Тетіївські пряники або детективна історія про право проти права… | Словами за права\n← “Со школы нас учат тому, какие права мы имеем.”\nВенеція стурбована ситуацією зі свободою зборів в Україні →\n25/11/2011 · 10:08\nТетіївські пряники або детективна історія про право проти права…\nСьома ранку погожого літнього ранку. Зустрічаю свого товариша М. на стації метро «Героїв Дніпра». «Ходім, – каже він мені, – нас вже чекають». «А куди ми їдемо взагалі, це надовго?». «Я ж казав, у Тетіїв, це на півдні київської області, думаю до шостої впораємось». До шостої, думаю я, значить до шостої? Отже день мій пропав…\nА починалось усе як «на слабо»: «Катя, мені треба фотографа для однієї статті. Але то о сьомій ранку вставати, ти не погодишся…» От і погодилась. Більше того виявилось що за статтю товаришу М. пообіцяли грошову винагороду. Хоча з першого погляду платити нема за що – усе там ніби правильно: добрі юристи звернулись до журналістів по допомогу – такий собі Петро Марисик, що одноосібно володіє колишнім колгоспом, а зараз приватним сільськогосподарським підприємством (ПСП) «Слобода», самовільно розпоряджається майном, перепродає недобудови, не дає людям приватизувати власні будинки, вимагаючи від них 20 років пропрацювати на ПСП за мізерні зарплати у 800 гривень. І тут дзвонить перший тривожний дзвіночок: чому київські адвокати зацікавились долею тетіївців?\nЮрист Валерій Завальнюк зустрічає нас біля метро у своїй новенькій сріблястій шкоді й по дорозі вводить нас із М. в курс справи, показуючи численні документи від прокуратури. Усе дуже логічно, увесь соцкультбит, як то будівля музею, що стала школою, будинок культури і будинок побуту, магазин, гуртожитки, що збудовані були засобами колгоспу, мали би перейти на баланс міської ради. Натомість вони опинились у власності новоствореного ПСП. До того ж підприємство активно скуповує у людей їх пайові частки. Проти свавілля «Слободи» виступив лише один пайовик, що і звернувся до київських юристів. Усі інші члени громади, за словами адвоката Завальнюка, бояться втратити роботу, тому не позиваються на Марисика. Другий дзвіночок: чому до прокуратури звернувся тетіївець, пай якого в підприємстві «Слобода» дорівнює всього 300 з лишком грн.?\nПлан наших дій був простим: о дев’ятій ми вже на місці, отримуємо машину з таксистськими «шашечками» для прикриття й власного водія, список установ та кабінетів, в які нам доведеться завітати по коментарі для статті. Першою нашою «жертвою» став мер міста Тетіїва. Ми питали у нього саме те, що нам порадили питати й він з радістю розповів, як би він використав житлові будинки, відібрані у «Слободи». Виявляється з житлом у Тетіїві, як і будь-де, проблема і черга вже неабияка. Проте мер на той час перебував на своїй посаді лише 7 місяців, і як ми з’ясували, ще й виступав третьою стороною в суді по справі колишнього колгоспу. Далі ми завітали до тетіївської райдержадміністрації і тут з’явились перші невідповідності. Виявляється відділ освіти і не заперечує за «Слободою» прав власності одного з приміщень школи, яке колись збудував колгосп. Більше того ПСП дітей звідти не виганяє, з ремонтами допомагає, а на балансі у міста і так багато проблемних будівель. Як написав потім М. у своїй статті «немає і підстав говорити про те, що відбулося відчуження об’єктів соціально-культурного призначення».\nДе ми тільки не побували у той день. Наш «таксист» підвозив нас і до суду, і до прокуратури. В кожній установі відкривалися нові й нові деталі справи, що свідчили не на користь київських ініціативних адвокатів. У суді нам пожалілися, що чоловік Марисик хороший, єдиний толковий, люди при роботі, а на нього справу «шиють». У прокуратурі запевнили, що справи відкриті й відкриті небезпідставно, бо по закону перехід соцкультбиту у власність ПСП неможливий. Але прокурор признався нам: «тільки справи надійшли, я зразу до Марисика прийшов. Кажу йому: «ну, Петро Олексійович, це рейдерство, але все по закону, я нічого вдіяти не можу». Побували ми і у самого Петра Марисика. Був спочатку головою колгоспу, потім став власником ПСП. «Якось так вирішили на зборах, – каже він, – що одноосібно мене і вибрали, коли колгосп розпався. А зараз у нас уже більше 80% майна назад скуплено, жодного трактора не пропало. В нашому районі «Слобода» – єдине підприємство, що досі працює й не збанкрутувало». До того ж і зарплати у ПСП не такі вже й маленькі – не менш як 2000 грн., як стверджує голова, та і половина житлових будинків вже приватизована. «А хто не хотів працювати чесно, той і не працює, – каже Петро Марисик, – оце такі люди незадоволені як раз і позиваються».\nЗвісно ж ми з’їздили й до проблемних будинків із соціальної сфери. Побачили славнозвісний будинок культури, який ПСП «Слобода» продало за згоди міськради, бо не мало коштів добудувати (це підприємству також закидають як «неправомірні дії»). Біля занедбаного будинку культури продають не менш відомі тетіївські пряники, такий місцевий бренд. Потім відвідали ще один «тетіївський пряник» – будинок побуту, в якому працівники ПСП безкоштовно справляють весілля і поминки, і який теж не стоїть на балансі міськради. Ми намагались усюди розмовляти з людьми. І це було неважко, бо людей у Тетіїві багато й усі відкриті. Питали у простих перехожих про голову «Слободи» – люди різне казали: «як і будь-який бізнесмен він багатий і не хоче грошима ділитись», або «ПСП – єдина робота в місті, зарплати платять, житлом забезпечують. А що буде коли усе це збанкрутує, як у сусідньому районі?»\nПобували ми й у домівках працівників ПСП. Як й інші соц. будівлі ці будинки не підлягали розпаюванню й мали би перейти на баланс міста. Натомість вони залишились в активі ПСП. Тут мешкають працівники «Слободи» і, як виявилось з них уже дві третини приватизовані й належать людям. «То Ви і контракт на 20 років підписували?» – питає М. у жіночки. «Звісно підписували, але то вже так давно було, на нашій вулиці вже всі відпрацювали й будинки привласнили. А я взагалі тільки 14 років працювала, дояркою була. Мене корова вдарила, то Петро Олексійович віддав контракт раніше». Зарплата у доярки 2000 грн., у механізатора – 2600, це у сезон, а коли не сезон – приблизно 1200. Інша жіночка каже: «ми вікна збираємось ставити, то Петро Олексійович «кредит» безвідсотковий запропонував, вікна нам посклить, а потім із зарплати частинами забиратиме».\nНаївний М. і я з ним у купі. Мій товариш журналіст погодився на цю подорож тільки тому, що справа ніби видавалась прозорою. Йому ж кожного дня дзвонять, жаліються, а тут ще й підвезти визвались і якісь гроші за статтю заплатити. Як виявилось, гроші замовники пропонували недаремно. До останнього ми не могли повірити, що усе насправді виявилось зовсім не так, як описували київські юристи. От що значить недосвідченість журналіста. Перший раз у житті запропонували хабар, а він надіявся, що то просто хороші люди визвались за якісну роботу заплатити. Вигідну для замовників статтю написати за таких умов було неможливо, бо навіть якщо і з юридичної точки зору усе було правильно, з точки зору «людських» законів ситуація була жахливою. Люди працюють на підприємстві, що чудом збереглося з радянських часів, а якісь професіонали з Києва під прикриттям «доброї справи для людей», цих же людей полишать права працювати та й існувати взагалі. Невідомо, що станеться, з будинками, що не приватизовані поки що. Бо у разі переходу їх на баланс міськради сценарій може бути будь-яким. Поки вони у власності ПСП – діє контракт, в інакшому разі ніхто не знає, кому заманеться жити в тих будинках і які права залишаться у їх теперішніх мешканців.\nПісля пошуків «істини» настав час повертатись додому, звісно ж без обіцяного гонорару. Чи писати матеріал взагалі? Бентежило от що: за цю роботу може взятись інший журналіст – такий, що має «досвід» написання замовних матеріалів і не буде переживати за наслідки. Також виявилось, що грошей на дорогу назад у нас не вистачає. Але до Києва ми все-таки доїхали. Юрист Завальнюк мовчки вислухав усю справу, нещиро подивувався, як це він не знав про справжні зарплати й приватизовані житла, але підвіз нас у Київ, як і обіцяв. В метро їхали мовчки, дивуючись іронічності ситуації, виснажені фізично й нервово.\nВже у Києві один з команди адвокатів, Валерій Сінєльніков, заходив до М. у редакцію і знову намагався переконувати мого товариша. При чому переконував доволі грубо, що можуть підтвердити його колеги по кабінету.\nСтаття вийшла за тиждень, така яка вийшла, зручна не всім. Принаймні на деякий час М. захистив право людей, а головне зберіг своє.


До кордону з Україною доїхали лише 262 вантажівки з “гуманітаркою” від Путіна - 15 Серпня 2014 - Блог новин - Личаківська районна організація ТЧХ м. Львова\nГоловна » 2014 » Серпень » 15 » До кордону з Україною доїхали лише 262 вантажівки з “гуманітаркою” від Путіна\nДо кордону з Україною доїхали лише 262 вантажівки з “гуманітаркою” від Путіна\nУ складі автоколони з так званим гуманітарним\nвантажем Російської Федерації прибуло не 280\nвантажівок, як спочатку повідомляла російська\nсторона, а 262\nПро це повідомив керівник підрозділу Міжнародного Комітету Червоного Хреста (МКЧХ) в Європі та Центральній Азії Лоран Корба, передає ЛІГАБізнесІнформ.\n“Всього 262 вантажні автомобілі. Вони знаходяться в місті Каменськ-Шахтинський Ростовської області, неподалік невеликого містечка Донецьк. Ми отримали інформацію від російської сторони про весь вантаж. Те, чого зараз не вистачає – це конкретної інформації по кожній вантажівці. Але ми допускаємо, що цей список складається представниками української сторони”.\nЗа його словами, українські прикордонники і митники сьогодні перевірять автомобілі так званої гуманітарної допомоги РФ на російській території. Зараз вантаж перевіряють 40 українських митників і 40 прикордонників, уточнив представник МКЧХ.\n“Робота повинна була початися сьогодні вранці. Але ми не отримали підтвердження”, – сказав він.\n“Вантаж знаходиться на місці. Ми знаємо кількість вантажівок, і що знаходиться у вантажі. Як ви знаєте, для того, щоб ця гуманітарна допомога пройшла, потрібне розмитнення. Місце, де проходить конвой, непідконтрольне українському уряду. І як було озвучено російською стороною, українські митники перебувають на місці на українській території”, – підкреслив Корба.\nНеділя, 25.02.2018, 02:34


