що той же Михайлюк вже другий рік будує свою кар’єру в найсильнішому баскетбольному турнірі світу – НБА.\nАндрій Більда – голова відділення НОК в Черкаській області\nПідтримка талановитих спортсменів – це один із основних етапів їхнього подальшого розвитку.\nЦю істину для себе давно зрозумів Андрій Більда, який тривалий час очолює федерацію тріатлону Украни та відділення НОК в Черкаській області.\nСвого часу Більда сам був спортсменом, але саме через відсутність підтримки та подальших перспектив закінчив свою кар’єру та подався у бізнес. Тому отримавши фінансову можливість Більда багато років займається підтримкою талановитих спортсменів. Неодноразово відзначався кращим спортивним меценатом року.\nМарина Мальована – черкаська боксерка\n2019 рік для талановитої черкаської спортсменки Мальованої вийшов надрезультативним.\nСеред її здобутків - перше місце на чемпіонаті України у Харкові та тріумф на Кубку України, що проходив у Черкасах. А головне – Марина дебютувала на професійному боксерському рівні. Причому зробила це відразу в Німеччині, де їй вже вдалося здобути пояс інтернаціональної чемпіонки цієї країни.\nСеред найближчих спортивних завдань для Мальованої – це поїздка на літню Олімпіаду в Токіо у складі збірної України у 2020 році.\nВіталій Козир – голова обласної ВГО “Сокіл”\nВіталій Козир є співорганізатором низки екологічних, патріотичних, військово-спортивних та культурних заходів. Наймасштабнішими, в яких беруть участь сотні та тисячі людей, є табір "Гайдамацьке коло", стрілецький турнір імені Мирослава Мисли, спортивна локація на Холодний Яр - фестиваль нескореної Nації.\nПроводить в позаробочий час безкоштовні тренування зі спортивного ножового бою (є сертифікованим інструктором) та зі стрільби.\nТакож допомагає волонтерам збирати речі для дитячих будинків та інших осіб, що потребують підтримки.\nВолодимир Болсуновський – голова ГО “Спілка ветеранів повітряно-десантних військ та військ спеціального призначення”\nВолодимир Болсуновський є ініціатором створення у Черкасах Будинку Ветеранів, який має запрацювати вже найближчим часом. У колишньому приміщенні дитячого садочку за адресою Чехова 112 розмістять ветеранські спілки, кабінет юридичної та психологічної допомоги, творчу та реабілітаційну кімнату, музей, гурток військово-патріотичного виховання та навіть власну дитячу відеостудію.\nТакож там працюватиме громадська організація “Птаха” для дружин та матерів загиблих воїнів.\nНеподалік осередку за його ініціативи вже відкрили стелу пам’яті загиблих в російсько-українській війні 28 черкащан.\nТакож Болсуновський є єдиним представником Черкаської області у Міністерстві у справах ветеранів, учасник АТО.\nМакс Тимчій – ідейний засновник проєкту“РІД”\nРід, історія та духовність. Перші літери цих трьох слів сформували назву безкоштовного мобільного додатку “РІД”.\nСаме його разом із однодумцями на волонтерських засадах створив програміст Макс Тимчій, щоб кожен бажаючий черкащанин міг безкоштовно вдосконалити власне володіння українською мовою. Таким чином, завдяки хлопцям та їх додатку можна краще дізнатися історію України, особливості мови та культури.\nТакож цей мобільний додаток — це не лише можливість дізнатися щось нове, а й спосіб випробувати себе, змагаючись з іншими учасниками, адже рівень просування кожного з користувачів залежатиме від його рівня активності й бажання розвиватися.\nАраік Мкртчян – черкаський бізнесмен\nВідомий підприємець є меценатом із тривалим стажем. Про його благодійну допомогу містом вже ходять легенди. Мовляв, до Араіка коли не прийдеш – завжди допоможе, коли потрібно, не відмовить.\nПопри те, що вже п’ять років не є депутатом Черкаської міської ради, він продовжує опікуватися Південно-Західним районом, зокрема навчальними закладами, які розташовані на його колишньому окрузі. А Палац молоді став традиційним майданчиком для свят, які організовує для малечі та її батьків Мкртчян.\nВже не один рік щонеділі безкоштовно організовує екскурсії до Красногірського жіночого монастиря, що поблизу Золотоноші.\nОксана Циганок – військовий волонтер\nЗ 2014 року це незмінна трудівниця, яка об’єднує різні підприємства, бізнесменів та меценатів заради однієї мети – допомоги армії.\nНі для кого не секрет, що якби не самовіддана праця добровольців та волонтерів на початку війни, то Україні було важко стримати агресію Росії та побудувати боєздатну армію.\nСкільки разів за останні п’ять їй доводилося бути у зоні бойових дій пані Оксана, мабуть, точно і не підрахує. Однак бажання Циганок допомогти армії та поїхати на передову, щоб віддати бійцям смаколики, у свій час не зупинила навіть вагітність.\nПавло Собко – військовий волонтер\nКожні три тижні Павло Собко у зоні ООС, щоб в черговий раз передати українським захисникам смаколики та гостинці від небайдужих черкащан.\nІнколи доводиться відвозити військову та комп’ютерну техніку. Насправді інколи складається враження, що Павлу не важливо, що потрібно зібрати – головне допомогти.\nСобко як ніхто інший знає, як забезпечується армія, чого дійсно не вистачає військовим на передовій, адже постійно перебуває на зв'язку зі своїми побратимами на фронті.\nОлексій Мельник – депутат Черкаської міської ради\nДля багатьох поява Олексія Мельника у цій номінації стала несподіванкою. Він далеко не той політик, який звик виступати на мітингах чи під час сесій із гучними промовами. Мельник більше характеризується послідовною роботою.\nЙого кандидатуру для рейтингу запропонували та більшістю голосів підтримали здебільшого саме жителі округу, від якого Мельника було свого часу обрано у депутати.\nТаким чином напередодні виборів до міської ради Олексій отримав чіткий сигнал від своїх прихильників.\nОкрім того, не варто забувати – саме від роботи Мельника та колективу очолюваного ним КП "ЧЕЛУАШ" залежить стан черкаських доріг і наскільки цілішими при цьому будуть автівки містян.\nДмитро Кухарчук – очільник обласного "Нацкорпусу"\nЙого дії та публічні висловлювання знаходять серед черкащан як підтримку, так і нерозуміння. Але байдужих до діяльності Дмитра Кухарчука серед громадсько-політичного сектору важко знайти.\nМинулого року він “виганяв” тодішнього президента України Петра Порошенка з Черкас, бився з поліцією, боровся із тодішнім обласним прокурором Овчаренком, сидів під домашнім арештом і взяв участь у виборах народних депутатів.\nДля нього цей виборчий досвід також був вперше і підсумкове третє місце можна вважати непоганим майданчиком на найближче політичне майбутнє. Такої цікавої агітаційної кампанії Черкаси не бачили вже давно.\nРоман Діскант – керівник фракції ВО “Батьківщина” в Черкаській міськраді\nРоман Діскант є одним із найбільш досвідчених депутатів у нинішній каденції. Для нього вона вже стала третя поспіль. У колег по депутатському корпусу характеризується виваженою та конструктивною позицією.\nІснує велика ймовірність, що Діскант знову спробує власні сили на чергових виборах до міської ради осінню 2020 року від партії Юлії Тимошенко.\nА поки він продовжує смачно частувати містян у своїх закладах громадського харчування та взявся до будівництва нового рибного ресторану біля Долини троянд – на місці легендарної “Рибки”. Традиційно для себе активно займається благодійною діяльністю.\nРадислав Ткаченко – співзасновник будівельної компанії “Надія”.\nМинулий рік для Ткаченка та його компанії видався напрочуд вдалим.\nІз початку 2019 року було розпочато будівництво одразу трьох сучасних багатоповерхівок у різних мікрорайонах Черкас, які вже планують здати в експлуатацію найближчим часом. Таким чином у місті з кожним роком покращується житловий фонд та з’являється можливість у молодих сімей за помірну ціну придбати сучасне житло на первинному ринку.\nCам Радислав Ткаченко переконаний, що Черкаси мають унікальну локацію, але вона використовується навіть не на половину. Ткаченко мріє створити сучасні майданчики із видом на Дніпро.\nВіталій Лаут – засновник інтернет-провайдеру “Маклаут”\nКолись це був інтернет лише для Південно-Західному району, а сьогодні його компанія надає послуги не тільки у Черкасах, а й далеко за їх межами.\nВіталій Лаут своєю роботою довів, що, попри складну економічну ситуацію в Україні, можна якісно надавати сервіс для своїх абонентів і навіть вигравати конкуренцію у провідних всеукраїнських провайдерів.\nТакож його компанія завжди активно виконує і соціальну місію – зокрема це технічна підтримка різноманітних спортивних заходів, а також безкоштовне розміщення камер відео спостереження у різних частинах міста.\nАндранік Казарян – співзасновник будівельної компанії “Надія”\n(Цьогоріч читачі Zmi.ck.ua вирішили віддати свої голоси одразу за двох представників відомого на Черкащині забудовника. Тому, щоб не повторювати інформацію про успіхи компанії, коротко розкажемо про соціальний проєкт, який започаткував переможець рейтингу)\nУ Черкасах планують облаштувати ділянку набережної, пішохідні алеї в мікрорайоні Митниця, а також реконструювати будівлю Рибного ряду та прилеглу територію.\nТакі публічні простори міста включили до всеукраїнського архітектурного конкурсу "Архітектура змін". Основним ініціатором втілення цієї ідеї є саме Андранік Казарян. Наразі архітектори готують концепції, кращі з яких можуть бути покладені в основу подальшого проєктування.\nТаким чином, забудовник переконаний, що цей проєкт дасть можливість продовжити перетворювати Черкаси у привабливе місце не тільки для містян, а й для туристів. Адже своїм головним принципом у роботі Казарян вважає створення доступного комфорту для людей.\nДля Анатолія Бондаренка 2019 рік був непростим. Як у господарському плані, так і політичному. З одної сторони, йому вдалося відремонтувати 230 тисяч квадратних метрів черкаських доріг і тротуарів, встановити нарешті Колесо огляду в Сосновому борі, а з іншої – жителі міста не забули скандал щодо тарифів на обслуговування багатоквартирних будинків та вивезення багатогабаритного сміття. Цю історію проти нього активно використовують опоненти.\nПолітично Бондаренко дистанціювався від ВО “Батьківщина”, від якої обирався на минулих виборах міського голови, і восени 2020 буде, скоріше за все, балотуватися на нинішню посаду як позапартійний.\n(Редакція Zmi.ck.ua розуміє безпосередній вплив міського голови Черкас на безліч процесів, які є важливими, тому саме цим і обумовлено рішення про фінальне включення до цього рейтингу)\nВіктор Євпак – політик\nМинулоріч Віктор Євпак вперше спробував власні сили на виборах до Верховної Ради України, залучившись підтримкою партії Святослава Вакарчука – “Голос”.\nВ результаті молодий політик зумів здобути друге місце по 194 округу, поступившись лише представниці від “Слуги народу” Любові Шпак. Можна сміливо стверджувати, що перший млинець вийшов не нанівець. Нині саме Віктора Євпака розглядають як головного опонента для діючого міського голови Черкас Анатолія Бондаренка на майбутніх виборах. Та і сам Віктор не приховує своїх мерських амбіцій.\nВодночас він продовжує багато займатися волонтерством та меценатством.\n(Під час збору пропозицій кандидатів до рейтингу чимало користувачів включили Євпака одразу в декілька категорій – “Політика”, “Меценати і волонтери”, а також “Бізнес”. Тим самим засвідчивши його активну роль у суспільному житті)\nУ матеріалі використані фото із персональних сторінок діячів у Facebook, відкритих джерел в інтернеті, телеканалу "Антенна".


