Вибрані твори (Едгар По)/Вступна стаття — Вікіджерела\nВибрані твори (Едгар По)/Вступна стаття\nВибрані твори (1928)\nВступна стаття (М. Йогансен) Золотий жук→\nВибрані твори — Вступна стаття Едґар Аллен По\nТрудно згадати всіх тих письменників Европи, Росії та України, на яких так чи інакше впливала постать «отця всього модернізму» — химерного й геніяльного Едґара. Дарма що вплив його зоставався подекуди невидний і навіть, може, неусвідомлений від якого письменника, як той вплив античної культури, що й досі керує нашою науковою термінологією, нашою логікою, нашою шкільною граматикою, нашою мораллю, ба й нашим правом. А малоусвідомлений зостався вплив Едґара По, от як вплив Шопенгавера, мабуть, чи не через те, що він був «песиміст». «Песимісти» ж ніколи не бували в пошані в начальства, а, значить, і в газетних псів, і в критичних овчарок. До непопулярности Едґара По, непопулярности, найбільшої в його власній батьківщині — Штатах, спричинилася також його непримиренна глузлива позиція проти родимих і питимих партачів від літератури.\nТа ця сама офіціяльна непопулярність і давала змогу пізнішим письменникам користатися з невичерпного джерела мистецьких ідей Едґара По, не боячись, що їх буде викрито й поставлено на місце. З пари новел По Конан-Дойл зробив десятки томів оповідань і набув більшої від самого По популярности. Цікаво простежити, як одна новела По зазнаки дала матеріял для десятка чи й більше оповідань Конан-Дойла, а далі для сотень Пінкертонів та Картерів.\nАле не сама кримінальна література (що нічого спільного не має з модернізмом, як таким) збудувала свої хмародряпи на ідеях геніяльного американця. Модернізм, як сказано, народився з тепер зовсім невідомих ліричних новел По, і головні ознаки модернізму — його прибрана химерність, його удавана любов до тонких вишуканих речей, його настирний культ краси, його абсолютний потяг до звукової творчости, його дешевий аристократизм — кореняться в насправді химерних, дійсно глибоких, на ділі розкішних ідеях віршів і ліричних новел Едґара По. Те, що для По було істотою його творчости, для модернізму стало модою, те, що Едґар винайшов, модернізм продавав, замість Едґара По запанував Оскар Вайлд.\nЕдґара По дід народився в Ірландії, та жив увесь вік в Америці, з часу національної революції — в Балтиморі. Він був квартирмайстром підчас війни за незалежність Америки, взивався звичаєм тогочасних американців — «генерал По» і був видатним «громадським діячем». Його старий син Девід, батько Едґарів, мусив учитися на адвоката, але захопився сценою, утік з дому, оженився з актрисою — і «генерал» вигнав його з своєї хати назавжди. Жінка його Елізабета, дочка англійської актриси, що емігрувала коло 1796 року, вийшла за нього заміж у віці щось 25 літ, бувши вже вдовою. Девід По, позбавлений від батька спадщини, оселився в Бостоні, працюючи з жінкою вдвох на сцені. З Елізабети По була, очевидно, не аби-яка артистка, а чоловік її грав маленькі ролі. Через шість літ по тому, в році 1811, Елізабета По вмерла від сухот, а чоловік її вмер від тої самої хороби дещо раніше.\nЕдґар Аллен По, другий син Девіда По, народився січня 19 року 1809 в Бостоні, але злидні почалися для нього не відразу. «Генерал» По взяв до себе старшого брата Вільгельма Генрі Леонарда По, шотландський купець Макензі адептував сестру По Розалію, а сам Едґар потрапив у прийми до багатого тютюнового плантатора Джона Аллена в Річмонді, штат Вірджінія. Старший брат По писав вірші, за які казалося, що в них «було стільки ж таланту, як в Едґарових», та вони пропали без сліду. Він служив у флоті і вмер молодим. Дуже імовірно, що легенда про перебування, піяцтво, арешт і кару Едґара По в Петербурзі, в Росії, постала саме з фактів життя оцього старшого брата.\nНовий батько Едґара По балував свого прекрасного приймака, його ж жінка м-сис Аллен була для нього першою з матерів, що протягом усенького його життя опікували поета.\nЕдґар Аллен По вчився в Англії в Манор Гавз школі, у Стовк Ньюінґтоні, де директором був строгий піп йогомосць д-р Бренсбі. Ось спогади самого По про його шкільні роки.\n«Мої перші спомини про шкільне життя сполучені з великим химерним будинком часів королеви Елізабети в туманнім англійськім селі, де росла сила гігантських вузлуватих дерев, і ці всі доми стояли з стародавніх часів. Справді, то був заспокійливий древній сонгород. Ще й зараз, здається мені, я почуваю свіжу прохолоду тінявих алей, вдихаю аромат тисячі кущів і знову з несказанною насолодою чую глухий глибокий голос церковного дзвону, що розлягався раптовним і траурним гудом у тихій закуреній атмосфері, що в ній вирізьблена готична дзвіниця лежала, як у ложі, і спала. Зараз це для мене така втіха, що рівної їй я не знаю, баритись над докладними спогадами про школу та всім, що з нею було звязане. Я думаю, що мені, що згинаюся тепер під тягарем лиха, леле — занадто реального, можна простити, що я шукаю втіхи, яка б вона не була тимчасова і незначна, в оцих безладних споминах. Оці спомини, зовсім банальні й навіть смішні сами по собі, в моїй уяві набувають фатальної ваги, бо вони стосуються до часу й до місця, коли й де я вперше згадую многозначні натяки долі, що пізніше так цілком мене опанувала. Дайте мені отже згадати. Будинок був, як я сказав, старий і хаотично розположений. Садиба була величезна, і висока солідна цегельна стіна з вінцем з вапна й битого скла її оточувала. Оцей ніби тюремний мур становив межу нашого житла, і за нього ми виходили лише тричі на тиждень: один раз що-суботи після обід, коли ми робили короткі прогулянки по околишніх полях, ідучи всі разом під керуванням двох навчителів, і двічі що-неділі, коли ми ходили тим самим робом, як на парад, на вечірню й на обідню до місцевої церкви. Нашої школи директор був за пастора в цій церкві. З яким глибоким почуттям здивовання й збентеження я звик дивитися з нашої далекої лави на хорах, коли урочистою й повільною ходою він сходив на амбону. Цей шановний чоловік з таким благодушним обличчям в блискучому орнаті, що розвівався так торжественно, з такою старанно напудреною перукою, такий закляклий та величний — невже ж це був той самий, хто пізніше з кислою пикою і в затабаченій одежі керував з ферулою в руці драконівськими законами школи. О, незміряна загадка, надто потворна, щоб можна було її розвязати! На розі важкого муру хмурилася ще важча брама. Вона була скріплена і збита залізними болтами і вгорі залізними їжилася іглами. Яке почуття глибокого побожного страху викликала ця брама! Її ніколи не відчинялося, окрім отих періодичних виходів, про які я вже згадував; і тоді в кожному рипі її могутніх завіс ми вчували таємницю — цілий світ матеріялу для урочистого слова чи ще урочистішої задуми. Просторий двір мав неправильну форму і мав скільки закутів. Три чи чотири найбільших спосеред цих закутів становили майдан для розваг. Він був рівний і всипаний дрібним твердим кремінням. Я добре згадую, що на нім не було ні дерев, ні лав, ні чогось подібного. Ясне діло, він був містився за будинком. Перед фасадом був невеличкий палісадник, обсаджений буксом і іншими кущами, але через нього ми проходили тільки дуже-дуже рідко, як от, коли вперше вступали до школи чи остаточно виходили з неї або, може, коли якийсь родич чи друг приїздив по нас, і ми радісно їхали додому на різдвяні чи літні канікули. А самий дім — яка чудова стара будівля то була! для мене — справжнє чарівне місце! Його покоям, його незчисленним відділам не було краю. Трудно було сказати з певністю, на якому поверсі з двох у даний момент стоїш. З кожної кімнати до другої запевне вело три або чотири ступні сходів чи вниз, чи вгору. Бокові крила були незчисленні й незрозумілі і так переходили одне в одне, що наші найточніші ідеї про будинок не дуже різнилися від уяви, що ми собі складали про безмежність! Протягом п'ятьох років мого перебування там, я ніколи не міг достоту уявити собі, в якім відлеглім місці була маленька опочивальня, що в ній спали я і вісімнадцять чи двадцять учнів. Шкільна кімната була найбільша в будинку — я не міг відмовитися від думки, що вона була найбільша в світі. Вона була дуже довга, вузька й страшно низька з мальованими готичними вікнами і дубовою стелею. У відлеглім страшнім кутку була квадратова загорожа в вісім-дев'ять футів — «святилище», підчас лекцій, нашого директора отця д-ра Бренсбі. Це була солідна будова з масивними дверима, і ми радше всі б загинули в муках, аніж наважилися були б відчинити їх підчас відсутности йогомосці. По других кутках були дві подібні загорожі, куди менше поважані, правда, та все ж і вони всиляли в нас побожний страх. Одна з них була катедра «класичного» навчителя, а друга — «англійського й математики». Розкидані по всій кімнаті вдовж і впоперек, у безмежнім хаосі стояли незчисленні лави й столи, чорні, старовинні й зужитковані, неймовірно завалені заялозеними книжками і такі покарбовані ініціялами, іменами, гротескними фігурами і іншими колективними зусиллями ножа, що геть утратили ту малооригінальну форму, яку мали колись за давноминулих часів. Величезна діжа з водою стояла в кімнаті з одного краю, а дзиґарі колосальних розмірів — з другого.\nОточений масивними мурами цієї шановної школи, я перейшов, ще не знудьгувавшися в тім і не розчарувавшися, в третє п'ятиліття мого життя. Цвітущий мозок дитинства не потребує зовнішнього світу фактів, щоб розважати себе й знаходити собі роботу, і ніби сумна одноманітність школи була повна дужчими емоціями, ніж ті, що я мав старшого віку від розкошів, чи за віку дорослого від злочинства. Але я мушу думати, що мій початковий розумовий розвій ховав у собі риси незвичайного — навіть екстравагантного. Взагалі, події раннього дитинства рідко полишають виразне по собі вражіння у більшости людей. Все воно, як сива тінь — слабий і хаотичний спомин, неясний спогад про маленькі розваги й фантасмагоричні болі. Не так було мені. Очевидно, в дитинстві я відчував з силою, не меншою, ніж доросла людина, все те, що тепер укарбувалося в моїй пам'яті рисами, такими ж живими, глибокими й вічними, як карб картагенських медалів. А в тім на ділі — що називається звичаєм «на ділі» — як мало там було такого, щоб його згадувати! Пробудження вранці, наказ іти спати ввечері, вивчення на пам'ять, розказування, час від часу напівсвята і прогулянки; майдан для гри з його сварками, його розвагами, його інтригами; вони викликали якоюсь давно забутою магією цілий ліс почувань, усесвіт пригод, космос розмаїтих емоцій, пристрасного й могутнього зворушення. Oh, le bon temps, que ce siècle de fer!\n«Одного дня він проводив одного з своїх учителів додому, де він уперше побачив місіс Гелен (Джен) Станнард, матір свого молодого друга. Ця леді, увійшовши в кімнату, взяла його руку й сказала скільки ніжних і граційних слів, вітаючи його, і ці слова так глибоко проникли в чутливу душу спроти, що він не міг вимовити ні слова і майже зомлів від хвилювання. Він повернувся додому, наче в сні, з одною думкою, з одною надією — знову почути ті ніжні, граційні слова, що зробили остогидлий світ таким прекрасним для нього і сповнили його самітне серце напливом нових радощів. Ця леді пізніше поділяла з ним усі його хлоп'ячі лиха, і її добрий уплив урятував і керував ним у дні його бурхливої й пристрасної юности. Вона вмерла від чудної, особливої недуги, і місяцем пізніше він що-ночи відвідував цвинтар, де лежав предмет його хлоп'ячого обожнення в гробу. Думка про неї, що спала тут самітно, сповнювала його серце глибокою непереможною печаллю. Коли ночі бували дуже зимні й холодні, коли осінній дощ падав і вітри квилили траурно над гробами, він зоставався найдовше, і найтяжче для нього було відійти».\nЕдґар По учився блискуче і був перший у Річмондівській школі спортсмен, та його походження з акторської сем'ї не давало йому змоги піддержувати своє першенство в «аристократичній» атмосфері, що панувала в цій школі.\nВ 1825 році По покинув школу — з цього часу датують деякі вірші й любов з міс Ельмірою Ройстер. Аллени не дозволили По женитися, і, коли він уступив до університету, сімнадцятилітня міс Ройстер вийшла заміж за якогось Шелтона.\nУ Вірджінському університеті в Чарлотсвілі Едґар По вивчав класичні й нові мови і вславився як блискучий спортсмен, при чім він ставився до атлетичних вправ більше як до діла, ніж до спорту.\nВ цілому він був дуже стриманий і самітний. Вражіння від прогулянки «в Скелястих горах» у відповідній новелі, очевидно, змальовують власні переживання поета. Відомо також, що По грав у карти і врешті мав боргів на дві тисячі доларів, що привело до розриву з м-ром Алленом і переселення По до Бостону в 1827 році. У Бостоні По знайшов видавця, що надрукував його юнацькі вірші, писані, за його свідченням, не пізніше від чотирнадцятилітнього віку. Це були «Тамерлен і інші поеми Бостонця». Але цю книжку по друкові майже не продавалося з причин нам невідомих.\nУ лютому місяці 1829 року вмерла м-сис Аллен. Удівець при цій нагоді почасти примирився з Едґаром, але, намагаючися спекатися дальших турбот, настоював на тім, щоб він учився у військовій школі в West Point'і. Ждучи свого призначення в Балтиморі, По видав «Ель Аареф, Тамерлен і інші поеми», де помітно великий поступ проти першого видання.\nУ військовій школі По багато читав, але мало віддавав уваги військовим вправам і, крім того, визначався сатирами й памфлетами на офіцерів. У березні 1831 року його звільнено, при чім м-р Аллен начисто відмовився дати свою поруку — і поета звільнено воєнним судом.\nТепер По не зоставалося нічого, як робити гроші з своєї коханої поезії. Він оселився в Балтиморі в своєї тітки м-сис Клемм, що до самої смерти опікувала його й помагала йому працею своїх рук.\nЛише в-осени 1833 року Едґар По мав першу літературну перемогу, і то на конкурсі «Saturday Visitor'а» на найкращу новелу й найкращий вірш. На конкурсі і вірші, і новелу По визнано за найкращі. Новела «Рукопис, знайдений у пляшці» дістала приз у 100 доларів, і жюрі конкурсу листовно рекомендувало авторові видати його новели книжкою. Джон Р. Кеннеді зацікавився поетом, і, коли 1834 року Аллен умер, не зоставивши По ні шеляга, Кеннеді улаштував одну з новел По в журналі. По одержав за цю новелу п'ятнадцять доларів.\nРоку 1835 Едґар По не зміг явитися на обід до Кеннеді, не маючи в що одягтися. Кеннеді допоміг йому протекцією — і 1835 року в грудні По зробився редактором «Південного Літературного Вісника» в Річмонді з платнею п'ятсот двадцять доларів на рік. Ще перед тим він закохався в дочці м-сис Клемм, тринадцятилітній дівчині Вірджінії. В 1836 році вони поженилися, при чім шафер По Томас Клівленд присягнув, що Вірджінії двадцять один рік. Мабуть що, правдиво вважають романтичні рядки з «Елеонори» за автобіографію любови.\n«Вона, яку я любив у юності і про яку я тепер записую спокійно й чітко ці спогади, була єдина дочка єдиної сестри моєї давно покійної матери. Елеонора було ім'я моєї кузини. Ми завжди жили вкупі під тропічним сонцем у Долині Розмаїтоколірних Трав. Ніколи не ступала там нога чужинця, бо вона лежала далеко осторонь серед пасма гігантських горбів, що нависали над нею навколо, виганяючи сонячне світло з її найзатишніших притулків. Ні одної стежки не було протоптано в сусідстві — і, щоб дійти до нашої щасливої домівки, треба було з силою одхиляти галуззя тисяч лісових дерев і крушити на смерть мільйони пахущих квітів. Тут ми жили зовсім самі, не відаючи нічого про світ поза долиною, — я й моя кузина, і її мати…\nРуч-о-руч по цій долині протягом п'ятнадцятьох літ блукали ми з Елеонорою, раніше, ніж любов вселилася в наші серця. Одного вечора, коли кінчалося третє п'ятиліття її й четверте мого життя, ми сиділи, обійнявши одне одного, під зміястими деревами й дивилися вниз у води Мовчазної Ріки на свої образи в ній. Ми не сказали ні слова протягом усього цього дня, і на другий день навіть у нас було слів обмаль і вони тремтіли. Ми викликали бога Ероса з хвиль і почували тепер, що в нас запалали дикі душі наших предків. Пристрасті, що протягом століть були властиві нашій расі, прийшли юрбою вкупі з фантазіями, властивими їм, і навіяли благословенне безумство на Долину Розмаїтоколірних Квітів. На всім, що було в ній, сталася дивна зміна. Дивовижні зоряновінчані квіти розцвіли на деревах, на яких одвіку не було квітів. І життя законилося на наших стежках, бо цибатий фламінґо, доти незнаний, з веселою зграєю блискучих птахів запишався перед нами своїм пурпуровим пір'ям. Золоті й срібні риби з'явилися в річці, а в лоні її по-малу-малу розлігся шепіт, що виріс нарешті в колискову мелодію, божественнішу від еолової гарпи, ніжнішу за все в світі, окрім голосу Елеонори. Аж от світла хмара, яку ми довго бачили в краях Вечора, випливла звідти, вся розквітла пурпуром і золотом і, сумирно лігши над нами, никла день-у-день все нижче й нижче, поки краї її не полягли на верхів'ях гір, не повернули туман у блиск і не замкнули нас ніби навіки в чарівну в'язницю величи й слави».\nЕдґар По пив. Не знати, коли він почав пити чорно — біографи стверджують, що до смерти Вірджінії поет не був ще справжнім п'яницею. В усякім разі ті, що бачили його сімейне життя, свідчать, що делікатнішої, ніжнішої, більш джентлменської постати, ніж був удома По, їм не доводилося зустрічати. Але відомо, що в товаристві варт йому було випити одну шклянку вина, як він ввесь мінився. Хоч нічого назовні було не видно, але його воля відразу «божеволіла». Він ставав до того гострий, нетерпимий, з таким сарказмом характеризував сучасних собі письменників, що для нього стало неможливим займати постійні редакторські посади.\nЗ видавцем «Вісника» По розійшовся вже року 1837. Тільки в 1839 році ми бачимо По знову на редакторській посаді, та 1840 року він знову пішов і далі був редактором журналу «Грегема» з 1841 до 1842 року. Тимчасом він надрукував «Повість Артура Ґордона Піма з Нактукету» і двадцять п'ять оповідань («Tales of the Arabesque and Grotesque»).\nРоку 1844 По, остаточно вирішивши мати свій власний друкований орган, переселився до Нью-Йорку. За рік пізніше він купив «Бродвей-Журнал» і вів його до 1846 року, до свого фінансового краху. Почасти причиною цього краху була серія статтей під заголовком «The Literati», знов скерована проти бездарних письменників.\n«На ліжку не було покривала, але тільки солома, і сніжнобілі завіси й простині. Погода була зимна — і хвора жахливо застудилася, як це буває з сухітними в останній стадії. Вона лежала на соломі завинена в широке пальто свого чоловіка, і великий сірий кіт лежав у неї на грудях. Дивний кіт ніби був свідомий того, яка з нього є користь. Пальто й кіт тільки й зігрівали хору, хіба що чоловік грів у своїх руках її руки, а мати — її ноги».\nЕдґар По прославився як поет, як складач романтичної прози, як автор «сюжетних» оповідань і як теоретик. Оця книга містить у собі новели По як ліричного, так і «сюжетного» характеру. Ці останні головним чином зробили По репутацію серед широких читацьких мас, хоча й його лірична проза, на наш погляд, вища від Новалісової. Але така лірична проза, творчість найбільше автопсихологічного характеру, як і взагалі лірика, недовговічна і ефемерна. Сучасні їй люди часто вважають її за акме серйозної творчости — для того, щоб наступне покоління, відкидаючи «діялектично» особисті переживання попереднього покоління, разом із тим відкинуло б і його лірику. Варт порівняти хоча б лірику Ґете й сонети Шекспірові з «Фавстом» і драмами Шекспірівськими, щоб переконатися, що лірика найменш довговічна спосеред творчих фахів.\nТа коли твори інших авторів живуть довше від своїх творців саме через те, що охоплюють ширше від їхніх почувань коло інтересів, то твори Едґара По неліричні живуть і досі з інших причин. В основі довговічних творів звичаєм лежить побутовий, історичний взагалі couleur local'ний факт. В основі ж переважної більшости популярних новел Едґара По лежить імітація факту. Він настільки покладався на силу своєї вигадки і на знання читачевої психології, що залюбки, ніби граючись з ним, подавав йому за факт очевидну, ненатуральну вигадку в гордій певності, що читач сприйме її з почуттям істинности радше, ніж протокольні оповідання сучасних йому авторів. Найдивніше, найвеличніше в його творчості саме те, що він не потрібував фактів для того, щоб «викладати факти». Великий майстер був Лев Толстой, та що з нього стало, коли він почав був писати суто дидактичні оповідання, припасовуючи події до своєї філософії.\nСаме оця риса творчости Е. По, і саме в сюжетних оповіданнях його роботи з його речей — надзвичайний, дорогоцінний матеріал для письменника. Ми вже згадували коротко, як Конан-Дойл, Жюль Верн, а в останні часи Ганс Гайнц Еверс, Вайлд, почасти й Герберт Велз і багато-багато інших поробили собі світові імена з покидьків геніяльного американця, і то на зовсім різні спеціяльності. Тимчасом до послуг їх було куди більше фактів, і фактів куди цікавіших. Сила По в його методі, в його колосальній аналітичній здатності, в геніяльній оцінці впливу на читача того чи іншого розпологу матеріялу. Отже, коли, аналізуючи інших новелістів, ми одночасно аналізуємо матеріял і його організацію, в новелах По ми часто маємо щасливу нагоду досліджувати чисту організаційну роботу, народження твору з нічого.\nЯсне діло, загальне правило для письменника зостається те саме, що й було повсякчас — шукати яскравих характерних подій і організовувати їх у ще яскравіші, характерніші оповідання. Ясне діло, покладатись на те, що можеш оті події вигадати, ні в якім разі не слід. Але, простеживши народження розкішних новел з нічого, письменник з тим більшою легкістю організовуватиме самі по собі яскраві події.\nОтже, подавши на потребу читачам біографічні відомості з життя Едґара По, ми хочемо звернути в цій вступній статті увагу письменників на методи його роботи. Історія літератури взагалі, бувши наукою, що до літератури не має жодного відношення, не цікавиться методами роботи, чи, краще сказати, цікавиться лише декорацією цих метод. Історія літератури з насолодою розповідає нам, що один письменник пив, а другий курив опій. Вона також розкриває нам очі на факт, що третій письменник любив нюхати гнилі яблука підчас творчих процесів, а четвертий не міг писати інакше, як узувшись у нові пантуфлі. Не заперечуючи колосальної корисности для людства цих (і інших) подробиць з життя письменників, ми вважаємо за своє право й обов'язок подати інші деталі, подати аналізу метод роботи автора, якими ми в силу химерности нашого мислення цікавилися більше, ніж пантуфлями і гнилими яблуками.\nМи вже сказали, що, на нашу думку, багато яка новела По виникла з нічого, не маючи під собою ніякого фактичного субстрату. За одну з таких ми вважаємо новелу «Thou art the man» («Ти єси»!), подавану в перекладі в цій книзі, і ми спробуємо шляхом ретроспективної аналізи відновити процес її створення, викриваючи при цьому методи.\nДесь в іншому місці (див. статті наші в «Вапліте») ми цитували з теоретичної статті самого По твердження, що більшість оповідань пишеться з кінця, тоб-то попереду установлюється розвязка, а тоді вже вишукуються способи її умотивувати. Цікаво, що існую маніра також і подавати в цей спосіб оповідання, тоб-то читачеві одразу, чи прямо, чи використовуючи новелістичну умовність, показують, яка буде розвязка, а далі тільки намагаються, накопичуючи перешкоди й задержки, підняти його цікавість до тієї розвязки. Згадана новелістична умовність буває неоднакова для різних часів, ба навіть для різних країн. Читаючи французький роман, читач жде, коли героїня зрадить свого чоловіка, читаючи англійський роман, читач частіше жде, коли молоді одружаться. Це, правда, дуже грубо й дуже приблизно, та кожен, хто читав багато романів, згодиться, що умовність новели, найбільш імовірна розвязка її різниться по країнах і має в собі деяку закономірність.\nТа це, як сказано, стосується до оповідань з кінцем-маяком, що ввесь час мріє перед читачевими очима, поки він не причалить у гавань розвязки. З погляду організації матеріялу, це будуть, щоб висловитися політикоекономічним терміном, «оповідання низької структури» з перевагою постійного капіталу над перемінним. Другий спосіб організації матеріялу, що показують «оповідання вищої структури» — з перевагою перемінного «капіталу» над постійним. Тут розвязку читачеві не показується, а, навпаки, йому пропонується одну чи кільки фальшивих розвязок для того, щоб справжня розвязка тим більше його вразила. Цікаво, що в цій сфері теж існує певна умовність. Приміром, досвідчений читач Конан-Дойла одразу підозріло ставиться до висунутого автором кандидата на справжнього злочинця і шукає іншого кандидата. Тим-то Конан-Дойлові частенько доводилося просто не показувати справжнього злочинця аж до кінця оповідання; хоч і дуже простий прийом, та не дуже ефективний, бо він суперечить основним законам сюжетобудови. Це по-латині називається «Deus ex machina» — «Пилип з конопель» — невмотивована поява. Оповідання «Thou art the man» належить до «оповідань з вищою структурою», до того ж до чистого типу цих оповідань. Короткий зміст його такий: у невеличкому містечку (town) Ретлзборо оселився веселий щирий дядько Чарлз Ґудфеллов і заприятелював з усіма мешканцями, зокрема з багатієм Шатлворси. Якось підчас піятики Шатлворси пообіцяв своєму другові подарувати йому короб вина Шато-Марґо. За деякий час Шатлворси зібрався поїхати до міста, але того ж дня кінь його повернувся додому без хазяїна, без сідла, поранений і закаляний. Підозріння в убивстві Ш. падає на небожа вбитого, його спадкоємця м-ра Пенніфезера, що вславився своєю розбещеністю. Його вину доведено, він чекає смерти, коли на бенкеті в Ґудфеллов з'являється короб з Шато-Марґо. Короб становлять на стіл, відкривають — і з нього випростується труп забитого Шатлворси, що вимовляє до Ґудфеллов слова: «Ти єси!» Ґудфеллов признається, що він забив Шатлворси, а автор оповідання розказує коротко, як він відразу запідозрив Ґудфеллов, знайшов труп Шатлворси й вигадав комедію з коробом вина.\nНасамперед звернімо увагу на те, що в цій новелі немає нічого схожого на факт. Що трупи закладають у скрині, щоб відвезти їх як-найдалі від місця злочинства, це, навпаки, дуже частий факт, що дав поживу вже багатьом пінкертоністам. Та труп сховати в короб, щоб, навпаки, викрити вбивство, це достатня протилежність фактові, що в усякім разі не реальна подія й не наслідування реальної події. Це чистісінька вигадка. В самій цій позиції трупу в коробі з-під вина на столі є щось таке outré, як любив мовляти Едґар По, що його стиль на ній позначається зовсім яскраво. Він завжди шукав найбільшого ефекту. Йому замало було б повести всю компанію в ліс і там одшукати тіло, — ні, воно само повинно було з'явитися і в той саме момент, де найменше можна було чогось хоч приблизно подібного чекати.\nМожна було б уявити собі, що цю розвязку придумано вже пізніше, коли установлено фігури злочинця і подуманого злочинця, але маніра По в інших його речах дозволяє з певністю вирішити, що цей кінець був початком утворення новели. З цієї кінцевої ситуації, подібно до того, як з ляйбніцівської монади всесвіт, розвивається оточення, побут, характери і все інше. Як бачимо, чиста протилежність градаційній новелі нижчої структури. Там з даного характеру випливає, як з мотиву, як з причини, розвязка, тут з розвязки постають характери. Треба підкреслити, що персонал дано в новелі з неймовірною економічною ощадністю — в ній усіх три дієві особи, та ще й дві з них назначено тільки майже іменами, а ніяких додаткових Гаррі чи Біллів немає зовсім. Центральна фігура оповідання — справжній злочинець, змальований так, щоб ніхто не зміг догадатися, що саме він і є убивця. Його звуть Чарлзом. І от на початку оповідання дається характеристика щирости, одвертости, чесности, добродушности… і читач майже не помічає, що ця характеристика дається не спеціяльно для м-ра Ґудфеллов, а для всіх, кого охрестили Чарлзом. Але, щоб зробити цю характеристику ще хисткішою, автор, по-перше, дає явно іронічну примітку про те, що на сцені всі «благородні» джентлмени мають наймення Чарлз, а попереду коротко сповіщає, що Ґудфеллов з'явився в тій місцевості всього шість місяців тому, а більше ніхто про нього не знав нічогісінько. Та читач цього не помічає. Дитирамб Чарлзам забиває йому памороки — і він не відчуває ніякої іронії. Ця іронія одразу встане перед його очима, коли він дочитає до кінця, але зараз, задурений довгим екскурсом на тему про імена, він не бачить нічого. Далі дається хвальна характеристика, але знов не самого Чарлза Ґудфеллов, а відношення до нього громадян. Ще старий Лессінґ рекомендував змальовувати не красу, не силу, не чесноту, а те вражіння, яке вони справляють на людей. У читачів тоді залишається (умовне) вражіння авторової безсторонности, незацікавлености. Це є дійсніший, дужчий спосіб умотивувати вартість описуваного об'єкту. І от По, скористувавшися з того, що така умова дійсно існую фактично між автором і читачем, використовує її подвійно. З одного боку, читач, що на нього уже вплинули похвали імені, остаточно складає собі вигідну уяву про Ґудфеллов, а, з другого боку, дійшовши кінця, він бачить, що його знову взяли на баса і що автор сам ще не сказав ні одного слова на користь Ґудфеллов.\nВ той момент, коли з'являється додому поранений кінь убитого, Ґудфеллов поводиться так:\n«Коли він уперше почув, що кінь повернувся додому без свого хазяїна й без його саквів, увесь заюшений кров'ю від пистолетного пострілу, що пройшов начисто крізь груди тварини, не забивши її проте на смерть — коли він усе це почув, він зблід, неначе пропав його рідний брат чи батько, і весь затремтів і затрусився, немов його напала лихоманка.\nСпочатку він був занадто прибитий горем, щоб що-небудь чинити чи виробити будь-який план поступування, так що протягом довшого часу він пробував переконати інших друзів м-ра Шатлворси не зчиняти шуму і рекомендував почекати деякий час, скажімо, який тиждень або два, чи там місяць або два, щоб подивитися, чи не виясниться щось само собою, чи, може, м-р Шатлворси з'явиться, бува, сам і пояснить причини, що примусили його відіслати коня додому».\nНезасліпленій людині ясно було б, як день, що так може поводитися лише вбивця. Він весь затрусився. Він намовляв усіх почекати з розслідами. Він верз нісенітницю; що Шатлворси відіслав (пораненого!) коня додому!\n«… у цій пригоді старий Чарлі, кажуть, поводився, як справжній смиренний християнин. Він підвівся після удару, підсмикнув свою одежу і не зробив аніякої спроби відповісти помстою — тільки прошепотів скільки слів у такому дусі, «що постарається при найпершій нагоді розквитатися за все кругом…»\nНема чого казати — справді «християнське» поводження, але читач уже нічого не бачить і не чує. До того ж, далі зараз же сказано: «… природній і дуже простимий вираз гніву, який, проте, нічого не мав значити й поза всяким сумнівом був забутий у ту ж мить, як він проявився». Так само і в автора не сказано, ким саме забутий був цей вираз — чи самим Ґудфеллов, чи присутніми, а далі в кінці читач згадує, що він його тепер був забув.\nМіж Ґудфеллов і Пенніфезером виникає далі суперечка про те, як шукати Шатлворси. Усамперед Ґудфеллов взагалі протестував проти пошуків, а Пенніфезер настоював на них. Тут гору взяла думка Пенніфезерова. Далі Ґудфеллов робить інші заходи, щоб не знайти тіло убитого: він переконує всіх шукати гуртом. Коли б читач раніше був вагався поміж обома кандидатами на вбивцю, він з ясністю побачив би, що обидві пропозиції Ґудфеллов просто свідчать про його вину, але читач уже підготований і сліпо йде за фальшивою лінією розвязки.\nҐудфеллов приводить шукачів на місце вбивства. Там він «знаходить» жилет Пенніфезера, його ніж, одкритий і скривавлений — і підозріння всіх відразу й остаточно знаходять собі ствердження.\nҐудфеллов береться «боронити» Пенніфезера і прі цій слушній нагоді згадує, що той спадкоємець старого Шатлворси. Читач уже встиг забути, що в самого Ґудфеллов теж не було й шеляга за душею, і По підсуває йому юридичний екскурс про формулу «cui bono» («кому на користь»), себ-то в чиїх інтересах було вчинити злочинство. Цей довгенький екскурс примушує читача замислитись над такими неприємними доказами, і точнісінсько, як в екскурсі про ім'я «Чарлз», читачеві здається, що йому кажуть про вину Пенніфезера, а на ділі йому підносять абстрактні міркування.\nДалі сиплеться цілий град доказів. Під матрацом Пенніфезера знаходять скривавлену його сорочку й носовичок. Пенніфезер сам признається, що Шатлворси саме того дня мав намір позбавити його спадщини і що він виїхав до міста з великими грішми (все це «з скрухою на серці» розповідає Ґудфеллов); далі з'ясовується, що того ж дня Пенніфезер полював в околицях містечка, і нарешті Ґудфеллов знову «знаходить» у трупі коня кулю з поміткою Пенніфезера. Словом, усе іде, як по нотах.\nАле насправді в усіх цих доказах винности Пенніфезера знову дано всього тільки ключ до правильної розгадки. Дійсно, як це так читач не вбачає монструозної невідповідальности в частинах оповідання? З одного боку, колосальна економія засобів, дієвих осіб, декорацій, а з другого — таке ж колосальне марнотратство доказів. Читач з неохотою бачить чим-раз нові й нові докази проти Пенніфезера. Читач теж собі не дурень — він давно догадався, що Пенніфезер убивця, а йому все гатять нові й нові докази. Він починає ставитися до них неуважно і не помічає, що Його безсовісно взяли на баса; адже куля пробила коня і вийшла з нього (див. вище), а Ґудфеллов знайшов кулю в тілі коня. Але й без цього читач мусив би задуматися про те правило, що «qui nimis probat, nihil probat» (хто доводить забагато, нічого не доводить) — дуже відомий приклад цього правила є в старій-старій анекдоті, що кінчається так: «…по-перше, не десять карбованців, а два; по-друге, я вам їх уже два тижні як повернув, а, по-третє, я взагалі не позичав у вас грошей!» Оця куля, «знайдена» там, де її не було, і є, власне, отой кінець анекдоти: «… а, по-третє, я взагалі не позичав у вас грошей».\nОтак-о читача, сліпого й глухого, доводять до кінцевої сцени, де з'являється «присланий з міста» короб вина. Його ставлять на стіл, відкривають кришку — і звідти випростується труп м-ра Шатлворси, що вимовляє, звертаючися до вбивці, слова: «Це ти!» Ґудфеллов, мов уражений громом, признається, що він убив Шатлворси, труп його сховав, коня застрелив і підкинув речі Пенніфезера там, де він сам їх потім знаходив. Після того (власне трохи раніше — він був теж закликаний з усім містечком Ретлборо на бенкет) з'являється на сцену «автор», Едіп Ретлбурзької загадки, «I» (я). «I» поясняє, що він не так, як інші ретлбурзці, а відразу задивився підозрілим оком на маніпуляції Старого «Чарлі», почав шукати не там, де водив усіх Чарлі, знайшов трупа і, уладнавши його в коробі з платівкою китового вуса в тілі, сам написав листа від фірми й постарався бути ближче від короба в момент його розкривання, щоб вимовити нутром оті фатальні слова.\nДійшовши до кінця оповідання, читач відразу бачить, що майже ввесь текст його свідчить про винність Ґудфеллов. Він ще згадує, що Ґудфеллов, не мавши ні шеляга, почав витрачати великі гроші на частування друзів. Мотивом для підозрінь з боку «I» являється саме та завелика, замонструозна очевидність і організованість доказів, абсолютно нереалістична, чи, краще сказати, «сюрреалістична», яка задовольняє ретлбурзців і з ними… читача новели. Цю тему вкупі з такими подробицями, як спадщина, цілком використав Конан-Дойл в оповіданні «The Adventure of the Norwood Builder». Цікаво, що окремі моменти, як от накопичення доказів, зверхдоказ на штиб отієї кулі і навіть інсценування кінцевого ефекту з боку Шерлок Голмса, достоту повторив Конан-Дойл. Це останнє інсценування нічим у Конан-Дойла не вмотивоване, і його можна розглядати тільки як рабське послідування великому зразкові. Ми не хочемо, отак кажучи, принизити Конан-Дойла: він є добрий письменник, автор, до речи, прекрасних, у нас маловідомих історичних романів, розкішних оповідань з життя футболістів і боксерів. Ми хотіли б тільки показати, з якою силою, з якою повною методологічною досконалістю будував свої оповідання Едґар По.\nЗробімо ж цього вбивцю добрим чоловіком! Але, зробивши так, ми зробимо розвязку ненатуральною, невмотивованою. Отже, добрість його повинна бути лише зовнішня. І от, починаючи з прізвища («Goodfellows» — добрий хлопчина, щира душа) і кінчаючи всім поводженням його, Ґудфеллов сам показує себе як чесну одверту людину. Як у першій частині накопичено іронічну хвалу на адресу Ґудфеллов, так у другій частині накопичено іронічні докази на винуватість Пенніфезера. Оце накопичення, оце розкошування ніби-то зайвими вказівками справляє на читача неясне неприємне вражіння. Він готовий навіть уважати, що текст оповідання зарозтягнутий, забитий зайвими подробицями. Та оце саме неприємне вражіння він у кінці відразу локалізує на Ґудфеллов, і в розвязці новели розвязується й це неприємне почуття. Ми таким чином бачимо мотивацію самою фактурою, от як у заналізованім від нас оповіданні Велза «The Inexperienced Ghost». Тільки Велз довів цей прийом іронічної мотивації до краю, і в нього вона править за головний мотиваційний засіб. Свідомо чи несвідомо Велз використав Поевський прийом іронічної мотивації, але він переборщив в іронії, читач не зовсім задовольняється розвязкою і навіть не знає, чи з ними жартували, чи з ним говорили серйозно. Я можу це стверджувати на тій підставі, що, прочитавши відповідну мою аналітичну статтю, дехто геть не погодився… не з моєю аналізою, а з моїм читацьким розумінням оповідання. Оповідання Велзове неоднаково розуміють читачі. І це саме через те, що він, як сказано, переборщив в іронії. Обидві новели — Поевська і Велзівська — виникли, умовно кажучи, «з нічого», але і вражіння від Велзівської новели (як і від багатьох інших його речей) — теж «нічого», і читач одмовляється вважати зміст оповідання за факт. Тимчасом пересічному читачеві трудно буде сприймати Поевську новелу «Thou art the Man» інакше, як оповідання про факт, такий бо майстерний її текст, такий бо яскравий тип його Ґудфеллов, хоч цей тип, як показано, і народився виключно з потреб тектоніки оповідання.\n↑ Немає також ніякого сумніву в тім, що хоч би Жюль Верн більшість своїх найкращих ідей просто взяв у По. «Пригода Пфаала», «Повість Піма», «Винахід Ф. Кемпелена» і інші новели, не подані в цій книзі за браком місця, дають знову ж матеріял на двох Жюлів Вернів.\n↑ З символічної новели «Віл'ям Вілсон», не вміщеної в цій книзі.\n↑ О, добрі старі часи залізного віку!\nОтримано з https://uk.wikisource.org/w/index.php?title=Вибрані_твори_(Едгар_По)/Вступна_стаття&oldid=241572\nОстаннє редагування: 19 жовтня 2020, 17:39\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 17:39, 19 жовтня 2020.