Велика частина Меланезії являє собою область тропічних лісів з жарким і сирим кліматом, що важко піддається освоєнню. За винятком Нової Каледонії і Фіджі, колонізація яких описана окремо, острови Меланезії стали об'єктом захоплення європейських держав набагато пізніше, ніж Полінезія та Австралія. Погано переносячи нездоровий клімат і насилу просуваючись углиб непрохідних джунглів, європейці неохоче селилися в цій частині Океанії. Розведення плантацій йшло повільно.\nОсобливості колонізації Меланезії\nДосить численне місцеве населення, у якого ще зберігався первісно-общинний лад, в перший період сильно пручалося спробам експлуатувати його на місцевих плантаціях. Тоді колонізатори вдалися до іншого способу витягувати вигоди з праці остров'ян.\nПочинаючи з останньої чверті минулого століття в Меланезії розвинулася справжня работоргівля. Під виглядом «вербування» робітників була організована полювання за людьми. Меланезійців насильно чи шляхом шахрайства, садили на кораблі і переправляли в Австралію, на Фіджі чи на острови Полінезії, де їх примушували працювати на колоніальних плантаціях роками. Від важких умов багато гинули. З 57 тис. меланезійців, вивезених протягом сорока років до Австралії, повернулося на батьківщину лише кілька тисяч, інші загинули 1 .\nН. Н. Миклухо-Маклай, багато років провів на островах Тихого океану і присвятив все своє життя боротьбі за права їх пригнобленого населення, писав з цього приводу:\n«У Меланезії вивіз тубільців на плантації Австралії, Нової Каледонії, Самоа, Фіджі і інші обезлюдили значно острови Ново-Гебрідськіх та Соломонові і розповсюдив в них заразливі хвороби. Крім вимирання на цих островах, виродження раси йде паралельно з вивезенням молодих і міцних чоловіків: залишають тільки хлопчиків і стариків, - обставина, сильно відбивається на наступному поколінні » 2 .\nУ 1904 р., коли скорочення місцевого населення стало вже загрозливим, примусова вербування та вивезення робітників з Меланезії на інші острови Океанії були заборонені колоніальною владою. Але умови праці на місцевих плантаціях, куди потрапляють підганяли необхідністю остров'яни шляхом «добровільної» вербування, нічим не краще.\nДо теперішнього часу колонізація Меланезії має свої особливості в порівнянні з колонізацією Полінезії та Австралії. Основну масу населення в Меланезії попрежнему складають місцеві жителі - папуаси і меланезійців. Хоча плантації колонізаторів маються на всіх островах, чисельність населення європейського походження в Меланезії, за винятком Нової Каледонії і Фіджі, в 1938 р. не перевищувала 4 тис. Воно складається майже повністю з чиновників, місіонерів, скупий-щиків-тредоров і службовців підприємств, що займаються видобутком корисних копалин. Імміграція робітників і взагалі трудящого населення європейського походження в Меланезію (знову-таки за винятком Нової Каледонії і Фіджі) не має місця.\nРозвиток плантаційного господарства з вивезенням місцевої сировини та розробка надр, особливо видобуток нафти, пішли більш швидким темпом після другої світової війни. Найбільш значну роль тепер грають, окрім англійських і французьких, також американські та австралійські капіталістичні компанії.\nРозвиток товарного господарства і зміни в землеробстві\nВключення Океанії в систему світового капіталізму та імперіалізму призвело до порушення основ традиційної економіки меланезійців. Меланезийской господарство з майже замкнутого натурального поступово перетворюється на товарне. Посередниками між місцевим виробництвом і капіталістичним ринком служать скупники-тредори, захопили в свої руки всю місцеву торгівлю. Вони жорстоко грабують корінне населення, скуповуючи продукти важкої праці остров'ян.\nДіяльність тредоров в північній Меланезії посилилася у 1870-х роках. Це «розширення галузі європейської торгівлі на островах Тихого океану» спостерігав там якраз у ті роки Миклухо-Маклай, який писав з цього приводу: «Треба було приискать новий ринок для товарів низького гідності, від яких на островах Вуап і співала тубільці стали відмовлятися, тим більше, що деякі фірми занадто поспішно забезпечили своїх тредоров значними запасами поганих товарів. Це повело до поселення європейських тредоров на острови Тауі, Агомес, Каніес, Нінігі ». Миклухо-Маклай ставив цю навалу торгових хижаків в тісний зв'язок з паралельним «навалою» християнських місіонерів. Ці два «фактора європейської цивілізації», втім, «іноді зливаються», як не без іронії зауважував Мак-лай, бо нерідко «місіонери займаються також мінової торгівлі». Російський учений-гуманіст задавав з цього приводу сумний питання: «Під чиїм ферулой тубільці швидше зникнуть і чий вплив нападе?» 1 .\nТорговці-тредори вели спочатку лише натуральний обмін, збуваючи остров'янам різні дрібнички і дешевий мотлох і «купуючи» за це цінні продукти їх господарства, в багатьох випадках вони просто забирали те, що їм було потрібно, силою, без всякого винагороди. До кінця XIX в., Коли число торговців, які приїздили з різних імперіалістичних держав, стало збільшуватися все більше, між ними почала розгоратися конкуренція. З розвитком торгівлі в місцевий побут стали проникати єв?? Опейскіе і американські гроші. Вони отримали суттєве значення для аборигенів, коли острови були анексовані колоніальними державами, які ввели систему податків з населення. Гроші потрібні для сплати податків, різних штрафів, для зборів на користь місії, наприклад на будівництво церкви і пр. А щоб дістати гроші, є лише два способи: обробіток товарних культур і робота на європейських плантаціях або промислових підприємствах.\nЗ приходом колонізаторів місцеве землеробське господарство почало перебудовуватися на новий лад, але це аж ніяк не поліпшило становища меланезійців. Колоніальний капітал виявив інтерес головним чином до однієї з місцевих культур-до кокосової пальми. Німецькі плантатори близько 1870 р. ввели спосіб сушіння м'якоті кокосового горіха. Ця сушена м'якоть, так звана копра, багата жиром, швидко стала ходки товаром на світовому ринку (з неї видобувають технічні масла та сировину для парфумерії). Острови Тихого океану стоять, завдяки кліматичним умовам, поза конкуренцією по заготівлі копри. Вже з 70-х років XIX ст. на островах стали з'являтися скупники кокосових горіхів, які за безцінь купували у місцевих жителів сировину і з прибутком перепродували копру торговельним компаніям. Скупники наживаються на праці меланезійців і понині. Європейські колоністи почали й самі селитися на * узбережжях островів і заводити кокосові плантації, особливо на о-вах Танна, Фатєєв, Епі (південна частина Нових Гебриди) і на узбережжях о-вів Санто і Малекула. На цих плантаціях примушують працювати місцевих жителів або ввозять робочу силу з інших країн.\nКрім кокосової пальми, що перетворилася в товарну культуру, меланезійці місцями розводять і інші, нові для них, ринкові культури: кава, какао, бавовна.\nПід управлінням «освічених» колонізаторів остров'яни вже не можуть одержати стільки продуктів зі своїх городів, скільки отримували раніше. На о-вах Тробріан, хоча родючість грунту залишилося колишнім, унаслідок сильного скорочення працездатного населення і неможливості тепер обробляти землю так ретельно, як раніше, валові врожаї стали набагато більш мізерними. За підрахунками Лео Аустеіа, який провів на островах в якості адміністратора шість років (1931 - 1936), тільки в найкращі роки валовий збір ямсу досягає 3 тис, тонн, в інші роки він значно нижчий, іноді не перевищуючи 1,3 тис. тонн . Так як місцевому населенню потрібно для прогодування в середньому 3,2 тис. тонн на рік, збираного тепер врожаю ямсу - основної їжі остров'ян - зазвичай ие вистачає навіть на півроку; брак ця не може бути покрита деякими введеними знову культурами. Але ж ще недавно - в роки першої світової війни - Малиновський описував надзвичайне достаток одержуваного на Тробріанах врожаю ямсу.\nВ даний час, таким чином, багато меланезійці не можуть вже прогодуватися зі своїх городів і змушені поповнювати харчування покупними їстівними припасами. У нових умовах стають необхідними залізні знаряддя та посуд, гас, а також і одяг. Потреба в грошах зростає. Старі місцеві «гроші» - снизки раковин і ін - хоча і збереглися ще, але все більше замінюються англійськими, австралійськими і американськими грошима. Меланезийские «гроші», проте, ще в повному ходу при купівлі та продажу предметів, пов'язаних зі старовинними звичаями і ритуалом. Також і викуп за наречену остров'яни ще й досі вносять цими «грошима».\nРозводячи товарні культури (кокосову пальму, кава, рис, бавовна та ін), меланезіец потрапляє в повну залежність від капіталістичного ринку і від монополіста-скупника. Таким є зазвичай представник монопольної торгівельної компанії, нанрімер австралійської, яких багато виникло в роки другої світової війни. Компанія встановлює дуже низькі скупного ціни.\nВ даний час вся торгівля в Меланезії знаходиться в руках декількох великих тихоокеанських торгових компаній. Товари серед населення поширюються через мережу дрібних крамниць, господарі яких не меланезійці. Звичайний асортимент товарів в таких крамницях складається з металевих інструментів, сірників, гасу, ламп, посуду, тканин,\nдешевих прикрас, дзеркал, шкіряних ременів, мила, парфумерії, курильних трубок, тютюну та консервів. Крамницю містить також кожен власник плантації, для якого торгівля є засобом вичавлювати додатковий прибуток зі своїх робочих.\nТак здійснилося перетворення традиційного натурального господарства остров'ян Меланезії, хоча і з відносно розвиненим міжплемінний обмін, в систему товарного господарства, з повним підпорядкуванням капіталістичному ринку.\nРибальство та морські промисли\nОстров'яни позбавлені можливості поліпшити своє становище за рахунок інших природних ресурсів, хоча б таких багатих, які їм дає водна стихія. Риболовецький промисел попрежнему зберігає своє важливе значення для населення Меланезії, але виключно споживацьке. Рибальство могло б перетворитися на умовах товарного господарства в значне джерело доходів для населення та підвищити його матеріальний добробут. Але колоніальні торговці знаходять невигідним вкладати капітал у розвиток рибної промисловості. Тому товарного значення рибальство досі не набуло. Зберігається примітивна техніка лову. Багатющі природні ресурси залишаються мало використанимі.\nЄвропейсько-американські тредори організували місцями лише хижацьку видобуток перлів, перламутрових раковин, та налагодили подекуди видобуток і копчення трепанга, який знаходив собі широкий збут у Китаї.\nЕксплуатацію місцевих жителів, зайнятих на промислах трепанга, свого часу яскраво описав Миклухо-Маклай.\n«Саму нелегку частина роботи при збиранні трепанга, - писав він, - становить пірнання за ним, кращі сорти його живуть на глибині 5-8 сажнів». Особливо важка ця робота «при нагляді білого ... думаючого єдино, що чим більше в короткий час вони встигнуть наловити для нього трепанга, тим більше він отримає в Сінгапурі або Гонконгу доларів. З раннього ранку майже до вечірньої темряви, з невеликою перервою близько полудня, тредор або шкіпер, зручно сидячи під тентом у великій шлюпці, спостерігає за ходом роботи. Коли пірнаючі за трепанги починають втомлюватися і залишаються долее поза води, в білого є дійсне засіб, щоб змусити їх продовжувати роботу. Так як рука або палиця не може дістати тубільця, то білий бере лежачий біля нього штуцер і куля пролітає поблизу голови ледаря, нагадуючи йому, що, потрапивши в руки білого, він перестав бути вільним остров'янин, а став рабом білого. Пролітають кулі, хоча рідко зачіпають працюючих (бували, однак же, приклади незручності (?) Стрілка), містять їх постійно у великому страсі, і часто хворий вже кілька днів (всяке нездоров'я на мові білого називається лінню), напівголодний за відсутністю достатньої їжі тубілець напружує рештки сил, яких, зрозуміло, не вистачає надовго. Але все ж краще тубільцеві захворіти під час стоянки; він може, принаймні, померти більш-менш спокійно; в море може статися, що його ще живого викинуть за борт » 1 .\nУ зв'язку з проникненням європейських товарів в Меланезію місцеві ремесла втратили своє значення, а деякі види зовсім зникли. З розвитком торгівлі залізну сокиру та інші європейські інструменти витіснили знаряддя праці з каменю, кістки і раковини. Для обробки дерева стали вживати привізні залізні інструменти. Однак за традицією для деяких робіт застосовуються старовинні знаряддя. Наприклад, при обробці човна досі вживають камінь або черепашку тесло.\nЖінки для фарбування Тапи застосовують фабричні фарби, прикрашають циновкі фарбованої вовною і т. д. Купівельна посуд замінює калебаси і судини з бамбука. Незмінними збереглися лише начиння і посуд, якими користуються під час різних обрядів на святах, як, наприклад, дерев'яна чаша для кави та чашечка з шкаралупи кокосового горіха для пиття кави.\nРемесла збереглися головним чином у берегових жителів. Для підтримки свого господарства меланезійці змушені займатися плетінням на продаж циновок, кошиків, капелюхів і виготовленням різних дрібничок з раковин і з дерева. Всі ці вироби скупники-тредори перепродують відвідують острова європейським і американським туристам. Але треба сказати, що вироби, виготовлені для продажу, за якістю роботи сильно поступаються тим предметам, які так ретельно і любовно виробляли колись меланезійці для власного споживання.\nРобота на плантаціях\nТаким чином, жодна з галузей власного господарства аборигенів не може забезпечити їм засобів до існування в умовах колоніальної системи.\nВони приречені па захіреніе і загибель. Щоб хоч якось існувати, для остров'ян Меланезії все більшою мірою залишається тільки одна можливість - це робота на плантаціях або на гірських розробках. Меланезіец мимоволі підписує нав'язаний йому вербувальником контракт і залишає рідне село. Умови праці на плантаціях важкі. Заробітна плата місцевих робітників вкрай низька. На Соломонових островах робітник отримує близько 30 доларів на рік і харчовий раціон, що складається з одного фунта вареного рису в день і такої ж кількості дешевих рибних або м'ясних консервів в тиждень. При цьому робітник отримує за законом на руки лише третина заробітної плати, інші дві третини господар має право виплатити йому лише по закінченні терміну контракту 1 .\nФактично вся видана робітникові заробітна плата повертається відразу ж господареві для погашення боргу за взяті робочим в кредит товари в крамниці того ж господаря.\nВиснажливий праця, погано організована медична допомога і недолік ліків, а також скупченість і антисанітарні умови в бараках призводять до великої смертності. На Нових Гебриди смертність серед робітників плантацій, за підрахунками Ф. Шпейзера (1913), доходила до 44% 2 .\nХоча закон і передбачає граничний термін контракту на три роки, на ділі цей термін постійно подовжується, так як до нього додають дні, які робітник повинен відпрацьовувати у вигляді покарання «за порушення трудової дисципліни ». Найчастіше контракт закінчується тільки зі смертю робітника.\nКолонізація призвела до того, що в Меланезії були введені нові землеробські культури, з'явилися більш досконалі знаряддя праці, гас для освітлення і варіння їжі, фабричні тканини, деякі нові види продовольства: рис, борошно, консерви, цукор, чай та ін Але дорожнеча привізних товарів, при мізерній заробітній платі на плантаціях і гірських розробках і низьких цінах на сировину, не дозволяє меланезійців, які,крім того, обтяжені податками і податками, користуватися «благами цивілізації». Імперіалістична колонізація принесла меланезійців тільки пригнічення, виснажлива праця і постійне недоїдання.\nРобочий позбавлений елементарних людських прав. Він не може відвідати сусіднє село і навіть на плантації йому заборонено влаштовувати танці або інші розваги.\nДля колонізатора меланезіец - «дикун», або «Канака», до нього звертаються тільки зі словами, що принижували людську гідність.\nФорми колоніального управління\nКолоніальний режим призвів до повної ломки традиційної організації влади в меланезийских громадах. Вона нерідко, щоправда, зберігає старі форми, але зміст їх тепер зовсім інше.\nВірні системі «непрямого управління», колоніальні влади наділяють родо-племінну верхівку адміністративними правами. Вожді є старшинами сіл, відають збором податків, розподіляють трудові повинності і виконують місцями судово-поліцейські функції.\nЗі свого боку вожді пристосовуються до нових умов. Вони, залежно від обставин, або відмовляються від старих звичаїв, або змінюють їх на свою користь. Для збереження свого високого становища вожді рівнів підтримують старі традиції: дотримують етикет, ревно виконують такі церемонії, як ритуальне питво кави. Стягування податків обставляється, як прийом подарунків. Інститут вождів цілком відповідає інтересам колонізаторів, так як сприяє консервації віджили свій вік форм управління, і тому при публічних зборах і церемоніалах колоніальні влади і місіонери надають вождям традиційні почесті. У тих випадках, коли родової вождь відмовляється би.ть Слухняним знаряддям в руках колонізаторів або виявляється нездатним проводити політику колоніальних властей, адміністративні функції і права передаються, минаючи спадкового вождя г більш зручному для колонізаторів особі.\nНа о-вах Ероманга (Нові Гебріди), Бугенвіль і Малаита (Соломонові острови) і на деяких інших інститут племінних вождів і їх привілеї майже зникли. Призначувані ж колоніальною адміністрацією старшини не користуються авторитетом серед населення, і влада їх спирається тільки на поліцейську силу.\nУ роки другої світової війни були зроблені кроки до деякої демократизації управління. У 1942 р. були введені так звані «тубільні суди» (native courts), а в 1944 р. - «тубільні поради» (native councils), з дорадчими функціями при колоніальної адміністрації. Була введена виборність вождів. Але ці реформи не дали радикального поліпшення.\nУмови побуту корінного населення Меланезії в даний час сильно змінилися в порівнянні з минулим, хоча ці зміни в більшості місць далеко не такі глибокі, як в Австралії і в Полінезії. Вони найбільш сильні на Фіджі, на Новій Каледонії, на південних Нових Гебриди, а на інших архіпелагах більш помітні поблизу резиденцій колоніальних властей, великих плантацій і місій. В інших місцевостях, особливо в північній і центральній Меланезії, побут острів'ян, незважаючи на проникнення товарно-грошових відносин, зберігає багато в чому колишні риси.\nПоселення і житла аборигенів мало змінилися. Тільки плантаційні робочі, відірвані від своїх домівок, змушені жити в задушливих і тісних бараках. Обстановка жител в селах залишається в основному традиційної - меблі фабричного виробництва та інші предмети обстановки купувати жителям не на що.\nЗате меланезійців тепер добре знайоме вживання завозяться торговцями спиртних напоїв. Широко поширилося паління тютюну, запозичене, ймовірно, ще в давні роки або від малайців, або від європейців.\nОдяг населення змінилася головним чином поблизу європейських поселень і особливо в місіонерських селищах. Саме християнські місіонери і ввели вперше європейський одяг на островах Океанії. Красива, пристосована і до клімату, і до бигу жителів Океанії місцева одяг і прикраси оголошені гріховними і заборонені. Обов'язковою стало для чоловіків носити штани, а для жінок-прикривати також верхню частину тіла. Особливу старанність у цьому проявляють католицькі місіонери. По довгому, яка не скупиться фігуру незграбною, платио з довгими рукавами (так званому «mother Hubbard») і зараз безпомилково можна впізнати жінку, яка належить до римсько-католицької церкви.\nМаючи зазвичай одну лише зміну одягу, місцеві жителі змушені носити її, не знімаючи, круглий рік. Незмінний, постійно вологе в дощовий період європейське плаття стало джерелом розповсюдження зарази і причиною настільки небезпечних для жителів тропіків простудних захворювань. Однак далеко від європейських поселень і місій, в глибині великих островів, аборигени і зараз віддають перевагу простому, добре пристосований до кліматичних умов наряд незручною одязі, нав'язаної їм місіонерами.\nВ даний час між островами постійно курсують європейські та американські судна, команди яких зазвичай набираються з меланезійців: їх прекрасні морехідні навички колонізатори не могли не оцінити. Особливо славляться в цьому відношенні жителі о-вів Лоялті. Але цей новий транспорт не служить інтересам місцевого населення, а лише збільшує прибутки торговців і плантАТОР. У зв'язку з появою курсують судів будівництво човнів місцевого типу занепало: зараз робляться тільки найбільш прості й маленькі човни.\nКолонізатори ні зацікавлені у розвитку сухопутного транспорту, Дороги існують тільки між портами і прибережними плантаціями. В глибині островів попрежнему зберігається лише мережу здавна прокладених місцевими жителями пішохідних стежок. Тільки на небагатьох островах (Гуадалканал, Рессель) були побудовані в роки другої світової війни стратегічні дороги. На всіх Соломонових островах дороги мають протяг всього близько 30 км. Майже єдиним способом пересування залишається повсюдно піша ходьба.\nПоказово поширення сучасних засобів транспорту: на британських островах Соломона, при населенні в 95 тис., у 1947 р. було йсего 10 автомобілів і 20 велосипедів, очевидно, належали плантаторам 1 .\nДуже багато що змінилося в області духовного життя остров'ян. Старі вірування збереглися далеко не скрізь. На Новій Каледонії, на південних Нових Гебриди, на Фіджі населення майже все християнізоване і в нього зберігаються лише обривки старих релігійних уявлень. У кожному селі є церква, при ній причт. Та й в інших місцях, навіть там, де місіонери не добилися спільного поширення християнства, самобутні вірування більш-менш видозмінюються, частиною навіть зникають під впливом нових умов побуту. Загалом вже кілька десятків років відбувається процес витіснення місцевих релігійних вірувань християнством, тобто релігією, що відбиває суто класову форму суспільства і служить знаряддям класового і колоніального гніту.\nУ Меланезії, як і скрізь в колоніях, місіонерські організації різних розмов християнської церкви представляють інтереси імперіалістичних держав, різних кіл буржуазії; особливо виступає Ватикан, прагнучий можливо ширше розповсюдити свій вплив. Місії конкурують між собою і відстоюють свої догми і обряди. Молодий англійський етнограф А. Дікон, що побував на Нових Гебриди в 1920-х роках, писав: «... Тут на відстані близько однієї милі один від одного знаходяться три місії: римсько-католицька, пресвітеріанська і «адвентистів сьомого дня». Всі вони б'ються між собою, і кожна з них намагається відвоювати собі навернених з інших місій ... Пресвітеріани і католики святкують неділю. Адвентисти замість неділі святкують суботу і розглядають пресвітеріанців і католиків як язичників; вони не їдять м'яса, не палять і не п'ють чаю, вони чекають пришестя Христа. Пресвітеріани та адвентисти вважають католиків язичниками і ідолопоклонниками. Уявіть собі, що за плутанина! » 2\nМісіонери різних церков і толків нацьковують свою паству на прихильників іншої церкви і розпалюють міжусобну ворожнечу. Всі місії однаково експлуатують свою паству. Парафіяни зобов'язані обробляти великі плантації місії. Крім того, їх обтяжують різними грошовими зборами на користь церкви і місії.\nСоціальну опору місіонерської діяльності нерідко представляє родова і племінна верхівка. Вождь або старшина села часто є дияконом або іншим служителем церкви.\nОднак місіонерам не скрізь вдалося звернути меланезійців в християнство. На о-вах Малекула, Еспіріту-Санто, на мала, Гуадалканалі ще багато «язичників». Там виконуються старовинні обряди. На Соломонових островах у глибинних районах таємні чоловічі союзи з їх культом духів ще продовжують свою діяльність, тоді як на о-вах Банкс і на Нових Гебриди місіонери майже придушили їх 1 .\nЗагальний культурний рівень меланезійського населення, звичайно, сильно підвищився за десятиліття боротьби проти колонізаторів і під впливом європейської культури. Школи різних видів, головним чином місіонерські, досить численні. Дітей навчають там місцями на меланезийских мовами, місцями по-англійськи або по-французьки. Кількість грамотних рідною мовою становить тепер, за приблизними підрахунками, до 60% населення всієї Меланезії. Ця грамотність, правда, мало дає остров'янам, так як читати рідною мовою їм майже нічого. Але окремі, дуже нечисленні меланезійці домагаються і більш високої освіти, отримують спеціальну підготовку: з їхнього середовища є вже агрономи, лікарі, радіотехніки, канцелярські службовці; їсти і моряки зі спеціальною підготовкою 2 .