На Тернопільщині будують ще одну сучасну амбулаторію\n07.08.2021 13:43 Джерело: TeNews\nУ селі Косів Чортківського району триває будівництво нової амбулаторії. Вартість проєкту - 663,6 тис. грн.\nЯк розповідають у селищній раді, будівництво амбулаторії розпочалися у червні цього року. Наразі працівники завершуються роботи по зведенню стін та перегородок.\nДодамо, що на Тернопільщині заплановано побудувати 19 амбулаторій. Минулого року частину амбулаторій було відкрито.\nДжерело: TeNews Теги: #тернопіль, #новини тернополя, #новини тернопільщини, #тернопільські новини, #село Косів, #амбулаторія, #Чортківський район


Святкування Дня Соборності України\nДата: 26 січня 2009\nШановні друзі! Запрошуємо Вас 26 січня о 19.00 на урочистий вечір та святковий концерт, присвячені Дню Соборності України.\nБеруть участь майстри мистецтв України та Росії. Вхід вільний.\nУважаемые друзья! Приглашаем Вас 26 января в 19.00 на торжественный вечер и праздничный концерт, посвященные Дню Соборности Украины.\nПринимают участие мастера искусств Украины и России. Вход свободный.\nАкт Злуки УНР і ЗУНР: втілення і крах ідеалу Соборної України\nIдея Соборності генетично закладена в українцях з давніх-давен. Від часів феодального дроблення Київської Русі вона стала однією із запорук збереження нашої державності та національного самоусвідомлення. У найважчі часи національної історії кращі сини України-Русі озброювалися нею для боротьби з ворогами. Сама ж ідея соборності немислима без ідеї державності, без національного поступу. Кращі провідники України — Володимир Великий і Ярослав Мудрий, Володимир Мономах і Ярослав Осмомисл, Роман Мстиславич і Данило Галицький, Богдан Хмельницький і Іван Виговський, Петро Дорошенко і Іван Мазепа в різні часи й за різних історичних обставин намагались втілювати її в життя. Після втрат державної самостійності та ознак державної організації Україною, в нашому народі ніколи не затухала ватра надії на відновлення державотворчого життя і відчуття належності до великої соборницької та єдинокровної нації.\nНавіть будучи поділеними між кількома чужинними державами українці завжди вірили і сподівалися на національне об’єднання. Кращі з нас боролися й жертвували життям за здійснення цих мрій та сподівань. Після більш як століття по ліквідації Гетьманщини український народ був поділений між двома імперіями — Австро-Угорською та Російською.\nРеволюційний 1917 рік у Росії змів царат, і українці поряд з іншими народами отримали історичний шанс відновити власну державність. На теренах Наддніпрянщини постала Українська Народна Республіка, яка вже наступного (1918) року IV Універсалом Центральної Ради і на мирових переговорах в Бересті з країнами Четверного блоку твердо заявила про соборницьку перспективу своєї державної політики. Українська Держава, що наприкінці квітня 1918 р. змінила УНР, у формі гетьманату оголосила соборність історично-етнографічних земель офіційним курсом державотворчого поступу. Соборницька концепція Гетьмана П. Скоропадського ставила за мету і була спрямована на об’єднання в єдиній Українській Державі Бессарабії, Придністров’я, Берестейщини, Гомельщини, Стародубщини, Курщини, Білгородщини, Рильщини, Донщини, Кубані, Криму, Холмщини, Карпатської України, Буковини, Підляшшя, Східної Галичини.\nНаціонально-визвольний рух набирав потуги і на західноукраїнських землях. Революція 1918 р. в Австро-Угорщині посилила надії українців Наддністров’я на здобуття права власного самовизначення, а факт існування державності на Великій Україні надавав їм упевненості в неминучості об’єднання нації в єдиній Українській Соборній Самостійній Державі.\n6 жовтня 1918 р. на урочистому відкритті Державного Українського університету в Києві велике враження на присутніх справила коротка промова представника західноукраїнських земель, члена австрійського парламенту д-ра Л. Цегельського, який зокрема виголосив: «Переповнене моє серце почуттям радости і тріумфу! Сьогодні положено найкращий камінець під будучину українського народу. Українська нація прилучилася до європейської культури, і це прилучення є найкращою запорукою, що Україна не загине. Я вірю, я певен в тому, що ви, браття, пригорнете й нас, галичан, до себе...». Злука двох частин одного народу закономірно мусила настати, її передчуття вже віяло у повітрі.\nТим часом, 18 жовтня 1918 р. у Львові сформувалася Українська Національна Рада (УНРада) на чолі з Євгеном Петрушевичем, яка взяла у свої руки провід національно-визвольного руху в західно-українських землях. Наступного дня (19 жовтня) вона проголосила, що Східна Галичина, Північна Буковина та Закарпаття, які «творять цілісну українську територію, уконституйовуються... як Українська держава».\n1 листопада 1918 р. у Львові перемогло збройне повстання, внаслідок якого заступник урядового намісника Галичини та делегація УНРади підписали акт про передачу останній всієї повноти влади. З листопада 1918 р. на 10-тисячній українській маніфестації в Чернівцях УНРаді було передано всю повноту влади на Буковині. Листопадовий чин, цей державотворчий переворот на наших західних землях, змобілізував і об’єднав та згармонізував галицьких українців, тобто всі їхні партії, в одну українську державницьку громаду, чого не можна було ніяк довершити на Великій Україні. Українці Галичини одразу ж заявили про намір творити національну державність і інкорпоруватися у єдину соборну структуру з гетьманатом, який існував тоді на Великій Україні. Перші листівки учасників листопадового чину заявляли про проголошення на західних землях «Української Держави», адже саме таку офіційну назву мала гетьманська держава по обидва береги Дніпра зі столицею в Києві. Проте перебіг зовнішніх військово-політичних обставин і внутрішньої соціально-політичної ситуації кардинально змінили шлях об’єднавчих тенденцій і намірів усіх суб’єктів тогочасного українського політикуму.\nТим часом на Наддніпрянщині радикальна соціалістична опозиція готувалася до повалення гетьманату П. Скоропадського. 5 листопада УНРада вислала у Київ двох представників (Й. Назарука і М. Шухевича), щоб встановити контакт з гетьманським урядом і визначитися щодо якнайшвидшого об’єднання західноукраїнських земель з Наддніпрянською Україною.\n6 листопада 1918 р. Й. Назарук та М. Шухевич були прийняті Гетьманом П. Скоропадським. Делегати просили в голови Української Держави допомоги у протистоянні полякам. Уряд Гетьмана, згідно з бюджетним зведенням, виділив з державної скарбниці графою надзвичайних видатків у допомогу Західній Українській Республіці 6 млн крб., кілька вагонів одягу, взуття, зброї, цукру, 10 млн австрійських крон. Крім того, нелегально в розпорядження Української Галицької армії (УГА) було надано летунську сотню, а також перейти кордон на допомогу ЗУНР було запропоновано й корпусу Січових Стрільців. Проте останні відмовилися стати в обороні своїх земляків, позаяк вже були втягнуті у підготовку протигетьманського заколоту8. Втім, на той час, зважаючи на зміну зовнішньополітичної ситуації навколо України взагалі і гетьманату зокрема, а також загострення соціально-політичної боротьби всередині країни, офіційний Київ за тих умов не міг дозволити собі легально прийняти Західну Україну в лоно єдиної державності.\nВ один і той самий день — 13 листопада 1918 р. — постали і Директорія, і нова держава — Західно-Українська Народна Республіка (ЗУНР). В цей час становище ЗУНР почало погіршуватися. Під тиском поляків УНРада (законодавчий орган) і Державний Секретаріат (уряд) ЗУНР переїхали зі Львова до Тернополя, а потім — до Станіслава. Незважаючи на складне становище обох нових національних державних утворень, їхнє керівництво продовжувало справу об’єднання України. Провідна роля у цій історичній справі належала діячам Наддністрянської України. Розуміючи, що возз’єднання могло реалізуватися тільки на ґрунтовних правових засадах, Державний Секретаріат ЗУНР виробив проект попереднього договору і направив до Директорії, яка перебувала в той час у Фастові, делегацію (Д. Левицького і Л. Цегельського). Після докладного обговорення цього проекту Директорія і делегація ЗУНР 1 грудня 1918 р. підписали Передвступний договір, в якому говорилося: «Західноукраїнська Народня Республіка заявляє цим непохитний намір злитися в найкоротшім часі в одну велику державу з Українською Народньою Республікою, значить, заявляє свій намір перестати існувати як окрема держава, а натомість увійти з усею своєю територією і населенням як складова частина державної цілісності в Українську Народню Республіку... Правительства обох Республік уважають себе зобов’язаними сю державну злуку можливо в найкоротшім часі перевести в діло, щоб обі держави утворили справді одну неподільну державну одиницю...». Від імені Директорії цей договір підписали В. Винниченко, О. Андрієвський, Ф. Швець, С. Петлюра, а від імені уряду ЗУНР — Л. Цегельський і Д. Левицький. При цьому належить зауважити, що ЗУНР зберігала за собою права «територіальної автономії, котрої межи означить в хвилі реалізації злуки обох республік в одну державну цілість окрема спільна комісія за ратифікацією її рішень компетентними правительственними державними органами обох Республік. Тоді, — як акцентував В. Винниченко, — також установлені будуть условини злуки обох Держав».\nзаключений дня 1 грудня 1918 року в м. Фастові між Українською Народньою Республікою й Західно-Українською Народньою Республікою про маючу наступити злуку обох українських держав в одну державну одиницю\n1. Західно-Українська Народня Республіка заявляє цим непохитний намір злитись у найкоротшім часі в одну велику державу з Українською Народньою Республікою — значить заявляє свій намір перестати істнувати як окрема держава, а натомісць увійти з усією територією й населенням, як складова частина державної цілости, в Українську Народню Республіку.\n2. Українська Народня Республіка заявляє цим рівнож свій непохітний намір злитись у найкоротшім часі в одну державу з Західно-Українською Народньою Республікою — значить заявляє свій намір прийняти всю територію й населення Західно-Української Народньої Республіки, як складову частину державної цілости, в Українську Народню Республіку.\n3. Правительства обох Республік уважають зв’язаними повищими заявами, то значить: уважають себе посполу зобов’язаними цю державну злуку можливо в найкоротшім часі перевести в діло так, щоби в можливо найкоротшім часі обі держави утворили справді одну неподільну державну одиницю.\n4. Західно-Українська Народня Республіка з огляду на витворені історичними обставинами, окремими правними інституціями та культурними й соціальними ріжницями окремішності життя на своїй території й її населення, як будучій частині неподільної Української Народньої Республіки, дістає територіяльну автономію, которої межі означить у хвилі реалізації злуки обох Республік в одну державну цілість окрема спільна комісія за ратифікацію її рішень компетентними законодатними й правительственними державними органами обох Республік. Тоді також установлені будуть детальні условини злуки обох держав.\n5. Договір цей, списаний у двох u1087 примірниках, як двох окремих оригіналах, призначених по одному для правительств кожної з обох держав, може бути опублікований за згодою обох правительств, т.є. Директорії Української Народньої Республіки й Ради Державних Секретарів Західно-Української Народньої Республіки.\nДиректорія Української Народньої Республіки:\nОтаман Укр[аїнських] Республіканських військ\nПовновласники Ради Державних Секретарів\nЗахідно-Української Народньої Республіки:\nд-р Дмитро Левицький\n14 грудня 1918 р. Гетьман П. Скоропадський зрікся влади, а вже 19 грудня 1918 р. до Києва урочисто в’їхала Директорія. На історичній арені знов була відновлена Українська Народна Республіка. По той же бік Збруча, 3 січня 1919 р. на сесії УНРади у Станіславі було прийнято Ухвалу «Про злуку Західноукраїнської Народньої Республіки з Українською Народньою Республікою» «дну, одноцільну, суверенну Народню Республіку» тобто ратифіковано Фастівську угоду від 1 грудня 1918 р. Про цей факт державний секретар ЗУНР Д. Вітовський негайно повідомив керівництво УНР: «До Головного Отамана Українського Республіканського війська С. Петлюри. Київ. Із Станіславова. 3/1. Українська Національна Рада Західно-Української Народньої Республіки на засіданні дня 3-го січня одноголосно ухвалила й торжественно проголосила прилучення своєї території до Української Народньої Республіки в одну одноцільну Українську Народню Республіку. Хай злука, спаяна спільною пролитою кров’ю обох бувших Республік, довершить мрію і щастя робочого українського народу». На тому ж таки засіданні УНРади було також обрано делегацію у кількості 65 чоловік на чолі з Л. Бачинським. Делегація, складена з представників Галичини, Буковини і Закарпаття, прибула до Києва 16 січня і взяла участь у спільних засіданнях Директорії і Ради Народних Міністрів УНР.\n11 січня 1919 р. газети опублікували офіційне звернення голів усіх гілок влади ЗУНР до Директорії УНР з увідомленням про ратифікацію Західною Україною фастівських домовленостей:\nДО СВІТЛОЇ ДИРЕКТОРІЇ УКРАЇНСЬКОЇ НАРОДНЬОЇ РЕСПУБЛІКИ У КИЄВІ\nПрезидія Національної Ради і Рада Державних Секретарів Західно-Української Народньої Республіки мають честь подати отсим до відома Світлої Директорії і Правительства Української Народньої Республіки, що Українська Національна Рада, яко найвищий законодатний орган Західно-Української Народної Республіки, на торжественнім засіданню в Станиславові, дня 3 січня 1919 року, одноголосно рішила, що слідує:\nУкраїнська Національна Рада, виконуючи право самовизначення Українського Народу, проголошує торжественно з’єднання з нинішним днєм Західно-Української Народньої Республіки з Українською Народньою Республікою в одну одноцільну, суверенну Народню Республіку.\nЗміряючи до найскоршого переведення цеї злуки, Українська Національна Рада затверджує передвступний договір між Західно-Українською Народньою Республікою і Українською Народньою Республікою дня 1 грудня 1918 року у Хвастові та поручає Державному Секретаріятові негайно розпочати переговори з Київським правительством для офіназлізовання договора про злуку.\nДо часу, коли зберуться Установчі Збори об’єднаної Республіки, законодатну владу на території бувшої Західно-Української Народньої Республіки виконує Українська Національна Рада.\nДо того самого часу цивільну і військову адміністрацію на згаданій території веде Державний Секретаріят, установлений Українською Національною Радою як її виконавчий орган. Підписані Президія Української Національної Ради та Рада Державних Секретарів подають се до відома Верховної Української Народньої Республіки через окрему торжественну депутацію, зложену з представників усіх державних чинників і усіх кругів населення Західно-Української Народньої Республіки, а заразом висилають окрему комісію, що має з правительством Української Народньої Республіки увійти в близчі переговори що до способу зреалізовання вище наведеної ухвали.\nСтаніслав, дня 16 січня 1919 року.\nЗа президію Української Національної Ради:\nДоктор Лев Бачинський,\nДоктор Стефан Левицький\nЗа Раду Державних Секретарів:\nДоктор Ізидор Голубович, Президент\nДоктор Льонгін Цегельський,\nДержавний Секретар і управитель закордонних справ\nВ цьому контексті слід вказати й ще на один немаловажний момент, про який зазвичай забувають наші сучасники. Ідея соборності українських земель охопила у ті часи не лише Велику Україну і терени власне ЗУНР (Галичину, Лемківщину, Підляшшя, Буковину, Прикарпаття, Західне Поділля тощо), але й Закарпаття. 21 січня 1919 р. у Хусті 420 делегатів Всенародних Зборів українців Закарпаття (т. зв. Угорської Руси) ухвалили «з’єдиненнє... з Соборною Україною» і просили, «щоби українське військо обсадило комітати, заселені Українцями». Проте таке легітимне і правове рішення не було втілено в життя, позаяк невдовзі іноземні (чеські та румунські) війська окупували територію Закарпаття. Принагідно нагадаємо, що румунські війська ще до кінця листопада 1918 р. здійснили окупацію українських Буковини та Бессарабії. Приводом до інтервенції послужили окремі статті Версальської та Сен-Жерменської мирних угод між Антантою і Центральними державам, відповідно до яких західноукраїнські землі передавалися на автономних засадах тим національним державами, які утворилися на терені колишньої Австро-Угорської імперії.\nУХВАЛА ВСЕНАРОДНИХ ЗБОРІВ УГОРСЬКИХ УКРАЇНЦІВ\n21 січня 1919 року\n1. Всенародні Збори угорських українців з дня 21 січня 1919 ухвалюють з’єдиненнє комітатів: Мараморош, Угоча, Берег, Унг, Земплин, Шаріш, Спіж і Абауйторпа з Соборною Україною, просячи, щоби нова держава при виконанию сеї злуки узгляднила окреміше положеннє угорських Українців.\nВсенародні Збори заявляють, що український нарід Угорщини не признає «десятого закона» про «Руську Країну», даного в Будапешті в 1918 р., бо ухвалено його без волі народа і без його заступництва. 2. Відповідно до сього рішення Збори постановляють, що український нарід не вишле своїх послів до угорського парламенту. 3. Всенародні Збори просять, щоби українське військо обсадило комітати, заселені Українцями, і щоби заосмотрило населеннє, яке живе в важких обставинах поживою.\n4. Всенародні Збори витають всі визволені народи Австро-Угорщини: Чехо-Словаків, Юго-Славян, Румунів, Поляків і Німців. 5. Збори витають мадярське народне правительство, яке, стоячи на демократичних основах, признало право самовизначення народів і не уживало ніяких насильств проти політичного організувания українського народу і проти висловлення його правдивої волі.\n6. Збори висловляють подяку всім державам Антанти і їх союзникам, що боронили демократичний дух і вибороли пригнобленим народам свободу, та просять, щоби вони помогли здійснити постанову Всенародних Зборів.\n7. Всенародні Збори вибирають для ведения справ українського народу Центральну Народну Раду зі 100 членів і дають їй повновласть заступати угорських Українців усе і всюди, де сього буде потрібно перед усіма народами, і зробити все, що кожного часу в. інтересі українського народу уважає за потрібне.\n22−24 січня 1919 р. за сценарієм І. Огієнка у Києві відбулися всенародні свята з нагоди річниці IV Універсалу УНР і народження Соборної України. З цього приводу Директорія видала Універсал, у якому говорилося: «Від нині воєдино зливаються століттями відірвані одна від одної частини єдиної України — Західно-Українська Народня Республіка (Галичина, Буковина, Угорська Русь) і Наддніпрянська Велика Україна...» Представниками від ЗУНР на святі були: Л. Бачинський, Л. Цегельський та С. Вітвицький.\nІдея соборності українських земель стала дійсністю.\n22 січня 1919 р. о 12 годині у Києві на Софіївському майдані у святковій обстановці (день був оголошений неробочим) відбулася урочиста церемонія Злуки. У присутності багатьох тисяч людей Л. Цегельський зачитав Ухвалу УНРади від 3 січня, а священик П. Корсунський оголосив Універсал Директорії:\nУНІВЕРСАЛ ДИРЕКТОРІЇ УКРАЇНСЬКОЇ НАРОДНЬОЇ РЕСПУБЛІКИ\n3-го січня 1919 року в м. Станиславові Українська Національна Рада Західної Української Народньої Республіки, як виразник волі всіх українців бувшої Австро-Угорської імперії і як найвищий їх законодавчий чинник, торжественно проголосила злуку Західної Української Народньої Республіки з Наддніпрянською Народньою Республікою — в одноцільну, суверенну Народню Республіку. Вітаючи з великою радістю цей історичний крок західних братів наших, Директорія Української Народньої Республіки ухвалила тую злуку прийняти і здійснити на умовах, які зазначені в постанові Західної Української Народньої Республіки від 3-го січня 1919 року. Од нині воєдино зливаються століттям одірвані одна від одної частини єдиної України — Західно-Українська Народня Республіка (Галичина, Буковина; Угорська Русь) і Наддніпрянська Велика Україна.\nОд нині є єдина незалежна Українська Народня Республіка.\nОд нині народ Український, визволений могутнім поривом своїх власних сил, має змогу об’єднаними дружніми зусиллями всіх своїх синів будувати нероздільну, самостійну Державу Українську на благо і щастя всього її трудового люду.\n22 січня 1919 року, у м. Київі.\n23 січня у столиці почав роботу Конгрес трудового народу України, який відкрився з оголошення тих самих документів. Конгрес одноголосно ратифікував Універсал Директорії. 