Коли очікувати нові санкції проти РФ та який результат від цих обмежень - 24 Канал\nКоли очікувати нові санкції проти РФ та який результат від цих обмежень\n18:50, 21 жовтня 2018 - Читать новость на русском\n61 – саме стільки разів США запроваджували санкції щодо Росії за останні 7 років. 4 роки покарання вводять за агресію щодо України і раніше обмеження стосувалися дій Кремля в Сирії. Цього тижня спецпредставник Держдепу знову заговорив про нові обмеження.\nГаз, нафта, ліс, технології та міжнародні кредити – основні стовпи російської економіки. І саме вони наповнюють російську державну казну. А ще – це ключові напрямки санкцій.\nЧитайте також: До цього Росія легко відбувалася, – екс-посол США в Німеччині про нові санкції\nТак, США зовсім перекрили доступ до двох останніх пунктів. Результат: за чотири роки російські фірми стали вдвічі рідше з'являтися на закордонних ринках. Причина тут частково і у виведенні "з гри" бізнесменів, які потрапили під санкції.\nЗа різними оцінками, зараз з Росії виведено від 800 мільярдів доларів до 1 трильйона. І от уявіть собі, що ті, хто це зробив, підпадають під прямі санкції і не можуть ними користуватися,\n– наголосив експерт Центру дослідження Росії Володимир Огризко.\nПрицільний підхід – це також один з механізмів. Зараз під санкціями американців майже півтисячі компаній, російських, або які працюють з нею. А також чиновники, військові, бізнесмени з оточення Путіна. Коли під обмеження потрапив голова алюмінієвого гіганта "Русал" олігарх Олег Дерипаска, – за десять хвилин компанія стала на двадцять відсотків дешевшою. "Це дуже гарний сигнал іншим... Це – перші кролики, а далі будете ви всі", – додав Володимир Огризко.\nРятуватись від тиску вирішили офшорами. Путін і Медвєдєв, які публічно критикували сірі рахунки, хочуть допомогти бізнесу реєстрацією на російських острівцях без податків. Адже, і самі визнають – в Росії не найкращі часи. "На жаль, з деякими країнами у нас взагалі втрачений діалог", – сказав прем`єр-міністр Росії Дмітрій Мєдвєдєв.\nАле затягнути паски довелося не лише бізнесменам. В Росії зростають податки. А уряду довелось прийняти рішення відправляти громадян на пенсію пізніше.\nГроші ж все-таки закінчуються, коли вже йдуть змінювати пенсійний вік. А це люди, що голосують (пенсіонери, – 24 канал). Це означає, що не з доброго життя таке робиться. І це дуже такий маленький приклад,\n– підкреслила виконавча директорка Української асоціації венчурного капіталу та прямих інвестицій Яніка Меріло.\nВ цих умовах ще є куди тиснути, адже ціни на нафту поступово вирівнюються та живлять грошові потоки агресора. Держдеп вже анонсує нові обмеження в листопаді. Тепер обмежать експорт й імпорт товарів. Це, фактично, заморозить дипломатичні відносини між країнами. Крім того, можуть скасувати польоти до США для російської державної авіакомпанії "Аерофлот". Спеціалісти вважають, що це буде значний удар.\nЧитайте також: Віце-прем'єр Італії зробив гучну заяву про санкції проти Росії\n"Росія зараз перебуває в такій глибокій, я б так сказав, стогнації. Якщо вона росте там 0,8 – 1,3, то це означає, що вона не розвивається, вона просто стоїть на місці, і руху немає", – зазначив експерт Центру дослідження Росії Володимир Огризко.\nАвтор: Леся Виговська, Анна Сердюк\nТеги: Новини США Бізнес Новини Росії Новини політики Санкції\nСтрибнув з мосту в Тису та опинився в Угорщині: на Закарпатті врятували життя українцю