Побутова техніка : Обслуговування і вибір бензопіли\nНапівпрофесійні бензопили або моделі фермерського класса\nПотужність і вес\nОсновними показниками бензопили є її потужність і вага. Потужність визначає здатність пили протягати ланцюг розпив – це впливає і на швидкість реза, і на глибину розпила. Потужність, або робочий об'єм двигуна, потрібно підбирати виходячи з розміру шини, і також від передбачуваного використання: наприклад, якщо Ви набуваєте бензопили для домашнього використання, то досить 1,5-2 кінських сили. A в професійних моделях дуже важливе насамперед співвідношення ваги і потужності – цей параметр дуже значно впливає на зручність при роботі і, як наслідок, на якість праці. Для професійних бензопил характерний істотно більший розкид по потужностях (від 2 до 6 кВт), чим для побутових. Це пояснюється різноманітністю умов, в яких використовують такий інструмент (різні по товщині стовбури дерев, тверда або мерзла деревина і т. д.).\nВідбувається це оскільки, чим довше шина, тим більший опір вона чинить обертальному моменту колінчастого валу двигуна. Тому в технічних характеристиках бензопили обов'язково указується та, що рекомендується, тобто максимальна, довжина шини (шини меншої довжини ставити можна, а більшою — не краще всього). В більшості випадків, в бензопилах для побутового класу використовуються шини від 12 до 16 дюймів (30-40 см), в професійних – до 75 см.


З вікна другого поверху випав півторарічний малюк | Волинь 24 - новини Волині та Луцька\nЗ вікна другого поверху випав півторарічний малюк, він у важкому стані.\nЯк зазначається, у четвер, 13 червня, правоохоронцям повідомили, що у приватному будинку в Тернополі з вікна випала дитина. Поліцейські встановили, що хлопчик забрався на підвіконня і, спершись на москітну сітку, випав з вікна. У цей час в будинку були мати і старша дитина.\n"Зі слів жінки, діти гралися в своїй кімнаті, а вона на декілька хвилин вийшла до спальні. Через якийсь час почула плач дитини на подвір’ї. Коли вибігла, малюка на руках тримав один з майстрів, що проводив ремонтні роботи в їх господарстві", – йдеться у повідомленні.\nТеги: діти, падіння, інцидент, україна


Українські війська ніколи не використовували заборонену зброю, — Павліченко - Телеканал новин 24\nУкраїнські війська ніколи не використовували заборонену зброю, — Павліченко\n09:52, 25 жовтня 2014 337 Читать новость на русском\nЗа словами виконувача обов'язків заступника постійного представника України при ООН Олександра Павліченка, всі злочини, пов'язані з порушеннями людських прав і свобод повинні бути розслідувані, і винні мають понести відповідальність. Це стосується як вбивств на Майдані у лютому, так і трагедії в Одесі 2 травня. Перші справи, пов'язані з цими трагічними подіями, вже передані до судів.\nМинулого тижня організація Human Rights Watch опублікувала доповідь, в якій йдеться про те, що Збройні сили України застосовували в Донецьку касетні снаряди. Заявляємо – наші війська ніколи не використовували заборонену зброю, у тому числі, й касетні боєприпаси. В середу ОБСЄ підтвердило, що цьому немає доказів. Нам нічого приховувати і ми готові до відкритого прозорого розслідування, – сказав Павліченко.\nВін додав, що в останньому звіті місії ООН містяться нові подробиці жахливого становища у сфері захисту прав людини в районах, підконтрольних бойовикам. У доповіді йдеться про участь в конфлікті іноземних найманців, у тому числі з Росії, про серйозні порушення прав людини незаконними збройними формуваннями.\nТеги: Новини політики Зброя Україна – Росія ООН\nЄвгенія Мазур 1292\nСоломія Ніколайчук 3327


