ВАМ НЕ ПОТРІБНІ ЛІКИ ВІД РАКУ… – Журнал "Педагогіка толерантності, оздоровлення духу, душі і тіла, збереження довкілля"*\nАвтор tolerant | 16 Березня, 2021\nАвтор – Олександр СОЛОНЕЦЬ.\nАнатолій Іванович ПОТОПАЛЬСЬКИЙ — наш учений-сучасник. Розробки Анатолія Івановича можуть бути корисними і в так звану “добу тероризму”, і при воєнній агресії, коли застосовується хімічна й бактеріологічна зброя. Неймовірно, але ось уже майже 45 років винаходи вченого не “пускають у народ”, хоча ще з 60-х років минулого століття Анатолія Івановича із засекреченими антипухлинними ліками не раз у надзвичайному режимі доставляли у радянський Кремль, аби рятувати того чи іншого вождя.\nТРЕМТІВ НАД ТРАВАМИ\nАнатолій Потопальський — поліщук, родом із Ходаків Коростенського району Житомирської області. Сьогодні село Ходаки, хоч і не позначене на мапі, але дуже відоме в реґіоні завдяки своєму землякові. Майже на 39 га ходаківської землі — рідкісний і вже навіть прославлений дендропарк “Перемога”. Вчений завіз і посадив тут чимало лікарських, екзотичних рослин і дерев. Прилучилися й місцеві жителі. Острівці ехінацеї пурпурової, валер’яни, чистотілу, ромашки аптечної, пижми, материнки, звіробою, алеї акацій, ялинок, усіх верб України, лавровишні, горобини, липи, посіви багаторічних лікарських медоносних рослин, сад рідкісних цілющих плодових дерев, калиновий сад, посадки цілющих кущів і ліан — усе це дендропарк. Безоплатно доглядає за всім цим сьогодні одна людина — Марія Іванівна Потопальська, сестра вченого, колишня вчителька української мови й літератури (46 років пропрацювала в Ушомирі). Вона згадує, що братова любов до рослин, бажання їх використати для зцілення людини — від учителя, давно покійного Миколи Хомича… Далі — Житомирське медучилище і робота фельдшера в Ушомирі. Там багато безнадійно хворих, у тому числі й на рак, людей. Глибше занурився у народну медицину, шукав і розпитував поліських травознавців. Продовжив дослідження вже в Івано-Франківському медінституті. Одразу пішов на кафедру і заявив, що береться вивчати всі методи лікування пухлин. На це пішли усі студентські роки, а центральну позицію в дослідженнях зайняв здавна відомий лікарський чистотіл. Але будь-яке використання лікарських рослин називалося “знахарством” і переслідувалося. А генетика вважалася псевдонаукою.\nЕПОХАЛЬНИЙ ЖОВТЕНЬ 1959 РОКУ\nРобота над біологічно активною витяжкою з чистотілу, виділення і модифікація алкалоїдів дали те, що шукав, — ліки від раку, які молодий учений назвав амітозином. Жовтень 1959 року став епохальним. Урешті всі біотехнологічні розробки потрапляли під особливу опіку КДБ, як і під гриф “совершенно секретно”. Стартував студент-геній досить успішно. Проректор з науки відразу ж віддав йому свій кабінет: сиди і працюй. У 1961-му вже з’являється перша публікація в збірнику студентських наукових праць, де Анатолій Потопальський через засекреченість пухлинних і вірусних досліджень говорить лише про фітохімічний препарат. “А” — заперечення, “мітоз” — поділ. Тобто, амітозин пригнічує поділ (розмноження) ракових клітин, спричиняючи тим самим їхню поступову руйнацію. За рік до закінчення Потопальським Івано-Франківського інституту вчена рада, а за тим — поважна наукова комісія вивчають і перевіряють просто дивовижні результати амітозину. Виліковуються навіть пухлини, що становлять третину ваги тварин! На черзі — людина. Більшість із “безнадійних” завдяки препаратові живуть іще 20—25 років у стабільному стані. Учений вперше збирає необхідну для патентування документацію, зокрема й десяток історій із виразною ефективністю лікування, і — до Києва, в Міністерство охорони здоров’я. Далі — понад 40 років тяганини, понад 40 комісій, зобов’язання забезпечити дослідницькі клініки препаратом за власні кошти (зарплатня асистента кафедри — 100 радянських карбованців).\nЛьвів для вченого став надзвичайно успішним, хоча із цим містом пов’язують його і невтішні історії, зокрема із протипухлинним австрійським препаратом україном. Чи має якусь причетність до нього Потопальський? Юридично — ні. Україн працює на авторитет і економіку Австрії, як і патент нашого ексземляка Ярослава Новицького. Однак мало хто знає, що україн — складова амітозину і продукт досліджень Анатолія Потопальського. Львівська історія почалася, коли із галицького п’ємонту до молодого Анатолія Потопальського приїхав інженер Я. Новицький. Од саркоми простати помирав його 28-річний брат. Була останняна дія на амітозин, який, як експериментальний, не визнаний юридично, не мав права застосовуватися у лікуванні хворих. Але критична ситуація і лист-прохання від обласного уролога врешті допомогли. Новицький отримав ліки у вигляді внутрішньо-м’язових ін’єкцій та свічок для застосування у пряму кишку. Через три тижні лікування амітозином Володимир Новицький піднявся і почав ходити, після місячного лікування пухлина зникла. Подальша готовність Я. Новицького допомогти у дослідженнях втішала. Анатолій Потопальський розповідає інженеру про унікальну властивість амітозину світитися при ультрафіолетовому проміненні, що дуже цінно для хірургів-онкологів. Уведений в організм препарат всотується в пухлинні клітини. Під дією ультрафіолетового проміння кожна клітина пухлини флюористує, виділяючись яскраво-жовтим світінням. Досягається чудова діагностика і максимально точно визначається пухлинна ділянка. Далі учений пропонує інженеру Новицькому підключитися до конструювання приладу, що реєстрував би згадане явище флюоресценції. Знаходять ще групу львів’ян, заявляють у комітет у справах винаходів, отримують пріоритетну довідку. Міністерство медичної промисловості схвалює створення спеціалізованого конструкторського бюро, але невдовзі б’є по гальмах: “бази, дорого…” Рішення про клінічні випробування амітозину у Львові та Івано-Франківську втілюється професорами-світилами у повній секретності. До групи хворих не допускається навіть винахідник. Грошей на очищення препарату не виділяють, які на його виготовлення для клінічних досліджень. Крутися — як можеш. У надскладних умовах створюється прилад, що фіксує флюоресценцію препарату. Головну роль у його розробці відіграв Ігор Труш, у дослідницькій групі був і Ярослав Новицький. Власне горе примушувало людей сприяти дослідникам. Цього разу в бухгалтера львівської фарм-фабрики помирала дружина, і згодом він уклав договір про фінансування роботи з очищення препарату. Підтвердився клас ліків, фабрика випускала очищений амітозин. У львівській лабораторії загалом 44 особи невдовзі винайш лище понад 60 препаратів цієї групи. Ці люди, як і Я. Новицький, у 1969 році потрапляють у список співвинахідників, подаючи заявку в Комітет винаходів. Через радянський Держпатент інформація потрапляєдо 16 зарубіжних країн, і після перевірки групу протипухлинних препаратів патентують там. Лише тоді Москва дає винахідникам авторське свідоцтво і патенти. Попри це, клінічні випробування фактично припиняють. Начебто хворі відмовляються від лікування амітозином. Після п’яти років тяганини і формальних випробувань — майже смертельний вердикт союзного міністерства: “препарат не має переваг над існуючими”. Коли препарат тут завис, в Австрії сенсаційно патентуються ліки цього напрямку, демонструючи неабиякі переваги над існуючими. Винахідником виявився не хто-небудь, а наш інженер Ярослав Новицький, котрий емігрував до Австрії і з частки амітозину виготовив ліки, назвавши їх “україн”. Як мінімум п’ять разів траплялися подібні історії. Так, у Росії дисертант ученого запатентував уже готовий, затверджений і запатентований препарат. Близько 15 тисяч доларів на повний курс лікування україном спроможні витратити одиниці. До того ж, ці ліки ефективні лише на ранніх стадіях захворювання і в цьому плані програють амітозину, лабораторне виготовлення якого на курс лікування обійдеться хворому десь у 150 американських доларів. Амітозин діє на всіх стадіях раку, виліковуючи навіть 25 % приречених на смерть (IV стадія). За вітчизняного серійного виробництва, при налагодженні технології виготовлення у нас окремих, дуже складних, реактивів, цей препарат був би доступний усім українцям. Врятував би багатьох людей у країнах “третього світу”.\nУНІВЕРСАЛЬНИЙ ІЗАТИЗОН ВИКИДАЮТЬ ІЗ МЕДИЦИНИ\nПісля закриття дослідницької лабораторії у Львові науковців розкидали, і справа далі не пішла, хоча подібний науковий відділ і створюється в Києві. Коли амітозин надовго “підрізали”, Потопальський із колегами подають на вивчення новий винахід, ліки іншої групи, хоча і близькі до амітозину — ізатизон. Препарат із сильним імуномоделюючим, протипухлинним і противірусним ефектом. Це справді універсальні за спектром дії ліки: масові інфекційні вірусні захворювання, зокрема грип, СНІД, епідемічний енцефаліт, вірусні гепатити А, В і С, гострі захворювання верхніх дихальних шляхів, туберкульоз легенів, хвороби ротової порожнини, герпес шкіри, слизових, лишай, опіки, гнійні рани і трофічні виразки, абсцеси, фурункули, карбункули, псоріаз, мастити, лімфаденіти, грибкові ураження. Можна було б продовжувати, але препарат відразу ж із медицини викинули, заявивши, що “віспу вже ліквідовано, а проблеми грипу не існує, бо є вакцини”. Тому наступні 20 років Потопальський із колегами доводили ефективність ліків у ветеринарії. Була створена “економічно ефективна технологія безвакцинної профілактики і лікування масових вірусних хвороб птахів і тварин” (на гривню витрат — 15—20 гривень прибутку). Ця технологія, у свою чергу, одержала срібну медаль міжнародної виставки у Будапешті 1985 року, кілька медалей союзної “виставки досягнень”.Ізатизон юридично визнають і затверджують під час розпаду Союзу, і… Росія як правонаступниця одержує всі права на препарат. Москвичі, хоча й були лише технічними виконавцями у проекті, мають правовий та економічний пріоритет. Аж коли уклали договір про міждержавні відносини, Потопальський і співавтори ізатизону“ допросилися” українського патенту. Але гроші на його серійне, заводське виготовлення не пливуть, а попередні виробники, Львівський та Уманський заводи, перепрофілювалися. Лабораторні умови, звичайно, дають мізер від потреби у ліках, які за межі ветеринарії не пускають.\nНОВА ІСТОРІЯ СТАРОЇ ХВОРОБИ\nПослідовні звертання до кожного наступного міністра охорони здоров’я не знайшли навіть відповіді. Лише розведення рук: немає грошей. Ідея звернутися до тих, кому потрібні ці ліки, втілюється в створеному 1992 року десятьма винахідниками “Інституті оздоровлення і відродження народів України” (ІОВНУ). Як фінансова база створюється фонд “Небодарний цілитель” (“чистотіл” з латинської — “дарунок з неба”). І основним його завданням стає збір коштів на чергові клінічні випробування амітозину, знову дозволені Фармцентром України в 1999 році. Адже, давши “дозвіл”, Фармцентр не виділив жодної копійки на дослідження, аналізи, роботу лікарів. У випробуваннях, що проходили в Інституті онкології Академії медичних наук України, було задіяно 81 онкохворого з різними типами раку. Амітозин виявив протипухлинну дію, не викликавши жодних ускладнень. Він рекомендований і як імуномодулятор, і при лікуванні пухлин на різних стадіях захворювання, і після видалення пухлини хірургічним, хіміотерапевтичним чи променевим методами. В останньому випадку амітозин запобігає виникненню рецидивів (відновлення хвороби) та метастаз, а чимало хворих гине саме від цього. Таким чином, у грудні 2001 року директор Інституту онкології С. О. Шалімов відправив у Фарм-центр усі матеріали успішних випробувань, аби затвердити амітозин у медичній практиці. Але на цьому все й до сьогодні завершилося. Ліків в аптеках немає, вони досі не визнані й не запущені у серійне виробництво. Пану Потопальському необхідно як мінімум 30 тисяч доларів, щоб налагодити випуск перших серій препарату на базі ІОВНУ. Звертання до Президента, прем’єрів, інших високопосадовців наразі закінчилися нічим.