28 січня 1918 р. в Універсалі Трудового Конгресу України до українського народу з цього приводу, зокрема, зазначалося: «Вся вища влада на Україні, на час перерви засідань Трудового Конгресу, має належати Директорії, котра доповнюється представником од Наддністрянської України (Галичини, Буковини і Угорської України), акт з’єднання з якою затверджено на першім засіданні Конгресу 24 сього січня».\nДо складу Директорії було введено голову УНРади Євгена Петрушевича. Після об’єднання ЗУНР ставала Західною областю УНР (ЗО УНР), а золотий лев на блакитному тлі як герб ЗУНР поступився тризубові. Було вирішено, що Декларацію про злуку мали затвердити Установчі збори, які передбачалося скликати найближчим часом з території всієї України. До того часу ЗО УНР залишалася при власних законодавчих і адміністративно-виконавчих органах влади — УНРаді й Державному Секретаріаті. Було погоджено військове командування на фронтах, введено спільну валюту, створене окреме міністерство для справ ЗО УНР, а також обрано спільну делегацію на Паризьку мирну конференцію.\nНавесні, 30 березня 1919 р. відбулася нотифікація об’єднання офіційною делегацією Соборної УНР послам усіх держав, що були акредитовані у Відні.\nОднак об’єднання УНР і ЗУНР в одну державу через ряд обставин не було тоді доведено до логічного завершення. Юридичний і правосильний акт злуки по факту доконано не означав проте реального злиття двох суб’єктів угоди в єдину державну структуру. Не стала Соборна УНР після злуки ані унітарним державним утворенням, ані федеративним. ЗУНР зберегла за собою власні органи законодавчої та виконавчої влади з чітко окресленими обсягом і напрямів їхніх повноважень. Влада Директорії й надалі обмежувалася територією на схід від річки Збруч. Кожне з державних утворень продовжувало розпоряджатися власними військами, дії яких, щоправда певним чином співкоординувалися обома командуваннями і урядами. Крім того, де-юре остаточне рішення про зазначене державне злиття мали прийняти загальноукраїнські Установчі Збори. Отже, ці дві національні українські формації складали, швидше, конфедеративне державне об’єднання, що було обумовлено як об’єктивними, так і суб’єктивними тогочасними причинами. Головна з них — скрутне становище, в якому незабаром опинилися Директорія УНР та її уряд, які змушені були під натиском більшовицьких військ залишити майже всю територію України.\nНе менш трагічною виявилася і доля ЗУНР. 19 березня 1919 р. польське військо, підсилене завдяки Антанті армією Галлера, розпочало наступ на Львів, а 24 травня новий наступ поляків з теренів Буковини підтримали війська Румунії. УГА змушена була відступити до Кам’янця-Подільського, куди відкочувалися й війська Директорії. Уряд ЗО УНР в цих важких обставинах надав Президентові Є. Петрушевичу надзвичайні повноваження, проголосивши його Диктатором. З свого боку С. Петлюра нікому не бажав поступатися своєю владою. За цих умов поглибилися незгоди між урядами УНР і ЗО УНР: для першого головною небезпекою були денікінці та більшовики, для другого — поляки і румуни.\nНекомпетентність Головного Отамана і його прагнення одноосібного керівництва призвели до вибуху кількох антипетлюрівських заколотів в Армії УНР і гнівного обурення західноукраїнських урядовців. 29 квітня 1919 р. відбулася спроба державного перевороту в УНР на чолі з отаманом В. Оскілко, якого підтримав член Директорії П. Андрієвський. Заколотники вимагали призначити Є. Петрушевича тимчасовим Президентом України до скликання Установчих Зборів, а військову владу передати командувачу Української Галицької армії М. Омеляновичу-Павленку. При цьому у вимозі було й скасування головного штабу українського республіканського (директоріального) війська, що означало позбавлення С. Петлюри військової влади. Крім того, повстанці вимагали усунення від керівництва військовими справами С. Петлюри та А. Макаренка, а також створення коаліційного уряду у складі представників Галичини і Наддніпрянщини. Заколот, однак, не мав успіху і був придушений. Майже через місяць в УНР знов здійнявся протипетлюрівський заколот П. Болбочана, який також прагнув проголосити диктатуру Є. Петрушевича і командувача УГА генерала О. Грекова.\nПід таким тиском і початком більшовицького наступу, С. Петлюра змушений був поступитися і піти на співробітництво з Є. Петрушевичем, а також запросити його представників до складу Ради Народніх Міністрів УНР. Проте u1084 між керівництвом обох братських республік вже встигла вирости прірва непорозуміння і накопичитися вибухова сила протиріч. Іскрою ж для вибуху послужили відомі події 30−31 серпня 1919 р. у Києві, коли місто було одночасно зайняте денікінськими (генерал Брєдов) і петлюрівськими військами. Супротивники одразу розпочали бої в столиці, після чого підрозділи УНР залишили місто.\nНадалі ж українські війська знову було відкинуто до Кам’янця-Подільського. Намагаючись урятувати ситуацію і дістати підтримку Польщі в обороні від більшовицького наступу, УНР погодилася на її територіальні домагання. 24 травня 1919 р. повноважний емісар Директорії (С. Петлюри) і прем’єр Польщі підписали таємну угоду про надання УНР «допомоги та підтримки». За нею Україна зрікалася Східної Галичини і визнавала Західну Волинь невід’ємною частиною Польщі, а себе — підлеглою у зовнішньополітичних справах і, до того ж, гарантувала всі права польському населенню тощо. Це означало для західних українців зраду спільних інтересів України. Уряд ЗО УНР розпочав переговори з командуванням генерала А. Денікіна і вже 5 листопада підписав угоду про капітуляцію УГА. 16 листопада 1919 р. С. Петлюра здав полякам тогочасну столицю УНР Кам’янець-Подільський. Наступного дня соціал-демократ С. Петлюра підписав перемир’я з Добровольчою Армією.\nВ ці ж дні уряд ЗО УНР оголосив про відмову надалі дотримуватися акту про злуку та постанов Трудового Конгресу, а Є. Петрушевич з членами уряду емігрував до Відня. 2 грудня 1919 р. представники УНР і Варшави підписали проект Декларації, згідно з яким Польщі віддавалися Холмщина, Полісся, Підляшшя, Західна Волинь і Східна Галичина. ЗО УНР подала два протести, але діячі УНР їх не брали до уваги. Тоді 20 грудня 1919 р. Є. Петрушевич скликав у Відні засідання уряду ЗУНР, на якому було прийнято рішення про одностороннє скасування Акту Злуки.\nУкраїнська державна єдність розвалилася. Соборність УНР було зруйновано, власне, українськими ж руками, а за цим відбувалася й втрата національної державності. В цьому є гіркий урок та повчальна сторінка історії для сьогоднішніх і майбутніх українців. Урок цей вчить, що у часи негод і боротьби слід відкинути власні амбіції і політичні, чи будь-які інші, ґешефти перед першочерговим і святим обов’язком зберегти національну єдність народу та Українську Соборну Самостійну Державу. І в цьому священному завданні немає дрібних та другорядних питань, немає важливих і менш важливих територій, українських і менш українських регіонів! Кожен клаптик української землі є всією Україною і усі, від малих та відчужених, але наших споконвічних земель повинні бути об’єднані в лоні Великої Соборної Української Держави: від Марморомщини і Придністров’я до Берестейщини, Рильщини і Стародубщини, від Посяння, Холмщини і Підляшшя до Донщини і Кубані.\nХоча на початку ХХ ст. Соборна Україна припинила своє існування, Акт Злуки залишився тією знаменною подією, що мала велике історичне значення.\n«Українське питання» на Паризькій мирній конференції 1919 р.\nНа Паризьку мирну конференцію з 18 січня 1919 р. по 21 січня 1920 р. зібралися представники понад 30 країн. Вирішальна роль на конференції належала лідерам трьох великих держав — прем’єр-міністрові Франції Ж. Клемансо, прем’єр-міністрові Великобританії Д. Ллойд Джорджу і президентові США В. Вільсону. Вони справляли домінуючий вплив на роботу її керівних органів — спочатку Ради десяти, з березня 1919 р. Ради чотирьох, з кінця червня — Ради п’яти. Враховуючи, що з усіх великих держав Франція найбільше потерпіла від німецької агресії, головував на конференції Ж. Клемансо.\nУкраїнський народ, який внаслідок свого геополітичного становища (будучи розділений між двома ворогуючими блоками і опинившись в самому епіцентрі військових дій на Східному фронті) чи не найбільше постраждав у ході тієї війни, сподівався на справедливе розв’язання українського питання цим найавторитетнішим міжнародним форумом. Тим більше, що своє прагнення до волі, державної незалежності і соборності він неодноразово демонстрував у той період, відродивши ще в листопаді 1917 р. на теренах колишньої підросійської України власну державність у формі Української Народної Республіки (УНР), а в листопаді 1918 р., відразу після краху Австро-Угорської імперії, утворивши на західноукраїнських землях ще одну українську державу — Західно-Українську Народну Республіку (ЗУНР). У ході об’єднавчого руху, який охопив українські землі наприкінці 1918 — на початку 1919 pp., вони об’єдналися в єдину соборну УНР. Акт Злуки (об’єднання) УНР і ЗУНР був обнародуваний Директорією УНР 22 січня 1919 р., а вже наступного дня затверджений Трудовим Конгресом України — вищим представницьким органом.\nПриродно, що участь українських представників у мирній конференції була одним із зовнішньополітичних пріоритетів молодої держави, яка з самого початку заявила про бажання будувати свої міжнародні відносини на цивілізованих засадах, спираючись на принцип самовизначення народів. Не випадково у зверненні Трудового Конгресу України «До народів усього світу» від 28 січня 1919 р. наголошувалося, що сорокамільйонний український народ прагне ввійти у сім’ю вільних народів світу, стати з ними на рівні і тому «заявляє про право на місце на мировій конференції в Парижі».\n29 грудня 1918 р. Рада Міністрів УНР ухвалила послати Надзвичайну дипломатичну місію до Парижа, яка одночасно була б делегацією на мирну конференцію. Згідно з затвердженими 10 січня 1919 р. штатами, вона складалася з голови, його заступника, секретаря, групи дипломатів, радників (14 осіб), канцелярії (34 співробітники), інформбюро (20 осіб), а також спостерігачів від провідних політичних партій України. Делегацію очолив колишній міністр шляхів УНР Г. Сидоренко, його заступником було призначено державного секретаря закордонних справ ЗО УНР В. Панейка. Протягом року її склад доповнювався і змінювався. В серпні замість Сидоренка делегацію очолив граф М. Тишкевич, який до цього працював послом України у Ватикані.\nНа жаль, через внутрішні та міжнародні негаразди вся українська делегація приїхала до Парижа із великим запізненням — у квітні 1919 р., що негативно позначилося на результатах її діяльності. Лише голова делегації та її секретар прибули 20 січня. У відповідності з досягнутою у березні між урядами УНР і ЗО УНР домовленістю, делегація була «спільною для обох частин України» і заступала на конференції «цілість української справи». Однак на практиці її роботі в цьому напрямі постійно заважали існуючі суперечності між «наддніпрянцями» та «наддністрянцями». Через це галицькі дипломати в грудні 1919 р. вийшли із спільної делегації УНР і діяли цілком самостійно.\nПеред українськими дипломатами стояли завдання: добиватися міжнародно-правового визнання УНР і допомоги з боку Антанти для боротьби проти агресії більшовицької Росії, а також відстоювати територіальну цілість України. У першій же ноті, направленій Г. Сидоренком 10 лютого 1919 р. голові конференції, висловлювалося прохання українського уряду визнати УНР і допустити її делегатів до участі в роботі міжнародного форуму. Того ж дня Г. Сидоренко направив ще одну ноту, в якій повідомляв про віроломну агресію більшовицької Росії проти УНР, готовність останньої взяти участь у майбутній конференції на Принцових островах, що мала розглянути проблему мирного врегулювання так званого російського питання, за умови припинення воєнних дій з боку Росії. Але ці, як і наступні, спроби представників УНР привернути увагу конференції до українського питання були проігноровані.\nУ цілому за час свого перебування в Парижі делегація провела велику роботу, спрямовану на захист і роз’яснення української справи. Вона звернулася до конференції з нотами і заявами, в яких порушувалися питання про необхідність визнання суверенітету УНР, про її кордони, самовизначення західноукраїнських земель, обґрунтовувалися права УНР на Східну Галичину, Північну Буковину, Закарпатську Україну та інші українські землі. В них також містилася інформація про історію українського народу, його державницькі традиції, державне будівництво в УНР, її боротьбу проти більшовицької Росії, українсько-польську війну у Східній Галичині, висловлювався протест проти загарбницької політики Росії, Польщі, Румунії, інших держав щодо різних частин української землі.\nНаші дипломати проводили зустрічі й консультації з дипломатами і вищими урядовцями Франції, Великобританії, США, інших великих держав, зустрічалися з представниками Польщі, російського «білого руху», контактували і навіть вдавалися до окремих спільних акцій з делегаціями Азербайджану, Естонії, Грузії, Литви, Північного Кавказу, Білорусі.\nНа жаль, за весь час роботи конференції українське питання в цілому окремо не обговорювалося, а лише у зв’язку з вирішенням двох інших, на думку її організаторів, набагато важливіших питань — російського і польського. Останнього у зв’язку з українсько-польською війною за Східну Галичину і проблемою східних кордонів Польщі. Наддніпрянська ж Україна розглядалася ними як одна з територій колишньої Російської імперії, а отже, частиною російського питання. Обговорення його розпочалося на засіданнях Ради десяти вже на самому початку конференції. Відразу виявилося два підходи до його вирішення: 1) союзна військова інтервенція в Росію, в тому числі на південь України; 2) досягнення компромісу між усіма політичними силами в Росії, включаючи більшовиків. Після зриву плану мирного врегулювання російського питання шляхом проведення конференції всіх зацікавлених сторін на Принцових островах, Антанта все більше схилялася до політики воєнної інтервенції та створення так званого санітарного кордону щодо більшовицької Росії.\nПід час розгляду цього питання 15 лютого висвітлювалась також ситуація в Україні. Учасники засідання були поінформовані про захоплення більшовиками Харкова, Катеринослава, Києва, частини Донбасу, наближення їх до окупованих військами Антанти південних міст України й відповідно про великі невдачі Директорії УНР, перехід значної частини її військ на бік Червоної армії. Ця інформація не могла не вплинути на позицію керівників Антанти, які й до цього, завдяки шаленій наклепницькій пропаганді росіян і поляків, з великою недовірою ставилися до українського руху.\nЧим серйознішою ставала для країн Заходу небезпека з боку більшовицької Росії, тим менше залишалося в УНР шансів бути визнаною державами Антанти. Навесні 1919 р. Червона армія, захопивши майже всю Україну, наближалася до Збруча і Случа, готувалася до прориву через Галичину на допомогу революційній Угорщині. Наприкінці березня Рада чотирьох прийняла рішення про евакуацію союзницьких військ з Одеси, надання допомоги румунській армії та створення захисного бар’єра проти більшовизму у Польщі й Румунії. Тим самим відкидався запропонований ще в лютому українцями проект такого бар’єра через Україну. На початку квітня Франція зобов’язалася відновити нормальні стосунки з керівництвом російської Добровольчої армії і водночас відмовитися від співробітництва з УНР. Під впливом ідеологів білогвардійського руху Антанта остаточно взяла курс на відновлення «єдиної Росії». 26 травня 1919 р. Найвища Рада Паризької конференції визнала адмірала О. Колчака «верховним правителем і 58 вождем усіх антибільшовицьких сил Росії», проігнорувавши УНР та інші національні держави, що існували на теренах колишньої імперії, за винятком Польщі і Фінляндії. Протести української делегації та спільна заява делегацій усіх проігнорованих республік не мали ніякого впливу.\nНебажання розглядати УНР як суверенну державу обумовило також підхід лідерів Антанти до долі західноукраїнських земель, які з моменту виникнення ЗУНР зазнали збройної агресії з Польщі, Румунії та інших держав. Вони стали по суті розмінною монетою, за допомогою якої великі держави, задовольняючи територіальні претензії наших західних сусідів, намагалися створити захисний бар’єр проти більшовизму. Головна роль при цьому відводилася Польщі. Тому не дивно, що організатори конференції приділяли їй велику увагу, надаючи всіляку підтримку, зокрема у здійсненні експансії на схід. Уже наприкінці лютого 1919 р. Рада десяти погодилася на введення польських військ у Східну Галичину «для охорони від більшовицьких банд».\nВарто підкреслити, що справа Східної Галичини була єдиною проблемою, щодо якої Паризька мирна конференція офіційно зверталася до дипломатів УНР. Українську делегацію було допущено як спостерігача на засідання її робочих органів, де розглядалася ця проблема. Вона брала участь у роботі спеціальної комісії генерала Л. Боти щодо перемир’я між Україною і Польщею тощо. 21 травня на вимогу Ллойда Джорджа Найвища Рада конференції спеціально заслухала українську делегацію у справі Західної України. Щоправда, викликано це було не бажанням справедливого вирішення цього питання, а насамперед великою стурбованістю з приводу продовження українсько-польської війни, яка ослаблювала Польщу і перешкоджала реалізації планів Антанти. Остання прагнула добитися мирної угоди між поляками і українцями, але в інтересах Польщі, направити Українську Галицьку армію проти більшовиків.\nСкориставшись допомогою країн Антанти, польська армія окупувала в червні майже всю Східну Галичину, а Найвища Рада конференції санкціонувала цю окупацію. «Щоб забезпечити особи й майно мирного населення Східної Галичини проти небезпек, що їм загрожують від більшовицьких банд, — зазначалося в постанові від 25 червня 1919 р. — Найвища Рада союзних і прийнятих до союзу держав рішила уповноважити сили Польської республіки вести свої операції аж по ріку Збруч» і використати для цього армію Ю. Галлера6. Водночас уряд Польщі отримав дозвіл на впровадження на цій території польської цивільної адміністрації до майбутнього вирішення долі краю шляхом волевиявлення населення. Рішення ці були опротестовані делегаціями УНР і ЗО УНР, але ніхто на це не зважав. Так Східна Галичина опинилася в руках Польщі, хоча тривалий час точилася дипломатична боротьба за політичний статус цього краю.\nЩе раніше, в квітні 1919 р., Рада Міністрів закордонних справ конференції схвалила окупацію Закарпатської України Чехословаччиною, а Північної Буковини — Румунією. 8 травня в Парижі було ухвалено 59 остаточне рішення про передачу Закарпаття Чехословаччині. Воно було юридично оформлене Сен-Жерменським мирним договором з Австрією, підписаним 10 вересня 1919 р. Сен-Жерменський, а згодом і Севрський (10 серпня 1920 р.) мирні договори закріпили всю Буковину за Румунією.\nРізку, але справедливу характеристику політики Антанти щодо України під час мирної конференції в Парижі дав один з організаторів Директорії, міністр земельних справ у першому її уряді М. Шаповал. «За цей час, — писав він у вересні 1919 р., — Антанта: не хоче говорити з українцями, Галичину віддала полякам, а Буковину і частину «Руської Країни» (Закарпатської України. — І. Г.) та Бессарабію румунам, другу частину «Руської Країни» чехам, поляки ще самі зайняли половину Волині і заявляють претензії на Поділля, простягають руки по Житомир і навіть Київ, захопили більшу часть Білоруси і йдуть на Литву і Латвію. З українцями Антанта поводиться так, як з ворогами і трактує їх гірше Туреччини і Болгарії».\nТаким чином, спроби українських дипломатів добитися міжнародно-правового визнання УНР і заручитися підтримкою держав Антанти закінчилися безрезультатно. На жаль, Україна виступала на Паризькій мирній конференції не як суб’єкт, а об’єкт міжнародної політики, як арена експансіоністських інтересів інших держав. Головні творці післявоєнної карти Європи — лідери Франції, Великобританії і США проігнорували законне право українського народу на державну самостійність і соборність його земель. Це свідчить про недооцінку ними важливості справедливого розв’язання українського питання в контексті тодішнього міжнародного розвитку. Така недооцінка дорого коштувала нашому народові, який знову надовго втратив свою державність і виявився штучно розшматованим між чотирма сусідніми країнами. Не принесла вона користі й загальноєвропейській безпеці, оскільки ще більше загострила й ускладнила розв’язання українського питання.