Індустрія відеоігор зібрала мільярдні інвестиції за три квартали 2020-го\nІндустрія відеоігор отримала мільярдні інвестиції цього року\n16 Жовтня 2020, 12:52\nЗа даними компанії InvestGame, яка відстежує інвестиції ігрової індустрії, за дев’ять місяців поточного року обсяг фінансових капіталовкладень і IPO склав $20,5 млрд. І хоча в компанії відсутні дані за попередній рік, така активність свідчить про високий рівень зацікавленості інвесторів у галузі.\nНазвана вище сума не включає найбільшу угоду за цей рік – купівлю холдингу ZeniMax корпорацією Microsoft за $7,5 млрд. Загалом за перші три квартали учасниками ринку було укладено 211 ігрових, 112 платформних і технічних, 89 кіберспортивних і 25 угод в інших категоріях. Це згенерувало $15,35 млрд для геймінгових компаній, $3,97 млрд для компаній, які займаються технологіями та платформами, $685 млн для кіберспортивних компаній і $504 млн для інших.\nНа схожі категорії дослідники поділили і фінансові потоки. Публічне розміщення акцій (IPO) принесло $9,2 млрд, $6,6 млрд – сума придбань, а вкладення приватних інвестицій склало $4,6 млрд. Діяльність на ринку була такою: 51 IPO, 132 придбання і 254 приватних інвестувань.\nНайбільш активними були компанії Play Ventures, Galaxy EOS VC, Bitkraft Ventures, SISU Game Ventures і Markets Fund – сумарно вони провели 51 угоду, або ж 51% від загальної суми.\nУ перші місяці пандемії активність на ринку геймінгу була на низькому рівні – п’ять-сім угод на місяць на початку та одна-дві угоди на місяць до липня. За перші три квартали 2020 року розробники та видавці інвестували в ігровий ринок $2,7 млрд, закривши цим 100 угод. Американські компанії (90%) домінували в цій діяльності лише на більш пізніх етапах, загалом же лише 30% коштів від венчурних інвесторів були залучені американськими проєктами і стартапами.\nНайбільш активною категорією в залучені інвестицій став ринок мобільного геймінгу. Повідомляють про 34 угоди на загальну суму $103 млн. Найбільшою з них стало залучення розробником Nifty Games $12 млн від March Capital Partners й інших. Мобільні ігри досі залишаються доволі фрагментарним ринком, який у середньому отримує $3-6 млн інвестицій за один раунд.\nБез врахування угоди між Microsoft і ZeniMax найдорожчим стало придбання Zynga турецької Peak Games за $2 млрд. Загалом за цей період було зроблено придбань на $4,4 млрд. Ще однією помітною подією стала купівля китайським холдингом Tencent власника гри Warframe – Leyou Technologies за $1,4 млрд.\nНайбільш активними покупцями цього року стали Microsoft, Tencent і Zynga. В середовищі стратегічних інвесторів найбільше працювали Tencent, MNG, My Games, Supercell, KakaoGames і AppLovin.\n«Найцікавіше, що пандемія не загальмувала процеси злиття та поглинань. Водночас кількість угод на ранніх і пізніх стадія поглинання за частини венчурних компаній суттєво знизилась. А потім прийшов великий потік капіталу з публічних ринків», – вказав Сергій Євдокимов, інвестиційний спеціаліст та один із власників InvestGame.\nНагадаємо, пандемія стала причиною різкого збільшення доходів ринку відеоігор.\nЧитайте також:Польські розробники отримають більше державних дотацій у 2020 році


У Львові другу добу не працює сайт Львівської ОДА - 032.ua\nУ Львові другу добу не працює сайт Львівської ОДА\n09:03, 30 травня 2016 р.\nЩо стало причною збоїв у роботі офіційного сайту ЛОДА достеменно невідомо.\nСайт Львівської ОДА перестав працювати ще з суботи, 28 травня. При спробі завантажити офіційну сторінку, сайт видає помилку "404".\nЗазначимо, що це вже не перший подібний випадок із сайтом ЛОДА. На початку травня внаслідок хакерських атак на головній сторінці сайту зловмисники помістили повідомлення провокаційного характеру.\nЛьвів 032_ua сайт_ЛОДА робота новини Львів


Езотерик назвав знаки Зодіаку, які найчастіше зраджують - Today.ua\nГоловна Суспільство “Нестійкі до спокуси“: езотерики назвали знаки Зодіаку, які найчастіше зраджують\n“Нестійкі до спокуси“: езотерики назвали знаки Зодіаку, які найчастіше зраджують\n20:03, 19 лют, 2020\nЗнак Зодіаку людини може розповісти не тільки про її характер, а і про поведінку в особистих стосунках. Більш того, за знаком Зодіаку можна навіть визначити, наскільки людина схильна до зради.\nЕзотерики і астрологи стверджують, що найбільш нестійкими до спокуси є "земні" знаки Зодіаку - Козеріг, Телець і Діва. Вже через декілька років шлюбу вони можуть проміняти ауру сім'ї на більш динамічну енергетику розваг і безтурботності. Досить часто чоловіки "земної стихії" не здатні опиратись спокусам та дозволяють собі "ходити наліво".\nКрім того, як переконують езотерики, чоловіка може відірвати від сім'ї негативна енергетика. Якщо в домі буде панувати занадто погана атмосфера, то доля позбавить людей від неї. Представникам сильної статі захочеться опинитись в обіймах іншої жінки, де вони віднайдуть спокій і лагідність.\nКрім того, за словами езотериків, шукаючи відповідь на питання про те, чому чоловік пішов із сім'ї, варто звертати увагу на природні катаклізми. На настрій чоловіків можуть впливати такі фактори як повний місяць та зближення планет.\nНагадаємо, раніше ми розповіли про знаки Зодіаку, які ідеально підходять один одному.


• SIM-CARD CLOUD 2.0 (Cloud Token) - програмована карта даних для використання у всьому світі - Український, Ukrainian - Україна, Ukraine, - Оскільки у нас також є карткова система, ми також роздаємо CLOUD-SIM-КАРТУ своїм членам. Ми домовилися з кількома операторами мережі в декількох країнах щодо надання партнерам автоматичного забезпечення роумінгу. - Apple APP Store + Google Play - CTO\nSIM-CARD CLOUD 2.0 (Cloud Token) - програмована карта даних для використання у всьому світі CTO - Apple APP Store + Google Play - Наприклад, припустимо, що ви купуєте пакет 3 Гб і подорожуєте до трьох різних країн. Дохід, отриманий за допомогою CLOUD-SIM-CARD, буде надходити в ЗАПОВІДНИЙ ПУЛЬТ, що вплине на ціну CloudToken (CTO) і зросте.\nСпочатку хмарна SIM-карта буде доступна безкоштовно лише на заходах.: Конкретних цінових очікувань досі немає, за якою ціною карту слід продати. З першими 10000 карт, які повинні бути перевірені, якщо є проблеми, а також отримати дані, в яких країнах більшість наших членів. На основі зібраних даних простіше узгодити ціни на пакети даних з відповідним оператором. CTO Україна, Ukraine\nДодому - SIM-CARD CLOUD 2.0 (Cloud Token) - програмована карта даних для використання у всьому світі Цільова сторінка CLOUD 2.0 - SIM-CARD CLOUD 2.0 (Cloud Token) - програмована карта даних для використання у всьому світі\nSIM-CARD CLOUD 2.0 (Cloud Token) - програмована карта даних для використання у всьому світі\nSIM-CARD CLOUD 2.0 (Cloud Token) - програмована карта даних для використання у всьому світі - Мета - охопити всі 148 країн, в яких наші члени розташовані за допомогою CLOUD-SIM. Однак у деяких країнах, таких як Камбоджа та Японія, деяких частинах Африки та частинах Європи, це дуже дорого, як і у деяких авіакомпаній. Він також прагне укласти контракти з цими постачальниками, щоб члени могли фактично використовувати карту Cloud Sim у всьому світі для доступу до гаманця з будь-якого місця.\nCloud 2.0 (CloudToken) in Google Play + Apple APP Store - CTO :Однією з причин, чому хмарну SIM-карту слід випустити, є те, що в Китаї навіть більшість інтернет-вмісту заблоковано брандмауером. Під час використання цієї SIM-картки не потрібно використовувати VPN. Картка обходить VPN безпосередньо на сервери CloudToken, і тому вона повинна бути особливо цікавою для членів з Китаю та Індії. - Зазвичай ціна місцевих SIM-карт дешевша, але SIM-карта CLOUD не набагато дорожча. Однак ціни є досить конкурентними. Ціни на хмарні SIM-карти будуть оголошені незабаром. CloudToken надасть більше інформації протягом найближчих тижнів. : SIM-CARD CLOUD 2.0 (Cloud Token) - програмована карта даних для використання у всьому світі !\n/ spanish, Italian, Albanian, english, belarusian, Bulgarian, Bosnian, Vietnamese, hindi, Dutch, Greek, danish, Chinese, German, Norwegian, Polish, Portuguese, romanian, Russian, Serbian, Slovak, Slovenian, Thai, Turkish, Hungarian, Ukrainian, Finnish, French, Croatian, Czech, Swedish, Japanese, Сама SIMX Cloud 2.0 (CloudToken) - це звичайна SIM-карта. Ви можете вибрати 3 різних пакети: 1 Гб, 2 ГБ та 3 Гб обсяг даних протягом 1 тижня. Цього має бути достатньо.


Оренда Ford Mondeoу Полтаві : ціна - NarsCars\nПрокат Ford Mondeoу Полтаві\n41 $ 26+ 45 $\nПолтава, Пункт видачі, вул. Європейська, 185 Полтава, по місту Київ, Офіс, вул. Набережно-Лугова, 29 Київ, Аеропорт Бориспіль KBP Київ, Аеропорт Жуляни IEV Київ, по місту Харків, Офіс, пр. Московський, 185А Харків, Аеропорт HRK Харків, по місту Дніпро, ТЦ Вавилон, вул. Маршала Малиновського 2, вежа 2, 5 поверх, офіс 3 Дніпро, Аеропорт DNK Дніпро, по місту Львів, Офіс, вул. Любінська, 196 Львів, Аеропорт LWO Львів, по місту Одеса, Готель "Чорне море" (стадіон Чорноморець) Одеса, Аеропорт ODS Одеса, по місту Запоріжжя, Пункт видачі, пр. Соборний, 147 Запоріжжя, Аеропорт OZH Запоріжжя, по місту Київ, Офіс, вул. Набережно-Лугова, 29 Київ, Аеропорт Бориспіль KBP Київ, Аеропорт Жуляни IEV Київ, по місту Харків, Офіс, пр. Московський, 185А Харків, Аеропорт HRK Харків, по місту Дніпро, ТЦ Вавилон, вул. Маршала Малиновського 2, вежа 2, 5 поверх, офіс 3 Дніпро, Аеропорт DNK Дніпро, по місту Львів, Офіс, вул. Любінська, 196 Львів, Аеропорт LWO Львів, по місту Одеса, Готель "Чорне море" (стадіон Чорноморець) Одеса, Аеропорт ODS Одеса, по місту Полтава, Пункт видачі, вул. Європейська, 185 Полтава, по місту Запоріжжя, Пункт видачі, пр. Соборний, 147 Запоріжжя, Аеропорт OZH Запоріжжя, по місту Повернути в тому ж місці


Верховний суд не визнав Субботіна директором Турбоатома | УНІАН\nВерховний суд не визнав Субботіна директором Турбоатома\n13:54, 18 лютого 2009\nГригоришин може йти в рейд. атаку\nХарків. 18 лютого. УНІАН. Верховний Суд своєю ухвалою від 17 лютого відмінив рішення судів першої інстанції про законність призначення 28 серпня 2007 року генеральним директором харківського заводу «Турбоатом» Віктора Субботіна. Про це повідомила прес-служба компанії «Сварог Ессет Менеджмент», міноритарного акціонера заводу, повідомляє видання «Главное».\n«Верховний Суд вважає, що попередні судові інстанції дійшли помилкового висновку щодо законності проведення загальних зборів акціонерів «Турбоатом», на якому був вибраний Субботін гендиректором», – мовиться в повідомленні.\nЗокрема, згідно з повідомлення, це засідання відбулося без встановленого законом кворуму, відповідним чином складеного реєстру і з іншими порушеннями.\nЯк повідомлялося, Верховний суд розглядав справу за касаційним уявленням Генеральної прокуратури. Позивач – Кабінет міністрів, відповідач – «Турбоатом» і Фонд держмайна, треті сторони – міноритарний акціонер «Сварог Ессет Менеджмент», державний концерн «Укратомпром».\nСубботіна акціонери «Турбоатома» вибрали гендиректором 28 серпня 2007 року. «Сварог», власником якого є російський бізнесмен Костянтин Григоришин, це оскаржив. Харківські суди Григоришину відмовили.\nКерівництво «Турбоатома» неодноразово звинувачувало «Сварог Ессет Менеджмент» в спробах рейдерского захоплення заводу. Вчора Президент України Віктор Ющенко заявив про те, що він категорично проти приватизації «Турбоатома».