\nМАСОВЕ ОЗДОРОВЛЕННЯ ВІД ПОТОПАЛЬСЬКОГО\nПевним виходом із ситуації Анатолій Іванович бачить у створенні Центру молекулярного оздоровлення людини та довкілля як міжнародної корпорації, що діятиме на базі Інституту молекулярної біології та генетики. На жаль, ніхто не підтримав цієї ідеї, а Бюро відділення молекулярної біології, біохімії, експериментальної і клінічної фізіології НАН України вважає її недоцільною. Тим часом, як стверджує пан Потопальський, в Україні сьогодні офіційно близько мільйона хворих на злоякісні пухлини, понад 650 тисяч хворих на туберкульоз (20% — на відкриту форму, що загрожує оточенню). За останнє десятиліття Україна “збагатилася” хворими на СНІД від кількох зареєстрованих до третього світового місця за швидкістю поширення (у Європі — перше місце). Основна причина таких смертельних темпів загрози — слабкість системи захисту організму, імунітету. Анатолій Іванович Потопальський відкрив новий науковий напрямок з одержанням препаратів, які на молекулярному й генетичному рівні оздоровлюють людину і довкілля. Його інститут також розробляє і впроваджує найновіші біотехнології з очищення довкілля, селекції рослин, здатних засвоювати атмосферний азот замість добрив, давати високі врожаї на різко засолених ґрунтах, споживати морську воду. Працюють над молекулярним підвищенням урожаю основних сільськогосподарських культур. Винайшли оригінальні оздоровчі комплекси лікарських рослин і напоїв, що сприяють виведенню токсичних речовин та радіонуклідів (“Бадьорість”, “Молодість”, “Будьмо здорові”). Знайдена ефективна технологія боротьби з агробактеріальним раком рослин (250—2500 доларів додаткового прибутку з 1 га площі виноградників тощо). Анатолій Потопальський та його колеги пропонують технологію масового комплексного оздоровлення населення. Але…\n“СЛОВО Просвіти” ч. 2 (222), 8—14 січня 2004 р.\n← ПОЛЮВАННЯ НА БАЛЬЗАМОТВОРЦЯ. ВРЯТУЙМО АМІТОЗИН ДЛЯ НАЩАДКІВ! Невеличка відео-екскурсія по Дендропарку “Перемога” →


Національний заповідник "Батьківщина Тараса Шевченка" - Головна\nНаціональний заповідник "Батьківщина Тараса Шевченка" відновлює роботу з відвідувачами.\nЧекаємо вас щодня з 9.00 до 17.00 год. у всіх відділах установи. На батьківщині Кобзаря ви маєте чудову можливість оглянути територію заповідника та за бажанням прослухати цікаву екскурсію.\nВсі об'єкти, що перебувають на балансі заповідника, використовуються для виконання основних функцій в господарській діяльності установи та не можуть розглядатися як потенційні об'єкти оренди. Заповідником не заключались договори безоплатного користування, договори про спільну діяльність та договори позички.\nЗвертаємо вашу увагу, що у будинку літньої дачі поміщика П.В.Енгельгардта, розташованому в с.Будище, тривають ремонтні роботи. На території маєтку ви зможете оглянути вікові дуби.\nЗвертаємо вашу увагу, що остання п'ятниця кожного місяця є днем безкоштовного відвідування заповідника для певних категорій осіб. Деталі...\nУ рубриці "Нове в Шевченкіані" пропонуємо до ознайомлення сучасні видання, достойні уваги кожного, кого цікавить тема життя та творчості Тараса Шевченка.\n8.10.2021 відкрилася виставка художніх робіт Олександра Охапкіна.\n19.10.2021 в заповіднику відбувся квест «Козацькому роду нема переводу», присвячений Дню козацтва.\n21.10.2021 в заповіднику відбувся квест «Слідами Шевченка».\n29.10.2021 Людмила Метик провела лекцію "Тарас Шевченко у приватному житті"\nПри використанні матеріалів сайту наявність посилання на першоджерело обов`язкова


Секретний тунель "сталінського метро" в Києві перетворять на ресторан | Життя столиці | OBOZREVATEL\nСекретний тунель "сталінського метро" в Києві перетворять на ресторан\nВ урочищі київського парку "Наталка" почали реконструкцію однієї з найцікавіших локацій столиці – бетонного кесона, який часто називають "сталінське метро".\nФотографії робіт показали в Telegram-каналі "Киев Сейчас".\n"Кесон в урочищі "Наталка" перетворять на ресторан із двома поверхами. Верхній поверх буде у вигляді скляної бані з двома оглядовими майданчиками. До них будуть вести дві драбини – ззовні та з ресторану", – йдеться в повідомленні.\nЗа інформацією каналу роботи з пристосування унікального об'єкта під ресторан повинні завершиться в другому кварталі цього року.\nНагадаємо, кесон на Оболоні – це частина нереалізованої ідеї побудувати тунелі під Дніпром, щоб забезпечити оборону місту за часів воєн. Влада боялася, що в разі військового вторгнення мости через Дніпро зруйнують. Будівельні роботи велися в 1938-1941 роках, а в 1944 році від цієї ідеї відмовилися.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, у столиці створять нову локацію для відпочинку на Оболонському острові. Тут побудують причали, дитячі майданчики, створять затишні зелені зони та спорудять міст-хвилю.\nУкраїнаКиївНовини Києва та Київської областіфото КиєваБлог киянинаІсторія УкраїниІсторіяСРСРметро


Дешеві авіаквитки до м. Тангул — на anywayanyday.com\nДешеві авіаквитки до Тангул\nПогода, Тангул, Австралия\nАэропорт Тангул (THG), Aerodrome Rd, Thangool QLD 4716, Австралия\nAnywayanyday пропонує зручний пошук авіарейсів в місто Тангул та допомагає вам підібрати рейс і забронювати квитки на літак на зручну дату. Замовити квитки на літак економ, бізнес і першого класу стало простіше.\nAnywayanyday пропонує зручний пошук дешевих квитків в місто Тангул: допомагає підібрати рейс і забронювати квитки на літак на потрібну дату.\nНа anwyayanyday.com ви зможете знайти і придбати дешеві квитки до міста Тангул: система Anywayanyday порівнює варіанти перельоту від 800 авіакомпаній і підбирає найдешевші квитки в місто Тангул.\nЗагальна інформація про місто Тангул\nПідготуйтеся до свого перебування в місті Тангул перед тим, як шукати авіаквитки. місто Тангул знаходиться в Австралии.\nДовідкові відомості про місто Тангул:\nКод IATA: THG.\nНазва міста англійською мовою: Thangool.\nНазва міста німецькою мовою: Thangool.\nНазва міста українською мовою: місто Тангул.\nПогода в місті Тангул\nПідготуйтеся до відправлення з міста Тангул: дізнайтеся яка погода в цьому місті — див. Віджет з інформацією про погоду зверху, зліва від карти.\nПрямі рейси в місто Тангул\nПрямий переліт — найбільш зручний варіант авіаподорожі в місто Тангул. Про авіакомпанії, що виконують рейси в це місто, дивіться нижче в розділі «Авіакомпанії, що літають в місто Тангул».\nПерельоти з пересадкою в місті Тангул\nЯкщо ви не змогли купити квиток на літак, який летить прямим рейсом в місто Тангул, завжди є запасний варіант - переліт з пересадкою.\nНе забувайте про те, що чим раніше ви купуєте квиток, тим нижче його ціна. І чим ближче до дати вильоту, тим менш дешевими будуть квитки в місто Тангул.\nСтарайтеся купити квитки до міста Тангул заздалегідь, щоб вибрати оптимальний варіант перельоту: за ціною, наявністю пересадок і інших параметрів.\nАеропорти, в яких здійснюється пересадка під час польоту в місто Тангул\nПроживання в готелях міста Тангул\nПісля того, як ви придбаєте квитки в місто Тангул, підберіть на anywayanyday.com оптимальний варіант проживання на час свого перебування в місті Тангул: шукайте готелі за кількістю зірок, місцем розташування, послугами, що надаються, рейтингом TripAdvisor, популярністю, типом проживання, способом оплати і іншим параметрах.\nПорівняйте найдешевші готелі в місті Тангул в розділі «Готелі» сайту anywayanyday.com\nНе обмежуйтеся відвідуванням тільки міста Тангул під час своєї подорожі в Австралия - познайомтеся і з іншими містами цієї чудової країни. Заплануйте свою поїздку до сусідніх населених пунктів вже зараз: підберіть готелі в розділі «Готелі» сайту anywayanyday.com.\nМожливо, ви вирішите протягом своєї поїздки відвідати не тільки місто Тангул та інші міста Австралия, але й поїдете за межі країни, для того щоб познайомитися з культурою інших країн регіону і континенту. Обов'язково ретельно сплануйте маршрут своєї подорожі: розрахуйте свій час, свої фінансові ресурси і свої сили. І якщо ви дійсно захочете поїхати на таку екскурсію, сплануйте своє проживання заздалегідь: забронюйте готелі в містах, які ви оберете, регіону і континенту в розділі «Готелі» сайту anywayanyday.com.\nПам'ятки міста Тангул\nПісля того, як ви придбаєте авіаквиток в місто Тангул, сплануйте свою поїздку так, щоб заздалегідь провести час з користю в місті Тангул: познайомтеся з цим містом за час свого перебування, дізнайтеся про всі музеї, галереї, пам'ятники та інші цікаві і незвичайні місця, гідні вашої уваги. Про визначні пам'ятки міста Тангул та про визначні пам'ятки інших міст світу, ви можете дізнатися в розсилці Anywayanyday і в наших групах в соціальних мережах.\nРетельно сплануйте свою поїздку перед тим, як шукати авіаквитки. місто Тангул - місто, поруч з яким розташовано багато інших цікавих місць, які, можливо, будуть вам до смаку.\nСпецпропозиції до міста Тангул\nБагато авіакомпаній регулярно проводять розпродажі квитків до міста Тангул. Слідкуйте за цими спецпропозиціями в наших соціальних мережах. Крім того, про різні ексклюзивні тарифи на квитки до міста Тангул ми часто пишемо в своїй щотижневій розсилці.\nЯк шукати дешеві авіаквитки до міста Тангул\nДля того щоб знайти і купити квиток до міста Тангул за максимально вигідною ціною, радимо дотримуватися наступних простих рекомендацій.\nПо-перше, найвигідніше буде придбати авіаквиток заздалегідь, тому що квитки до міста Тангул з датою вильоту через 2-3 місяці, як правило, виявляються значно дешевшими, ніж квиток з датою вильоту на найближчі дні.\nПо-друге, як показує досвід клієнтів Anywayanyday, найбільш вигідними все-таки є не прямі рейси до міста Тангул, а перельоти з пересадкою.\nПо-третє, у досвідчених авіамандрівників є такий лайфхак: купити квиток до міста Тангул буде значно вигідніше у вівторок або середу, ніж в інші дні тижня.\nПо-четверте, не варто забувати про бонусну програму Anywayanyday: накопичені бали за попередні перельоти і бронювання готелів, ви можете витратити, для того щоб заощадити гроші під час покупки нових квитків до міста Тангул.\nПо-п'яте, клієнтам Anywayanyday, які забронювали номер в готелі, надається знижка до 10% на нову покупку авіаквитків. Працює ця вигідна пропозиція і в зворотний бік: за кожну покупку аквитків до міста Тангул ви отримуєте знижку до 10% на бронювання готелів.\nПо-шосте, не забувайте про те, що ціни на авіаквитки до міста Тангул значно варіюються в залежності від конкретної дати, тому обов'язково перевіряйте ціни на квитки на літак як мінімум на кілька сусідніх днів. В такому випадку можна знайти квиток до міста Тангул, який виявиться значно дешевшим.\nЦіна квитка до міста Тангул дуже залежить від часу: чим раніше ви придбаєте квиток на літак до міста Тангул, тим дешевшим він виявиться. Крім того, вартість авіаквитка варіюється в залежності від дня. Тому дуже важливо порівнювати ціни не тільки на одну конкретну дату, а й на сусідні дні - в такому випадку можна знайти і придбати авіаквиток до міста Тангул, який виявиться значно дешевшим.\nНаш віджет «Динаміка цін» дозволяє провести таке порівняння швидко і зручно. Перегляньте ціни на авіаквитки до міста Тангул на найближчі два тижні і виберіть оптимальний варіант, який підходить вам і за вартістю, і за часом.\nПерельоти до міста Тангул з різних міст\nЯкщо ви не змогли підібрати зручні та вигідні авіаквитки до міста Тангул, розгляньте альтернативну можливість — долетіти до міста Тангул з інших міст. Ймовірно, в такому випадку ви зможете організувати свою подорож більш оптимальним способом. Крім того, такий маршрут дозволить вам не тільки заощадити, але й можливо, познайомитися з новим містом, в якому ви раніше не бували.