Криворізький залізорудний басейн: історія та видобувні роботи - kryvyi-rih.name\nКриворізький залізорудний басейн являється найбільшим в Україні по своїм покладам залізних руд. Саме тут зосереджений головний гірничодобувний центр країни, пише kryvyi-rih.name.\nЄ легенда, що першим знайшов залізну руду тут грузинський царевич Олександр. Проте підтверджень цьому немає. Крім цього багато артефактів говорять про те, що руду Кривого Рогу видобували ще починаючи з скіфських часів і аж до козаччини. Таким чином виплавляли залізо.\nПроте історія наукових досліджень починається з академіка Йогана Гюльденштедта. в Кінці 18 століття він був в районі річок Інгулець і Саксагань. Саме тоді Йоган досліджував геологію цього району. Проте знайти залізну руду йому не вдалось.\nПерша наукова згадка в літературі датована 1781 роком. Тоді академік Вассиль Зуєв з Петербурга подорожував Криворіжжям. І от він написав у своїй книзі, що знайшов “залізний шифер”.\nА вже у 1787 році князь Потьомкін дав завдання професору Михайлу Ліванову дослідити цю територію на наявність різного роду корисних копалин. Експедиція складалась зі 100 чоловік. Вони створили 2 шахти, проте ті залило водою. Тому було вирішено, що таке дослідження надалі буде безперспективним.\nАле у 1803 році інженер Піленко дослідив Інгулець. Йому вдалось знайти запаси руди.\nЗ 1835-1837 років починається більш ґрунтовне дослідження Криворізького регіону.\nПроте основну роль в освоєнні родовищ залізної руди відіграв підприємець Олександр Поль. Він досліджує всі згадки і роботи вчених стосовно цього регіону. Звертається в Гірничий департамент. Відвідує гірничорудні райони інших країн, таких як Франція, Італія, Німеччина.\nІ хоча російська влада спочатку зовсім його не підтримувала, все ж підприємець знаходить людину, яка зацікавилась його розробками. Це був професор Бернард фон Котт. Він працював в Фрайберзькій гірничій академії.\nПоль почав фінансувати геологічні експедиції для виявлення залізорудних родовищ. І вони знайшли цілий ряд великих родовищ. І нарешті, коли Поль вже взяв землю в оренду на 85 років і почав планувати створити цілий великий регіон з близько 30 металургійними заводами, російська влада зацікавилась родовищами Кривого року. Надалі підуть численні дослідження і видобуток залізної руди.\nЯк розвивалося рудовидобування\nЦікаво, що в 1886 році залізні руди вже видобували 3 об’єднання. Через декілька років з’являється ще одне – “Брянське товариство”. На кінець 19 століття Криворізький басейн нараховував 32 рудники. На кінець століття вже видобули 12 млн пудів залізної руди.\nВ чому особливість басейну?\nВважалося, що запаси залізної руди – 18 мільярдів тонн. В басейні знайшли приблизно 300 рудних тіл. Вони залягають глибше 2700 метрів. В басейні знайшли багаті мартитові і гематито-мартитові руди. В них заліза приблизно 60%. Також є більш бідні руди, як, наприклад, залізисті кварцити. В них вміст заліза приблизно 30%.\nБасейн простягається від 2 до 7 кілометрів. Загальна площа його складає більше 300 квадратних метрів.\nНа сьогодні за даними в Криворіжжі розміщено близько 21 млрд тонн знайдених запасів залізних руд.\nРізні руди басейну розробляють по-різному. Так, наприклад, багаті знаходять шахтним способом. Кар’єрний застосовують до бідних руд.\nНа початку 21 століття в Криворізькому залізорудному басейні можна видобувати кожен рік до 190 мільйонів тонн залізної руди. Проте в середньому за рік видобувають тут близько 50 мільйонів тонн. Працює 9 шахт і 5 гірничо-збагачувальних комбінатів.\nЯк бачите, природних можливостей для розвитку і збільшення видобутку багато.\nкриворізька область роботи\nкриворізький басейн залізна руда\nробота на басейні залізної руди\nPrevious articleЦікаві факти про парк імені Федора Мершавцева\nNext articleУ Кривому Розі розпочато скид води з Карачунівського водосховища\nВідкритий видобуток у центрі Кривого Рогу