Біржовики готуються до повернення франків і злотих | ФІНАНСОВІ НОВИНИ УКРАЇНИ\nГОЛОВНА > ВАЛЮТА > Біржовики готуються до повернення франків і злотих\nБіржовики готуються до повернення франків і злотих\n06.12.2011 - 16:00 | Автор: money-news.te.ua\nУчасники міжнародного валютного ринку тестують програми, необхідні для здійснення біржових торгів національними валютами європейських держав. За даними видання The Wall Street Journal, брокерські компанії вже готуються до роботи з новими-старими грошима в разі краху євровалюти.\nКілька днів тому про ймовірний розпад єврозони заявив прем’єр-міністр Італії Маріо Монті. За його словами це відбудеться у випадку, якщо Рим оголосить національний дефолт. Цей прогноз підтвердили канцлер ФРН Ангела Меркель і президент Франції Ніколя Саркозі.\nЩоб цього не сталося, Італія намагається знайти джерела рефінансування боргів. Для цього країна встановила максимальну в історії єврозони ставку прибутковості за держоблігаціями – майже 7%. Проте активність інвесторів поки невисока.\nДолар: гроші чи сміття?\n« Донецькі підприємці готуються в похід проти київських земляків\nВ Україні почнуть випікати хліб з йодом »


Захист прав громадян при встановленні фактів, що мають юридичне значення (стр. 3 из 12)\nТакими висновками завжди і обмежувалась характеристика окремого провадження, оскільки теоретики цивільного процесу не виходили за межі тлумачення законодавства у напрямку протиставлення окремого і позовного провадження.\nНа мою думку, формально-догматичний підхід є перешкодою для дійсної характеристики природи окремого провадження, а тому її дослідження має грунтуватися на інших науковотворчих засадах.\nЮридична природа окремого провадження має досліджуватися в межах загальної проблеми права громадян на судовий захист, предметної характеристики правосуддя та його функцій. Тому визначення природи окремого провадження можливо з урахуванням того, якою мірою в ньому відображаються правосудні начала.\nМежі судової юрисдикції не повинні розмиватися. Правосуддя у цивільних справах як форма реалізації судової влади має бути спрямоване на визначений соціальний об´єкт, яким виступають права і свободи особи. Захист прав і свобод громадян – основна функція судової влади. Правильна організація судового захисту передбачає чітке визначення критеріїв порушення прав, які підлягають судовому захисту і які потребують судового захисту і повинні бути предметом судового розгляду.\nПід юрисдикцію цивільних судів, з урахуванням функції правосуддя, підпадають справи, пов´язані з необхідністю визначення виду і об´єму суб´єктивних прав і захисту у формі змагального судочинства. Правосуддя у цивільних справах пов´язане завжди із розглядом спору про право. Тому видається проблематичним віднесення справ окремого провадження до судової юрисдикції взагалі. Спроби законодавця віднести справи окремого провадження до юрисдикції судів не відповідає предметній характеристиці судової влади, оскільки предметом судового розгляду у цивільному процесі можуть бути лише цивільні справи у спорах у зв´язку з захистом суб´єктивних прав.\nДіяльність суду щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, за своєю спрямованістю є управлінською, а не правосудною. Правосудна діяльність покликана не лише встановлювати ті чи інші факти, але й на основі встановлених фактів вирішувати питання про право і його захист. Тому діяльність суду в окремому провадженні більшою мірою тяжіє до діяльності адміністративних органів. Це свідчить про те, що розгляд справ окремого провадження судом пов´язаний із здійсненням, так би мовити, “судового управління” у випадках, якщо законодавець покладає на суд не властиву йому функцію встановлення тих чи інших обставин без вирішення спору про право. При цьому законодавець виходить із доцільності такого рішення, покладаючи встановлення юридичних фактів на суддю, який має особливий правовий статус суб´єкта судової влади, і поширюючи на процедуру розгляду цих справ форму цивільного судочинства.\nЦе дає підстави зробити висновок, що з точки зору юридичної природи окреме провадження виступає як унікальне явище у правовій регламентації встановлення фактів, що мають юридичне значення, судом і є сурогатом судового процесу, оскільки така діяльність суду за своїм змістом не має правосудного характеру.\nРозділ ІІ. Класифікація фактів, що мають юридичне значення\nУ ст. 256 ЦПК України від 18 березня 2004 року закріплено, що суд розглядає справи про встановлення факту:\n- родинних відносин між фізичними особами;\n- перебування фізичної особи на утриманні;\n- каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному страхуванню;\n- реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;\n- проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу;\n- належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або паспорті;\n- народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації актів цивільного стану факту народження;\n- смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.\nЦей перелік не є вичерпним. Кодексом передбачається можливість встановлення також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, суд вправі встановити факт прийняття спадщини, факт володіння певним майном, факт праці. Наприклад, суд Гусятинського району Тернопільської області розглянув справу про встановлення факту праці громадянина Бранця.\nГусятинському райсуду Бранця Степана Петровича жителя\nПро встановлення факту праці механізатором повний посівний період в рослинництві\nЗ 22.08.1984 року по 15.04.1992 року я працював трактористом в механізованому :загоні Гусятинської райсільгоспхімії.\nВесь час я працював трактористом, виконував різні польові роботи в рослинництві в різних колгоспах району. Зокрема, я вивозив на поля гній, міндобрива, сіяв, копав цукрові буряки.\nОтже, я маю право на отримання пенсії на пільгових умовах, але не можу її одержати, поскільки ВАТ „Гусятинський райагрохім" не може видати необхідну довідку про мою роботу.\nБез цих документів управління пенсійного фонду України не може призначити •мені пенсію на пільгових умовах.\nНа підставі наведеного та керуючись ст. 256 ч.ІІЦПК України, -\nВстановити факт моєї праці 22.08.1984 року по 15.04.1992 року трактористом Гусятинської райсільгоспхімії повний польовий період в рослинництві.\nВ судове засідання викликати свідків: Гудза Івана,ГудзМарію,жителів смт. Гусятин\n25жовтня 2005 року\nГоловуючого суду Козяр Л.В.\nпри секретарі Перцовій Т.П.\nрозглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин справу за заявою Бранця Степана Петровича про встановлення факту праці,-\nБранець С.П. звернувся до суду із заявою про встановлення факту праці, посилаючись на те, що з 22.08.1984 року по 15.04.1992 року він працював трактористом в механізованому загоні Гусятинської райсільгоспхімії.Працюючи трактористом Бранець С.П. виконував різні польові роботи, зокрема вивозив на поля гній ,міндобрива, орав поля, сіяв, копав цукрові буряки, і тому вважає, що має право на отримання пенсії на пільгових умовах, але не може її одержати, оскільки ВАТ "Гусятинський райагрохім" не видає необхідної довідки про його роботу, а без неї управління пенсійного фонду України не може призначити йому пенсію на пільгових умовах.\nЗаявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримує, просить задоволити.\nДослідивши та оцінивши здобуті у судовому засіданні докази, суд встановив наступні факти.\nЗгідно копії трудової книжки АХ №461502, Гусятинська райсільгоспхімія 22.08 1984 року прийняла на посаду тракториста в механізований загін №1 Бранця С.П. а 15.04.1992 року його звільнили з посади за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП.\nВ судовому засіданні свідки Гудз І.М.та Гудз М.Ю підтвердили ,що вони працювали разом із Бранцем С.П. і що заявник дійсно весь час працював трактористом, .виконував різні польові роботи, зокрема вивозив на поля гній,міндобрива, орав поля, копав цукрові буряки.\nОтже, судом здобуто достатньо доказів, що дають підстави задоволити заявлені вимоги і встановити факт праці.\nНа підставі наведеного та керуючись ст.256. ч2 ЦПК України,-\nЗаявлені вимоги задовольнити.\nВстановити факт праці Бранця Степана Петровича, жителя с.Городниця Гусятинського району Тернопільської області, з 22.08.1984 року до 15.04.1992 року трактористом в механізованому загоні Гусятинської райсільгоспхімії повний польовий період.\nРішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд з дня оголошення рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання апеляційної заяви або без попередньої подачі такої заяви, але в строк встановлений для подачі заяви.\nЗгідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій у зв’язку з відсутністю трудової книжки чи відповідних засобів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року, якщо відповідні документи не збереглися, то підтвердження трудового стажу проводиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на основі показань свідків. Тому суд не мав права розглядати заяву громадянина Бранця, а мав би відмовити у її прийнятті, оскільки у його трудовій книжці був запис про роботу. Маємо негативний приклад діяльності суду.\nСуд може також встановлювати факти, котрі згідно з іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника, і рішення суду необхідне заявнику для вирішення правових питань у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину в особи, яка за законодавством України не належить до числа спадкоємців за законом).\nПленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31 березня 1995 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.98) “Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення” звернув увагу на те, що при вирішенні питань про підвідомчість таких справ суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачений несудовий порядок встановлення визначених фактів чи вказані факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Так, наприклад, у відповідності зі ст. 9 Закону України від 17 квітня 1991 року “Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні” факти розкулачування, адміністративного виселення громадян встановлюються комісіями Рад народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих (з урахуванням зміни структури органів державної виконавчої влади - комісіями відповідних держадміністрацій).


Найвпливовіший у світі хуліган — Високий Замок\nНайвпливовіший у світі хуліган\n06.11.2014, 19:13 3216\nПрезидент Росії підкорив редакторів “Форбса” вже другий рік поспіль. Другий у списку цього року президент США Барак Обама, третій -китайський лідер Сі Цзіньпін. Папа Римський Франциск четвертий, федеральний канцлер Німеччини Ангела Меркель — п'ята.\n"Ніхто не назве Володимира Путіна хорошим хлопцем, — зауважили у “Форбсі”. — Але ніхто й ніколи не назве слабким беззаперечного, непередбачуваного лідера ядерної держави, багатої на енергетичні ресурси". І ще цитата з “Форбса”: “Ми зазнали серйозної критики, коли торік назвали президента Росії найвпливовішою людиною у світі. Але за минулий рік Путін анексував Крим і розв'язав чужими руками війну в Україні...”\nСпадають на думку кілька аналогій. Уявімо собі велике подвір'я, куди щовечора виходять погуляти підлітки. Усі більш-менш культурні, виховані. Принаймні, якщо й вживають лайливі слова, то тихо, аби ніхто не чув. Чужих речей не відбирають... І тут з'являється підліток-хуліган, низенький, але страшенно нахабний. Одного кулаком в обличчя, другого, третього... Годинника чужого забрав, із лавочки усіх вигнав... Хто ж у цьому подвір'ї найвпливовіший? Очевидно, саме цей хуліган.\nАбо ж — пожвавлена автотраса. Усі водії їдуть за правилами, і раптом один починає “підрізати”. Ігнорує дорожню розмітку, плює на знаки й сигнали світлофора. Ошелешені та перелякані водії уступають порушникові дорогу... Хто ж найвпливовіший на цьому відрізку автотраси? Як це не прикро, також хуліган.\nЗвичайно, “крутість” цих хуліганів — лише до пори, до часу. Першому, у подвір'ї, найкраще просто набити морду. Або ж, якщо це зробити нікому (з фізичною підготовкою у заморених комп'ютерами підлітків зараз кепсько), треба викликати міліцію, яка знайде на хулігана управу. Другого ж, на автотрасі, рано чи пізно зупинять даїшники. Відберуть права — і де той вплив подінеться?\nПроблема сучасного світу в тому, що хуліган у ньому є — це Володимир Путін. Водночас ні дати йому в морду, ні бодай викликати наряд міліції — нікому... На відміну від своїх попередників, зокрема, Черчілля, Рейгана і Тетчер, сучасні західні політики — жалюгідні безвольні нікчеми. До їхнього сусіда, який дуже хоче з ними подружитися, хуліган уже в помешкання вдерся, і не висувається, і далі суне! Але обами-кемерони-олланди, замість негайно діяти, спроможні лише в сотий раз висловити свою “глибоку стурбованість”...\n“Сьогодні Володимир Путін — єдиний у світі глава великої країни, який здатний шантажувати світ великою війною, — констатував російський політолог Станіслав Белковський. — І за рахунок цього вирішувати свої особисті завдання”. Як і кожний вуличний хуліган, Путін вірить у власну безкарність. Він усвідомлює ницість сучасних західних політиків (один лише колишній німецький екс-канцлер Шредер чого вартий — продався Путіну, пішов у “Газпром”) — і тому їх зневажає. Путін не вірить у те, що його шантаж великою війною не спрацює. Він знає, що вони його бояться... Найвпливовіший у сучасному світі Путін — діагноз цьому світу. На жаль, діагноз невтішний.\nБарак Обама США Росія Володимир Путін Барак Обама США Росія