\nПорівняйте ціни на авіаквитки до міста Тангул з вильотом з різних міст і підберіть оптимальний варіант авіперельоту.\nЯкщо ви не знайшли необхідних авіаквитків до міста Тангул, пошукайте перельоти в інші міста Австралия. Ви можете знайти зручний і недорогий переліт до міста, розташованого неподалік від міста Тангул, і зможете спочатку долетіти до цього міста, а звідти вже - до міста Тангул. Так ви не тільки зможете заощадити та дістатися до кінцевого пункту своєї поїздки, а й, можливо, познайомитеся з новим для себе містом.\nПорівняйте ціни на авіаквитки до міста Тангул і на перельоти в інші міста Австралия. Таке порівняння дозволить вам підшукати дешевий квиток до міста Тангул.\nАвіакомпанії, що літають до міста Тангул\nЦіна авіаквитків до міста Тангул може залежати не тільки від дня і часу вильоту і прильоту, а й від того, яка авіакомпанія виконує переліт. Порівняйте ціни різних перевізників, які продають авіаквитки до міста Тангул, і виберіть найбільш вигідний.\nОплата авіаквитків до міста Тангул\nAnywayanyday пропонує своїм клієнтам зручну оплату авіаквитків до міста Тангул. Авіаперельоти на anywayanyday.com можна оплатити 4 валютами на ваш вибір:\nАвіаквитки до міста Тангул можна оплатити 2 різними способами на ваш вибір:\nБронювання авіаквитків до міста Тангул\nТільки зареєстровані й авторизовані користувачі anywayanyday.com можуть попередньо забронювати авіаквитки до міста Тангул та оплатити їх пізніше - протягом 3 діб. Про будь-які зміни в бронюванні клієнт Anywayanyday оповіщається SMS-повідомленням та листом по електронній пошті.\nПовернення і обмін авіаквитків до міста Тангул\nАвіаквитки на Anywayanyday на багато напрямків можна обміняти без участі оператора служби підтримки - на такому квитку повинний бути напис «Онлайн-обмін». Якщо під час покупки ваших авіаквитків до міста Тангул ви бачили такий напис, це означає, що ви зможете обміняти свій квиток дуже швидко.\nВтім, звичайні обміни та повернення авіаквитків до міста Тангул і за іншими напрямками оформлюються дуже швидко і без будь-яких проблем. Служба підтримки Anywayanyday працює цілодобово, без свят і вихідних: співробітники кол-центру оперативно допоможуть оформити повернення або обмін авіаквитків до міста Тангул в будь-який час дня і ночі.\nПокупка авіаквитків до міста Тангул через мобильний додаток Anywayanyday.com\nАвіаквитки до міста Тангул ви можете знайти і придбати не тільки на сайті anywayanyday, але і через мобільні додатки - для пристроїв на операційних системах iOS, Android і Windows Phone 8. У мобільних додатках доступні обмін і повернення авіаквитків, а також багато додаткових послуг: страховки, квитки на аероекспрес і т.д.\nАвіаквитки Зарафшан → Тангул\nАвіаквитки Бухара → Тангул\nАвіаквитки Артігас → Тангул\nАвіаквитки Колонія → Тангул\nАвіаквитки Фергана → Тангул\nАвіаквитки Монтевідео → Тангул\nАвіаквитки Мело → Тангул\nАвіаквитки Дулут → Тангул\nАвіаквитки Dunkirk → Тангул\nАвіаквитки О-Клер → Тангул\nАвіаквитки Уенатчі → Тангул\nАвіаквитки Dalton → Тангул\nАвіаквитки Дувр → Тангул\nАвіаквитки Deering → Тангул


20 грудня: це цікаво знати – Нові люди\nУ народі 20 грудня, вшановуючи Амвросія, дівчата у давнину організовували цікавий обряд, який називали «трусити груші». Зібравшись в одній з осель, кожна з них приміряла на себе дванадцять одежин і одягала найзручнішу. Та дівчина, якій не діставалося одягу за розміром, прив’язувала спідницю ззаду до попереку і йшла «трусити груші». Вилазила на вербу і трусила її. Коли дівчата знизу питали, що вона трусить, дівчина відповідала: «Груші». І тоді, збираючи сухі гілочки, що падали з верби, їй відказували: «Це не груші, а хлоп’ячі душі». Після цього дівчата йшли додому, і якій з них снився цієї ночі хлопець, та протягом року і мала вийти заміж.\nЗа церковним календарем 20 грудня вшановують святого Амвросія.\nАмвросій народився в 340 році в Галлії, де його батько був правителем. Рано позбувшись матері, був відданий на виховання сестрі. Здобув гарну освіту, а тому став правителем двох областей. Справу свою знав, був милостивий і справедливий, за що люди любили його. Пізніше став єпископом – боровся з аріанською єрессю і язичництвом.\nІдолопоклонники обурювалися, Амвросій заспокоював їх, а коли імператор Феодосій наказав стратити неслухняних, святий звинуватив його в жорстокості. Правитель наказу свого не скасував, але приїхав до Амвросія, щоб причаститися Святих Тайн. Преподобний не пустив імператора до причастя. Феодосій покаявся і тоді був удостоєний честі Божої.\nСвятий Амвросій помер в 397 році і в його честь сьогодні відзначається народне свято 20 грудня – Абросим.\nІван, Антоній, Павло, Нил, Амвросій.\n1807 – Лозинський Йосип Іванович – етнограф, мовознавець, публіцист, діяч українського національного відродження.\n1855 – Амвросій Ждаха – український художник, графік, майстер акварельної мініатюри. Першим з українських графіків розпочав працю над комплексним оформленням «Кобзаря» Тараса Шевченка. У творчому доробку – робота над ілюструванням «Нового завіту», «Іліади» та «Одіссеї» Гомера, «Слова про Ігорів похід».\n1856 – Олексій Гіляров – український письменник, філософ, педагог. У Київському університеті створив блискучу школу філософів і психологів (В.Асмус, Г.Якубаніс, П.Блонський, І.Огієнко).\n1958 – Микола Петренко – заслужений працівник культури України (1993), директор (з 1986) та художній керівник (1986—2015) Київського академічного театру ляльок, «голос» київського метрополітену (пом. 21 червня 2016).\n1974 – Василь Сліпак “Міф” – український оперний співак, соліст Паризької національної опери, волонтер, учасник бойових дій під час війни на Сході України у складі добровольчих формувань (загинув від кулі снайпера 29 червня 2016).\nВасиль Сліпак став першим добровольцем, якого визнала офіційна влада. Його смерть стала поштовхом для змін в Україні: після загибелі Сліпака в Україні було прийнято нове законодавство, що стосувалося добровольців: їх прирівняли до воїнів Збройних сил.\n20 грудня відзначають:\nПодії 20 грудня:\n1803 – США формально стали власниками території Луїзіана, придбаної у Франції (відповідний договір підписали Томас Джефферсон і Наполеон Бонапарт; за $15 млн. США отримали територію площею 2.1 млн км²).\n1860 – після обрання республіканця Авраама Лінкольна президентом Південна Кароліна стала першим штатом, що залишив США і став основою для утворення нової держави, Конфедеративних Штатів Америки. До Південної Кароліни згодом приєднались ще п’ять рабовласницьких штатів півдня США, що стало приводом до початку громадянської війни між Північчю і Півднем.\n1868 – у Львові засноване українське товариство «Просвіта».\n1906 – вперше «Кобзар» Тараса Шевченка виданий російською мовою.\n1917 – у більшовицькій Росії створено державний репресійний орган – Всеросійську надзвичайну комісію для боротьби з контрреволюцією і саботажем, комісію очолив ініціатор її створення Фелікс Дзержинський.\n1938 – у СРСР впровадили трудові книжки.\n1966 – утворений Чечельницький район Вінницької області.\n1970 – після масових страйків, демонстрацій і зіткнень робітників з поліцією в північних містах Польщі, після підвищення на початку грудня цін на харчові продукти та одяг пішов у відставку перший секретар ЦК Польської компартії Владислав Ґомулка.\n1984 – компанія Bell Labs оголосила про завершення розробки мегабітного чипу пам’яті, який міг зберігати більше мільйона біт електронних даних — вчетверо більше, ніж існуючі на той час чипи.\n1989 – XX з’їзд Компартії Литви прийняв Декларацію про самостійність партії та про її вихід зі складу КПРС.\nВаша підсвідомість розумніша за Вас. Або, принаймні, могутніша. В одному з досліджень людям демонструвалася складна картинка. Потрібно було, не думаючи, вказати на те, що дослідники мали на увазі. Більшість учасників цієї групи відразу справилася із завданням. Іншій групі запропонували спочатку подумати та лише тоді дати правильну відповідь. І що? Повний провал, хоча для розв’язання задачі давалося декілька годин.\nМолитва позитивно впливає на діяльність мозку. Під час молитви інформація сприймається людиною, оминаючи розумові процеси й аналіз, тобто, людина віддаляється від реальності. У цьому стані (як і під час медитацій) в мозку виникають дельта-хвилі, що зазвичай фіксуються у немовлят в перші шість місяців їх життя. Можливо, саме тому люди, які часто моляться, рідше хворіють і швидше одужують.\nРегулярна робота мозку дозволяє запобігти його захворюванню. Дослідження показують, що регулярна робота мозку дозволяє запобігти розвитку важкого захворювання – синдрому Альцгеймера. Інтелектуальна активність викликає виробництво додаткової тканини, що заміняє хвору. При цьому вивчення чогось нового, як і заняття незвичним видом діяльності – найкращий спосіб розвивати мозок.\nPrevious Post:19 грудня: це цікаво знати\nNext Post:21 грудня: це цікаво знати


Головна → Новини → 1 червня 2018, 13:27\nВіталій Кличко: «Інвестиції в освіту дітей – це інвестиції у майбутнє Києва й України» (+відео)\nІнвестиції в освіту дітей – це інвестиції у наше майбутнє. Від того, які умови будуть створені для навчання дітей, яку освіту вони отримають, залежатиме і майбутнє нашого міста та нашої держави. Про це мер Києва, голова Асоціації міст України Віталій Кличко заявив під час Міжнародного форуму муніципалітетів, дружніх до дітей та молоді.\nВін зазначив, що дуже важливо, аби діти зростали у комфортному середовищі. Розуміли, що їх люблять та про них піклуються. Щоб діти мали доступ до якісної освіти, отримували належне медичне обслуговування.\nЗа словами Віталія Кличка, одна із запорук успішного майбутнього дітей – це якісна освіта, у яку столична влада сьогодні вкладає більше третини бюджету міста – понад 14 мільярдів гривень.\n«Освіта – це дуже важлива річ. Це інвестиції у наше майбутнє. Від того, які умови будуть створені для навчання дітей, яку освіту вони отримають, залежатиме майбутнє і нашого міста, і нашої держави», – додав він.\nІ якщо три роки тому черга у дитячі садки у столиці складала майже 15 тисяч дітей, то сьогодні – 4 тисячі.\n«Одне з моїх завдань як міського голови – щоб у найближчі роки черги в дитячі садки не було», – наголосив Віталій Кличко.\nЩодо розвитку транспорту, який був би комфортним для дітей, міський голова зауважив, що сьогодні столична влада працює, зокрема, над розвитком велоінфраструктури, якою будуть користуватися не тільки дорослі, а й діти.\n«І наше завдання, щоб велоінфраструктура була зручною та безпечною», – сказав мер.\nТакож у місті, наголосив мер, приділяється значна увага спортивному розвитку дітей: є безліч секцій та гуртків, де діти можуть розвиватися.\nВіталій Кличко розповів, що столична влада дбає і про дітей із обмеженими можливостями, аби вони отримували належну реабілітацію та лікування. Так, у травні на базі санаторію «Салют» у Пущі-Водиці запрацювало унікальне реабілітаційне відділення санаторно-курортного лікування для дітей із інвалідністю. Лікування та реабілітація у санаторії – безкоштовні.\n«Ми робимо все можливе, щоб інвестувати у найважливіше, що у нас є, – у наших дітей. І приділяємо цьому велику увагу», – підкреслив Віталій Кличко.\nНаприкінці березня Асоціація міст України спільно із Дитячим фондом ООН (ЮНІСЕФ) та урядом України підписали меморандум «Громада, дружня до дітей та молоді». Метою його підписання стало відновлення ініціативи «Громада, дружня до дітей та молоді», яка діяла в окремих областях України з 2006 року.\nІніціатива працює із 1996 року.\nПланується, що АМУ у співпраці з ЮНІСЕФ допомагатиме громадам отримати статус «Громада, дружня до дітей та молоді».