ОПЕК відмовила Мадуро підтримати боротьбу із санкціями США - ЗМІ | СЬОГОДНІ\n12 лютого, 09:22 Переглядів:\nОрганізація країн-експортерів нафти (ОПЕК), членом якої є Венесуела, відмовилася виступити на захист Ніколаса Мадуро. Як зазначає Reuters, венесуельський політик 29 січня звернувся з листом до генерального секретаря ОПЕК Мохаммеда Баркіндо і попросив підтримати Каракас.\n"Наша країна сподівається на солідарність і повну підтримку країн-членів ОПЕК і ради міністрів в боротьбі, яку ми ведемо проти незаконного і свавільного втручання США у внутрішні справи Венесуели", – написав Мадуро, маючи на увазі санкції США, накладені на венесуельську нафту.\nПри цьому джерело, знайоме з позицією ОПЕК, заявило Reuters, що організація відмовилася робити будь-які офіційні заяви, посилаючись на те, що займається нафтовою політикою, а не політикою.\nНагадаємо, 28 січня США наклали санкції на венесуельську державну нафтову компанію PDVSA. Ця компанія є головним джерелом фінансових надходжень режиму Ніколаса Мадуро. У США відзначали, що обмеження будуть зняті в разі "швидкої передачі контролю тимчасовому президенту або наступному демократично обраному уряду".\nПри цьому, як повідомляли ЗМІ, в Мексиканській затоці утворилася "флотилія" танкерів, на яких знаходиться 7 млн барелів венесуельської нафти. Значна частина цього палива була закуплена до набрання чинності санкцій США проти Венесуели, а тепер власники чорного золота не можуть знайти нових покупців.\nНагадаємо, 23 січня лідер опозиції Хуан Гуайдо оголосив себе виконуючим обов'язки президента Венесуели. При цьому по всій країні почалися демонстрації і сутички мітингувальників із силовиками. Загинули десятки людей. У той же день тимчасовим головою держави його визнали США, до них приєдналися країни Групи Ліми, яка була створена з метою розв'язання політичної кризи у Венесуелі.\nЄвропейські країни, серед яких Великобританія, Німеччина, Іспанія, Нідерланди і Франція, 26 січня попередили, що визнають Гуайдо тимчасовим президентом, якщо Мадуро не оголосить про проведення виборів впродовж восьми днів. При цьому чинний президент Венесуели Ніколас Мадуро відкинув заклики провести перевибори.\nнафта, Венесуела, США, ОПЕК, санкції, Мадуро\nВи зараз переглядаєте новину "\tМадуро попросив ОПЕК про допомогу, але отримав відмову – ЗМІ". Інші Економіка дивіться в блоці "Останні новини"