Як знайти загублену річ |ЯкПросто\nДуже часто виходить так, що людина машинально кладе річ, не усвідомлюючи того, однак мозок здатний все контролювати і запам’ятовувати і якщо постаратися, розслабитися і відволіктися від потойбічних справ, ви напевно зможете згадати самостійно, де поклали ту чи іншу річ. Адже тільки, тоді, коли ви облишите пошук потрібного предмета і займетеся своїми справами, він сам по собі з’явиться на увазі або ви згадайте, куди поклали його. Але що робити, якщо згадати не виходить?\nОтже, для того, щоб знайти загублену річ у своєму будинку, квартирі або офісі, спочатку подумайте, чи точно річ був втрачений саме тут. Якщо ви в цьому впевнені — для більш швидкого пошуку можна скористатися невеликим магічним заклинанням, спрямованим на знаходження загублених предметів.\nВізьміть великий аркуш картону або чистого паперу. Підготуйте ручку або олівець і невеликий шматочок бурштину. Намалюйте на папері в ніч повного місяця велике коло.\nПокладіть цей малюнок поруч з тим місцем, де вважаєте, що останній раз бачили зниклу річ. Візьміть підготовлений бурштин і помістіть його в центр свого кола.\nПовертайте камінь за годинниковою стрілкою дуже повільно, примовляючи наступні слова: «Дух бурштину, покажи мені шлях, втрачений предмет допоможи повернути». У тому напрямку, де бурштин найбільш нагрівається і віддає тепло руці, вам слід почати пошук предмета.\nПам’ятайте, нагріватися камінь може в декількох точках, перевірити наявність зниклої речі слід в кожному такому напрямку.\nЯкщо камінь поводиться звично, і тепло в руці ви не відчуваєте, річ швидше за все втрачено поза домом.\nЄ народне повір’я, що якщо підкинути вгору аналогічну втраченої річ зі словами «Шукай брата та сестру, та подруженьки в краю», то вона впаде поруч з місцем, де втрачена шукана.\nВіруючі люди, втративши щось, читають молитву «Вірую …» і звертаються до Бога з благанням про допомогу. Тільки після того, як молитва прочитана, можна приступати до пошуків.\nЯкщо ж ви не прихильник езотерики і в подібні речі не вірите, включайте логіку і активуйте пам’ять. Проаналізуйте минулий день, постарайтеся відновити послідовність подій, пов’язаних із втраченою річчю. Повторіть деякі дії — це призведе до можливих місцях.


СОНАТА(( • Форуми газети "Все про бухгалтерський облiк"\nСьогодні: 24/10/2020 21:01\n[ 144 повідомлень ] На сторінку Поперед. 1 ... 5, 6, 7, 8, 9, 10 Далі\nТема повідомлення: Re: СОНАТА((\nДодано: 02/09/2016 14:35\nа я хочу мэрседес и шо?\nа я хочу в Домініканську республіку, і нічо... нічо нема\nДодано: 02/09/2016 14:41\nПН має бути та сама\nякщо ви її зареєстрували, то просто знайдіть її в Сонаті і відправте конрагенту.\nЧомусь не йде. Раніше йшла. Конрагент доколупується. Неділя останній день реєстр.згаданої ПН. Бух.контрагента буде в понеділок, щось там якісь заморочки має. Ну думаю якось відправлю і в понеділок, з бухом домовлюся, з ПН все нормально. Але і вона хотіла реєстровану. Так хтось відправляє ПН з безкоштовної Сонати, через ОПЗ?\nДодано: 02/09/2016 14:53\nотсканьте ей квитанцию про регистрацию этой НН и бросьте на мэйл\nи будет ей счастье с мэрседесом и Доминиканой\nДодано: 02/09/2016 15:18\ndashab, так я і хотіла домовитися з контрагентом і главбухом. Так ні. Навіть щоб переглянути ПН, то ні. ПК і ПЗ в них займається інша людина, яка буде в понеділок. Короче "доживем до понеділка"\nДодано: 02/09/2016 15:42\nАле і вона хотіла реєстровану.\nСоната штампиків не ставить зареєстрована чи ні ПН вони все рівно дізнаються лише по витягу.\nТак хтось відправляє ПН з безкоштовної Сонати, через ОПЗ?\nмабуть навпаки: з ОПЗ через Сонату. Я завжди відправляла, ніколи не було питань.\nЯкщо ви затягуєте ТУ ж саму ПН з ОПЗ в Сонату, то вона (Соната) вас пошле лєсом, бо така ПН вже в профілі є! Податкову потрібно знайти в самій сонаті, у "виданих".\nДодано: 02/09/2016 16:52\nКсеняяя, Соната мені так і сказала. Тому я вирішила, що може в ОПЗ ще одну ПН зберегти, поміняти "N в періоді", тим самим поміняти ім'я файла. Тоді затягує, але вроді контрагенту не підійде. Зареєстрована ПН не сьогодні не відправляється, без пояснень. Просто після відправки нічого не відбувається.\nДодано: 02/09/2016 17:27\nСоната мені так і сказала\nтож я тому і кажу - знайдіть цю ПН в Сонаті в "виданих" і відправте\nякщо ж хочете затягнути її з ОПЗ ще раз в Сонату, потрібно видалити цю ПН з Сонати, видалити її квитанції, видалити з журналу операції, і видалити з видалених, ще можна перезагрузити програму і думаю всьо пойдьот як по маслу\nДодано: 04/09/2016 13:57\nКсеняяя, завтра відпишуся, що воно таке було.\nДодано: 05/09/2016 14:15\nсьогодні вже завтра, то шо там?\nДодано: 05/09/2016 14:48\nКсеняяя, Збої якісь в в цього п-ства в Медку. Вони користуються Медком і глюки якісь в них, а не в Медку загалом. Домовилася з бухом, відправила квитанцію і ПН електронкою. Коли все налагодиться в них, а до 20-го ще час, бух буде шукати в ЄРПН. Дивує, що коли цього буха не було на робочому місці декілька днів, то главбух в темі реєстрації ПН...дуб А я час стратила. Думаю, що не тільки я.\nДодано: 05/09/2016 17:15\nглавбух в темі реєстрації ПН...дуб\nлюдині є до чого стремитись\nДодано: 19/09/2016 15:49\nможет у кого осталась версия Сонаты 0.18.7 хочу попробовать экспортировать НН поделитесь, пожалуйста\nДодано: 19/09/2016 15:57\nпоищите на ex.ua - там точно есть\nДодано: 19/09/2016 16:12\nrvg, у меня не получилось там ничего найти\nДодано: 19/09/2016 16:16\nEX.UA-ПОИСК: Демо-версия Соната 0.17


Перша в історії Швеції жінка-прем’єр звільнилась у день призначення – ГОЛОС – ІНФО\nПерша жінка-прем’єр Швеції пішла у відставку через кілька годин після призначення.\nЖінка вперше в історії стала прем’єр-міністром Швеції\nШведські законодавці: секс без згоди – це вже зґвалтування\nПані Андерссон обрали прем’єр-міністром 24 листопада. Відповідно до шведського законодавства, для цього потрібно, щоб проти кандидатури прем’єра не голосувала більшість депутатів.\nВона розпочала свою політичну кар’єру в 1996 році як радниця тодішнього прем’єр-міністра Горана Перссона. Останні сім років працювала міністром фінансів.\nСтати першою жінкою-прем’єром в історії Швеції мало бути приводом для святкування для Магдалени Андерссон, але сонце ледве зайшло, коли вона вручила повідомлення про відставку.\nОднак складнощі шведської політики означають, що ми не можемо припустити, що ми бачили її востаннє. Якщо буде ще одне голосування за прем’єр-міністра, за пані Андерссон, ймовірно, знову проголосують.


Це визначення квітки, назвемо його класичним, за П.Жуковським, О.Липою та інш. А ось яке визначення квітки пропонує Т.Б.Батигіна (2010)\nКвітка – це найважливіший репродуктивний орган покритонасінних рослин, у зав’язі якого здійснюються процеси мікро- і макрогаметогенезу, запилення і запліднення, що в результаті приводить до утворення плодів і насіння, які містять новий спорофіт –зародок.\nСтеблова частина квітки це квітконіжка і квітколоже, на якому мутовками розміщені видозмінені листки (квітколистки). Такі квітки називають циклічними. Переважно буває п’ять або чотири кола: одне коло чашолистків, одне – пелюсток, два чи одне - тичинок, одне – маточок. У разі спірального розміщення квітколистків квітку називають ациклічною. Геміциклічними є квітки з коловим розміщенням одних квітколистків і спіральним інших.\nКвітки з тичинками і маточками називають двостатевими (гермафродитами).\nОдностатеві квітки містять: жіночі – тільки маточку, чоловічі – лише тичинки. Безстатеві - без тичинок і без маточок. Рослини з тичинковими і маточковими квітками на одному екземплярі називають однодомними (кукурудза). Рослини, у яких одностатеві квітки містяться на різних особинах (коноплі, верба, обліпиха, осика, тополя) називають дводомними. Одночасно вони є рослинами різностатевими, роздільостатевими.\nУ переважної більшості покритонасінних рослин, у тому числі і культурних, квітки двостатеві. Та досить часто зустрічаються рослини з двостатевими і роздільностатевими квітками на одній і тій же (однодомні) чи на різних (дводомні і тридомні) рослинах. Інколи на одній і тій же рослині утворюються різностатеві і двостатеві квітки. В культурі з роздільностатевими квітками відомі представники родів Sea, Cannabis, Cucumis, Cucurbita, Fragaria, Humulus, Spinacea, Vitis, Asparagus.\nВ класичному уявленні у життєвому циклі у представників різних груп рослин (мохоподібні, плаунові, папоротеподібні, голонасінні і квіткові) має місце чергування поколінь: спорофіту і гаметофіту. Термін „чергування поколінь” був запропонований W.Hofmeister (1851). Мейоз займає центральну позицію в циклі розмноження, при чергуванні диплоїдної і гаплоїдної фаз. Із кожної клітини з диплоїдним набором хромосом в ході мейозу утворюються гаплоїдні статеві клітини (гамети). Гаплоїдний етап розвитку рослини представлений гаметофітом (від проростання мікро- і мегаспор до зиготи). Організм, який розвивається від зиготи до утворення спор, називається спорофітом.\nВ процесі еволюції до покритонасінних відбувається поступова редукція гаметофіту і переважання спорофітної фази розвитку. Спорофіт у покритонасінних представлений деревами, кущами і травами. Гаметофіти редуковані і утворюються в результаті невеликої кількості мітотичних поділів. Розвиток зародкового мішка (жіночого гаметофіту) звично зведено до трьох поділів, розвиток пилкового зерна (чоловічого гаметофіту) – до двох.\nПоддубная – Арнольді (1976) розглядає цей феномен чергування поколінь дещо з інших позицій. Вона вважає, що спорофіт і гаметофіт у квіткових рослин тісно пов’язані і їх не можна розглядати окремо один від одного, оскільки рослина – цілісний організм. Можна говорити лише про фази розвитку у життєвому циклі рослин. Проте, як підкреслює Р.Є.Левіна (1981), введення поняття „чергування поколінь” відіграло позитивну роль так як це сприяло виявленню єдності походження різних груп рослин. Такої ж точки зору дотримуються і Батигіна, Виноградова (2007) які вважають, що розподіл на спорофіт та гаметофіт у квіткових рослин умовний.