Дешеві Авіаквитки з Аеропорту Карато (KAF) | Tickets.ua\nАвіаквитки в Карато (Карато, Папуа Нова Гвiнея)\nАвiаквитки / Папуа Нова Гвiнея / Карато / Аеропорт Карато\nАвіаквитки в Карато\nЗамовляйте дешеві авіаквитки в Карато. За допомогою сервісу пошуку квитків на літак Tickets.ua ви без проблем знайдете кращу пропозицію в Карато. Вам потрібно лише вказати напрямок перельоту, дату, кількість дорослих пасажирів та дітей. Зручна форма результатів пошуку містить розклад літаків з/у аеропорт Карато і всі можливі варіанти перельотів. Залишилося вибрати найбільш підходящий для вас варіант і купити авіаквиток на потрібний рейс.\nІнформація про аеропорт Карато\nКод IATA - KAF. Карато може обслуговувати як внутрішні, так і міжнародні рейси. Кваліфікований персонал допоможе з проходженням пасажирів паспортного та митного контролю, реєстрацією багажу і ручної поклажі. Зали очікування із зручними кріслами, бари, ресторани, магазини Duty-free, безкоштовний Wi-Fi допоможуть комфортно очікувати на свій рейс. У більшості великих аеропортів є бізнес-лаунж, де де можна скористатися телефоном, факсом, провести ділову зустріч. Для пасажирів з дітьми передбачена дитяча кімната.\nДістатися до або із аеропорту Карато, Папуа Нова Гвiнея найзручніше на таксі або скористатися автобусним чи залізничним експресом.\nТабло аеропорту Карато\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 0107028613


Погода в Козіївці на сьогодні, завтра, на 3 дні, на 5 днів, Київська область | METEOPROG\nПогода Козіївка: точний прогноз погоди в Козіївці, на 3 дні, на 5 днів\nПогода в Козіївці.\n/ Погода в Козіївці\nПогода Козіївка - прогноз на сьогодні, на завтра, на тиждень, на місяць.\nПогода в Козіївці сьогодні допоможе визначити температуру повітря, ймовірність опадів, дізнатися інформацію про швидкість і напрям вітру, атмосферному тиску і вологості, і як ці дані будуть змінюватися протягом дня.\nПогода в Козіївці на тиждень, на 10 днів або на місяць показує тенденцію зміни погоди протягом декількох днів. Графіки температури, ймовірності опадів і атмосферний тиск покажуть повну картину погоди на 3, 10, 14 днів або на місяць. Великий спектр даних на сайті - Температура повітря, напрям і сила вітру, хмарність, види опадів і їх інтенсивність в Козіївці - допоможе вам розібратися в погодної ситуації. Так само ви можете дізнатися час сходу і заходу сонця, тривалість дня, і в якій фазі знаходиться Місяць.\nЗавдяки аватарки на сайті ви зможете швидко вирішити проблему «що вдягнути», чи брати з собою парасольку чи окуляри в залежності від прогнозу погоди. Щоденний прогноз погоди в Козіївці допоможе вам не застудитися, якщо раптом до вечора буде різке похолодання, або посилиться вітер.\nМетеопрогноз Козіївка - найточніший і стабільний прогноз на сьогодні, завтра і два тижні. Так само є функція погода в Козіївка тільки на вихідні, щоб вдало спланувати свій відпочинок. Дані про погоду з метеостанцій обробляються щогодини - це дає можливість надавати найточніший прогноз, аж до погодинної погоди.\nПрогноз розрахований в 1:58:30 © meteoprog.ua\nПоділитися погодою в Козіївці:\nПрогноз погоди в Козіївці на 17 02 - 21 02\n(по даним 17.02.2019)\nпрогноз погоди в Козіївці\nСьогодні 17 лютого\nЗавтра 18 лютого\nПогода в Козіївці: Без опадів. Ясно\nТривалість дня10 годин 13 хвилин\nПогода в Козіївці: Без опадів. Змінна хмарність.\nТривалість дня10 годин 17 хвилин\nПогода в Козіївці: Без опадів. Хмарно з проясненнями.\nMeteoprog 4.9 средний рейтинг из 5 на основе 59 оценок.


Новини тижня | neformat\nТреп-блек від проєкту Jigoku, який не особливо охоче ділиться інформацією про себе у соцмережах. Хоча, може, все у ВК, яким редакція перестала користуватися... У будь-якому випадку, цікавий міні-альбом в досить нішевому жанрі.\nЧерез пів року київський гурт On The Wane таки поділився інформацією про те, що припинив діяльність. Згадуємо їх останній повноформатник "Schism" (2017) та рецензію на нього.\nХто би сподівався, але саме Вова зі Львова та Уляна Малиняк майже ідеально справилися з феміністичною повісткою дня у пісні "Ти Є Хто Ти Є". Не можна сказати, що це якась видатна пісня, в цілому, але саме меседж її не викликає питань, на відміну від деяких давнішніх пісень українських виконавців, які іменували ледь не гімнами фемінізму.\nОдеський маткор гурт Doomeye активно працює над новим альбомом, що доводить їх новий влог. Сподіваємося почути реліз ще цього року!\nКиївський сайкобілі гурт Dementix (екс Evil Bobblehead) запустив серію Live demo. Інтро вже на Ютубі команди, а перший трек з вокалом з'явиться у мережі 12 серпня.\nТреки кременчуцького grindcore гурту MoreGore увійдуть до спліта "Grind Your Way" разом із піснями команд Trepan'Dead, S.I.R. та Nervous Impulse. Реліз вийде 15 вересня на дисках за підтримки More Hate Productions і загалом міститиме 23 треки, однак усі їх вже можна послухати онлайн.\nGrind Your Way 4 way (with Trepan'Dead / S.I.R. / MoreGore) by MoreGore\nШершень і Білий Бо, учасники львівського колективу Братське коло, презентували новий трек "На плаву". "Кожного у цьому житті щось тримає на плаву... А що тримає тебе на плаву?", - питають виконавці у досить-таки заразному приспіві.\nХарківський psychedelic rock проєкт Your Inner God збирається у невеликий Acoustic Temples Tour. Виконавець зі своєю акустичною гітарою, бас-бочкою та мікрофоном відвідає 5 міс, а саме Одесу, Луцьк, Київ, Полтаву і Харків. Початок туру - 14 вересня. Поки ж згадуємо дебютний альбом проєкту 2018 року.\nOne Tone Below by Your Inner God\nДует Astronata, який утворили саундпродюсер Ілля Місюра та вокалістка Ната Смірна (Pur:Pur) представив свій перший кліп на новий трек "Pain". Зйомки проходили у Сан-Франциско.\nТворчий тандем, що виник внаслідок дружби студентів кінофакультету - вікно на вулицю - радить слухати свій новий трек між другою та третьою ранку.\nНаостанок дебютний міні-альбом київської музикантки Ріни Придувалової (Rina Priduvalova), що вийшов на іспанському лейблі xenonyms.


У Великій Британії для соліситорів планують запровадити єдиний кваліфікаційний іспит\n18.07.2017 / 15:00\nУ Великій Британії Управління з регулювання діяльності соліситорів (Solicitors Regulation Authority) планує запровадити з вересня 2020 року єдиний централізований іспит для майбутніх помічників адвокатів. Про це пише lawgazette.co.uk.\nАби стати соліситором, кандидати мають насамперед скласти два етапи іспиту: перший етап – це тестування кандидатів на знання права і другий – перевірка практичних навиків.\nОкрім того, претенденти повинні мати ступінь з юриспруденції або загальний диплом з права, дворічний досвід роботи в юридичній царині і володіти належними особистісними характеристиками.\nВодночас експерти побоюються, що запровадження такого іспиту може зменшити попит на правничу професію серед студентів.\nЗазначимо, солісітори – це категорія адвокатів у Великій Британії, що ведуть підготовку судових матеріалів для ведення справ баррістерами – адвокатами вищого рангу. Соліситори також працюють юрисконсультами в різних організаціях і мають право вести судові справи в судах нижчих інстанцій (магістратних судів графств і міст – графств).\nсоліситор, Велика Британія, право


І досі важко у це повірити, але від початку вторгнення російської армії на територію України минуло 125 днів. Увесь світ дивиться на те, як героїчно обороняють свої землі український народ та українська армія. Та в не легкий час для України, хотілося б привітати з 26-ю річницею - державним святом України з Днем Конституції. Основний Закон нашої держави, гарантуючи громадянам загальновизнані права та свободи, закріпив ідеали справедливості та рівності, які сповідують усі цивілізовані країни світу.\nДжо Байден наголосив на важливій ролі трудівників і профспілок у системі цінностей США\nКонфедерації вільних профспілок України повідомляє, що на одному із засідань 29-ї сесії Американської федерації праці - Конгресу виробничих профспілок (AFL-CIO), які тривають у Філадельфії (США) і де разом із сотнями делегацій зі всього світу беруть участь голова Конфедерації вільних профспілок України Михайло Волинець та міжнародний секретар КВПУ Олеся Брязгунова, був особисто присутнім і виступив президент Сполучених Штатів Америки Джо Байден.\nППО «Металістів» привітала працівників МСЧ ПРАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ», членів профспілки «Металістів» з їх професійним святом!\nЩиро вітаємо Вас з Днем медичного працівника! Зичимо Вам міцного здоров’я, життєвої гармонії, родинного благополуччя! Нехай Ваші умови праці будуть безпечними! Нехай усі Ваші пацієнти одужують якнайшвидше! Нехай неодмінно здійсняться Ваші плани, сподівання та мрії під мирним небом України! Бережіть себе!\nЗустріч з представниками Державного департаменту США, представниками департаменту у справах праці та представниками відділу міжнародних трудових справ.\nНа своїй сторінці на facebook голова Конфедерації вільних профспілок України (CFTUU) (КВПУ) Михайло Волинець повідомляє:-\nКолектив ППО «Металістів» щиро вітає з днем народження колегу, голову комісії з питань заробітної плати та нормування праці Чернобельську Світлану!\nБажаємо всіх земних благ, якими Всевишній може нагородити жінку: здоров’я, дружби, людського тепла і внутрішньої гармонії, невичерпного терпіння і жіночої краси та мудрості, неймовірних відчуттів душевного польоту і найпрекрасніших фантазій, творчого натхнення! Нехай найпотаємніші мрії неодмінно здійснюються, а всі бажання дивуватимуться від можливостей! Миру та достатку Вашому дому та родині!\nЛебединець Тетяна Юріївна


З 1932 року в оперативних планах прикордонних округів в початковому періоді війни важлива роль відводилася партизанським формуванням. Ними передбачалося, що в разі, якщо військам противника вдасться заглибитися на нашу територію, на відстань близько 100 км від державного кордону, вони повинні були напоротися на наші укріпрайони і загрузнути в боях за їх подолання. В цей час на окупованій території з першого дня початку бойових дій партизанські формування починають організовані дії по систематичного порушення залізничних та інших комунікацій противника. Витративши знаходиться у військах запас боєприпасів, продовольства, пального та інших матеріальних засобів, противник буде змушений відступити. Партизанські формування також переміщаються, в тому числі за межі території СРСР, постійно залишаючись в тилу противника і продовжуючи проводити диверсії.\nВідповідно до плану Генерального штабу РККА уздовж західного кордону обладнуються десятки схованок з озброєнням та боєприпасами. Про масштаб цих робіт можна судити з такого факту.\nЗа весь час свого існування Центральним штабом партизанського руху в роки Великої Вітчизняної Війни було перекинуто в тил противника 98,5 тисяч одиниць стрілецької зброї, на території Білорусії тільки в 100-кілометровій прикордонній смузі в початковому періоді війни було таємно заскладовано понад 50 тисяч гвинтівок, 150 кулеметів, десятки тонн мінно-вибухових засобів. Приблизно така ж кількість зброї і боєприпасів, в тому числі мінно-вибухових засобів було підготовлено для застосування з початком війни в Ленінградському військовому окрузі. Розвідувальним управлінням Українського військового округу в тайники було закладено, крім вітчизняної зброї, 10 тисяч японських карабінів, близько 100 кулеметів, безліч хв, гранат, різних боєприпасів. Деякі бази були підготовлені поза СРСР.\nПочалася інтенсивна підготовка спеціально відібраних військовослужбовців і цілих підрозділів до дій в тилу противника зі спеціальними завданнями. Власне підготовка кадрів до ведення партизанської війни не припинялася з громадянської війни. До 1932 року існувало три навчальних школи, де готували фахівців з ведення партизанської війни: дві школи при IV (розвідувальному) управлінні штабу РККА і одна при ОГПУ.\nШкола ОГПУ в Харкові готувала в основному диверсантів-підпільників для дій з нелегальних позицій. Школа IV Управління в Куперске готувала групи по 10-12 чоловік, які прийшли на радянську територію з районів Західної України і Білорусії, протягом 6 місяців. Велика школа Народного комісаріату оборони по підготовці офіцерських кадрів до ведення війни партизанськими методами, а також офіцерів-організаторів партизанської боротьби була в містечку Грушки під Києвом.\nВосени 1932 року в Ленінградському військовому окрузі проводилися спеціальні навчання, на яких військові партизанські формування, сформовані з випускників партизанських спецшкіл, показали високу ефективність дій в тилу противника. На них вперше були організовані диверсійні дії на залізницях із застосуванням експериментальних протівопоездних хв. Понад 500 випускників партизанських спецшкіл брали участь в Бронніцком навчаннях під Москвою. У 1933 році в Українському військовому окрузі проводяться спеціальні навчання із залученням диверсійних загонів і авіації. За їх підсумками робиться висновок, що заздалегідь навчені підрозділи при управлінні з єдиного центру в стані провести раптову і широкомасштабну операцію, яка паралізувала б всі комунікації в західних областях України та Білорусії, зайняті умовним противником ...