Журнал National Geographic показав, як змінювалися його обкладинки за 130 років - Медіаграмотність\nЖурнал National Geographic показав, як змінювалися його обкладинки за 130 років\n19 січня 2018 Media Sapiens 7784\tверсія для друку\nЖурнал National Geographic презентував відео про те, як змінювалися його обкладинки починаючи з 1888 року, коли Національне географічне товариство США випустило перший номер.\nРозміщене на Youtube відео демонструє, що в кінці 19 століття й на початку 20-го на обкладинках журналу не було зображень, а містився лише текст.\nПерша обкладинка видання була тьмяно-коричневою із чорною рамкою, текстом і логотипом Національного географічного товариства США.\nЛише з середини 20 століття центральними стали зображення: спочатку малюнки, а потім фотографії. А з першою кольоровою обкладинкою журнал вийшов у 1959 році, пише видання.\nВідео містить усі найвідоміші обкладинки видання, створені найкращими фотографами світу, серед них — і портрет «Афганська дівчинка».\n«Протягом 130 років компанія National Geographic змінювала зовнішній вигляд свого журналу, але ніколи не порушувала свого обов'язку — досліджувати "світ і все, що в ньому". У цьому короткому відео ви можете простежити за розвитком культового видання, знову переживши найзначніші віхи на його шляху», — зазначає редакція в описі до відео.\nНагадаємо, у 2015 році американське Національне географічне товариство США продало журнал National Geographic і низку інших активів компанії 21st Century Fox, що належить мільярдерові Руперту Мердоку.\nЩороку журнал National Geographic визначає кращі фотографії своїх авторів з усього світу. Наприкінці 2017 року редакція обрала найкращі 57 світлин з майже 2 мільйонів.\nТакож видання визначило найкращих фотографів природи (Nature Photographer of the Year) у 2017 році. Перше місце серед них здобув сингапурець Джайпаркаш Джога Бохан (Jayaprakash Joghee Bojan) за знімок орангутана в Індонезії.\nNational Geographic, американські ЗМІ, американські медіа, друковані видання, журнали, обкладинка, обкладинки