Україна на 80 місці за легкістю ведення бізнесу / Новини / Finance.ua\n30.10.2016, 14:00 - 1603 0\nУкраїна на 80 місці за легкістю ведення бізнесу\nУкраїна не потрапила до топ-50 країн у рейтингу легкості ведення бізнесу. До наміченої мети країна не добралася через повільне прийняття важливих законів та зміну складу Уряду.\n25 жовтня Світовий банк опублікував рейтинг легкості ведення бізнесу Doing Business-2017. Відповідно до нього, Україна посіла 80 місце серед 190 країн світу. У рейтингу на 2016 рік країна знаходилася на 83 місці, у 2015-му – на 87, у 2011-2013 – на 149-152 місцях.\nЗгідно з аналізом експертів Світового банку, у сфері легкості реєстрації бізнесу Україна піднялася із 30-го на 20-е місце. Країні вдалося скоротити час, який підприємці витрачають для реєстрації платників податків ПДВ.\nКрім того, Україна піднялася зі 140-го на 130 місце за показником легкості підключення до електропостачання. Покращення податкового адміністрування у Податковому кодексі, який приймався у 2015 році, підняло Україну в цій категорії на 84 місце.\nВодночас країна опустилася за показником отримання дозволу на будівництво на 140-ву позицію та на 150-ту в категорії вирішення проблем із неплатоспроможністю (банкрутством).\nКрім того, погіршилися показники легкості міжнародної торгівлі (115-е місце), реєстрації власності (63-є), отримання кредитів (20-е) і нічого не змінилося в питанні отримання дозволів на будівництво.\nЗагалом, Україна суттєво поступається в питання дерегуляції ведення бізнесу сусіднім країнам. Так, Румунія знаходиться на 36 місці, Білорусь опинилася на 37-му, Молдова – 44, РФ – 40, Туреччина – 69, Польща – 24.\nВ Україні від сьогодні - новий етап послаблення карантину: що дозволять 33 хв. тому 241


Домашнє насильство: причини і куди звертатися | Факти ICTV\nЛипень, 11 в 15:06\nВипадки домашнього насильства поширені у всіх країнах світу і Україна не виняток. Факти ICTV дізналися про причини агресії, яке покарання передбачає закон і куди звертатися по допомогу.\nУ Запоріжжі 22-річна Анастасія Ковальова загинула від рук свого 29-річного нареченого, який підпалив її. Дівчина отримала опіки 90% тіла і перенесла дві операції з пересадки шкіри.\nФакти ICTV дізналися у адвоката Сергія Пошелюзного, Нацполіції та психолога Тетяни Доценко чому такі випадки відбуваються, і що потрібно робити, якщо вдома панує насильство.\n– По-перше, насильство було і буде проявлятися завжди. Кожного з нас насильно годували, одягали, тягли додому або змушували віддати щойно захоплений в чесному бою совочок. І так по колу, – розповіла психолог.\nДомашнє насильство: причини і куди звертатися / 3 фотографии\nЧитайте: Руки по лікоть у крові: на Полтавщині чоловік убив матір\nЧитайте: У Скадовську знайшли тіла двох дітей та їхньої матері з пакетом на голові\nДо слова, у селі Айдар-Миколаївка (Луганська область) батько неодноразово прив’язував 6-річну дитину до дверей, коли вона не слухалася.\nТеги: Насилля, Поліція, Суд\nУ ТЦ Дніпра чоловік тягав за волосся жінку – жоден перехожий не відреагував\nУ Кривому Розі батько показував 3-річній доньці статевий орган\nУ Раду подано зміни до закону про особливий порядок самоврядування в ОРДЛО


День смерті польського художника Яна Матейка | Інформаційна аґенція культурних індустрій ПРО\nДень смерті польського художника Яна Матейка\nЦього дня у 1893 році помер польський художник, майстер визначних живописних полотен на історико-патріотичні сюжети Ян Матейко.\nНаскрізною темою життя й творчості Яна Матейка була тема патріотизму. Художник раз у раз писав перемоги, аби підняти дух сучасників («Перемога в Грюнвальдській баталії», «Перемога Яна ІІІ Собеського над турками під Віднем», «Король Стефан Баторій приймає ключі під Псковом»).\nТворчий доробок Я. Матейка містить два олійних твори з історії України – «Вернигора» та «Богдан Хмельницький з Тугай-беєм під Львовом».\nАле крім того Я. Матейко кілька років працював над різноманітними ескізами до цих картин. На початку 70-х років ХІХ ст. він створює настінне зображення у Підгорецькому замку – «Хмельницький в Корсуні», у 1870 р. – «Легенда про Вернигору», 1874 року був написаний олійний портрет «Гетьман Остафій Дашкевич», 1875 р. – ескізи до «Вернигори», 1877 року на сторінках часопису «Клоси» був надрукований древоритний портрет Богдана Хмельницького його роботи.


У Франції знайшли давньоримську статуетку, викрадену з музею півстоліття тому - НТА\nНТА > НОВИНИ > Культура > У Франції знайшли давньоримську статуетку, викрадену з музею півстоліття тому\nУ Франції знайшли давньоримську статуетку, викрадену з музею півстоліття тому\nАртдетектив із Нідерландів Артур Бранд відшукав бронзову статуетку бога виноробства Бахуса, яку викрали у 1973 році з французького музею в комуні Шатійон-сюр-Сен.\nАрхеологи знайшли 40-сантиметрову статуетку ще в 1894 році під час розкопок галло-римського поселення. Знахідку, датовану I століттям, представили на паризькій виставці найкращих творів французького мистецтва.\nЕкспонат зберігався в музеї у Шатійон-сюр-Сен, але у 1973 році її викрали. Окрім статуетки злодії прихопили ще й 5 тисяч давньоримських монет.\nСтатуетку вже не сподівалися відшукати, але детектив Бранд зробив це цілком випадково.\nДо нього звернувся австрійський колекціонер з проханням перевірити статуетку, яку він нещодавно купив. При цьому, угода купівлі була цілком законною.\nПровівши розслідування, детектив знайшов фотографію цієї статуетки в археологічному журналі 1927 року, а згодом і заяву до поліції від 1973 року про її викрадення.\nКолекціонер врахував цінність статуетки та повернув її музею. За французьким законом йому мали виплатити “невелику винагороду” за відповідальне зберігання знахідки. Враховуючи цінність статуетки, сума вийшла “значною”. Суми виплати не називають.