\nОднак в червні 1937 року вища військові керівники, хто десятиліттями допускав можливість ведення бойових дій на території СРСР, в наказі Наркома оборони Маршала К.Є. Ворошилова про "розкриття Наркоматом внутрішніх справ зрадницької, контрреволюційній військовій фашистської організації в РККА" були звинувачені в тому, що "намагалися підірвати міць Червоної Армії і підготувати її поразку в разі війни.\nВ результаті репресій 1937-1938 років навчені і підготовлені, як їх тоді називали, кадрові радянські диверсанти були поголовно знищені. Вціліли тільки ті, хто до початку масових розстрілів був відправлений до Іспанії. Всі партизанські загони були розформовані, а схованки зі зброєю, боєприпасами і мінно-вибуховими засобами демонтовані. Самі терміни "диверсія", "диверсійна діяльність", "диверсант" і т.п. стали застосовуватися виключно в негативному сенсі і тільки стосовно до ворогів. Подальший розвиток Повітряно-десантних військ пішло по лінії нарощування можливостей з ведення бойових дій в тилу противника тільки в формі загальновійськового бою при проведенні Червоною Армією наступальних операцій.\nТаким чином, теорія і практика радянського військового мистецтва напередодні Великої Вітчизняної Війни перестала розглядати партизанські, диверсійні чи інші спеціальні дії в тилу противника як важливу складову частину збройної боротьби. Питання підготовки та ведення спеціальних дій не відпрацьовувалися на військових іграх і командно-штабних навчаннях, були вилучені з оперативних планів Генерального штабу і прикордонних військових округів, які не були включені в зміст бойової підготовки військ і сил РККА.\nЗневажливе ставлення до питань організації диверсійних дій на західному напрямку було викликано в тому числі недостатнім розумінням суті німецької стратегії "блискавичної війни" щодо значного, а часом - вирішального впливу технічного та матеріального забезпечення на ведення бойових дій німецько-фашистськими військами.\nПартизанство в роки Великої Вітчизняної Війни.\nВ оперативній розробці до плану "Барбаросса", складеної Управлінням військової економіки і військової промисловості 13 лютого 1941 року, першою проблемою, з якою зіткнеться Німеччина в разі затяжної війни, була названа транспортна проблема.\nУ листопаді 1940 року розрахунки генерал-квартирмейстера служби показали, що німецька армія почне Східну кампанію маючи запаси пального за все на перші три місяці операції, при цьому возить запас пального в дивізії забезпечував запас ходу 100 км. Забезпеченість боєприпасами: в кожної піхотної дивізії - 500 тонн, або два боєкомплекту (в танкових дивізіях - три); цього вистачало на 10 днів при щоденному витраті в 0,2 боєкомплекту. На наступні 10 днів передбачалося постачання боєприпасами з розрахунку по 0,3 боєкомплекту в день. Продовольства: всього - 20 сутодач, з них в дивізії 6 сутодач. Подальше постачання військ) .\nАналіз німецьких військово-економічних та бойових можливостей, проведений радянським військовим керівництвом підтверджував, що Німеччина не здатна вести тривалу війну з Радянським Союзом. Однак з цього робився висновок тільки про те, що коли почнеться війна, німці в першу чергу будуть прагнути захопити Україну і інші багаті сировинними ресурсами райони країни. Висновок, що необхідно організувати вплив на найбільш вразливе місце військового протиборства - тилове і технічне забезпечення німецьких військ, - зроблений не був. В результаті широкомасштабні систематичні дії в тилу противника по знищенню запасів і зриву постачання військ противника боєприпасами, пально-мастильними матеріалами, продовольством та іншими предметами тилового і технічного забезпечення по залізних і шосейних дорогах, як спеціальне завдання будь-якого роду військ\nОрганізація партизанських дій в тилу німецьких військ радянським політичним керівництвом з початком війни розглядалася в основному не як завдання збройних сил, а як одне із завдань партійних і радянських органів. 29 червня 1941 року, тобто через тиждень після початку вторгнення, вийшла Директива Раднаркому СРСР і ЦК ВКП (б) партійним і радянським організаціям прифронтових областей, де зокрема зазначалося: "У зайнятих ворогом районах створювати партизанські загони і диверсійні групи для боротьби з частинами ворожої армії, для розпалювання партизанської війни скрізь і всюди, для вибуху мостів, доріг, псування телефонного і телеграфного зв'язку, підпалу складів і т.д. У захоплених районах створювати нестерпні умови для ворога і всіх його посібників, переслідувати і знищувати їх на кожному ш агу, зривати всі ці заходи ". З точки зору організації збройного опору в тилу противника дана директива була гаслом, оскільки ніякої керівної партійної чи державної структури, призначеної для "розпалювання партизанської війни" завчасно створено не було. Установка на ведення відкритої збройної боротьби з добре оснащеними та підготовленими частинами німецької армії прирікало партизанські загони на розгром і надзвичайно великі втрати.\nОднією з причин невірного вибору цілей і завдань партизанських загонів і диверсійних груп в тилу противника був механічне перенесення форм партизанської боротьби з громадянської війни на нові умови війни, що почалася. Якщо в роки громадянської війни озброєння партизанських загонів і протистоять їм частин регулярних військ, за винятком артилерії, було в основному однаковим (кулемети, гвинтівки, гранати, шаблі), то в 1941 році противник мав велику кількість танкових і механізованих з'єднань і частин, які при підтримки авіації і артилерії мали переважною перевагою у відкритому бою з партизанами. Тому, якщо в громадянську війну "партизанські загони займали міста" і могли розгромити противника у відкритому бою, то до початку другої світової війни вони цю здатність в основному втратили. Чим більше був партизанський загін, що вплутався у відкритий бій з німцями, тим легше було противнику застосувати сучасні засоби ураження і знищити партизанський формування.\n10 липня 1941 Державний Комітет Оборони направив головнокомандуючим військами напрямів К.Є. Ворошилову, С.К. Тимошенко, С.М. Будьонного, а також командувачем округами, фронтами і арміями, головам РНК і секретарям ЦК союзних республік Постанова № ГКО-83сс за підписом Й.Сталіна, де пропонувалося: "Зобов'язати головкомом частіше розкидати з літаків в тилу німецьких військ невеликі листівки за своїм підписом із закликом до населення громити тили німецьких армій, рвати мости, розгвинчувати рейки, підпалювати ліси, піти в партизани, весь час турбувати німців гнобителів. у заклику вказувати, що скоро прийде Червона Армія і звільнить їх від німецького гніту ". Громити тили німців, таким чином, повинні були не спеціальні частини збройних сил, а беззбройне мирне населення окупованих областей, яке закликали до самоорганізації для збройної боротьби на захоплених територіях.\n8 липня 1941 року начальник Генерального штабу Сухопутних військ Німеччини генерал-полковник Ф. Гальдер робить такий запис у своєму щоденнику: "Вагнер (генерал-квартирмейстер) представив доповідь про становище з постачанням. Воно усюди цілком задовільний. Робота залізниць перевершила всі наші очікування.\nЛише на ділянці Брест - Мінськ пропускна спроможність залізниці трохи нижче очікуваної. Виконання найближчих оперативних завдань в матеріально-технічному відношенні цілком забезпечено. Автотранспорту великої вантажопідйомності цілком достатньо ". Тільки з 1 по 16 серпня в німецькі війська було доставлено 340 ешелонів з боєприпасами, тобто таку кількість боєприпасів, яке передбачалося всім планом" Барбаросса ". Примітно, що приблизно до цього часу група армій" Центр "від ударів авіації, з технічних та інших причин втратила одну третину свого автотранспорту великої вантажопідйомності. Партизанських дій на шосейних дорогах противником не відзначається, хоча основна маса німецького автотранспорту біль ой вантажопідйомності ще зайнята перевезеннями боєприпасів та інших предметів постачання від кордону до Дніпра.\n18 липня 1941 року, коли німецькими військами вже були окуповані Прибалтика, майже вся Білорусія, західна частина України, вийшла постанова ЦК ВКП (б) "Про організацію боротьби в тилу німецьких військ", де партизанські дії, як і раніше, розглядалися як збройна форма політичної боротьби.У ньому наголошувалося на ролі партійного керівництва і висувалося завдання: "... розгорнути мережу наших більшовицьких підпільних організацій на захопленій території для керівництва всіма діями проти фашистських окупантів". Для керівництва партизанською боротьбою розгорнулася організаторська робота, спрямована, перш за все, на створення партійних комітетів на окупованій території, і до кінця 1941 року в тилу противника діяло 18 підпільних обкомів, понад 260 окружкомів, міськкомів, райкомів і інших підпільних партійних організацій.\nНа підставі даної Постанови та наказу Наркома оборони в Головному політичному управлінні РСЧА і політуправління фронтів були організовані 10-е відділи, а в політвідділах армій - 10-е відділення для організації партійно-масової роботи серед населення окупованих областей і політичного керівництва партизанським рухом. "Так як в той час не існувало ніяких посібників і настанов з питань організації і тактики партизанської боротьби, - згадував згодом П.К. Пономаренко, - Головне політичне управління в жовтні 1941 року розіслало армійським політорганам" Інструкцію з організації дрібних місцевих партизанських загонів ", складену в період громадянської війни і інтервенції проти Радянської Росії ". Відсутність статутів, настанов та інших керівних документів з підготовки та ведення партизанських дій, тактиці дій партизанських загонів і диверсійних груп стало важливим фактором, що впливає на вибір форм спеціальних дій. Незнання основних положень з підготовки та ведення спеціальних дій змушувало партизан шукати найбільш оптимальну структуру організації сил і засобів, виробляти спеціальні форми їх бойового застосування вже в ході бойових дій і нести великі втрати.\nПитання підготовки, виведення і керівництва партизанськими загонами в тилу противника виходили також за рамки розвідувального забезпечення операції і бою. Розвідувальні відділи фронтів і армій намагалися направити діяльність партизанських загонів і диверсійних груп тільки на вирішення завдань, покладених на розвідку. Цей недолік, зокрема, було відзначено в постанові смоленського обкому ВКП (б) від 11 листопада 1941 року за аналізі стану партизанського руху в області: "Командування армій, дивізій та полків спрямовують діяльність партизанських загонів і використовують їх однобічно, тільки для розвідки, що обмежує ініціативу партизанських загонів і їх командирів зі знищення живої сили, матеріальної частини, транспорту і шляхів сполучення противника ". Таким чином, наявність і відомча приналежність органу управління спеціальними діями була істотним чинником, що впливає на вибір завдань і форм бойового застосування партизанських загонів і диверсійних груп в тилу противника.\nЗ початком війни стала очевидною необхідність широкого розгортання диверсійних дій партизанськими загонами на комунікаціях противника і підготовки відповідних фахівців. У липні 1941 року був створений Оперативно-навчальний центр Західного фронту з підготовки партизан до проведення диверсій. Незабаром аналогічні центри і школи з підготовки партизан-диверсантів були створені в інших фронтах. Відсутність в партизанських загонах мінерів-підривників гальмувало розвиток і широке застосування таких ефективних способів диверсій як крах поїздів, пристрій засідок із застосуванням хв і керованих фугасів, знищення об'єктів за допомогою хв і фугасів, керованих по радіо, диверсій із застосуванням хв-сюрпризів і інших спеціальних акцій із застосуванням мінно-вибухових засобів.\nЗастосування диверсій як способу дій в широких масштабах, крім того, не представлялося можливим в результаті відсутності в достатній кількості хв і зарядів, спеціально пристосованих для застосування на комунікаціях противника. Табельні міни знаходилися на озброєнні Червоної Армії, виявилися важко застосовними в тилу противника. Вони були громіздкими, важкими і вимагали значного часу на установку і маскування.\nОдночасного проведення узгоджених за метою, місцем і часом спеціальних акцій у формі удару перешкоджало також відсутність зв'язку партизанських загонів з Центром через нестачу коштів зв'язку і радистів. "До червня 1942 року в тилу ворога діяло 387 врахованих партизанських загонів і груп, з них тільки 37, тобто 10% мали радіостанції для зв'язку з Командуванням". Недостатня кількість мінерів-підривників, радистів і спеціального озброєння позбавила змоги на початковому етапі війни використовувати в тилу противника таку форму спеціальних дій як удар по залізничних комунікаціях. Тільки в міру надходження в партизанські загони спеціальних мінно-вибухових засобів і підготовлених фахівців стали збільшуватися масштаби диверсійних дій. Так, згідно з даними головної залізничної дирекції групи армій "Центр" кількість партизанських нальотів на об'єкти залізничного транспорту в першій половині 1942 становить: січень - 5, лютий - 6, березень - 27, квітень - 65, травень - 145; кількість підірвалися на мінах паровозів становило: в лютому - 5 (в ремонті 2), в березні - 5 (2), в квітні 13 (6), в травні 25 (13); кількість сильно пошкоджених і повністю виведених з ладу вагонів: січень - 0, лютий - 0, березень - 57, квітень - 45, травень - 166. Таким чином, наявність або відсутність спеціально підготовленого і оснащеного особового складу, а також спеціального озброєння було одним з вирішальних факторів, що впливають на масштаби диверсійної роботи і форми спеціальних дій в тилу противника.