Суть позикового відсотка. Форми позикового відсотка.\nСуть позикового відсотка. Форми позикового відсотка\nПозиковий відсоток може мати різні форми, їх класифікація визначається рядом ознак, в тому числі формами кредиту, видами операцій кредитних установ, видами інвестицій із залученням кредиту, термінами кредитування.\nЗа формами кредиту:\n1. Комерційний відсоток;\n2. банківський відсоток;\n3. відсоток по споживчому кредиту;\n4. відсоток по державному кредиту;\n5. відсоток по лізингових операціях;\n6. відсоток по міжнародному кредиту;\nПо видах операцій кредитної установи:\n1. депозитний відсоток;\n2. обліковий відсоток по вексельних операціях;\n3. відсоток по позиках;\n4. відсоток по міжбанківських кредитах;\n5. відсоток по борговим ЦБ ит. д.\nПо видах кредитних установ:\nОбліковий відсоток ЦБ;\nПо термінах кредитування (відсоток по короткострокових позиках, середньострокових, довгострокових)\nПроцентна ставка - це відносна величина процентних платежів на позиковий капітал за певний період часу (звичайно за рік). Розраховується як відношення абсолютної суми процентних платежів за рік до величини позикового капіталу.\n1) процентні ставки схильні до безпосереднього регулювання (ставка рефінансування (ставка, по якої ЦБ кредитує КБ), ставки по пільгових кредитах ЦБ, що надається для комерційних банків, що здійснюють кредитування пріоритетних галузей економіки. 2\n2) ринкові процентні ставки, які діляться на аукціонні і банківські. Ставки диференціюються в залежності від терміновості на короткострокові і довгострокові. Звичайно ставки по короткострокових внесках (депозитам) і кредитах нижче, ніж по довгострокових. Процентні ставки можуть бути. 1) Фіксована процентна ставка встановлюється на весь період користування позиковими коштами без одностороннього права її перегляду.\n2) Плаваюча процентна ставка - це ставка по середньо- і довгостроковим кредитам, яка складається з двох частин: жвавої основи, яка міняється відповідно до ринкової кон'юнктури (як правило, міжбанківська ставка пропозиції кредитних ресурсів) і фіксованої величини, звичайно незмінної протягом всього періоду кредитування або обігу боргових цінних паперів.\nОбліковий відсоток - це офіційна ставка кредитування комерційних банків з боку центрального банку.\nБанківський відсоток - один з найбільш розвинених в Росії форм позикового відсотка. Дана форма з'являється в тому випадку, коли одним з суб'єктів кредитних відносин виступає банк\nПри визначенні норми відсотка в кожній конкретній операції комерційний банк враховує:\n- рівень базової процентної ставки;\n- премію за ризик.\nПремія за ризик диференціюється в залежності від наступних основних критеріїв:\n- наявності забезпечення по позиці;\n- терміну кредиту;\n- міцності взаємовідносин клієнта з банком і кредитної історії клієнта.\nДепозитна ставка завжди нижче кредитної на декілька пунктів, різницю називають «спред», або «процентна маржа»; за рахунок неї покриваються витрати на забезпечення роботи банку і формується прибуток.\nМіжбанківська процентна ставка - процентна ставка по кредитах на міжбанківському ринку\nактуальна проблема визначення процентної маржі (Мфакт), т. е. різниці між середніми ставками по активних (Па) і пасивних (Пп) операціях банку: Мфакт=Па-Пп.\nОсновними чинниками, що впливають на розмір процентної маржі, є об'єм і склад кредитних вкладень і їх джерел, терміни платежів, характер вживаних процентних ставок. 2. Суть, мета, задачі і принципи ювенальной політики в сфері: 2. Суть, мета, задачі і принципи ювенальной політики в сфері юриспруденції: Ювенальная юриспруденція - більш широке поняття в юридичній термінології, чому прийнято вважати в існуючій науковій і спеціальній юридичній літературі, де згадується ювенальная політика, ювенальная юстиція, ювенальное право, ювенология.\n7 Суть і типи грошових систем.: Грошова система - форма організації: 7 Суть і типи грошових систем.: Грошова система - форма організації грошового обігу в країні, що склався історично і закріплена національним законодавством. Необхідність в єдиній, стабільній і еластичній грошовій системі\n3. Суть і властивості сучасних грошей. Види грошей.: 3. Суть і властивості сучасних грошей. Види грошей.: Суть совр. грошей хар-ця тим, що вони все більше віддаляються від товарної форми. У наст. час гроші це не специфічний вигляд товару, а особливий фінансовий актив, кіт. купується і продається на фінансовому ринку. Суть закл-ця в єдності 3х їх


Захист Савченко запустить нову процедуру для її звільнення - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 7 березня 2015, 20:05\nФейгін розповів про нові клопотання у справі полоненої українки.\nЗахист українського нардепа Надії Савченко має намір запустити нову міжнародну процедуру для її звільнення.\nПро це повідомив адвокат української льотчиці Марк Фейгін у своєму твіттері\n"Наступного тижня СК доведеться відповісти на наші нові клопотання про приєднання до справи доказів про невинуватість Савченко і допитів свідків. У березні суд розгляне нашу скаргу на відмову слідства припинити справу стосовно Савченко через відсутність у її діях складу злочину. Також захист запустить нову міжнародну процедуру для звільнення Савченко найближчим часом. Але про це я ще розповім", - написав він.\nПро Савченко також говорив сьогодні президент Петро Порошенко під час нагородження жінок з нагоди 8 Березня. Він підкреслив, що Надія ламає стереотип про слабкість жіночої статі. "Подивіться, що отримав у відповідь ворог і агресор - зуби зламають об нашу Надію", - заявив президент, зазначивши, що він робить усе можливе, щоб Савченко звільнили.\nНагадаємо, раніше Порошенко направив Путіну листа з проханням звільнити Савченко, на що отримав відповідь, що підставою рішення щодо заарештованої українкою "стануть правові норми і гуманізм".\nОголошена в розшук співачка Чичеріна знову приїхала в Луганськ\nОголошена в розшук російська співачка Юлія Чичеріна знову приїхала в Луганськ. Як повідомляє сепаратистський сайт "ЛИЦ", Чичеріна привезла ветеринарні препарати для луганського зоопарку… 14:17


WIFI датчик газу PoliceCam GD-04 | PoliceCam.com.ua\nWIFI датчик газу\nАвтономний бездротовий датчик виявлення витоку газу (пропан, бутан, природний газ) з WiFi. Чутливість: 6% LEL ± 3% LEL (CH4). Підключення: WiFi: 802.11 b / g / n (тільки 2,4 ГГц). Тип установки: настінний. Вбудована сирена 80 дБ. Живлення - AC 220V. ПЗ для смартфона: Tuya Smart.\nWIFI датчик газу PoliceCam GD-04\nПропонуємо бездротової датчик-сигналізатор PoliceCam GD-04 & nbsp; c WIFI для захисту від витоку природного, скрапленого, промислового і болотного газів (таких, як пропан, бутан, природний газ).\nДатчик має унікальну конструкцію, компактні розміри та інтелектуальний мікроконтролер для обробки сигналів. Датчик газу надійно захищений від пилу, комах, світлових перешкод і т.д. Все це забезпечує стабільність роботи датчика. Встановлюється у приміщеннях, де встановлено газове обладнання (газові плити, колонки, котли) і можливий витік газу: на кухні, в котельні, на виробництві тощо. Живлення - від мережі 220V, для підключення підходить звичайна розетка. У комплекті є перехідник для розетки європейського типу.\nВисота встановлення датчика у приміщенні залежить від властивостей газу:\nдля скрапленого газу - датчик встановлюється внизу, на відстані 0,3-1 м від підлоги і до 1.5 м від джерела газу,\nдля природного газу — датчик встановлюється зверху, на відстані 0,3-1 м від стелі і до 1.5 м від джерела газу,\nWIFI модуль служить для передачі сигналу тривоги на смартфон через мобільний додаток Tuya Smart. Його можна використовувати в комплексній системі Розумний будинок для захисту Вашого житла і офісу.\nПри витоку природного газу газоповітряна суміш може накопичуватися в певних приміщеннях і швидко поширюватися всередині житла. Ця суміш дуже вибухонебезпечна! Найменша іскра може викликати вибух або пожежу. До того ж при накопиченні в приміщеннях природний газ при вдиханні його людиною може викликати отруєння. Також неправильна робота газового обладнання при згорянні природного газу може викликати підвищений вміст досить небезпечного чадного газу в повітрі.\nТип виявлення: напівпровідниковий сенсор газу\nТочна детекція наявності витоку газу\nЧутливість: 6% LEL ± 3% LEL (CH4)\nЖивлення: АС 220 V, від розетки\nЕкономне середнє споживання: 1.5 Вт\nГучність сирени: 70 дБ\nВстановлення: на стіну\nДіапазон робочих температур: від -10°С до 50°С\nВологість: < 95%\nРозміри, мм: 48 х 48 х 30 (55 з вилкою)\nWIFI: 802.11 b/g/n (тільки 2,4 ГГц)\nПЗ для смартфона: Tuya Smart.\nДоступна вартість, простота і надійність роблять WIFI датчик газу PoliceCam GD-04 оптимальним вибором для захисту вашого будинку і здоров'я.\nВідео огляд WIFI датчика газу PoliceCam GD-04\nВідео інструкція підключення WIFI датчика газу PoliceCam GD-04 до телефону\nІнструкція користувача PoliceCam GD-04 (анг.)\nТамперний захист\t немає\nТип пристрою\t датчик природного газа\nВнутрішня сирена\t є\nДодатково\t WIFI 802.11 b/g/n (2,4 ГГц), ручний тест, автоскидання, відключення звуку\nІмунітет до тварин\t немає\nПотужність, дБ\t 70\nПередача сигналу\t WIFI\nЖивлення\t AC 220 V, підключення до розетки\nРозміри, мм\t 48 х 48 х 30 (55)


«Бути вчителем і працювати вчителем – це дві різні речі» «Бути вчителем і працювати вчителем – це дві різні речі» - Тижневик "Номер один"\nОпубліковано: 21 Жовтня 2021р. о 10:30 Переглядів: 15\nМинув тиждень, а я ще досі перебуваю під враженням від спілкування з директором школи-ліцею №6 у Тернополі Олександром Остапчуком, інтерв’ю з яким було опубліковане у нашому минулому випуску. Особливо врізалися в пам’ять його слова: «З кожних 100 педагогів п’ять – це улюбленці дітей, п’ятнадцять – ті, які прекрасно знають свій предмет, а 80 просто ходять на роботу».\nЯкщо ви так само давно вже закінчили школу, то згадайте імена та по батькові своїх вчителів. І в більшості випадків одразу пам’ять підкине тих, хто і складав ту першу п’ятірку. Бо якщо тобі трапляється саме Вчитель, то його вже не забудеш ніколи.\nЗа час мого школярства класних керівників у нас було декілька. Вчитель історії Устина Василівна, пригадую, була страшенно терплячою. Маючи клас, повний неймовірних бешкетників, які умудрялися при цьому добре вчитися, – ще те випробування. Щоразу, йдучи на засідання педради, Устина Василівна брала з собою таблетку валідолу. Вона знала: без розбору витівок її класу не обійдеться… Ми зовсім не боялися свого класного керівника, але при цьому дуже поважали. Історію справді вчили, знаннями та успіхами старалися потішити. Коли вона виймала із сумочки блістер із валідолом, клас притихав: ми розуміли, що на педраді вона все одно буде нас захищати, хто б там що не говорив. І від того ставало навіть трошки соромно…\nА Ліну Гнатівну ми взагалі відверто любили. Вона була (і досі такою залишається) красивою та елегантною. «Як справжня леді», – казали ми поміж себе. Але найголовніше – ставилася до нас з якоюсь особливою теплотою. Наприклад, знала, що її предмет «хімія» ніколи не влізе в мій «гуманітарний» мозок, але при цьому садила мене після уроку в лаборантській і довго й терпляче пояснювала. Бо не хотіла псувати мою успішність у табелі низькою оцінкою. Робила вигляд, що не помічає, як списують менш успішні учні, а сильних знаннями ніколи привселюдно не ставила у приклад.\nДесь у класі 10-му ми дізналися, що в Ліни Гнатівни у червні день народження. Роздобули її домашній телефон і адресу. Зібралися усім класом, нарвали квітів (каюся!) з клумб і прийшли до неї додому вітати. Вона була така рада! Запросила всю юрбу до себе на кухню і довго пригощала чаєм із цукерками…\nУ моїй школі було багато прекрасних вчителів, але я не просто так згадала саме цих класних керівників. Знаєте, чому про них у мене найкращі спогади? Тому що, незважаючи на мої витівки, пустощі й складнощі перехідного віку, вони жодного разу не пожалілися моїм батькам. Ні разу не завели «на килим» до директора. І жодного разу ані словом, ані діями не образили й не принизили. Вони намагалися знаходити порозуміння зі школярем без зайвих свідків і без стороннього осуду. Вони вміли у дітях бачити і поважати особистість.\nСкажу чесно, що мене дивує, коли сьогодні всі негативні явища в освітньому процесі пов’язують із «совковими пережитками». І хоча частина мого шкільного життя припала і на час перебудови, і на перші роки незалежності, я не пам’ятаю такого, щоби наші батьки задаровували вчителів дорогими подарунками. Більше того, ми й не знали, коли у наших педагогів день народження. На День вчителя приходили із простими букетами – не вразити, а щиро привітати. Старалися вчитися, а не жалітися на навантаження. А зі своїх шкільних конфліктів не робили проблему державного значення – давали собі раду самі. Нікому з нас навіть у голову не прийшло би обізвати вчителя. Вже мовчу про те, щоби накинутися з кулаками, як це сталося нещодавно в одній зі шкіл іншої області. Не тому, що боялися, ми своїх вчителів поважали…\nМені здається, що сьогодні освітній процес перебуває у не менш складному становищі, ніж медицина. Знівельоване поняття поваги до педагогів, стосунки «батьки – вчителі» загрузли у площині «гроші – ремонти», а булінг став звичним явищем. При цьому цькують і дітей, і педагогів, і батьків із власною думкою. Але що цікаво, у педагогів із названих 5% таких проблем практично немає – вони якось вміють знаходити порозуміння і золоту середину. І не важливо: за зарплату 6 тисяч гривень чи обіцяну президентом у 4 тис. доларів. Напевне тому, що справжній вчитель – це талант від Бога, а не просто професія.\nМітки: професія вчителя, редакційна колонка