Теми дня ТВА. 5.12.2013 » Українська газета ЧАС\n6-12-2013, 14:22 / Коментарів: 0\n- Регіонали увімкнули задню - ввечері голосували за відставку Уряду і Президента, а вранці - передумали.\n- Блокада у міській раді - вимога громади дослухатись, але аж ніяк не кримінал, - Каспрук.\n- Прокуратура області дала оцінку подіям, що відбувались у Чернівцях впродовж останніх днів.\n- Товари з колонії у кожен дім. У Сокирянах планують відкрити спецмагазин.\n- Молитися за Україну на чернівецький євромайдан вийшли матері.\n- На одному з чернівецьких ринків місцевий житель незаконно продавав підроблені джинси.\n- 21-й фестиваль "Сузір'я" об'єднав талановитих дітей Буковини та молодь з особливими потребами.\n- Вперше за останні 30 років на Буковині відбулися змагання з плавання.\nЧесанов проти студентівНа Буковині дух революції витає у кожному місті та селіВ Чернівцях молодь організувала ЄвромайданДля дітей з особливими потребами таборів на Буковині немаєІнклюзивною освітою в Чернівецькій області охоплено 56 дітей з особливими п ...


Конгрес українців Канади закликав не допустити обрання росіянина головою Інтерполу\nУкраїнці написали лист до міністра громадської безпеки Канади Ралфа Ґудейла.\nКонгрес українців Канади звернувся до міністра громадської безпеки Канади Ралфа Ґудейла з листом у зв'язку із можливим обранням представника Росії Алєксандра Прокопчука президентом Інтерполу. Про це йдеться в офіційній заяві Конгресу.\nЗазначається, що як очільник російського підрозділу Інтерполу до 2016 року, Прокопчук брав безпосередню участь у випуску "червоних повідомлень" проти осіб, яких РФ переслідує з політичних мотивів, включно з багатьма громадянами України в окупованому Криму.\n"Росія висунула політично мотивовані звинувачення проти українців, включно з кримськотатарськими лідерами Мустафою Джемілевим і Рефатом Чубаровим. Понад 70 українських політичних в’язнів зараз незаконно утримуються в російських тюрмах. Канада та міжнародна спільнота неодноразово закликала до їхнього негайного звільнення, але Росія продовжує ігнорувати ці заклики", - йдеться у заяві.\nНаголошується, що Когрес українців Канади сподівається, що уряд Канади рішуче виступить проти можливого призначення представника РФ на посаду глави Інтерполу.\n"Ми закликаємо уряд Канади використовувати свій значний міжнародний вплив для забезпечення того, щоб інші держави також виступали проти цієї номінації та працювали з нашими міжнародними союзниками для досягнення консенсусу з цього питання", - додається у заяві.\nКанада, Конгрес українців Канади, Інтерпол, РФ, Росія


Шкідливі поради: популярні лайфхаки з тік-струму можуть зіпсувати вашу шкіру - Gerold\nдодому Різне видео Шкідливі поради: популярні лайфхаки з тік-струму можуть зіпсувати вашу шкіру\nУ тік-струмі можна знайти поради на всі випадки життя — від прибирання до виховання дітей. Проте, не всі вони настільки ефективні і безпечні, як хотілося б. Особливо ризикованими можуть бути експерименти зі шкірою обличчя і тіла. Про це попереджає провідний британський фахівець доктор ахмед ель мунтасар (dr ahmed el muntasar). Він ділиться інформацією про небезпеки популярних у соцмережі трендів на своїй сторінці. Дізнайтеся, чим небезпечні поради з тик-струму по догляду за шкірою, з нашого матеріалу.\nдоктор ахмед ель мунтасар-один з найдосвідченіших лікарів естетичної медицини у великобританії. Він намагається донести до людей інформацію про те, наскільки небезпечними можуть бути лайфхаки з тік-струму. Лікар розповідає на своїй сторінці про те, якої шкоди можуть завдати методи догляду за шкірою за допомогою підручних засобів.\nЗа відеороликами з тік-струму важко зрозуміти, які з рад засновані на реальному досвіді, а які є ідеєю, випадково прийшла комусь в голову. Ось деякі лайфхаки про догляд за шкірою в домашніх умовах, які можуть серйозно нашкодити.\nАспірин як маска для обличчя\nцей тренд набирає популярність в тік-струмі, але доктор ахмед попереджає, що застосовувати його дуже небезпечно. В одному з відео дівчина показує, як робить маску для обличчя з таблеток аспірину, подрібнених в порошок. Пастоподібну суміш з порошку і води вона наносить на шкіру обличчя на на 10 — 15 хвилин, а потім змиває. Користувачка стверджує, що за допомогою цієї маски позбавляється від прищів.\nексперт каже, що аспірин дійсно має протизапальні властивості, але його потрібно приймати виключно всередину. Тільки так він допоможе впоратися із запаленнями і акне, і не варто наносити препарат прямо на шкіру і чекати дива. Аспірин за хімічною структурою схожий на саліцилову кислоту, яка відома своїм отшелушивающим дією.\nКонцентрація речовини в таблетках небезпечна для шкіри. Будь-який розчин саліцилової кислоти, який застосовують для догляду за шкірою обличчя, зазвичай не містить більше 2%. Більш концентровані суміші діють на шкіру як пілінг і повинні використовуватися тільки під медичним наглядом.\nнезважаючи на те що серветки для зняття макіяжу дуже популярні, експерт радить не користуватися ними. Вони лише знімають косметику, але не очищають шкіру. Щоб очистити пори, потрібно використовувати міцелярну воду.\nЛід для боротьби з акне\nще один небезпечний метод боротьби з висипаннями на шкірі – використання льоду. В одному з відеороликів в тік-струмі жінка розповідає, що протирає обличчя кубиками льоду протягом п’яти хвилин, і це допомагає їй позбутися від почервоніння, запалень і звузити пори. Також вона рекомендує не вмиватися в душі і завжди використовувати окремий чистий рушник для обличчя. Доктор ахмед згоден, що потрібно користуватися окремим рушником для обличчя, а ось умивання в душі не заподіє шкірі ніякої шкоди.\nінша користувачка соцмережі стверджує, що перепробувала багато засобів по догляду за шкірою, але зменшити акне їй допомогли тільки кубики льоду. Британський фахівець каже, що охолоджуючий ефект льоду знімає набряклість і запалення, але не лікує від акне. Це просто заморожена вода, після якої прищі все так же залишаться на обличчі. Незважаючи на те що лід не заподіє шкоди шкірі, і користі від нього мало — від прищів він особа не очистить.\nОбробка обличчя аплікаторами\nмайже в кожному відеоролику в тік-струмі користувачі підносять повну піпетку з засобом по догляду за шкірою і виприскують його прямо на обличчя. Хоча це виглядає вражаюче, доктор ахмед каже, що піпетка не повинна торкатися шкіри, тому що бактерії з її поверхні перенесуться в пляшку з косметичним засобом і почнуть там розмножуватися. Краще наносити косметичний засіб на обличчя пальцями.\nКуркума від плям на обличчі\nодин з популярних трендів в соцмережі-використання куркуми для маскування пігментації, веснянок і шрамів. Дівчина змішує спецію з медом, кашкою банана і соком лимона і робить маску для обличчя. Потім вона розподіляє суміш по шкірі, залишає її на 15 хвилин, а після — змиває.\nНа думку лікаря, незважаючи на безпеку такого методу, він не дасть бажаного результату. Куркума володіє стягуючими властивостями, тому дійсно допомагає приховати пігментацію і вирівняти тон шкіри. Однак ефект зберігається зовсім надовго: в цей же день шкіра стане такою ж, якою і була.\nПігментація виникає в результаті підвищення рівня гормонів в організмі, що призводить до збільшення кількості меланіну. Доктор ахмед зазначає, що кількість меланіну зростає при тривалому знаходженні на відкритому сонці. Він рекомендує використовувати сонцезахисний крем щодня. Також на шкіру благотворно впливають вітамін с і ретинол, які дійсно допомагають впоратися з даною проблемою.\nпопередня статтяКоли вигулює собак професіонал\nнаступна стаття15 + користувачів поділилися досвідом і розповіли, які вчинки видають в нас хорошу людину


Калорійність солоного і солодкого попкорну\nСкільки калорій в попкорні?\nКоли був уперше винайдений цей продукт, на сьогоднішній день достовірно невідомо. Однак чудові смакові якості і калорійність попкорну зробили його незмінним атрибутом перегляду кінофільмів.\nДля того, щоб попкорн вийшов дійсно повітряним, стали використовувати зерна кукурудзи з більш тонкими стінками. А в наші дні в світі виробляють цей продукт з додаванням різних смакових добавок, а не тільки звичайних солі і цукру, як раніше.\nПоява і поширення повітряної кукурудзи\nПісля розкопок, проведених в Америці, були знайдені ті, що розірвалися кукурудзяні зерна, що дало право припускати, що ними ласували ще кілька тисяч років тому. Для приготування будь-якого виду попкорну, як наприклад, солоного, зерна піддають тепловій обробці, а просто розігрівання.\nЦей різновид є однією з найбільш поширених. Підготовлені зерна кукурудзи обробляють сіллю, так що нічого складного в цьому процесі немає.\nПриготування і взагалі поява попкорну стало можливим завдяки особливому унікальному складу кукурудзяних зерен. Справа в тому, що вони містять у собі воду, яка і розриває зсередини оболонку при нагріванні. Такі властивості особливо притаманні певним сортів кукурудзи, які і застосовують в кулінарних цілях.\nВ кінці 19-го століття попкорн отримав набагато більше поширення у Сполучених Штатах завдяки винаходу спеціальній ємності, яка являла собою перший апарат для приготування продукту. Ну а в наші дні, спеціально підготовлені зерна продаються в звичайному супермаркеті і для отримання ніжного і ароматного страви досить помістити їх у мікрохвильову піч.\nА що можна сказати про поживних якостях продукту і містяться в ньому корисних елементах?\nПочнемо з того, що калорійність солодкого попкорну перевищує 400 кКал і залежить ще від того, чим його обробляють.\nЯк самі зерна, так і отриманий з них продукт багатий поживними харчовими волокнами, що сприятливо діють на травну систему. Крім вищесказаного, кукурудзяні зерна містять у собі магній, калій, кальцій і залізо, білки вуглеводи і жири, а також вітаміни груп А і В.\nЗвичайно ж, солоний попкорн слід вживати в розумних межах з-за вмісту в ньому харчової солі, яку прийнято вважати «білою отрутою».\nПри цьому розглянемо його приблизну структуру, яка може мати наступне співвідношення:\nвуглеводи – 62,7%;\nбілки – 7,5%;\nжири – 13,5%.\nСама по собі, кукурудза корисна для нашого травлення, адже містить у собі значну кількість клітковини. Регулярне додавання в раціон кукурудзи застерігає від шлункових і кишкових розладів. Ті ж речовини будуть міститися і в готовому попкорні, а решта залежить від добавок і присадок.\nТак, для карамельного попкорну використовують солодкий і густий сироп, яка після охолодження покриває зерна карамелізованою оболонкою. Так само можуть додаватися барвники, підсилювачі смаку і т. д.\nЗ урахуванням високої калорійності продукту, добовий запас поживних речовин можна покрити лише однією пачкою. Відповідно, калорії попкорну зовсім не нешкідливі, особливо для осіб, що зазнають проблеми з зайвою вагою.\nТільки уявіть собі, що в одній пачці продукту знаходиться стільки ж калорій, як і в 2-х великих піцах. З точки зору дієтологів, солоний або солодкий попкорн є не просто марним, але навіть і шкідливим продуктом.\nПри цьому кількість солі, що міститься всього в одній склянці продукту, бажано з'їдати навіть дорослій людині, не кажучи вже про дітей. Трохи менш шкідлива і та солодка карамель, який щедро приправляють солодкий попкорн. Одним словом, незважаючи на відмінні смакові властивості, зловживати такою стравою, як повітряна кукурудза, зовсім не варто.\nДопомагає корінь селери позбавитися від зайвої ваги?\nНавіщо нам потрібна манка?\nВажливі дрібниці: мікроелементи\n5 кроків, з яких складається процесу схуднення\nПерлина кавказької кухні\nЯк стати володаркою струнких ніг?\nЕфективні комплексні вправи в спортзалі\nЧим корисні різні висівки?