\nУ серпні 1941 року першим секретарем ЦК КП (б) Білорусії П.К. Пономаренко була розроблена і відправлена І.В. Сталіну записка "До питання про постановку диверсійної роботи" в тилу ворога. Однак тільки в грудні її автор був викликаний до Москви, де йому запропонували ознайомитися з пропозиціями щодо організації партизанського руху, розроблені недавно створеним Управлінням по формуванню партизанських частин, загонів і груп Головного управління формувань (Главупраформ) НКО. Про нерозумінні даними управлінням суті, цілей і завдань партизанських дій свідчить такий факт. Главупраформом НКО пропонувалося створити на неокупованої території Дону, Кубані і Терека 6-7 кавалерійських дивізій чисельністю 5483 особи кожна, зведених в "1-ю кінну армію народних месників" загальною чисельністю в 33 000 чоловік, а також п'ять партизанських дивізій з приволжских, уральських і сибірських партизан, об'єднаних в "1-у стрілецьку партизанську армію народних месників" загальною чисельністю понад 26 000 осіб. У записці підкреслювалося, що оперативне використання партизанських армій доцільно проводити великою масою, тому що "В масі бійці діють сміливіше, рішучіше і самостійніше". Ці партизанські армади пропонувалося виводити в тил противника через лінію фронту для подальших дій в німецькому тилу. Абсурдність подібних пропозицій, їх явна невідповідність реальним умовам війни не була тоді очевидною і серйозно розглядалася в ЦК ВКП (б), тому аргументоване їх спростування вимагало проведення великого обсягу роботи і часу. В кінцевому підсумку вони були відхилені, і П.К. Пономаренко було запропоновано приступити до організації Центрального штабу партизанського руху.\nОднак уже наприкінці січня 1942 рік за рішенням ДКО робота зі створення партизанських загонів була зупинена. Як з'ясувалося згодом, тодішнє керівництво НКВД подало І.В. Сталіну записку, де вважало недоцільним наявність такого органу управління і виражало сумнів щодо ефективності і можливості широкомасштабних партизанських диверсій. Диверсійні дії з порушення роботи тилу противника, підкреслювалося в записці, можуть проводити лише повністю надійні і кваліфіковані диверсанти, що пройшли підготовку в НКВД.\nУ серпні 1942 року було створено одна інженерна бригада спеціального призначення РВГК і по одному інженерного батальйону спеціального призначення в кожному фронті. Нездатність інженерних військ організувати перекидання підривників в глибокий тил противника повітряним шляхом, надзвичайна складність виведення груп через лінію фронту пішим порядком обмежили бойове застосування диверсійних підривних команд гвардійських мінерних частин і з'єднань в основному найближчим тилом противника.\nРазом з тим оперативна обстановка і очевидна доцільність рішення на застосування дрібних підрозділів ВДВ в тилу противника підштовхували командування фронтів відходити від прийнятого шаблону і, незважаючи на відсутність у керівних документах ВДВ спеціальних бойових завдань, все-таки ставити диверсійні завдання десантникам на дії в тилу противника поза тактичного або оперативного взаємодії з військами, діючими на фронті. Так, уже в липні - серпні 1941 року командування Південно-Західного фронту використовувало в районі Києва кілька невеликих десантів зі складу 212 і 104 повітряно-десантних бригад. На десантників покладалися завдання по підриву мостів на залізничних і шосейних дорогах, знищення складів з боєприпасами, порушення управління військами і роботи тилу противника, ведення розвідки. Склад груп коливався від 3-5 до 40-50 чоловік. Групи таємно проникали в район об'єкта, раптово нападали на нього і швидко відходили. Виконавши поставлене завдання, десантники або виходили в розташування своїх військ, або переходили на становище партизан.\nДії в тилу противника 4-го повітряно-десантного корпусу в січні 1942 року з завданням сприяння військам Західного фронту в оточенні 9-й і 4-ї танкової армій противника на схід від Вязьми в кінцевому підсумку завершилися переходом до дій невеликими підрозділами. Вимушені диверсійні дії протягом п'яти місяців десантників і кіннотників 1-го кавкорпуса генерала Бєлова по дезорганізації тилу противника змусили німців відволікти значні сили і провести в травні проти них спеціальну операцію "Ганновер-I". А висадка 24 вересня 1942 року повітряного десанту в районі на південний захід від Сичівка чисельністю близько 400 осіб спочатку була сприйнята німецьким командуванням як початок великої диверсійної операції на залізничних комунікаціях групи армій "Центр" і протягом декількох днів серйозно вплинула на характер перевезень противника. Десантники-партизани успішно виконували завдання з надання сприяння військам, що потрапили в оточення. А в жовтні диверсійна група в складі 20 добровольців-десантників провела спеціальну акцію на аеродромі у Майкопа, де нальотом знищила 22 літаки противника і за сигналом командира відійшла на пункт збору.\nОднак в основному здатність ВДВ до диверсійно-партизанської та іншої діяльності в тилу противника залишилася незатребуваною. Основними формами спеціальних дій ВДВ були спеціальні акції та диверсійні удари тактичного значення.\nСувора зима 1941/42 року була виключно важкою для партизанських формувань. Створені на початку війни партизанські роти, батальйони, полки і дивізії виявилися не пристосовані до гнучких і маневрених дій невеликими групами. Найбільш типовою організаційною одиницею став партизанський загін. Закінчилися запаси боєприпасів, які були зібрані на полях битв. Більшість загонів і груп не мали зв'язку з Великою землею. Практично відсутні фахівці мінно-підривної справи, не було самих мінно-вибухових засобів. Партизанські командири ще не отримали досвіду організації партизанських дій, і часто вплутувалися в невигідні для них відкриті бойові дії з частинами і підрозділами противника.\nРазом з тим провал блискавичної війни, величезні втрати автотранспорту, що розтягнулися комунікації, недолік пального та інші провали в тиловому і технічного забезпечення військ до початку зими 1941 року поставили німецьку армію на грань катастрофи. Деяким вищим військовим чинам вермахту ситуація представлялася настільки безнадійною, що 24 листопада начальник Управління озброєнь і командувач армією резерву генерал-полковник Фромм в розмові з начальником Генерального штабу генерал-полковником Гальдером висловлює думку про необхідність укласти перемир'я з Радянським Союзом. З другої половини січня 1942 року в результаті вжитих гітлерівським керівництвом екстрених заходів залізничний транспорт Німеччини забезпечував перекидання на Схід по 300 ешелонів щодня. У перерахунку на місяць це становило близько 9 тисяч ешелонів. Якщо прийняти за основу дані радянської військової енциклопедії, що в перший рік війни партизани здійснювали в середньому щомісяця 40 катастроф, а в другій половині 1942 року їхня кількість зросла до 300, це складе відповідно тільки 0,44% і 3,3%. Однак цифри, виведені німецькими дослідниками цього питання на підставі офіційних звітів залізничних дирекцій на окупованих територіях, зменшують навіть ці показники. Вивчення робіт німецького дослідника Ганса Поттгіссера , а також колишнього полковника вермахту, начальника транспортної служби групи армій "Центр" Германа Теске  показує, що взимку 1941-42 рр. найбільш вразливе місце німецької військової машини - комунікації і постачання військ залишилося без значного впливу партизан. Саме відсутність в тилу німецьких військ взимку 1941-42 рр. широкомасштабних диверсійних дій подібних дій армійських партизанських загонів у Великій Вітчизняній Війні врятувало вермахт від долі армії Наполеона.\nТаким чином, організаційна плутанина, застаріле розуміння мети і завдань партизанських дій в тилу противника, відсутність спеціальних мінно-вибухових засобів, неправильний вибір способів дій партизанських загонів, їх націлювання на розгром супротивника у відкритому збройному зіткненні привели до того, що в першому періоді основною формою дій партизан в тилу противника був відкритий бій з бойовими і тиловими частинами та підрозділами, німецькими гарнізонами і комендатурами.\nРізко негативне ставлення вищого військово-політичного керівництва країни до долі військовослужбовців, що потрапили в полон, небажання прийняти ефективні заходи до їх звільнення дозволили німецькому командуванню містити в таборах на окупованій радянській території багато сотень тисяч солдатів, офіцерів і генералів Червоної Армії. Завдання звільнення своїх військовополонених в порушення традицій російської армії взагалі не розглядалася як завдання збройних сил.\nДіями партизанських загонів і диверсійних груп, як і раніше, керували республіканські і обласні комітети партії, політуправління, розвідуправління і особливі відділи фронтів. Начальник політуправління Південно-Західного фронту в записці, спрямованої до Головного політуправління РСЧА в квітні 1942 року відзначав: "... роботою серед частин Червоної Армії і партизанських загонів, що діють в тилу противника, в даний час займаються кілька самостійних органів і організацій. Так, наприклад, ЦК КП (б) України, розвідвідділ Південно-Західного фронту, НКВД, партизанський відділ політуправління Південно-Західного фронту. Єдиного центру по керівництву зазначеної роботою немає ". Централізація керівництва стала пекучою потребою. І через 11 місяців після вторгнення німецьких військ Постановою ДКО від 30 травня 1942 року за Ставці ВГК було створено Центральний штаб партизанського руху (ЦШПД) в якості спеціального військово-бойового органу ВКП (б) по керівництву та координації бойової діяльності партизан.\nПостановою були також утворені деякі республіканські і обласні штаби партизанського руху.\nПоява ЦШПД уможливило планування партизанських дій, здійснення взаємодії на оперативному рівні з республіканськими та обласними штабами партизанського руху і фронтами, організувати цілеспрямовану роботу по встановленню зв'язку з партизанськими формуваннями, виробляти і доводити до партизанських командирів рекомендації по тактиці дій, підказувати найбільш ефективні способи і прийоми ведення диверсійної роботи, постачати партизанів зброєю, боєприпасами, медикаментами, готувати кадри, осуществл ть взаємодію партизанських формувань з радянськими військами. Наявність в складі ЦШПД оперативного управління дозволяло організувати підготовку і здійснення бойового застосування партизанських формувань в оперативному масштабі, повніше і тісніше координувати діяльність республіканських і обласних штабів партизанського руху.\nВ кінці серпня - початку вересня 1942 року було проведено нараду керівників Наркомату оборони і ЦШПД з представниками підпільних партійних органів, командирами і комісарами великих партизанських формувань. Підсумки наради і найважливіші напрямки боротьби в тилу ворога були сформульовані в наказі Наркома оборони І.В. Сталіна від 5 вересня 1942 року "Про завдання партизанського руху". Наказ докорінно змінював передвоєнні погляди на роль, місце і форми партизанської війни. Уже сам факт, що завдання партизанського руху визначалися не партійним документом, а наказом наркома оборони, говорив про те, що партизанські дії знову розглядалися як один з видів бойових дій збройних сил в тилу противника, якому відводилася стратегічна роль у збройній боротьбі. У ньому стверджувалося, що розгром німецьких армій може бути здійснений тільки одночасними бойовими діями на фронті і потужними безперервними ударами партизанських загонів по ворогу з тилу. Наказ націлював партизанські загони насамперед на порушення роботи залізничного транспорту противника з використанням диверсійних способів і прийомів боротьби, ведення безперервної розвідувальної роботи в інтересах Червоної Армії.\n6 вересня 1942 року була заснована посаду Головнокомандувача партизанським рухом, на яку був призначений член Політбюро ЦК ВКП (б) Маршал Радянського Союзу К. Є. Ворошилов. Їм було внесено пропозицію про створення в тилу німецьких військ регулярної партизанської армії. Організація, підготовка та ведення партизанських дій за задумом маршала повинні були стати складовою частиною військових дій РСЧА в оперативному і стратегічному масштабі. Однак вже 11 листопада пост Головнокомандувача був скасований, а ЦШПД як військово-оперативного органу партії підпорядкований безпосередньо Ставці ВГК. 7 березня 1943 року Постановою ДКО ЦШПД був розформований, але в травні того ж року знову відновлено. На думку П.К. Пономаренко подібна непослідовність по відношенню до вищого органу управління партизанським рухом була пов'язана з сильним впливом на деяких членів ДКО тодішнього керівництва НКВД в особі Л.