Заборонені фільми жахів, яких ви не бачили - Новини світу електроніки\nДодому Різне Какой фильм посмотреть Заборонені фільми жахів, яких ви не бачили\nСвобода слова є основоположною для мистецтва. Вона полягає в тому, щоб розсовувати межі і розкривати істини. Говорити те-про що не говорили інші. Але є грань, яка може завдати комусь шкоди. І не всі згодні з тим, де ця грань знаходиться. Наприклад, сша ліберально ставляться до будь-якого творчого самовираження, але не всі країни згодні з таким підходом.\nІснує безліч різних способів заборонити фільм: від обмежень на ввезення – до відмови в сертифікації регулюючими органами. У рідкісних випадках може навіть доходити до кримінальної відповідальності. На щастя для глядачів, зараз так багато способів обійти перешкоди, що заборона фільму стає скоріше дріб’язковим незручністю.\nПроте,спроби заборонити покази – багато говорять про країни і фільмах, про які далі піде мова. Поки існує свобода слова, художники будуть розширювати межі, а так звані “сторожі” – давати відсіч. Всі ці фільми жахів стали прикладом боротьби з цензурою, яка вважала їх занадто неприємними для глядачів… Але вони все одно знайшли свою аудиторію.\nЯ плюю на ваші могили (1978)\nХроніка згвалтування жінки і еежестокой помсти у фільмі “я плюю на ваші могили”, це похмурий жах, який в 1978 році був зустрінутий лютим опором. Критики не скупилися на колкости. Наприклад, знаменитий кінокритик роджер еберт назвав фільм ” настільки хворим, огидним і зневажливим», що він ледь міг повірити в його існування. І не тільки критики відкидали фільм за його жорстокість. Цілі країни довгі роки не хотіли мати з ним нічого спільного.\nКанада спочатку заборонила фільм, а потім у 1990 – х роках дозволила окремим провінціям самим вирішувати-дозволяти його до показу чи ні. Великобританія вирішила випустити фільм тільки з цензурою, а норвегія, ісландія і західна німеччина повністю заборонили фільм, пославшись на те, що він підтримує насильство над жінками. І в цьому їх важко дорікнути. Заборона була скасована в 2004 році, але не всі держави були настільки поблажливі. В ірландії фільм залишається забороненим і донині.\nОдин з перших фільмів жахів, знятих у форматі found-footage (знайденої кіноплівки). Він також є одним з найбільш сумнозвісних: фільм “пекло канібалів” призвів до того, що його режисер був заарештований за підозрою у вбивстві.\nУнікальна структура цієї кінокартини являє собою “фільм у фільмі”, а основна частина – документальний фільм про зниклу знімальну групу, який повинен виглядати максимально реалістичним. На екрані були вбиті справжні тварини, що зробило фальшиві людські смерті більш правдоподібними. Щоб створити цю ілюзію, в контракти акторів було включено положення про те, що вони не будуть зніматися в інших фільмах, телешоу або рекламі протягом року.\nВисокий ступінь правдоподібності згодом переслідувала режисера руджеро деодато. У лютому 1980 року його заарештували італійська влада незабаром після прем’єри. Його звинуватили в непристойності і підозрювали, що він створив снафф-фільм (з реальними вбивствами). Той факт, що актори, здавалося, дійсно зникли, ускладнив захист деодато, яка в підсумку виявилася напрочуд надійною. Щоб уникнути в’язниці деодато продемонстрував ефект фільму, показав закулісні фотографії і вивів акторів на публіку.\nРеальні вбивства тварин все ж призвели до того, що італійська влада заборонила фільм, і це рішення повторили австралія, норвегія, фінляндія і нова зеландія. Австралійські митні органи конфіскували копії фільму, а інші країни, такі як великобританія, дозволили випуск фільму тільки в цензурованому вигляді.\nТехаська різанина бензопилою 1 і 2 (1974, 1986)\n«техаська різанина бензопилою ” ознаменувала собою нову еру екранного насильства, до якого глядачі з тих пір звикли, але в той час це було шокуюче видовище. Британські цензори довго не могли вирішити, чи варто дозволяти показ цієї класики жахів. Вони “закенсили” фільм після того, як він вже рік йшов в кінотеатрах, і скасували заборону тільки в кінці 90-х років.\nАвстралія відмовлялася дозволити показ фільму протягом декількох років, але через якийсь час вони здалися. У якийсь момент фільм був заборонений в бразилії, чилі, фінляндії, франції, ісландії, ірландії, норвегії, сінгапурі, швеції, україні та в західній німеччині. Всі вони докладали чималих зусиль, щоб не допустити малобюджетну картину жахів на екрани.\nСиквел 1986 року також зіткнувся з труднощами: він був заборонений в австралії протягом 20 років, а коли бутлег-реліз (підпільний) набрав популярність на домашньому відео, влада проводили рейди по магазинах і шукали копії. Фільм був ненадовго заборонений у німеччині та сінгапурі. А великобританія знову чинила опір випуску фільму без цензури, зажадавши вирізати від 20 до 25 хвилин відзнятого матеріалу. Продюсери фільму не пішли на співпрацю. І в підсумку “техаська різанина бензопилою 2” була випущена у великобританії без переробок в 2001 році.\nЗаборона фільму миттєво робить його ще більш відомим-люди завжди хочуть того, чого вони не можуть отримати. І більшість цензорів, як правило, роблять це тільки в крайніх випадках, коли мова йде про настількожестоких або відверто сексуальних фільмах, що вони можуть перевірити на міцність навіть найдосвідченішого глядача. Тому дивно, що такий відносно спокійний фільм джорджа ромеро» земля мертвих ” виявився забороненим в україні. Особливо коли квебек і великобританія класифікували фільм прийнятним для підлітків.\nАле згідно зі статтею в variety, фільм був заборонений через изображениканнибализма-не тому, що сцени пожирання людей були особливо моторошними, а через побоювання, що такий контент викличе негативні спогади про голодомор – хвилі голоду, що обрушилася на країну в 1933 році і забрала життя мільйонів людей. Для ясності, “земля мертвих” була випущена в 2005 році, приблизно через 72 роки після подій українського голоду. Безсумнівно, голодомор був страшним часом в історії країни, але чи дійсно фільм, дія якого відбувається в постапокаліптичній пенсільванії-може розкрити старі рани? сподіваємося, що ні…\nУ той час як україна не хоче мати нічого спільного з фільмом «земля мертвих» через його паралелі з минулим, «сербський фільм» явно використовує історичні жахи для обґрунтування своєї екранної бійні. Це історія зірки фільмів для дорослих, якою маніпулюють, щоб вона знялася в садистському фільмі. “сербський фільм” завоював репутацію одного з найбільш екстремальних фільмів жахів, коли-небудь знятих у всьому світі.\nНайстрашніші моменти фільму дійсно жахливі: згвалтування і вбивство новонародженого немовляти, секс з трупами і кульмінація, коли головного героя схиляють до сексуального насильства над власною дитиною. Не дивно, що фільм був заборонений у німеччині, норвегії, бразилії, австралії, новій зеландії, малайзії, іспанії та сінгапурі. Причому країни, які врешті – решт дозволили випуск фільму-зазвичай вимагали, щоб фільм спочатку пройшов цензуру і скорочення.\nПісля заборони “сербського фільму” в іспанії директору кінофестивалю було пред’явлено кримінальне звинувачення (пізніше знято) за те, що він наважився показати фільм. Звинувачення полягало в тому, що показ являв собою демонстрацію дитячої порнографії. Сам режисер фільму срджан спасоєвич заявив, що:” ці обвинувачі поняття не мають, що таке дитяча порнографія«, додавши, що сцени»були зроблені не для того, щоб порушити, а щоб показати чистий жах і жорстокість безжального осквернення невинності”.\nЦе більш ніж забавно, що фільм “зловісні мерці”, такий безглуздий і надсюжетний-викликав занепокоєння у цензорів. Спочатку в 1982 році він був представлений на розгляд bbfc (британська рада з класифікації фільмів). І рада розділилася на тих, хто вважав, що фільм настільки смішний, що його не можна сприймати всерйоз, і тих, хто знаходив його «нудотним». Рада вирішила, що перед випуском, фільм потрібно скоротити на 49 секунд.\nШокуюче, але навіть у відредагованому вигляді “зловісні мерці” призвели до того, що у власників магазинів виникли юридичні проблеми. Кілька копій було вилучено владою, а деякі обвинувачені визнали себе винними у осудній їм непристойності. У великобританії фільм був випущений у вільному доступі тільки в 2001 році. Це сталося після спаду фурору, який був викликаний в основному релігійними критиками і так званими захисниками сімей. Ажіотаж знизився настільки, що bbfc визнав фільм не таким вже непристойним.\nХостел 1 і 2 (2005, 2007)\nБагато європейців, можливо, мали претензії до першого “хостелу” за те, що вінПредставив континент як розбещений туристичний блендер смерті. Але тільки в україні фільм дійсно заборонили. “хостел” (який увійшов в наш топ-15) і його продовження були оголошені в країні поза законом за надмірну жорстокість, а також за те, що зобразили район як місце, де туристів регулярно катують за гроші. Незважаючи на заборону, фільм все ще доступний для приватного перегляду.\nЗа межами україни безцензурна друга частина “хостелу” заборонена в німеччині та новій зеландії. А в малайзії і сінгапурі фільм був випущений тільки після скорочення найбільш екстремальних сцен тортур, насильства і смерті. І хоча у великобританії кінокартина не заборонена, але в 2007 році політики країни стверджували, що кадри з фільму можуть (і, можливо, повинні) вважатися незаконними.\nна знак того, наскільки абсурдними часто бувають ці цензурні хрестові походи, один з політиків, який виступив проти фільму “хостел” – пізніше зізнався, що ніколи його не бачив. Не здивуємося, якщо це не одиничний випадок. Звичайно, якщо брати, наприклад “сербський фільм” або “пекло канібалів”, то цензура – більш ніж виправдана. Але знову ж таки, повернемося до початку-де та сама лінія, яка обмежує свободу творчості? все-таки у кожного вона все одно залишиться своєю.\nПопередня статтяМеханічна, вакуумна або ультразвукова: яка чистка обличчя підійде тобі? відповідає косметолог\nНаступна статтяБутерброди зі шпротами


Пропащий час - презентація з історії україни\nПереяславська Рада: «Пропащий час чи споконвічна мрія українців?»\nПереяславська Рада Переяслáвська Рада 1654 р. — загальна військова рада, скликана гетьманом Богданом Хмельницьким у м. Переяславі (нині Переяслав-Хмельницький) для вирішення питання про взаємовідносини між Військом Запорізьким та Московською державою.\nІсторичні передумови Під час національно-визвольної війни українського народу під керівництвом Богдана Хмельницького 1648—1657 рр. уряд Гетьманщини підтримував дипломатичні стосунки і укладав воєнно-політичні союзи з багатьма державами — Кримським ханством, Туреччиною, Московією, Молдавією та ін. Постійні зради Кримського ханства, ненадійність з боку інших союзників штовхали гетьмана на підтримання тісних контактів з Московією, яка була зацікавлена у зростанні свого впливу в Україні.\nНаслідки переяславської Ради У результаті Переяславської Ради та наступних переговорів між гетьманським та царським урядами було укладено воєнно-політичний союз двох держав — України та Московії. Необхідність виходу з-під польської залежності спонукала Б.Хмельницького піти на визнання протекторату московського царя над Україною. Одночасно було дано царську гарантію щодо збереження державних прав України, яку згодом неодноразово порушували.\nВоєнні дії 1654-1655рр. Після укладення українсько-московського договору над Україною нависла загроза ударів 30-40-тисячного польського війська із заходу та 40-50-тисячної кримської орди з півдня. Але цар не поспішав надавати допомогу Україні, адже його турбувало вирішення військово-стратегічних питань, які б зміцнювали позиції московської держави. Тому в 1654р. він спрямував своє військо на територію Смоленщини й Білорусі, а Б. Хмельницький відрядив у західний похід 20-тисячний корпус на чолі з полковником Іваном Золотаренком. Дрижипільська битва. 19 січня 1655 р. на полі під селом Охматовим обидві сторони зійшлися в генеральному бою, який тривав 3 доби. Загалом на полі бою полягло 15 тис. чоловік, битва вкрай виснажила обидві армії і польське військо відступило на Брацлавщину, татари – на південь. Гетьман почав утрачати надію на активну допомогу Московії.\nЗв'язок з сучасністю 1954 року у зв'язку з трьохсотою річницею Переяславської угоди Росія подарувала Кримську область(сучасну автономну республіку Крим) Україні, яку вважали "вічним союзом" українців з росіянами. Саме тоді Росія передала всі проблеми Криму на плечі України: держава мала надавати землі татарському народові, а Чорноморський флот порушував Конституцію України.