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Невидиме поранення | Korrespondent.net\nЯк відомо, офіційно війни в Украіні нема, проте постраждалих дуже багато. Це не тільки військові які перебували на передовій, до постраждалих можна віднести і іхні сім»ї.\nЯк відомо, офіційно війни в Украіні нема, проте постраждалих дуже багато. Це не тільки військові які перебували на передовій, до постраждалих можна віднести і іхні сім»ї. Це матері, жінки та діти, рідні яких побували на війні. Це сім»і які втратили домівки, діти які перебували в місцях обстрілів. Це ті люди, які не знали чи помруть вони від кулі, чи від спраги - ховаючись від обстрілів та ворожих солдатів.\nДуже важлива справа надати не тільки фінансову, а психологічну допомогу цим людям, щоб вони могли повернутися до нормального, спокійного життя в мирний час. щоб вони віднайшли себе для своєі сім'і, для люблячих сердець.\nСаме це питання було темою на міжнародній конференсіі, яка пройшла 29 жовтня в "Украінському Домі". Психологи різних краін ділилися сучасними методами психологічноі допомоги постраждалим, проводили майстер - класи. Слухачі конференсіі ознайомились з сучасними практиками та методами прикладної психології.\nОрганізатор заходу, Благодійна організація " Благодійний фонд Украінський Дім", реалізувала цей захід за фінансовоі підтримки уряду Японіі, програми розвитку ООН в Украіні, залучивши спеціалістів інституту психологіі імені Г.С. Костюка НАПН Украіни, кризового центру медико-психологічноі допомоги.\nСеред запрошених гостей Європейський Інститут Психодрами (pife, _Німеччина), Украінське співтовариство дослідження і розвитку кататимно-імагінативноі психотерапіі, центр психологічноі допомоги "Рівновага", асоціація психодрами.\nГоловна мета цього заходу – розповсюдити передовий досвід психологів-практиків різних напрямків серед українських фахівців, щоб якомога більше людей, які потребують допомоги, отримали дієву поміч та відчули себе частиною великої сім»ї, в якій піклуються про кожного.


Санаторійна зона - читать онлайн. Автор: Микола Григорович Хвильовий\n«Санаторійна зона» читать онлайн\nАвтор Микола Григорович Хвильовий\nРомантик «в діадемі червоного страждання»\nЧервоного кольору романтик революції Микола Хвильовий не любив. «Підвівся день… Пролляв червоною фарбою на сірий тоскний краєвид. Чи кров’ю може? Може кров’ю?» Червоний збуджував, тривожив сумління, навіював настрої тривоги, душевного неспокою, відроджував пережиті сцени жорстокої вакханалії насильства, густі запахи крові й смерті. «В ліхтарях червоних відблиски крові – це юнача кров – моя» (1, 89).\nЛюбив синій колір, блакитний, голубий. «Туди, в блакитні гарячі грози, стрілою натовп – летів». Там, де «проросла блакить», світло, простір, душевна рівновага і гармонія, надій безмежжя, вічність. Душа митця прагне гармонії світу, його ідеал – той душевний настрій, коли «міріади міріадів голубих метеликів над гармонією моєї душі» (1, 301), «гармонія істоти» і поривання образним словом «осідлати» голубий вітер творчого самозвершення: «З тобою, вітре, побіжу в діадемі червоного страждання» (1, 91).\nТой світ, у якому живе письменник, не прагне гармонії – він жорстокий і абсурдний, ворожий творчій особистості, яка вимушена або славити його, або бунтувати проти нього, або від нього відчужуватися і неминуче втрачати особисту і творчу свободу.\nА втрата творчої свободи для Миколи Хвильового означала смерть.\n…13 травня 1933 року Микола Хвильовий запросив до себе в квартиру в письменницькому будинку «Слово» своїх друзів-письменників Майка Йогансена, Миколу Куліша, Григорія Епіка, Івана Дніпровського, Івана Сенченка, Юрія Смолича начебто для читання нових розділів роману «Іраїда». Пили чай, говорили, господар узяв гітару і почав співати, декламувати «Беси» О. Пушкіна. Раптом вийшов в іншу кімнату. Пролунав постріл.\nДехто із письменників, зокрема Юрій Смолич, устиг прочитати залишену на столі передсмертну записку:\nАрешт Ялового – це розстріл\nкомуністами? Нічого не розумію,\nперш за все я, Микола Хвильовий\n«Отже», як говорить Семенко…\nСьогодні прекрасний соняшний день.\nЯк я люблю життя – ви й не\nСьогодні 13. Пам’ятаєте,\nЯк я був закоханий в це число?\nХай живе соціялістичне будівництво.\nP. S. Все, в тому числі й авторські права, передаю Любові Уманцевій. Дуже прошу товаришів допомогти їй і моїй матері.\nТа була на столі ще одна передсмертна записка, яку швидко, як і першу, прибрали до рук органи ОДПУ. Адресована вона доньці дружини письменника Любові Григорівні Уманцевій, якій він заповідав усе своє майно та авторські права. Про цей лист батька Любов Уманцева дізналася лише 13 грудня 1988 р. – через 55 років, коли прибула до Києва на вечір, присвячений 95-річчю з дня народження Миколи Хвильового, який організував Інститут літератури ім. Т. Г. Шевченка НАН України.


Код товару: Ужас Аркхэма. Карточная игра - Наследие Данвича. Экспресс округа\nДоповнення Жах Аркхем. Карткова гра: Спадщина Данвіч. Експрес округу Ессекс\nЕкспрес округу Ессекс - четвертий сценарій великий сюжетної компанії "Спадщина Данвіч".\nСценарій Спадщина Данвіч. Експрес округу Ессекс\nПісля всього що з вами сталося в Аркхем - зустрічі з потойбічними створіннями, фанатиками і незрозумілими явищами, а також знайомством з Некрономікона - ви розумієте куди потрібно відправиться тепер - в глухе Данвіч. Саме туди ведуть сліди.\nВам нізвідки чекати допомоги, ви збираєте валізи, берете все необхідне для дороги і купуєте квиток на який відходить експрес. Розмірений стукіт коліс заколисує вас і ви самі не помічаєте як відходите до сну ...\nАле дістатися до мети без пригод у вас не виходить. З жахливим гуркотом і брязкання поїзд зупиняється ...\nУ цьому малому доповненні вас чекають нові карти гравців для розвитку і поліпшення Ваших колод і новий сценарій, який можна пройти як в рамках кампанії "Спадщина Данвіч", так і окремо. Звичайно ж проходження всіх сценаріїв в рамках загальної компанії, в хронологічному порядку цікавіше і захоплююче.\nПродовження сюжетної лінії ви знайдете в наступному сценарії " Кров на вівтарі ".\nПравила гри Жах Аркхем: Карткова гра - Спадщина Данвіч. Експрес округу Ессекс\nКарткова гра Жах Аркхема вдає із себе кооперативну Живу Карткову Гру за мотивами творчості Говарда Філіпса Лавкрафта. 1-2 сищикам (приналичии двох базових ігор кількість гравців збільшує до 3-4) належить зіткнутися зі світом окультизму і Древніх богів. Розкриваючи похмурі таємниці, сищикам належить паралельно протистояти і своїм внутрішнім демонам з минулого.\nКожному з гравців дістається роль одного з детективів, для якого збирається власна колода, заснована на здібностях персонажа. Гра складається з пов'язані між собою сценаріїв, які задають темп гри і художнє оповідання, що робить партії в цю гру дуже атмосферними!\nДе купити додаток Жах Аркхем Спадщина Данвіч Експрес округу Ессекс?\nДоповнення Жах Аркхем: Карткова гра - Спадщина Данвіч Експрес округу Ессекс купити в Києві і Україні легко і швидко в магазині Ігродол . Замовити сценарій Спадщина Данвіч Експрес округу Ессекс російською з доставкою можна:\nВи також можете купити сценарій Експрес округу Ессекс на Подолі в нашому магазині за адресою Григорія Сковороди 5а (М." Контрактова Площа ").


Увага! Зміни у декларації з податку на прибуток! 2016\nГоловна » Новини та публікації » Увага! Зміни у декларації з податку на прибуток! 2016\nМінфін наказом 08.07.2016 р. №585 вніс зміни до форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств.\n•рядок 2 "Звітний (податковий) період 20_ року" заголовної декларації доповнено новими графами для поміток про базовий звітний період, за який звітує платник, що подає таку декларацію («Базовий звітний період квартал» і «Базовий звітний період рік»);\n•першу графу рядка за кодом 04 після слова та цифр "рядок 03" доповнено літерами "РІ";\n•першу графу рядка за кодом 06 після слова та цифр "рядок 05" доповнено літерами "ПЗ";\n•назву розділу "Розрахунок щомісячного авансового внеску з податку на прибуток підприємств" викладено в такій редакції: "Розрахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємств";\n•першу графу рядка за кодом 26 викладено в такій редакції: "Авансовий внесок у розмірі 1/12 нарахованої суми податку на прибуток, що підлягає сплаті щомісяця8або авансовий внесок у розмірі 2/9 податку на прибуток ((позитивне значення) рядок 06 + рядок 08 + рядок 10 + рядок 12 + рядок 15 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств) х 2/9), що підлягає сплаті до 31 грудня 2016 року" (Аналогічні зміни передбачено для першої графи рядка 26 у Додатку ВП);\n•примітку "7" після цифр "20" та "23" доповнено відповідно літерами "АВ" та "ПН";\n•примітки "8" та "9" викладено в такій редакції:\n"8Розрахунок щомісячного авансового внеску (1/12 податку на прибуток) заповнюється платником податку у Податковій декларації з податку на прибуток підприємств, що уточнює показники декларацій за звітний період 2013 року та 2014 року.\n9Розрахунок авансового внеску в розмірі 2/9 податку на прибуток, що підлягає сплаті до 31 грудня 2016 року, заповнюється платником податку у Податковій декларації з податку на прибуток підприємств за три квартали 2016 року.".\n•доповнено таблицю 1 після рядка за кодом 21 новими рядками. А саме:\n•у рядку за кодом 22 цифри "22" замінено цифрами "25";\n•примітку "2" викладено в новій редакції: "2 У разі наявності офшорного статусу відповідно до підпункту 141.4.9 пункту 141.4 статті 141 розділу ІІІ Податкового кодексу України.";\n•у примітці "5" цифри "22" замінено цифрами "25".\n4) у додатку ВП до рядків 27 - 30, 32 - 34, 36 - 38 декларації:\n•першу графу рядка за кодом 26 викладено в такій редакції:\n•у назві таблиці 2 "Результати виправлення помилок(ки)8" цифру "8" змінено цифрами "10";\n•примітку «8» викладено в такій редакції:\n•додаток доповненно новими примітками такого змісту:\n10 У разі самостійного виправлення помилок за звітні (податкові) періоди до 01 січня 2015 року заповнюються показники таблиці 2, у рядках таблиці 1 проставляються прочерки".\n5) у додатку РІ до рядка 03 декларації:\n•у розділі 3 "Різниці, які виникають при здійсненні фінансових операцій (стаття 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України)":\nграфу "назва різниці" за кодом рядка 3.2.2 викладено в такій редакції: "Сума нарахованих доходів від участі в капіталі інших платників податку на прибуток підприємств, платників єдиного податку четвертої групи (підпункт 140.4.1 пункту 140.4 статті 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України)";\nграфу "назва різниці" за кодом рядка 3.2.3 викладено в такій редакції: "Сума нарахованих доходів у вигляді дивідендів, що підлягають виплаті від інших платників податків, які сплачують авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів (підпункт 140.4.1 пункту 140.4 статті 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України)";\n•розділ 4 "Інші різниці" доповнено новими рядками з кодом 4.2.15, 4.2.14, 4.1.18, 4.2.13, 4.1.175.\nНаразі податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. (Хоча більшість платників звітує саме за підсумками року.)\n•тими, хто застосовує квартальний звітний період - за підсумками 2016 року;\n•а тими, для кого встановлено річний звітний період - вже за підсумками 2017 року.\nАле дуже сумнівно, що податківці будуть так довго чекати, тож, скоріш за все, декларацію за 2016 рік подаватимуть за новою формою усі платники податку на прибуток. Втім, як тільки з’являться офіційні роз’яснення з цього приводу, ми вас обов’язково про це повідомимо!