П. Берії, який всіляко опирався керівництву партизанським рухом будь-яким органом управління поза ним відомства. Проте, центральний орган керівництва збройною боротьбою в тилу противника при Ставці ВГК був створений, що стало важливим фактором, що впливав на розмах і організованість партизанського руху, поява і розвиток всіх форм партизанських дій в тактичному, оперативному і стратегічному масштабі.\nІстотну роль у виборі змісту і форм партизанського руху зіграло матеріально-технічне забезпечення партизанських формувань. Зростання партизанського руху, багатогранна бойова діяльність партизанських загонів, що з'явилися партизанських з'єднань, зростання їх потреби в зброї, боєприпасах, засобах зв'язку, мінно-вибухових озброєння, які давали можливість партизанам домагатися ефективних результатів, не вступаючи у відкрите безпосереднє бойове зіткнення з противником - все це викликало необхідність створення 20 червня 1942 року відділу матеріально-технічного постачання ЦШПД. Якщо до освіти Центрального штабу та інших штабів партизанського руху, партизани забезпечувалися озброєнням за рахунок виділення зброї військовими радами фронтів і армій, трофеїв і збору його на місцях минулих боїв, то тепер почалося централізоване і планомірне постачання зброєю, боєприпасами, мінно-підривній технікою, речовим , медичним майном і продовольством.\nПоява на озброєнні партизанських загонів радіостанцій, спеціальних мінно-вибухових засобів зажадало відповідної підготовки командирів, підривників і радистів, здатних організувати застосування спеціальних сил і засобів в диверсійних та інших видах спеціальних дій партизанських формувань. Підготовка фахівців диверсійної роботи (інструкторів мінно-підривної справи і підривників) в спеціальних школах і центрах склала 2/3 всього обсягу підготовки в школах і центрах.\nНаявність спеціальних хв і мінно-вибухових засобів, а також підготовлених фахівців мінно-підривної справи дозволило партизанським формуванням різко збільшити кількість найбільш ефективного способу порушення роботи залізничного транспорту противника - здійснення диверсій. Так, якщо в 1941 році на Україні в результаті диверсій було скоєно 23 великі аварії на залізницях, то в 1942 році - 223. Різко активізувалися також дії партизан на залізницях в оперативному тилу групи армій "Центр" з 41 диверсії в квітні 1942 року до 236 в червні. При цьому, якщо в квітні така форма як відкритий бій становила 58% бойової діяльності партизан, а різні види спеціальних дій тільки 42%, то у вересні такі види спеціальних акцій як нальоти, засідки і диверсії становили 75% бойової діяльності партизан. Наявність спеціальних мінно-вибухових засобів, що застосовуються в будь-який час року, дозволило також знизити сезонну різницю в бойовій діяльності партизан.\nЗбільшення бойових можливостей партизанських загонів, необхідність концентрації і координації їх дій викликали до життя таку організаційну структуру як об'єднання кількох партизанських загонів в бригаду або інше партизанське з'єднання. Основною організаційною одиницею з'єднань, як правило, залишався партизанський загін. Чисельність з'єднань складала від кількох сот до 3-4 тисяч осіб, загонів - від декількох десятків до декількох сотень партизан. Зазвичай з'єднання складалося з 4-7 загонів, загони - з рот, взводів або бойових груп. Створення партизанських з'єднань дозволило приступити до здійснення спеціальних дій в більшому масштабі спочатку в межах районів базування, а потім і за їх межами способом рейду.\nТак, у вересні 1942 року рейди здійснили з'єднання під командуванням С.В. Ковпака в складі 5 загонів чисельністю 1075 чоловік і з'єднання під командуванням А.Н. Сабурова в складі 7 загонів загальною чисельністю 1617 чоловік. Рейд включав в себе послідовне здійснення диверсій на залізничних і шосейних дорогах, нальоти на комендатури і невеликі гарнізони, діючі промислові підприємства, руйнування ліній зв'язку, а також застосування інших способів спеціальних дій по маршруту пересування. Важливим завданням, що вирішується в ході рейду, була організація та активізація партизанського руху в нових районах, а саме перебазування з'єднань мало оперативне значення.\nСпец операції партизан. ( «Рейкова війна» і ін.)\nВідновлений в травні 1942 року Центральний штаб партизанського руху приступив до розробки плану першої операції партизан на залізничних комунікаціях противника стратегічного масштабу. В основу плану операції було покладено Постанова ЦК КП (б) Білорусії "Про руйнуванні залізничних комунікацій противника методом" рейкову війну ", тобто руйнуванням рейкового полотна мінно-вибухових і іншими способами. У наказі начальника ЦШПД від 14 липня 1943 року" Про партизанської рейкової війни на комунікаціях ворога "вказувалося, що" величезний зростання і розмах партизанського руху дозволяє в даний час наносити масовані повсюдні удари по залізницях з метою їх повної дезорганізації і зриву операцій ворога на фрон ах ". Можливість досягнення стратегічної мети - повної дезорганізації залізничних комунікацій в тилу противника не викликала сумнівів ні в органах управління партизанським рухом, ні в самих партизанських загонах. Однак спосіб досягнення мети - підрив двохсот тисяч рейок зустрів заперечення. Командування вважало, що противник не відчуває нестачі в рейках і навіть відправляє частину їх на переплавку і що найбільш вразливим місцем в німецькій системі залізничних комунікацій є паровози, яких на всій окупують ної частини СРСР є менше 5 000. Ця оцінка підтвердилася згодом німецьким дослідником в цій області Г. Теске, який писав, що Німеччина "мала в 1939 році набагато меншим парком паровозів і вагонів, ніж кайзерська імперія в 1914. Виною цьому була переоцінка мотора. Повністю виправити цю помилку не вдалося і в ході самої війни ". Підрив рейок, крім того, викликав перерву в русі тільки на час, необхідний для їх заміни (кілька годин), при цьому істотно ускладнюючи нормальну експлуатацію залізничної колії після звільнення території від німців. В кінцевому підсумку Українському штабу партизанського руху вдалося добитися права приступити до підготовки операції, зосередивши основні зусилля на пристрої катастроф військових ешелонів, тобто виводити з ладу потяги противника, а не підривати рейки. 30 травня 1943 року ЦК КП (б) У прийняв рішення почати не "рейкову війну", а "війни на рейках".\nПроведення операції планувалося в три етапи, кожен по 15-30 діб. Операцію планувалося почати орієнтовно 1-5 серпня 1943 року раптовим нанесенням першого стратегічного масованого удару, підірвавши одночасно 26 000 рейок. У перші 15 діб повинні були бути зруйновані основні залізничні комунікації в тилу групи армій "Центр". Надалі передбачалося завдати кілька інших масованих ударів і, паралізувавши рух на інших залізничних комунікаціях, в подальшому перейти до систематичних диверсійних дій по забороні роботи залізничних комунікацій в тилу противника. Створювана для проведення операції угруповання партизанських сил включала 167 партизанських бригад, окремих загонів і груп загальною чисельністю 95 615 осіб, розгорнута на території протяжністю понад 1 000 км по фронту і в глибину від лінії фронту до західного кордону СРСР, що говорило про стратегічне масштабі і спеціальному характері угруповання. Що були в тилу противника партизанська угруповання була вже настільки потужною, що партизанські формування розташовувалися поблизу більшості найважливіших залізничних комунікацій. Тому передислокація партизанських формувань при необхідності здійснювалася на відстань 70-80 км і лише іноді - більш 100 км.\nДля виконання завдань по підриву рейок і інших об'єктів на залізницях в тил до партизанів необхідно було додатково доставити 200-250 тонн вибухових речовин.Так, перекидання в тил противника вибухових речовин та інших засобів зажадала 400 літако-вильотів протягом липня-серпня, в тому числі 180 літако-вильотів протягом 5-6 днів, починаючи з 12 липня для підготовки до першого диверсійному удару. Істотна залежність успіху операції від дій авіації підтвердила значний вплив даного чинника на масштаб і зміст диверсійних та інших спеціальних дій в тилу противника. Необхідність перекидання для партизан в тил противника багатьох сотень тонн вантажів зажадала централізованого і систематичного застосування авіаційних з'єднань і частин. До середини 1943 року в інтересах партизанів діяли дві авіатранспортні дивізії, дванадцять окремих авіаполків, кілька полків авіації дальньої дії, ескадрильї фронтовий і армійської авіації та авіації повітряно-десантних військ. Всього за роки війни до партизанів було скоєно 109 тисяч літако-вильотів, 96% польотів було скоєно вночі. Використання авіації в інтересах партизанів виявило ряд істотних вимог і особливостей бойового застосування авіаційних сил і засобів.\nРезультати першого удару і подальших диверсійних дій протягом серпня мали значний вплив на роботу залізниць, однак повністю паралізувати рух не вдалося. У журналі військових дій ставки верховного командування вермахту після першого масованого удару зазначається: "4 серпня. Схід. Рух по залізницях на Сході часто припиняється через підрив рейок (в районі групи армій" Центр »3 серпня відбулося 75 великих аварій і 1 800 вибухів). Рух поїздів в районі групи армій "Центр" припинено з 4 серпня на 48 годин ".\nВсього з 20 липня по 16 вересня 1943 року по даними оперативного відділу ЦШПД в ході операції "Рейкова війна" було виведено з ладу 214 705 штук рейок, що становило 4,3% всіх рейок на експлуатованих ділянках залізниць. За підсумками минулого операції керівництвом ЦШПД були зроблені деякі висновки, і в ході наступної операції на залізничних комунікаціях "Концерт", що тривала з 20 вересня по 30 листопада 1943 року, диверсійні дії партизанів в більшій мірі були націлені на виведення з ладу рухомого залізничного складу супротивника. Одночасно протягом вересня - листопада 1943 року по плану ЦШПД проводилася спеціальна операція "Пустеля" по руйнуванню системи водопостачання на залізничних комунікаціях. В результаті операції було виведено з ладу 43 водокачки. Однак значне зниження бойових можливостей по здійсненню диверсій через нестачу мінно-вибухових коштів не дозволило партизанським формуванням паралізувати роботу залізничних комунікацій противника.\nСпеціальної завданням, виконуваної партизанами в інтересах сприяння своєї авіації в завоюванні і збереженні панування в повітрі, стало вчинення нальотів на аеродроми противника. В ході нальотів виводилися з ладу самі літаки, склади з пальним, боєприпасами та іншим майном. Льотний і льотно-технічний склад знищувався також в засідках, які влаштовуються на шляхах руху до аеродрому. Багато літаків знищувалися також при здійсненні вимушених посадок на територіях, контрольованих партизанами. З іншого боку в результаті пошуково-рятувальних дій партизанських формувань були врятовані багато радянських екіпажі, збиті над окупованою територією. Таким чином, бойовий досвід показав необхідність спеціальних авіаційних засобів для всебічного забезпечення дій партизан, в тому числі для вирішення завдань вогневої підтримки в їх боротьбі з карателями.\nЗ жовтня 1943 року вплив партизан на об'єкти залізничного транспорту різко і неухильно знижується і в лютому 1944 за основними показниками повертається на рівень лютого 1943 року. Тилове і технічне забезпечення німецьких військ хоча і зустрічається зі значними труднощами, але в основному виконує вимоги постачання військ усім необхідним для ведення військових дій. Стратегічний відступ німців, на відміну від відступу французів в 1812 році, не перетворилося для німецької армії в катастрофу. З початку 1944 року постачання німецької армії на решті окупованій території Радянського Союзу поступово знову повертається до автомобільного транспорту. Накопичений на той час німцями досвід боротьби з партизанами, посилена охорона колон, жорсткий пропускний режим на дорогах і на прилеглій до них території в основному дозволив німецькому командуванню проводити достатню тилове і технічне забезпечення військ на фронті з використанням автомобільного транспорту. Всього за три роки війни партизани на дорогах в тилу противника знищили і захопили 52 958 вантажних, легкових і спеціальних автомашин, що склало близько 10% загальної чисельності автомобільного парку вермахту, або близько 3-4% в рік. Подібні втрати не могли викликати істотного скорочення норм постачання німецьких військ.\nСтратегічне значення мала операція білоруських партизанів, підготовлена і проведена в тісній взаємодії з військами 1,2,3 Білоруських і 1 Прибалтійського фронтів в червні-липні 1944 До цього часу угруповання партизанських сил на території Білорусії включала 150 партизанських бригад і 49 партизанських загонів загальною чисельністю 272 490 партизан. Операція ретельно готувалася. В ході її підготовки тільки авіацією 1-го Білоруського фронту в партизанські формування було перекинуто 128 тонн вибухових речовин. Операція почалася в ніч на 20 червня нанесенням масованого диверсійного удару по залізничних комунікаціях і лініях зв'язку противника, в результаті якого рух по залізницях було повністю паралізовано до 23 червня. Операція була високо оцінена Маршалом Радянського Союзу Г.