Сьогодні закарпатські журналісти підгодовували в Хусті птахів ведмедиками. ЕКСКЛЮЗИВ-ФОТО | mediakhust\nСічень 12, 2019 user_xust 333 Views Прокоментуй!\nЗараз у мороз і холод багато тварин та птахів не мають де знайти собі їжу. Тому журналісти газети «Неділя Закарпатські новини» сьогодні влаштували підгодівлю пернатих.\nА прозвітувати читачам про свою роботу ми вирішили для того, аби залучити до подібної справи якомога більше закарпатців.\nНаша юна помічниця – волонтер – 13-річна дівчинка Іванка зробила нам спеціально для цього «ведмедиків» та «тортики».\nТакож вона поділилася рецептом пташиної страви:\n«Сам рецепт я знайшла в Інтернеті, проте деякі складові довелося замінити, оскільки там пропонують додавати цукор, а він для пернатих корисним бути не може. Також для фігурних елементів пропонується желатин. Я його замінила на рослинний продукт агар. Отже, беремо 1 склянку пшеничної каші, півсклянки ягід шипшини (їх потрібно подрібнити), ¾ склянки борошна (можна кукурудзяного, льняного, будь-якого іншого), 1 склянку води, 2,5 ч.л. агару, 0,5 склянки вівса, 0,5 склянки манної, 0,5 склянки кукурудзяної крупи, 0,5 склянки несолоного насіння соняшника і дині, можна додати перлову крупу, сочевицю, просо, насіння кавуна. Усе це змішуємо в одній посудині (глибокій). Це – на одну порцію, з якої виходить 10 фігурок. Бажано робити більше. Потім формочки змащуємо олією (щоб фігурки не прилипали), наповнюємо сумішшю до половини, вставляємо горизонтально раніше підготовану трубочку, за яку потім можна буде повісити виріб, а далі заповнюємо форми до верху. Після цього на 5-6 годин відправляємо все це підсихати у тепле місце. Можна на батарею, але ні в якому разі не в газову плиту, не у мікрохвильову та не в сушарку. Поки вміст формочок пружний – виріб не висох. Він повинен бути твердим. Відтак коли ведмедики (може бути будь-що, які є формочки) висохнуть, у трубочки просуваємо нитку, або дріт і можемо йти на підгодівлю пернатих», – поділилася думками дівчинка.\nОтже, ми запаслися сотнею «ведмедиків» і пішли їх розвішувати на дерева.\nДорогою, оскільки нас зібралася компанія любителів не лише птахів, але й собак, ми зустріли бездомну чотирилапу руду маленьку собачку Єву. Раніше ми її не раз підгодовували, тому вона кинулася до нас і радісно завиляла хвостом. Ми одразу ж її пригостили сухим собачим кормом, але вона не відстала, а поплелася за нами.\nНарешті ми на біля дерев. Кілька днів тому ми вже розвішували пернатим поживу і, на наш подив, вони поїли все. Отже, старання були не марними. Тому ми позабирали з гілок порожні трубочки, вони ще нам знадобляться для нових «ведмедиків» і приступили до головної місії.\nТа в один момент Єва підстрибнула, схопила з гілки фігурку і почала її жадібно їсти. При цьому голодною вона не була.\nТа «ведмедик» їй так смакував, що вона потім стрибала, наче білка біля кожного дерева. Проте інші фігурки ми підвішували вже вище. Вона ж собака, як-не-як, а не птаха і не годиться їй, чотирилапій, об’їдати пернатих.\nЗавтра ми продовжимо підгодівлю.\nАле всіх птахів ми все одно нагодувати не зможемо. Тому закликаємо долучитися й інших і не лише в нашому місті, але і в інших населених пунктах Закарпаття.\n← Хустські лікарі підтвердили, що побитий кийками 18-річний хлопець перебуває у реанімаційному відділенні. ЕКСКЛЮЗИВ\nВ Хусті дітям продовжили канікули до 21, у районі – до 28 січня →


Болгарська паличка: користь молочнокислої бактерії, у яких продуктах міститься, цікаві факти\nСловосполучення «болгарська паличка» знавців викликає тільки позитивні емоції. Адже якщо продукт містить такий інгредієнт, то він напевно буде корисним і смачним.\nЩо таке болгарська паличка\nБолгарською паличкою називають одну з двох молочнокислих бактерій, які використовуються при виробництві йогуртів. По-латині повна назва корисного мікроорганізму звучить як lactobacillus delbrueckii subsp bulgaricus. Паличку недарма назвали «болгарської». Вперше звернув на неї увагу в 1905 році студент з Болгарії Стамен Григоров, коли вивчав склад айрану. Він же зробив опис палочкоподобной лактобактерії, яку застосовували у виробництві місцевого напою.\nВчені виявили, що в процесі еволюційного розвитку геном мікроорганізму змінився. Нові штами бактерії втратили деякі здібності і частина генів. При цьому обзавелися раніше невідомими молекулами ДНК — плазмідами.\nПозитивні властивості лактобактерій високо цінував відомий біолог Ілля Мечников. Він вважав, що саме завдяки болгарської палички відзначено так багато довгожителів серед населення болгарських сіл. Вчений стверджував про те, що унікальні мікроорганізми гальмують гнильні процеси в кишечнику, завдяки чому збільшується тривалість життя людини. Мечников до останніх днів щодня вживав кисломолочні продукти і чисту культуру болгарської палички.\nВ яких продуктах містяться кисломолочні бактерії\nЛактобактерії (лактобацили) — перші мікроорганізми, з якими стикається людина. Вони проникають в тіло новонародженого в процесі проходження по родових шляхах, потім потрапляють в організм переважно під час вживання кисломолочних продуктів.\nЗ допомогою таких мікроорганізмів можна отримати різні ласощі, які відрізняються за смаком, зовнішнім виглядом та особливостями приготування. Але головна їхня несхожість полягає в тому, що в процесі бродіння використовують різні види кисломолочних бактерій.\nНазва кисломолочної продукції\nЯкі бактерії застосовують\nряжанка термофільні стрептококи з болгарською паличкою або без неї\nайран болгарська паличка, дріжджі, термофільні стрептококи\nкумис дріжджі, болгарська і ацидофільна палички\nкефіри грибки (дріжджі) кефірні\nйогурти термофільні стрептококи і болгарська паличка в пропорції 1:1\nваренець термофільні стрептококи\nзвичайна простокваша лактококи, термофільні стрептококи\nкисляк Мечникова термофільні стрептококи, болгарська паличка\nацидофілін ацидофільна паличка, лактококи, кефірний грибок\nДивіться також: Скільки калорій потрібно в день, щоб схуднути: баланс споживання і витрати калорій\nПрефікс біо — у назві деяких видів такої продукції свідчить про те, що в складі присутні пробіотики або пребіотики. Вони покращують корисні властивості напоїв.\nПри якій температурі гинуть лактобактерії\nЛактобацили зустрічаються в багатьох органах людського тіла. Це важливий елемент для збереження оптимального рівня рН. Корисні мікроорганізми добре переносять низьку кислотність, тому без проблем виживають в ШКТ людини. Найбільша концентрація лактококков в кишечнику, найменше їх у шлункової середовищі. Загибель микроскопичных організмів провокують високі температурні показники, підвищена вологість і прямі сонячні промені. В залежності від виду лактобактерій, вони можуть витримувати не більше +70 °C.\nГотують справжній йогурт без термічної обробки сировини. В якості закваски в такому ласощах використовуються тільки кисломолочні стрептококи і болгарська паличка. Обидва види бактерій є термофільними речовинами, які добре себе почувають при спеці. Оптимальна температура для росту болгарської палички — +42 °C.\nПозитивний вплив болгарської палички на людину:\nстимулює імунні здібності;\nблаготворно впливає на загальний стан, роботу печінки і нирок;\nпом’якшує негативний вплив на організм антибіотиків;\nочищає кишечник від патогенів, токсичних речовин і шлаків;\nдопоможе впоратися з дисбактеріозом і оздоровить мікрофлору;\nбере участь в синтезі білків, вітамінів До і представників групи В, заліза, селену, йоду та інших поживних речовин;\nзнижує ризику розвитку алергічних реакцій, онкологічних захворювань;\nсприяє збереженню оптимальної ваги, схуднення;\nбореться з запорами, здуттям та іншими кишковими проблемами;\nзапобігає атеросклеротичні зміни.\nКисломолочні бактерії допоможуть тим, хто страждає від лактозною непереносимості. Таким людям рекомендовано включати в раціон продукти на основі болгарської палички, адже вони засвоюються організмом краще, ніж молоко. Приготований в домашніх умовах болгарський натуральний йогурт показано використовувати в меню дітей починаючи з 8-місячного віку. Фахівці підкреслюють, що лактобактерії — одні з небагатьох мікроорганізмів, які не можуть завдати шкоди людині.\nДивіться також: Нольпаза: аналоги і замінники, склад, інструкція по застосуванню препарату противоязвенного\nКористь болгарської палички проявиться максимально, якщо зробити з неї йогурт самостійно. Для цього в аптеці або іншому спеціалізованому місці здобувають спеціальну закваску, в якій присутні класичні йогуртові бактерії — болгарська паличка і термофільні стрептококи. Готову страву має ніжну структуру і м’який смак. Воно зберігається в холодильнику до семи днів. Найкраще напій підходить для десерту. У нього можна додати шматочки фруктів або ягід, сухофрукти, мед. Продукт доречно використовувати як основу для різних соусів до м’ясних і рибних страв.\nНатуральний кисломолочний йогурт застосовують і зовнішньо.\nживильні маски для особи і огрубілих ділянок шкіри;\nвідбілюючий засіб для зубів;\nзаспокійливий зілля при сонячних опіках;\nОригінальний варіант використання — отримати на основі натурального йогурту їстівні фарби для дітей.\nЦікаві факти про болгарську паличку\nКілька історичних реалій:\nСтародавні жителі Балканського півострова ще близько 4000 років до нашої ери виготовляли сквашене молоко. Вважається, що робити йогурт почали предки сучасних болгар в XIV столітті. Продукт отримав назву «кисело мляко». У цій країні строго регламентуються вимоги до складу ласощів, що став національним символом держави. Існує навіть музей, присвячений популярному страви. Місцевий йогурт — повністю натуральний продукт на основі молока. У ньому немає консервантів, цукру, ароматизаторів та інших добавок. У багатьох країнах випускають десерти з такою назвою. Але до цього йогурту більшість з них не має ніякого відношення.\nУ Болгарії встановлено пам’ятник Стамену Григорову. Першовідкривача болгарської палички запрошували на престижну роботу в Женеву, Бразилію та інші місця земної кулі. Але скромний патріот надовго не покидав рідні краї. Він повертався в містечко своєї юності, де працював у місцевій лікарні. Лікувальний заклад згодом назвали його ім’ям.\nВ 1906 році була зареєстрована фірма, анимавшаяся продажем ліки від шлунково-кишкових хвороб — запалень, запорів, діареї. Сухий порошок отримав назву «Лактобациллин». Випущені великим тиражем брошури пропонували приймати новомодний медикамент самостійно. Цікавий факт: реклама закликала звертатися за засобом до «єдиного постачальника – професор Мечникову». Вчений стверджував, що не переслідував ціль нажитися на продажі. Припускають, що зареєстрована на підставних осіб фірма займалася пропагандою сухий болгарської палички. А заробляв відомий біолог на цьому гроші, так і залишилося таємницею.\nДивіться також: Фрустрація в психології це ... - визначення простими словами, види та приклади фрустрації\nНедарма люди століттями використовують в раціоні болгарську паличку. Адже продукти на її основі не нашкодять, при цьому допоможуть зберегти здоров’я і хороше самопочуття.\nГімнастика Шишонина для шиї: основний комплекс — всі вправи, показання, протипоказання\nСкільки калорій в курячій котлеті, приготованій різними способами, харчова цінність страви\nКашель у немовляти без температури: чим лікувати, причини сухого і вологого, гавкаючого і сильного кашлю\nТредміл-тест: що це таке, як проводиться, показання та протипоказання, підготовка до обстеження


МАМИ - МАМІ + Могилянка: Customer Experience - осінь 2020\nМАМІ разом з Могилянкою розпочали осінній курс Customer Experience 2020. У вересні навчальна програма стартувала для студентів Національного університету "Києво-Могилянська академія", які завдяки курсу отримають додаткову прикладну кваліфікацію. Учням запропоновано 13 тем, лекційні та практичні модулі. Формат навчання – онлайн, але попередній випуск підтвердив ефективність нового ZOOM навчання. Курс триватиме до кінця листопада, для отримання сертифікату впродовж навчання потрібно набрати 75-100 балів. Успішні випускники можуть розраховувати на рекомендації лекторів щодо подальшого працевлаштування, можливі варіанти стажування у провідних рекламних агенціях, а це вже реальний шанс розпочати кар’єру у маркетингу.\nСпільний проєкт НаУКМА та МАМІ розпочався у 2017 році. Весняна хвиля-2020, яку вперше провели офлайн+онлайн, була успішною: 255 студентів з 289 отримали сертифікати. Осіння программа пропонує інтенсив, у ролі викладачів будуть 15 експертів – топ-менеджерів провідних агенцій маркетингових сервісів в Україні. Таким чином, бекграунд студентів збагачується практичними знаннями, актуальними для сучасних роботодавців. Це і є головна цінність та мета програми, підготувати для галузі активний кадровий резерв, що володіє «робочими» технологіями ринку.\nУ складі викладачів експерти, які працюють зі світовими брендами та отримують нагороди міжнародних фестивалів: Світлана Степаненко (TWIGA Ukraine), Антон Савчук (Adsapience), Марія Дахлалла та Олексій Христич (All Motion Group), Олександр Микитенко (MEX Advertising), Іветта Делікатна (ECOMM Communication Consulting), Олександра Кієвцева (Digital Chain), Лариса Дмитренко (Prospects Ukraine), Сергій Лукашенко (OUTFORZ), Світлана Гукова (TWIGA’GO!), Олександр Ратманський (TEAM247), Юлія Корняга та Олександра Логвиненко, експертки з маркетингових комунікацій, Катерина Ільченко (Neuro-knowledge). Саме вони будуть надихати майбутніх топів маркетингу на реальний креативний челендж, адже «екзамен» – це реальні брифи від міжнародних концернів.\nКерівництво "Києво-Могилянської академії" високо цінує освітню програму від МАМІ. «Це унікальний за своїм змістом і масштабом проєкт. Навіть виклик! – вважає Катерина Пічик, завідувач кафедри маркетингу та управління бізнесом факультету економічних наук НаУКМА. – Студенти різних факультетів дуже зацікавлені отримати додаткову кваліфікацію від «майстрів» бізнесу. Викладачі-практики, «живий» формат діалогу, чіткі дедлайни та вимоги до робіт роблять навчальний процес ефективним та приємним».