Машина «Кайман» для різки хлібобулочних виробів – Хлібопекарне обладнання – кондитерське обладнання\nМашина «Кайман» для різки хлібобулочних виробів\nПризначена для промислової інтенсивної експлуатації на підприємствах хлібопекарської промисловості.\nМаксимальна продуктивність (для продукту шириною 100мм), шт / год 3000\nРозміри хлібобулочних виробів, що оброблюються:\n– ширина , мм 50 – 260\n– висота, мм 50 – 180\n– довжина , мм 160 – 400\nТовщина скибок, мм 8, 10, 12, 14\nМаксимальна швидкість стрічкових ножів, м / хв 400\nМаксимальна кількість ножів, шт 18\nДовжина стрічкового ножа, мм 4140 (163 дюйм)\nНомінальна споживана потужність, кВт 7,8\nНомінальна напруга, В 3NРЕ ~ 220/380В\nРід струму, частота струму, Гц Змінний, 50\nТиск стисненого повітря, кг/см² 4 – 5\n– довжина 3200\n– ширина 1150*\n– висота 2140**\nМаса, кг, не більше 1250\n* – при зачинених дверях\n** – при зачиненій верхній кришці\nМашина хліборізальна «Кайман» спроектована для різання хлібобулочних виробів різних сортів. Це обладнання призначене для використання на підприємствах, що спеціалізуються на випічці хліба та іншої аналогічної продукції.\nВ основі конструкції хліборізальної машини – стрічкові ножі та спеціалізована система мастила. Таке рішення дозволяє забезпечувати оптимальні умови різання хлібобулочних виробів різних типів. При необхідності персонал може здійснювати регулювання товщини шматків і швидкості різання (в межах 180-400 метрів за хвилину), а також забору продукції і частоти підведення.\nПри необхідності машина для різання легко вбудовується у вже існуючі технологічні лінії пакування нарізання хлібобулочних виробів. Використання представленого обладнання дає можливість забезпечувати необхідну геометрію розрізання. Це також гарантує зниження втрат часу і фінансових витрат на виготовлення нарізки в виробничих умовах. При цьому істотно збільшується продуктивність і зменшується обсяг ручної праці, що дозволяє знизити кінцеву ціну продукції.\nОсобливості хліборізки «Кайман»\nПредставлені хліборізальні машини виробляються в умовах оснащеного за сучасними стандартами виробництва на базі оригінальних розробок компанії. Цей пристрій відповідає вимогам діючих стандартів і має поліпшені експлуатаційно-технічні характеристики. Крім того, він безпечний, екологічний довговічний і відрізняється ергономічною конструкцією.\nЯкість хлібопекарського обладнання гарантує багаторічний досвід ЗАТ НВП фірми «Восход», високий інтелектуальний потенціал фахівців і багатоетапний контроль якості продукції, що виготовляється. Компанія враховує потреби як великих промислових виробництв, так і малих підприємств.\nВ асортименті є напівавтоматичні і автоматичні моделі машин для різання хліба. Вони розрізняються продуктивністю, функціональністю і особливостями управління.\nBe the first to review “Машина «Кайман» для різки хлібобулочних виробів” Скасувати відповідь\nПромислова хліборізка модель Uranus компанії Sibread (Італия)\nСЛАЙСЕР BELSLICE Beldos (Бельгія)\nМашина для свердлення отворів в заморожених заготовках для французського хот-дога


Крем-суп з цибулею-пореєм Вішісуаз: рецепт Євгена Клопотенка\nГоловна/ Відео/ Супи/Цибуля порей, картопля та вершки: як приготувати класичний французький суп вішісуаз\nЦибуля порей, картопля та вершки: як приготувати класичний французький суп вішісуаз\nСупи здавна вважалися у Франції основою обіду. Можливо, саме тому існує доволі багато рецептів французьких класичних супів, які знають і люблять по всьому світі: це й ароматний цибулевий суп, і насичений морепродуктами буйябес, і густий капустяний гарбюр. Сьогодні приготуємо ще одну класику – суп вішісуаз. Чому ця страва є класикою, ви зрозумієте з першої ложки: його неймовірно ніжний смак та оксамитова структура роблять його просто ідеальним. Готується вішісуаз з цибулі порею, картоплі, ріпчастої цибулі із додаванням вершків. Для більш пряного аромату та глибшого смаку ми додамо трохи зерен фенхелю. Особливістю супу є те, що його можна подавати як теплим взимку чи восени, так і холодним влітку чи навесні.\nПоходження супу вішісуаз\nЯк завжди буває із давніми класичними стравами, існує кілька версій їх створення та поширення. За однією з них суп сподобався королю Франції Людовику XV. Він запропонував спочатку скуштувати страву своїм слугам, побоюючись, що вона може бути отруєна. Коли ж суп нарешті потрапив до столу короля, він був вже холодним, але дуже прийшовся йому до душі. Інша історія приписує походження цього супу Луї Діа, французькому шеф-кухарю нью-йоркського ресторану у 1900-х роках. Він нібито додав цей суп до меню ресторану, як спогад про страву, що готувала йому у дитинстві мама чи бабуся поблизу курортного міста Віші на південному сході Франції. Не будемо гадати, де ж тут правда, а насолоджуймося цим ніжним смаком.\nКілька порад з приготування супу вішісуаз\nАби отримати ідеальний смак та текстуру супу вішісуаз, скористайтеся цими порадами. Обирайте велику цибулю порей, бо нам знадобиться лише біла її частина. Також обов’язково дуже ретельно промийте цибулю, перш ніж нарізати її, бо між листям та шарами часто залишається пісок, що може потім потрапити до страви. Для кращої текстури супу використовуйте довгасту картоплю для запікання чи картоплю із жовтим м’якушем, бо кругла чи молода картопля можуть надати супові клейку структуру. Якщо хочеться трохи легшого смаку, замініть вершки молоком, але пам’ятайте, що структура та смак в такому разі будуть трохи іншими.\nЯк приготувати суп вішісуаз\n1 цибуля порей (200 г)\n100 г вершків 30%\n½ ч. л. зерен фенхелю\nЦибуля порей, картопля та вершки: як приготувати класичний французький суп вішісуаз: Покроковий рецепт\nПідготуйте всі інгредієнти для приготування французького класичного супу вішісуаз. Ретельно промийте цибулю порей, аби не залишилося бруду чи піску.\nВідріжте зелену частину цибулі порею, нам потрібна лише біла частина, приблизно 200 г. Наріжте порей тоненькими кільцями. Ріпчасту цибулю (2 шт.) очистьте і наріжте чвертькільцями. Розігрійте пательню з 30 г вершкового масла та обсмажте обидва види цибулі до м’якості на невеликому вогні. Додайте ½ ч. л. зерен фенхелю, вони покращать аромат та смак супу, нададуть невеличкої солодкої пряності.\nОчистьте 600 г картоплі та наріжте приблизно однаковими шматочками. Викладіть у каструлю та залийте 700 мл води, додайте дрібку солі. Варіть до готовності, це приблизно 25 хвилин.\nЗа 10-15 хвилин до готовності картоплі перекладіть у каструлю обсмажену до м’якості цибулю та надалі варіть все разом.\nРідину з готової картоплі не зливайте. Перекладіть картоплю у чашу блендера разом із цибулею та рідиною, що залишилася у каструлі. Для кремової структури супу влийте 100 г вершків 30%. Не раджу використовувати вершки жирністю менше ніж 20%, бо суп не вийде таким насиченим за смаками та може бути зарідким.\nПеребийте картоплю з цибулею та вершками, додайте сіль та перець до смаку. Якщо у вас немає блендера для змішування, можна використати й занурювальний. Але в блендері для змішування у вас вийде більш однорідна структура страви. Якщо ви плануєте подавати суп до столу відразу, можна не прогрівати його знову. Якщо ж ви будете його зберігати деякий час у холодильнику, тоді краще поверніть його у каструлю та ще раз закип’ятіть.\n09.08.2021 @ 17:24\nЦе просто щось нове,дуже крутий крем-суп,додаю до своїх рецептів????\n18.08.2021 @ 22:50\nСмачних вам відкриттів ?


Антон Кравченко: «Я захоплююсь стрільбою з наймолодшого віку»\nУ час, коли на сході країни йде війна доволі часто ми чуємо про патріотизм дорослих, виховання такого почуття у дітей стало не просто актуальним, а першочерговим. Вже не замовчується, що треба вміти влучно стріляти чи мати гарну фізичну форму, а ще хотіти стати успішним у військовій справі. Знайомтесь - знам’янчанин Антон Кравченко саме такий!\nЗараз йому сімнадцять і він учень 10-го класу ЗШ№1 ім. Т. Шевченка, а рівно десять років тому він був хлопчиком, якому вперше, під суворим наглядом брат Євген дозволив взяти до рук пневматичну гвинтівку.\nЯ захоплююсь стрільбою з наймолодшого віку, - розповідає Антон, - зараз маю сім нагород різного рівня саме за участь у військових багатоборствах центральної України. Перша нагорода була міського рівня під час щорічних військово-спортивних багатоборств, де виборов третє місце. Взимку був на змаганнях в Олександрії, там став серед кращих з 88 учасників, привіз дві медалі за стрільбу лежачи і стоячи (два других місця). Наприкінці квітня, знову під час змагань у Знам’янці, серед 120 учасників я став третім. Ось знову 5 травня у складі збірної їду на чергові змагання в Олександрівку.\nПро своє захоплення Антон раніше нікому не казав, адже до 10-го класу не було нагоди показати навички десятиріччя тренувань. А почалось все з перегляду тематичних програм про мисливство на каналі Discovery, а потім захотілось спробувати і самому. Майже щодня він тренується, а ще мріє стати військовим або працювати у сучасній поліції.\nЯ дуже дякую директору школи Наталії Солонько та керівнику Знам’янського спортивно-технічого клубу Товариства сприяння оборони України Володимиру Колебіденку, які мене підтримують, і заохочують всі мої старання, - ділиться Антон Кравченко.- Я поки що не маю права мати власну зброю, але думаю колись обов’язково матиму пістолет Макарова, поки що тренуюсь, і ще я багато читаю з інтернету про види зброї, вчу теорію про крупнокаліберні і малокаліберні автомати.