1 квітня 2021, 21:09 Читать новость на русском\nУ Києві можуть ввести комендантську годину, але якщо ситуація з COVID-19 погіршиться / ukranews.com\nЗа словами керівника Держпродпотребслужби Києва Олега Рубана, питаннями введення комендантської години не можуть займатися представники місцевої влади. Впровадити такі обмеження можуть лише Кабмін та Верховна Рада.\nДивіться також У Кличка не виключають продовження локдауну після 16 квітня\nНа думку чиновника, до таких рішучих дій політики можуть вдатися лише за умови, якщо у лікарнях Києва не залишиться місць для хворих на коронавірус.\nУ КМДА інформацію не підтверджують та не спростовують\nВведення комендантської години – це рівень Кабміну і Верховної Ради, оскільки до цього процесу мають бути залучені Нацполіція і Нацгвардія. Комендантську годину можуть ввести, коли буде повне перевантаження ліжок в лікарнях. Поки такого немає,\nПредставники місцевої влади на питання про посилення карантину також відповідають, що не мають повноважень для введення комендантської години. Однак не знають, чи є у планах Кабінету міністрів посилення обмежень.\nЯкі обмеження діятимуть у Києві з 5 квітня\nЗгідно з рішенням комісії ТЕБ, окрім заборон посиленого карантину у Києві , 5 квітня почнуть діяти ще більше обмежень:\nзачиняться дитячі садочки;\nшколи, виші та інші заклади освіти перейдуть на дистанційний режим роботи;\nгромадський трансопрт перевозитиме лише за наявністю спецперепустки;\nпід забороною опинилася робота всіх торговельно-розважальних центрів, окрім продуктових магазинів, аптек, магазинів з продажу засобів гігієни та побутової хімії;\nзакриті кінотеатри, театри, музеї, концертні зали;\nпроведення спортивних заходів можливе лише без глядачів;\nзаборонені масові заходи – розважальні, спортивні, культурні та рекламні тощо.\nперукарні й салони краси можуть працювати за попереднім записом. Без групових занять та за попереднім записом дозволено роботу фітнес-залів.


Посадка Левкойса - інструкції та поради щодо місця розташування, ґрунту та часу посадки - Рослини - 2020\nПосадка Левкойса - інструкції та поради щодо місця розташування, ґрунту та часу посадки\nЛевкойс може не тільки прикрашати садові грядки. Вони також вирізають дуже гарну фігуру з букетів. Тож варто посадити цю квітку.\nЛевкіас (Маттіола) - хрестоцвіті рослини і їх можна зустріти переважно в Середземномор'ї та в деяких районах Азії. Вони доступні у вражаючому різноманітті видів. Хоча більш дрібні екземпляри вирізають гарну фігуру в балконній коробці, більш високі типи потрібні як зрізані квіти. Левкинси - це здебільшого трав’янисті рослини, але також зустрічаються як підземелля. Шикарний наліт - фігурка середземноморських квітучих рослин. Колірний спектр коливається від білого, жовтого та рожевого до сильно-червоних або ніжних пастельних відтінків.\nЯкщо ви хочете принести барвисте море квітів у свій дачний сад і хочете, щоб м'які літні ночі обрамляли спокусливий аромат левкой, тепер ви дізнаєтесь все, що потрібно знати, щоб посадити популярні зрізані квіти і успішно їх вирощувати.\nКоли найкращий час для посадки ярусу?\nЛевки - дворічні рослини, які слід садити в кінці лютого до кінця березня. Осінь менш придатна як час посадки, оскільки близька зима може призвести до пошкодження морозів. Тому посадка завжди повинна проводитися в м'який і безморозний день.\nЯке правильне розташування?\nЛевкойс можна висаджувати як на дачній ділянці, так і на багаторічній облямівці і цінувати компанію ранункулюсів, золотистого лаку або великих листяних рослин. Рослини вважають за краще процвітати на сонячному місці. Захищене місце біля стін або стін будинку є перевагою. Також важливо підтримувати більш високі сорти, щоб вони не перегризали сильний вітер.\nЯким повинен бути субстрат?\nЛевкойс не пред'являє особливих вимог до підкладки. Для посадки можна використовувати звичайний садовий грунт. Однак бажано підготувати грунт за кілька тижнів до посадки і додати компост. Це дає рослинам ефективне довготривале органічне добриво. Додаючи садовий вапно або кам'яний порошок, ви також відповідаєте вимогам рослин щодо вапняного субстрату. Щоб волога могла добре стікати, доцільно створити дренаж з клаптів глини або гравію.\nМолоді рослини мають чутливе коріння. Тому підлога не повинен пересихати.\nПосадка Левкойса - покрокова інструкція\nПосадка левків на багаторічному кордоні може бути захоплюючою. Тому що, коли ви кладете рослини в землю, їх квіткові бутони не розкривають, якого кольору будуть в кінцевому підсумку квіти. Якщо ви посадите рослини групами на багаторічному кордоні, з травня відкриється барвистий феєрверк, який неодмінно порадує серце вашого садівника. Якщо ви також регулярно видаляєте відмерлі квіти, нові бутони швидко забезпечать тривалий дощ квітів. При посадці виконайте такі дії:\nЗабезпечте молоді рослини рідким повним добривом за кілька тижнів до посадки.\nВикопайте посадкові ями на відстані не менше 20 сантиметрів.\nЗанурте кореневу кульку у воду, поки більше не утворюються бульбашки повітря.\nПосадіть рослини до нижньої пари листків у посадочну яму.\nЗакрийте посадковий отвір.\nЗахистіть більш високі сорти від знесення паличкою.\nЯкщо ви хочете використовувати більш високі сорти пізніше як зрізані квіти, ми маємо тут цікавий внесок: Подовження довговічності зрізаних квітів: 8 підказок від зрізу до потрібного місця.\nПосів Левкойса - як це зробити правильно\nНасіння левків можна висаджувати на початку літа (близько червня).\nПомістіть насіння в саджалки, наповнені садовим грунтом і лише обережно натисніть.\nПоставте горщики для рослин у захищене місце (від 18 до 20 градусів).\nЗавжди тримайте грунт вологим.\nПосадіть рослини в більшу саджанку наприкінці літа.\nЗимують молоді левкові рослини яскраві та прохолодні.\nПосадка або посів бункерів: переваги та недоліки на перший погляд\n+ Цвіте в перший рік після посадки.\n+ Посадка швидко і легко.\n- Молоді рослини потрібно використовувати або купувати.\n+ Насіння недороге або їх можна придбати самостійно.\n+ Насіння проростає через кілька днів.\n- Молодим рослинам доводиться зимувати в приміщенні і лише цвісти в наступному році.\n- Зусилля більше.\n- Метод тривалий.\nТримайте ліжко у відрі\nЯкщо ви хочете насолоджуватися квітучими і дивовижно запашними рослинами навіть на невеликому просторі, трубопровід є альтернативою. Слід зазначити, що рослини у відрі потребують більшого догляду, ніж левбоє, вирощене на відкритому повітрі. Ось огляд найважливіших моментів:\nСубстрат повинен бути особливо якісним. Так збагачуйте ґрунтовий ґрунт компостом, піском та кам'яним борошном. Щоб вода могла стікати, перед посадкою також бажано створити дренаж із глини або гравію.\nЩоб запобігти заболоченню та гниттю чутливих коренів, слід регулярно перевіряти грунт. Підлога завжди повинен злегка висохнути до наступного поливу.\nВам слід удобрювати левкіни протягом вегетаційного періоду з інтервалом від двох до трьох тижнів комерційним рідким добривом для квітучих рослин.\nПосадка обліпихи - поради щодо відстані посадки, грунту, кореневого бар'єру та догляду\nОвочі в саду - 4 завдання в липні\nТротуар для терас, доріжок та проїзних шляхів\nCopyright 2020 \_ none \_ Посадка Левкойса - інструкції та поради щодо місця розташування, ґрунту та часу посадки


Як зшити конфедератку |ЯкПросто\nСині головні убори, які торжествуючі студенти підкидають на випускному, помилково називають конфедератка. Насправді ж квадратні шапочки правильніше позначити як академічні. Втім, для того щоб зшити цей студентський символ, не обов’язково розбиратися в назвах — важливіше розібратися в викрійці.\nВиміряйте обхват голови. Сантиметрову стрічку накладіть строго паралельно підлозі, розташувавши її над бровами. До цього значення необхідно зробити надбавку на вільне облягання — буквально 1-2 мм. Потім приплюсуйте ще два сантиметри припуску на шов.\nНамалюйте на папері для викрійки прямокутник. Його довга сторона буде дорівнює результату обчислень, описаних вище. Щоб дізнатися довжину короткої сторони прямокутника, виміряйте відстань від лінії брів вертикально до рівня маківки. Цей параметр краще вимірювати двома жорсткими лінійками: одну покладіть плашмя на потилицю, другу прикладіть до чола і відзначте на ній точку перетину з першою лінійкою.\nДо нижньої стороні викрійки додайте ще півтора сантиметра, щоб підігнути і підшити нижній край конфедератки.\nДругу деталь головного убору намалюйте у вигляді квадрата зі стороною 20 см. Додайте по периметру припуск на шов (1 см). Виріжте з тканини дві деталі, використовуючи дану викрійку. Потім із щільного картону виріжте ще один квадрат, використовуючи той же креслення, але без припусків.\nВізьміть паперову викрійку квадрата. За допомогою лінійки розділіть всі сторони навпіл і кравецькі дрібному накресліть лінії, що з’єднують середини протилежних сторін. У місці перетину відрізків поставте вістря циркуля. Накресліть їм коло, діаметр якого дорівнює обхвату голови з припуском на вільне облягання. З того ж центру проведіть коло діаметром на 2 см менше. Менший коло виріжте. Потім зробіть надрізи до лінії наступного кола (відстань між насічками — 1,5 см). Перенесіть цю викрійку на одну з деталей конфедератки.\nСкладіть обидва квадрата лицьовою стороною один до одного і прострочіть по периметру, відступивши від краю 1 см. Виверніть заготівлю через круглий отвір і вставте в неї картон.\nПрямокутну деталь з’єднайте в циліндр, проклавши шов по її меншій стороні. Пристрочите вверх конфедератки до нижньої частини, поєднуючи їх з допомогою клапанів навколо круглого отвору. Потім підшийте нижню сторону головного убору або обшийте його косою бейкой.\nЩоб зробити пензлик конфедератки, візьміть шнур довжиною 17 см. Розпустіть його приблизно на 3 см. Верхній кінець пензлики пришийте до конфедератці строго по центру.


Іще одного голодуючого за Тимошенко госпіталізовано - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 3 травня 2012, 16:45\nІще одного голодуючого за Тимошенко госпіталізовано\nРоботу б'ютівського намету в Хмельницькому переформатували.\nСьогодні в Хмельницькому госпіталізували ще одного голодуючого на підтримку екс-прем'єра Юлії Тимошенко в наметі біля Хмельницької обласної державної адміністрації.\nПро це повідомила прес-секретар обласної організації ВО "Батьківщина" Руслана Подольська.\nЗа її словами, попередній діагноз госпіталізованого активіста Олександра Гаврилюка - виснаження організму.\n"Лікарі відвезли його в міську лікарню. Зараз чоловіка обстежують", - сказала вона.\nТакож Подольська зазначила, що відбулося переформатування роботи б'ютівського намету, оскільки кількість учасників голодування зменшується. Зокрема, робота намету матиме агітаційний характер. "Люди приходять, цікавляться. Відповідно, ми їм роздаємо нашу агітаційну продукцію", - зазначила прес-секретар.\nРуслана Подольська додала, що залишився один активіст, який голодує з 27 квітня.\nЗа словами прес-секретаря обласної парторганізації, учасницю голодування Марію Сидорук, яку госпіталізовано 1 травня в обласний кардіодиспансер, наразі переведено в обласне ендокринологічне відділення. Її стан стабільний.\nНагадаємо, шість членів партії "Батьківщина", серед яких представники обласної та районних організацій, а також один прихильник партії 27 квітня оголосили голодування на знак солідарності з колишнім прем'єр-міністром Юлією Тимошенко в Хмельницькому.