К. Жуковим, координували в той час дії фронтів.\nКінець партизанської війни.\nАле переміщення військових дій на радянсько-німецькому фронті за межі СРСР позбавило командування фронтів і штаби партизанського руху основної частини діяла раніше угруповання партизанських сил. Партизанські з'єднання і загони, які опинилися на звільненій території, розформовувалися. Відсутність у складі Червоної Армії штатних диверсійних частин і з'єднань, призначених для ведення спеціальних дій в тилу противника, призвело до того, що має величезний досвід диверсійних дій особовий склад партизанських формувань, придатний до військової служби, звертався на поповнення звичайних регулярних частин Червоної Армії, а переважна більшість кадрових офіцерів, які отримали досвід планування, організації та управління спеціальними діями в тилу противника в стратегічному і оперативному масштабах, в подальшому Використовувати по своїм колишнім військовим обліковими спеціальностями. Так, в донесенні ШПД 3-го Українського фронту повідомлялося: "Відповідно до директиви ЦК КП (б) У і вказівками начальника Українського штабу партизанського руху, отриманими по радіо від 3 вересня 1944 року про розформування штабу партизанського руху 3-го Українського фронту до 20 вересня 1944 р доношу:\n20 вересня 1944 року штаб партизанського руху 3-го Українського фронту розформований.\nОсобовий склад штабу та партизани, що знаходилися в резерві для засилання в тил ворога, відряджені до військкоматів, а кадровий офіцерський склад спрямований до відділів кадрів фронту в відповідно до їх спеціальності.\nВсе озброєння, боєприпаси, мінно-вибухові засоби в зв'язку з відсутністю поблизу фронтових складів передані по акту начальнику гарнізону м.Тираспіль ... ".\nЯкі вчинили рейди на територію Польщі, Чехословаччини, Угорщини і Румунії окремі радянські партизанські формування зважаючи на обмежену чисельності і бойових можливостей не могли самостійно здійснювати спеціальні дії в оперативному або стратегічному масштабі. Партизанський рух серед населення зарубіжних країн, також як і радянський, який організовується на принципах партійної діяльності, вимагало допомоги та підтримки, в першу чергу військовими фахівцями в області спеціальних методів ведення збройної боротьби. Так, на основі Постанови ЦК КП (б) У "Про допомогу Чехословацької компартії в організації партизанського руху на території Чехословаччини" з липня 1944 року по травень 1945 року туди були послані 53 організаторські групи загальною чисельністю 1 200 осіб.\nДіяльність організаторських груп, а також інших радянських партизанських формувань на територіях зарубіжних країн істотно обмежувалася відсутністю достатньої кількості військовослужбовців, які знають іноземну мову. Необхідно було також враховувати особливості організації диверсій і інших способів спеціальних дій з нелегальних позицій в населених пунктах, викликані відмінностями в агентурно-оперативну обстановку в суміжних країнах. Діяльність партизанських керівників за кордоном зажадала знання специфіки військово-адміністративної діяльності на територіях іноземних держав. Так, після початку Словацького національного повстання туди для надання допомоги було направлено групу радянських офіцерів, а в Головний штаб партизанського руху Словаччини в якості радника був призначений полковник О.М. Асмолов, який раніше керував партизанською боротьбою на різних радянських фронтах. Таким чином, організація іррегулярних збройних формувань на території іноземних держав, вплив через них на військово-політичну орієнтацію керівництва і обстановку в країні в цілому, а також бойове застосування формувань в інтересах оперативно-стратегічних об'єднань Радянської Армії стали важливою спеціальної завданням збройних сил на завершальному етапі війни.\nЗ виходом радянських військ на територію Німеччини і Східної Пруссії партизанська боротьба радянських партизанських формувань в тилу німецьких військ своє самостійне значення втрачає і поступово припиняється. Диверсійні дії тривають лише в формі окремих, не пов'язаних загальним задумом спеціальних акцій, здійснюваних армійськими диверсійно-розвідувальними групами по планам розвідувальних управлінь і відділів фронтів і армій в рамках розвідувального забезпечення бою, битви або операції.\n1. Радянська військова енциклопедія.\n2. дріб М.А. Мала війна (партизанство і диверсії).\n3. Пономаренко П.К. Всенародна боротьба в тилу німецько-фашистських загарбників\n4. Азясскій Н.Ф., Князьков А.С. Партизанська операція "Рейкова війна".\n5. Історія Великої Вітчизняної Війни 1941-1945рр.\n1. До війни.\n2. партизанство в роки Великої Вітчизняної Війни.\n3. Спец операції партизан.\n4. Кінець партизанської війни.


Like TV » Шепетівчан дурять телефонні шахраї\nШепетівчан дурять телефонні шахраї\n24 Лютого 2020 195 views System System\nПредставляються працівниками банків та телефонних операторів, – повідомляє прес-служба Шепетівського ВП.\n13 лютого, близько 12:45 до шепетівчанина зателефонував невідомий. Представившись, оператором “Київстару” видурив у чоловіка гроші під приводом подовження терміну дії номеру телефону.\nЗа чотири дні,17 лютого, іншого нашого земляка обдурив, буцімто, працівник служби безпеки банку “ПУМБ”. За “легендою” зловмисників, банківську карту чоловіка заблокували. У процесі “розблокування” шахраї і заволоділи грошима.\nЗа фактами обох правопорушень правоохоронці розпочали слідство. Поліціянти нагадують містянам: не забувати правила безпеки.\nНе повідомляйте нікому особистої інформації, у тому числі ПІН-кодів та номерів від банківських карт. Не довіряйте “виграним лотереям” та перевіряйте номери, що вам телефонують у мережі та на гарячих лініях сервісів.


UvScreenCamera завантажити безкоштовно — запис з екрана комп'ютера. UvScreenCamera 4.16 -\nзапис з екрана комп'ютера\n(13 голосів, 3.77 з 5)\nUvScreenCamera є додатком, що дозволяє здійснювати запис з екрану комп"ютера.\nЦей додаток робить можливим не тільки запис всіх дій, проведених на комп"ютері, але і дозволяє відстежувати всі зміни, які були зроблені щодо зображення.\nЗавдяки таким можливостям, програма відмінно підходить для створення різного роду презентацій або роликів для навчання, адже за допомогою даної програми тепер можна з легкістю показати користувачеві будь-яку дію, яке він повинен повторити на комп"ютері.\nЩоб забезпечити максимальну універсальність, створене відео можна зберігати в різноманітних форматах, від стандартного формату відео - AVI, флеш-роликів - SWF формату EXE, який може бути відтворений на будь-якому комп"ютері з операційною системою Windows.\nТакож відео може бути збережене у власний формат UVF, який можна відтворювати вільно розповсюджуваним програвачем від uvScreenCamera.\nУ програмі uvScreenCamera є весь необхідний набір засобів, які дозволяють із зручністю створювати різні демонстраційні і навчальні матеріали.\nВарто врахувати і той факт, що, за допомогою даної програми, в будь записане відео можна з легкістю вставляти не тільки написи, але і різного роду пояснення.\nЄ також можливість вставки в ролик будь-якого необхідного вам звуку, наприклад, пояснення з мікрофона.\nЗавдяки величезним можливостям програми ви можете з легкістю, не тільки розрізати ролик на фрагменти, але і змонтувати, так як вам необхідно.\nКрім усього іншого, цей додаток може застосовуватися не тільки для запису і монтажу відео, але і для створення скріншотів з екрану монітора.\nКартинку можна зберігати у файл як повністю, так і окремі, необхідні для роботи ділянки.\nЗавантажити безкоштовно uvScreenCamera ви можете на нашому сайті.\nПрограма uvScreenCamera має не тільки величезні можливості, але дуже проста у використанні, що робить її ще більш привабливою, особливо для недосвідчених користувачів.\nВи можете завантажити uvScreenCamera безкоштовно на нашому сайті прямо зараз.\n▼ Завантажити UvScreenCamera можна за посиланням нижче ▼\nНазва програми UvScreenCamera\nВерсія програми 4.16\nРозмір 6.39 MB\nОновлений 2014-04-22 18:49:42\nUvScreenCamera - відгуки:


Чим салон краси відрізняється від перукарні\nКожна жінка прагне бути привабливою і красивою. Для підтримки себе в ідеальній формі багато регулярно відвідують салони краси та перукарні, помилково вважаючи, що це одне і те ж. Об'єднує і салон краси, і перукарню рід діяльності - надання послуг населенню. А ось в чому принципові відмінності цих закладів, слід розібратися.\nВизначення перукарні і салону краси\nПід перукарні розуміють заклад, який спеціалізується по наданню послуг по догляду за волоссям і розташовується у відокремленому приміщенні. Тут можна постригти волосся або пофарбувати, зробити зачіску або укладання, завивку або інші маніпуляції з волоссям.\nРозвиток перукарського мистецтва відбувалося разом з людиною. Точного моменту появи професії перукар не встановлено. Найдавніші люди прагнули виділити себе з племені шляхом простих маніпуляцій з волоссям. Чоловіки обпалювали їх або зрізали кременем. Жінки збирали волосся в пучок, плели коси і зав'язували їх шкіряними ременями. Саме такі прості зачіски лягли в основу розвитку перукарської справи.\nСалон краси також спеціалізується на наданні косметичних послуг населенню, але вже не тільки для волосся, а також для шкіри обличчя і тіла. Поява перших салонів в нашій країні належить рубежу 20-21 століття. Але більшість жінок сприйняли такі заклади, як непотрібну розкіш і зайву витрату часу і коштів. Правда, поступово попит на подібні послуги став зростати, згодом комфорт і можливості салонів краси були оцінені по достоїнству російськими жінками.\nІндустрія краси на сьогоднішній день досить прибуткова і набула поширення по всьому світу. Попит на такі послуги зростає, що і викликає відкриття все більшого і більшого числа салонів краси.\nЧим відрізняється салон краси від перукарні\nНайголовніша відмінність цих двох закладів - це асортимент можливих послуг. Салон краси є підприємством з надання багатопрофільних послуг, в той час, як в перукарні займаються тільки виключно волоссям. У салонах професійні стилісти не тільки зроблять стрижку і укладку, але також можуть виконати різні процедури, які можуть бути спрямовані на догляд за обличчям, тілом, нігтями. Серед найбільш затребуваних послуг можна виділити:\nПірсинг і багато іншого.\nТак як перелік послуг, що надаються широкий, відповідно і персонал працює різноплановий.\nЩе одним ключовим відмінністю цих двох закладів можна вважати ступінь професіоналізму працівників. Щоб стати працівником перукарні в більшості випадків досить просто пред'явити документ про проходження найпростіших курсів. А стати працівником салону краси може тільки професіонал зі стажем і досвідом роботи, який володіє певними нагородами, які підтверджують його професіоналізм. Найчастіше такі працівники називаються стилістами. Вони можуть не просто виконати зазначену клієнтом зачіску або стрижку, а й допоможуть підібрати найбільш підходящий варіант відповідно до форми обличчя і індивідуальних зовнішніх особливостей.\nІноді, щоб постригтися в перукарні слід забігти поле роботи і почекати своєї черги, а ось в салоні буде потрібно зробити попередній запис, так як тут не буває черг. Обстановка в приміщеннях, де розташовується салон краси, дуже затишна і комфортна. Для відпочинку або очікування передбачені дивани, столики з газетами і буклетами, грає приємна фонова музика. Адміністратор завжди подбає про комфорт клієнта, запропонує випити кави. У перукарнях майстру все одно на комфорт очікують. Йому важливо закінчити з одним відвідувачем, щоб зайнятися другим.\nПравда, вартість послуг перукарень набагато демократичніше, але найчастіше рівень виконання роботи бажає кращого.\nКлючові відмінності двох закладів\nЩоб більш точно зрозуміти, чим відрізняється один заклад від іншого, можна виділити основні моменти.\nУ перукарні виявляються різні послуги виключно по догляду за волоссям клієнтів, в той час, як салон пропонує широкий асортимент різнопланових послуг.\nНайчастіше в перукарні працювати фахівці на підставі самого звичайного сертифіката про проходження курсів, рідко хто з них може підтвердити високий рівень професіоналізму нагородами та дипломами. У салонах краси стилісти є майстрами своєї справи, що підтверджується не тільки досвідом і багаторічним стажем, а й відповідними нагородами.\nВартість послуг в салоні краси на порядок вище, ніж в перукарні.\nКлієнтів в салонах обслуговують різнопланові фахівці, а в приватних і державних перукарень працюють тільки перукарі.\nВідвідати перукарню можна в будь-який відповідний для себе момент, а в салон слід записатися заздалегідь. Але це гарантує відсутність черги.\nСалони краси мають приємну обстановку і високий показник сервісу, такі умови перукарні не завжди можуть надати.\nСтилісти в салонах краси працюють з кожним клієнтом за індивідуальною програмою, підбираючи для нього найбільш привабливий варіант.\nВирушаючи приводити себе в порядок, слід задуматися, що відвідати. Не варто економити на своїй красі і зовнішньому вигляді.