Ховерборд від Arca літає над будь-якою поверхнею — фото\nБагато років люди захоплюються концептами ховербордів, з тих пір як перша літаюча дошка з'явилася на екранах у фільмі «Назад в майбутнє». Ховерборди можна знайти як в науково-фантастичних творах, будь то фільми або книги, так і в реальному житті, нехай і дуже обмежено.\nОднак зараз аерокосмічна компанія Arca береться за розробку пристрою, який, зважаючи на все, буде цілком реальним і доступним ховербордом. Саме цей проект на цей момент виглядає найбільш близьким до того, що глядачі побачили у фільмі «Назад у майбутнє».\nНа відміну від недавнього гібрида одноколісного велосипеда і скейтборду, який назвали Hoverboard, і магнітних аналогів ховербордів, випущених компаніями Hendo і Lexus, проект, що отримав назву ArcaBoard, може насправді зависати і рухатися на висоті близько фута від поверхні, будь то бетон, пісок або навіть вода. І на цей раз існують всі підстави, щоб вірити у реальність цієї розробки, на відміну від проекту HUVr 2014 року, який виявився насправді грамотно підготовленим розіграшем.\nПо-перше, Arca стартувала як румунська неурядова організація, яка отримувала контракти на будівництво стратосферних ракет і повітряних куль від румунського уряду. З тих пір компанія взяла участь у Google Lunar X Prize, випустила серію високотехнологічних дронів і нещодавно перебазувалася до США, де напередодні Різдва оголосила про випуск ArcaBoard. По-друге, у випуск цього ховерборду можна повірити, так як його технічні характеристики не виглядають неймовірно розкішними, як це було в попередніх випадках.\nЩоб створити достатній ліфт, літаюча дошка забезпечена 36 потужними електричними канальними вентиляторами, які здатні генерувати 272 кінські сили і 430 фунтів тяги. Батареї, яка постачає енергією всю цю конструкцію, вистачає на п'ять хвилин польоту, якщо мова йде про полегшену версію, і на три хвилини, якщо йдеться про стандартну модель. Таким чином, ця модель поки що безумовно не стане стандартним транспортним засобом, особливо якщо врахувати, що її максимальна швидкість обмежена і складає всього 20 км на годину.\nЗа першими повідомленнями стає ясно, що цей ховерборд можна буде контролювати або рухами тіла, або за допомогою спеціального додатка для смартфона, який за допомогою Bluetooth активує систему стабілізації, а також передає навігаційні команди, що віддаються жестами рук.\nРобот-татуювальник маскується перед повстанням машин? — відео 05.08.2016 Робот допоможе відчути віртуальну реальність 27.07.2016 Біля центру Галактики перестали з'являтися зірки 02.08.2016 Вчені вперше пояснили, чому обертається соняшник 06.08.2016 Машина для очищення плитки випаровує бруд, — відео 11.08.2016 Чи може людина загинути через надлишок води чи кисню? 29.07.2016


Де купити відеокарти для Майнінг в 2017 »Майнінг криптовалюта - One happy coin\nДе купити відеокарти для Майнінг в 2017\nТі, хто стежить за сайтом, могли помітити, що останнім часом все більше пишу про Майнінг на своєму обладнання і одна з останніх статей була про кращі відеокарти для Майнінг. І там я вже писав, що купити ці самі відео карти не так-то просто - адже їх розкуповують з величезною швидкістю. Тому в даній статті я хотів би поговорити про те, де ж все-таки купити відеокарти для Майнінг.\nЗвичайно ж в пошуку відеокарт, насамперед кожен відправляється в інтернет переглядати каталоги комп'ютерних магазинів свого міста - можу відразу вам сказати, хороших відеокарт для Майнінг там точно не буде, але це не означає, що їх там не буде ніколи. Карти все-таки час від часу завозять, просто їх моментально розкуповують і можливо за ними навіть черга. Відповідно на сайті магазина ви можете підписатися на сповіщення - і вам прийде повідомлення, якщо раптом потрібні карти з'являться в магазині.\n- Ви отримаєте відеокарту одразу після покупки і зможете відразу почати Майнінг.\n- Невідомо скільки доведеться чекати поки карти з'являться. Можна і не дочекатися.\n- Ціни на карти сильно завищені.\nДаний сайт я виділив в окремий пункт, т. К. Він Російський, відповідно можна купити карти всередині країни, а можливо навіть з вашого міста. Хороших відеокарт відповідних для Майнінг там продають не так багато, але час від часу буває.\n- Відкрите ви отримаєте досить швидко, т. К. Доставка буде по країні.\n- Карти продають з націнкою.\n- Невідомо в якому стані карти, т. К. Б / У.\n3) Aliexpress, eBay і т. Д.\nДані сайти вже дуже великі і міжнародні і там завжди є у продажу потрібні відеокарти. Питання лише в ціні, а так само в способі і термін доставки. Якраз з доставкою в основному і виникають проблеми.\n- Потрібні карти завжди є в наявності.\n- Великий вибір.\n- Дорога доставка.\n- Довга доставка.\n- Можуть виникнути проблеми з митницею.\n4) ComputerUniverse і д. Р.\nІ останній відомий мені варіант - це закордонні комп'ютерні магазини. Один з найбільших це - ComputerUniverse. Там так само практично завжди є потрібні відеокарти при чому досить дешево, але знову ж таки можуть бути проблеми з доставкою. При покупці в даному інтернет-магазині ви можете використовувати промо код FWEMF65 , щоб отримати знижку 5 Євро.\n- Низькі ціни на відеокарти.\nЦе мабуть всі відомі мені способи якими зараз можна купити карти для Майнінг - так, зараз купити потрібні карти досить складно, але можливо. Хто дійсно захоче, той дістане потрібні картки. Якщо є що додати - пишіть в коментарях.


Черниговский городской портал » Все новости » Происшествия » Під час футбольного матчу на півдні Іраку прогримів вибух\nВ результаті вибуху під час футбольного матчу між двома юнацькими командами 9 людей загинули, ще 32 поранені.\nЯк повідомили представники лікарні, куди доставили постраждалих, серед загиблих – в основному молоді спортсмени віком від 15 до 20 років.\nВибух прогримів в понеділок ввечері в населеному переважно мусульманами-шиїтами адміністративному центрі провінції Бабіль місті Ель-Хілла, що в 100 км на південь від Багдада.\nЗа даними влади, припаркований поруч з футбольним полем замінований мікроавтобус злетів у повітря відразу після фінального свистка арбітра матчу. Відповідальність за теракт поки не взяла на себе жодна з діючих екстремістських угруповань.\nОстаннім часом місцеві радикали зробили цілу серію терактів, спрямованих, в основному, проти представників шиїтських общин Іраку. Всього жертвами численних вибухів і нападів, відповідальність за які взяло місцеве крило терористичної мережі "Аль-Каїда", з початку цього місяця стали більше 140 людей.шаблоны для dle 11.2\nДобавлено: 26-06-2012, 11:38\nТеракт в Іраку: загинуло понад 30 людей\nВнаслідок серії вибухів в Іраку загинуло 39 людей


Як готуються оладки з кольрабі? - кулінарна відповідь\nКулінарні рецепти » Кулінарні відповіді » Як готуються оладки з кольрабі?\nТакий продукт, як капуста кольрабі не так вже часто з'являється на нашому столі і в нашому раціоні, навіть незважаючи на те, що цей продукт має безліч дуже корисних для організму властивостей і містить у собі цілий ряд вітамінів (особливо вітаміну С), мікроелементів, а також інших необхідних і цінних речовин. Тому запропоноване блюдо (оладки з капусти кольрабі) стане не тільки смачним, але ще і дивно корисним частуванням!\nДля приготування оладок з кольрабі вам знадобиться такий список продуктів: один кілограм капусти кольрабі, одне куряче яйце, приблизно три столові ложки пшеничного борошна, одна столова ложка вершкового масла, трошки солі і цукру, а також рослинна олія для смаження оладок.\nНу а готуються оладки дуже легко і просто, а крім того приготування не займе багато вашого часу.\nКольрабі слід вимити і очистити, після чого натерти на самій дрібній тертці і викласти в глибоку миску. Далі до натертої кольрабі додати сире куряче яйце, м'яке вершкове масло і попередньо просіяне пшеничне борошно, долити невелику кількість кип'яченої і ще теплої води і замісити тісто (такої ж консистенції, як і зазвичай для оладок). У тісто додати за смаком цукровий пісок і сіль - за невеликий щіпці, і перемішати.\nСмажити оладки з кольрабі слід викладаючи тісто столовою ложкою на добре розігрітому на сковороді олії до рум'яного кольору (по дві-три хвилинки з кожного боку).\nТеплий картопляний салат (потрясний смак)\nЯк приготувати рибний чаудер?\nЯк спекти черемховий торт?\nЯк зробити незвичайні закусочні еклери?\nЯк готується гусак, фарширований гречкою і грибами?


За ступенем творчої активності у пізнанні методи навчання поділяються на репродуктивні та проблемно- - НОВА ПЕДАГОГІКА\nЗа ступенем творчої активності у пізнанні методи навчання поділяються на репродуктивні та проблемно-пошукові. Згідно з класифікацією М.М. Скаткіна та І.Л. Лернера, ці методи включають у свій склад метод проблемного викладу, частково-пошуковий та дослідницький методи.\nВ традиційній методиці вивчення природи і суспільства екскурсії розглядаються як одна з форм учбово-виховної роботи – організаційний вихід за межі школи для спостереження явищ у звичайних умовах. Екскурсія являє собою своєрідний урок в умовах безпосереднього спілкування з природою або перетвореною працею людини соціоприродним середовищем . екскурсія показує дітям взаємовідносини у царині природи та допомагає пов’язати отримані факти в одне ціле. Педагоги підкреслюють позитивний вплив спілкування з природою на розумовий, фізичний та емоційний розвиток дитини, який вперше вирізнив К.Д.Ушинський: „А свобода, а простір, чудові куточки містечка, а ці луки, а рожева весна та золотиста осінь невже не були гарними вихователями? Можете назвати мене варваром у педагогіці, але я переконаний, що природний ландшафт має таке виховне значення, з яким важко змагатися впливу педагога”.


Віталій Мандзюк: Завжди є певний момент, коли треба дати дорогу молодим | Сайт про Виталия Мандзюка\n###Віталій Мандзюк: Завжди є певний момент, коли треба дати дорогу молодим ###\n- Завжди є певний момент, коли треба дати дорогу молодим. Загалом, хлопці чудово розуміли, що Євро-2012 - це був останній гучний турнір в їх кар'єрі. Вони самі всіх до цього готували. Перед Євро, той же Андрій Шевченко говорив, що буде завершувати кар'єру гравця. Вважаю, що нові лідери мають проявити себе у відбірному турнірі, наприклад, Ярмоленко чи Коноплянка.\nНагадаємо, матч між збірними Польщі та України відбудеться у п'ятницю, 22 березня, о 21:45 за київським часом.


Зрадники України: ЗСУ ліквідували двох “манкуртів”, Київщину атакує уродженець Вишгороду « Оксамит\n« Світовий Конґрес Українців зібрав 25 мільйонів доларів для захисників України через Unite With Ukraine\nВорог перегруповується і посилює артобстріли. ЗСУ вдало контратакує: аналіз ситуації на 18 березня »\nЗрадники України: ЗСУ ліквідували двох “манкуртів”, Київщину атакує уродженець Вишгороду\nЗрадники України: ЗСУ ліквідували двох “манкуртів”, Київщину атакує уродженець Вишгороду.\nКапітан першого рангу Андрій Палій був родом із Києва. У 1992 році він закінчив Київське вище військово-морське політичне училище за спеціальністю соціальний психолог.\nРосіяни нагородили орденом етнічного українця за те, що він “мужньо” знищував братів по крові. Нагородили за те, що він свідомо перетворював квітучі українські міста у випалену пустелю.\nДо речі, загиблий Сергій Волинець брав безпосередню участь й у бомбардуваннях Грузії у 2008 році. Крім того, підтвердилася інформація про його участь у війні в Сирії.\nІ на останок. Вишенька на тортик.\nНаразі Татарченко капітан 1 рангу, в.о. командира 155 окремої бригади морської піхоти (місце постійної дислокації – м. Владивосток) ТОФ ВМФ ЗС РФ. Там же проживає його дружина та дочка, які до цього часу проживали у м. Севастополі (адреса: вул. Фадєєва 3, кв. 67).\nНаразі уродженець Вишгорода І. Татарченко бере безпосередню участь у плануванні та застосуванні російських військ на київському напрямку, у тому числі в районі Вишгорода, де проживають його рідні, близькі, колишні друзі та знайомі.\nСвого часу Кіплінг великі поняття про вірність і єдність висловив дуже просто і геніально: “Ми з тобою однієї крові – ти і я!”. Ці слова червоним рядком проходять через весь цикл розповідей про Мауглі та його друзів.\nЯ не буду давати оцінку матерям, які виховали цих зрадників. Але, вони народилися в Україні, ходили українськими вулицями, вдихали їх п’янкий аромат, милувалися їх краєвидами…\nБерезень 22nd, 2022 | Tags: #зрадники#манкурти#російсько-українська війна#Димтро Снєгтрьов | Category: Російсько-українська війна