Авіаквитки Мiнськ - Iнта / Tickets.ua\nДешеві авіаквитки Мiнськ – Iнта\nАвiаквитки / Мiнськ / Iнта / Мiнськ → Iнта Зворотні рейси з Інти в Мінськ\nДешеві авіаквитки з Мінська в Інту\nХочете купити квиток на літак з Мінська в Інту за найнижчою ціною? Ми порівнюємо ціни на прямі рейси Мiнськ - Iнта і перельоти з пересадкою серед 750 авіакомпаній і агентств. Навіщо даремно витрачати свій час на пошук, якщо є більш зручна можливість скористатися знижками, акціями і розпродажами лоукостів через інтернет. За допомогою повного розкладу літаків Мiнськ - Iнта ви швидко знайдете потрібний варіант перельоту, необхідно тільки уточнити дні польотів і наявність авіаквитків на конкретну дату.\nВартість авіаквитка Мiнськ - Iнта\nСкільки коштує квиток на літак до Інту з Мінська і як придбати дешевше? У нас є кілька рекомендацій, які вибираються зі календаря кращих цін на авіаквитки по цьому маршруту:\n2) Найдешевші квитки на літак MSQ - INA доступні в середу і четвер. Як правило, на вихідних вони коштують дорожче.\nКорисна інформація перед бронюванням подорожі з Мiнськ в Iнта.\nВідстань і тривалість перельоту (скільки летіти з Мiнськ в Iнта?)\nЯкі авіакомпанії здійснюють прямі рейси в Iнта з Мiнськ\nЯкі авіакомпанії пропонують найдешевші квитки з Мiнськ в Iнта?\nСкільки триватиме переліт з Мiнськ в Iнта\nЗ яких аеропортів можна дістатись в Iнта з Мiнськ?\nЯк далеко Мiнськ від Інти?\nВід міста Мiнськ до Інти 2199 км.\nЗ яких аеропортів здійснюються перельоти за маршрутом Мiнськ - Iнта?\nУ місті Мiнськ: Мінск, Мінськ-1. У Iнта - Інта.\nМiнськ — Iнта Ціни на авіаквитки, знайдені користувачами впродовж останніх 48 годин, не є офертою\nМiнськ → Курильськ\nМiнськ → Тигіль\nFlights From Minsk To Inta\nՕդանավի Տոմսեր Մինսկ - Ինտա\nMinsk - Inta Flüge\nMinsk - Inta Aviabiletlər\nLennupiletid Minsk - Inta\nBilletes Aéreos Minsk - Inta\nBillets D'avion Minsk - Inta\nАвиабилеты Минск - Инта\nVoli Minsk A Inta\nLėktuvo Bilietai Minskas - Inta\nAviobiļetes Minska - Inta\nBilete De Avion Din Minsk Către Inta\nVliegtickets Minsk - Inta\nBilety Lotnicze Mińsk - Inta\nUçak Biletleri Minsk - Inta\nMinsk - Inta Flights\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2605472237


Освіта потрібна навіть ув’язненим в тюрмі\nПро це свідчить той факт що навіть засуджений до довічного позбавлення волі у Херсонському СІЗО отримав свідоцтво про здобуття базової середньої освіти.\nНещодавно у Херсонському слідчому ізоляторі ув'язнені та засуджені отримали 4 свідоцтва про закінчення 9 класів. Нібито нічого особливого, але серед них є засуджений, який приречений все життя провести за гратами. Скороходу Олександру оголосили вирок за умисне вбивство – довічне позбавлення волі. Олександр не хоче розповідати про скоєне – йому майже щодня сняться потерпілі. Повернути все назад, виправити жахливі помилки він вже не зможе. Одне що лишилося йому – це щодня просити пробачення перед Богом та розкаюватися.\nОлександру 33 роки. Навчання кинув ще після сьомого класу, потрапив в місця позбавлення волі. У 22 роки за вбивство отримав 10 років позбавлення волі, але за сумлінну поведінку звільнився у 2010 році умовно-достроково. Нажаль довіру не виправдав - 18.08.2011 року його затримали за скоєння особливо тяжкого злочину. Внаслідок чого 17.01.2012 року суд виніс вирок з мірою покарання - довічне позбавлення волі. Попри все Олександр не опустив руки та подолав саму першу сходинку на шляху до здобуття вищої освіти. Має оптимістичні плани на майбутнє та продовжує підвищувати свій загальноосвітній рівень.\n- У майбутньому мрію отримати атестат про здобуття повної середньої освіти, зареєструватись для здачі зовнішнього незалежного оцінювання та пройти тестування, вступити до університету та отримати вищу освіту – розповів засуджений Олександр Скороход.\nНа запитання: «Навіщо?» він відповів, що плекає надію на помилування та звільнення, а на свободі освіта необхідна. Окрім цього, Олександр зізнався що дуже любить книжки, читати та пізнавати нове.\nЯк повідомляє прес-служба управління ДПтСУ в Херсонській області, з метою реалізації конституційного права осіб, засуджених до позбавлення волі на здобуття базової та повної загальної освіти, відповідно до статті 53 Конституції України, протягом 2012-2013 учбового року, навчались 507 засуджених: (98,3% - від загальної кількості, які не мають освіти):\n? Дар'ївська ВК(№10) - 196 осіб;\n? Північна ВК (№90) – 137 осіб;\n? Білозерська ВК(№105) – 151 особа;\n? Херсонській СІЗО - 23 особи.\nПротягом 2012/2013 навчального року 104 особи отримали документи про освіту, з них: 65 документів про повну середню освіту та 39 осіб про базову середню освіту.\nЗа підсумками навчального року з 03 липня п.р. в установах Херсонської області буде проводитись зовнішнє незалежне оцінювання якості освіти відповідно до укладеної угоди між Державною пенітенціарною службою України та Українським центром оцінювання якості освіти за підсумками, в якому братимуть участь 34 особи.


Екс-директор «Буковелю» Шевченко заявив, що іде в президенти | Громадське телебачення\n17 січня, 2019 12:23\nПолітика/Вибори/Екс-директор «Буковелю» Шевченко заявив, що іде в президенти\nРішення висунути Шевченка кандидатом ухвалили під час XVII з’їзду політичної партії «УКРОП» у Києві. За нього проголосували 308 делегатів з 309 партійців з усієї України.\n«Я не хочу, щоб ми думали про другий тур президентських виборів. Я хочу, щоб ми виграли у першому. Щоб здобути перемогу, треба бути згуртованими і стійкими», — заявив Шевченко під час з’їзду політсили.\nНа минулих парламентських виборах Шевченко звозив на «Буковель» майже 30 000 виборців з франківською пропискою, де розповідав їм, що буде робити у разі обрання себе народним депутатом, повідомляли в громадянській мережі ОПОРА. Також він купив 4 квартири, що вважається непрямим підкупом.\nВ Україні 31 грудня розпочалася передвиборча кампанія виборів президента-2019. Вона триватиме 90 днів. Вибори президента України призначені на 31 березня 2019 року. Офіційні результати голосування українців мають оприлюднити не пізніше 10 квітня.\nВже налічується понад 30 кандидатів, які оголосили про набір брати участь у президентських перегонах. Зокрема, про намір балотуватися в президенти заявили лідерка партії «Батьківщина» Юлія Тимошенко, міський голова Львова Андрій Садовий, голова «Громадянської позиції» Анатолій Гриценко, народна депутатка від БПП Ольга Богомолець тощо. Також про намір брати участь у президентських перегонах заявив комік та шоумен Володимир Зеленський.\nЗгідно з останнім соцопитуванням, чинний президент України Петро Порошенко вийшов на другу позицію у передвиборчому рейтингу, обійшовши шоумена Володимира Зеленського. Лідеркою залишається очільниця партії «Батьківщина» Юлія Тимошенко.


Стаття 233. Перевірка митними органами дотримання режиму переробки на митній території України\nПеревірка митними органами дотримання режиму переробки на митній території України\nДо набрання чинності МК митні органи контролювали тільки факт ввезення товарів та факт вивезення готової продукції з території України. Відсутність контролю самого процесу переробки призводило до порушень встановлених вимог .\nПеревірка товарів, ввезених для переробки на митній території України, а також продуктів їх переробки передбачена коментованою статтею та заключними положеннями названого Порядку (див. коментар до ст. 229).\nПерелік посадових осіб, уповноважених на здійснення контролю за дотриманням режиму переробки на митній території України, затверджується наказом митного органу. Для здійснення такого контролю мають залучатися посадові особи з відповідною підготовкою, зокрема, з питань звітності та обліку товарів на підприємствах. Права, обов'язки та відповідальність при проведенні контролю повинні визначатись у посадових обов'язках цих осіб.\nДля здійснення контролю за дотриманням митного режиму переробки на митній території України посадові особи митного органу можуть проводити перевірку складських, фінансових і технологічних документів, що стосуються обліку й переробки таких товарів і продуктів переробки на будь-якому підприємстві, що здійснює операції з переробки товарів, а також у будь-якої особи.\nЗа обов'язковим обсягом виходу продуктів переробки, що утворюються внаслідок переробки цих товарів, посадові особи митного органу також здійснюють контроль.\nУ разі, якщо до митниці надійшли товари з іншої митниці (митниці-оформлення), посадові особи митних органів здійснюють перевірку та контроль за такими товарами, який полягає у слідуючому:\n- контроль товарів, що надійшли для подальшої переробки за завіреними митницею оформлення копіями ВМД і документами;\n- контроль за дотриманням режиму переробки підприємством, що здійснює наступну операцію з переробки;\n- контроль доставки продуктів переробки в митницю оформлення або в наступну митницю призначення у встановленому законодавством порядку.\nКожне з підприємств, яке бере участь у процесі переробки (власне операції з переробки, а також зберігання), повинне одержати дозвіл митного органу на переробку товарів на митній території України.\nПри цьому, обов'язково перевіряється (з урахуванням видів операцій, які здійснюються підприємством):\n- наявність у підприємства технологічного обладнання, яке забезпечує виконання операцій з переробки, зазначених у заяві підприємства, а також отримання продуктів переробки за найменуваннями та у кількості, зазначеними в заяві підприємства, з сировини, вказаної у заяві підприємства;\n- наявність приміщень (резервуарів, майданчиків), обладнаних та призначених для зберігання найменувань та кількості сировини й продуктів переробки, зазначених у заяві підприємства, які забезпечують їх схоронність та зберігання під контролем митного органу;\n- наявність умов для відокремленого зберігання сировини іноземного замовника та продуктів переробки (крім продуктів переробки у рідкому стані), отриманих з неї, від іншої сировини та продуктів переробки, а також партій сировини іноземного замовника, які мають різні якісні характеристики, що впливають на обсяги та якість продуктів переробки;\n- наявність умов, що унеможливлюють несанкціоноване вилучення сировини й продуктів переробки з території підприємства;\n- можливість та шляхи ідентифікації перероблених товарів у продуктах переробки для кожної операції з переробки.\nУ випадку, якщо суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності не виконує жодної з операцій переробки, наявність у нього технологічного обладнання не є обов'язковою.\nПід час перевірки системи звітності та обліку товарів особлива увага повинна приділятися з'ясуванню наступних питань:\n- чи дозволяє встановити які найменування та кількість сировини витрачені з кожної окремої партії (за однією накладною, тощо) за певний проміжок часу;\n- чи дозволяє встановити які найменування та кількість продуктів отримано в результаті переробки кожної окремої партії (за однією накладною, тощо) сировини за певний проміжок часу;\n- чи дозволяє встановити місце зберігання окремої партії сировини та продуктів переробки, отриманих з неї.\nНезабезпечення умов переробки підприємством для операцій з переробки, які ним здійснюються, є підставою для відмови у наданні дозволу на розміщення товарів у режим переробки на митній території України.\nПри виявленні порушень режиму переробки на митній території України (використання товарів, розміщених у митному режимі переробки на митній території України, з будь-якою іншою метою, неподання митному органу документів, необхідних для здійснення митного контролю, неподання митному органу документів та зразків товарів для проведення дослідження (аналізу, експертизи), дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати податків і зборів або зменшення їх розміру, тощо) митний орган:\n1) вирішує питання щодо складення протоколу про порушення митних правил за наявності в діях підприємства ознак порушення митних правил;\n2) скасовує дозвіл на розміщення товарів у режим переробки;\n3) вживає заходів щодо недопущення несанкціонованого розпорядження сировиною й продуктами переробки;\n4) негайно інформує Держмитслужбу про виявлені порушення;\n5) про скасування дозволу на розміщення товарів у режим переробки на митній території України інформує податковий орган, яким взято на облік простий вексель;\n6) інформує правоохоронні органи про виявлені порушення (крім порушень митних правил) у випадках, встановлених законодавством.\nдо листа Держмитслужби України від 17.03.2004 р. №25/2-9-17/3386-ЕП\n(посада, прізвище, ініціали особи митного органу, уповноваженої надавати дозвіл на розміщення товарів в режимі переробки на митній території України)\nпро перевірку дотримання підприємством режиму переробки\n(повна назва підприємства, код за ЄДРПОУ, місцезнаходження, телефон)\nоблікова картка №_від "_"_\nзаява підприємства вх. №_від "_"_\nзовнішньоекономічний договір про переробку товарів №_ від"_"_200___р.,\nВМД від "_"_200_р. №__\nОперації з переробки, які здійснюються підприємством^\n1. Система звітності та обліку сировини й продуктів переробки:\nа) найменування та кількість сировини витраченої з кожної окремої партії (за однією накладною тощо) на момент проведення перевірки;\nб) найменування та кількість сировини з кожної окремої партії (за однією накладною тощо), що залишилась на момент проведення перевірки;\nв) найменування та кількість продуктів переробки, отриманих з кожної окремої партії (за однією накладною тощо) сировини на момент проведення перевірки;\nг) місце(я) зберігання окремої партії сировини та продуктів переробки, отриманих з неї.\n2. Ідентифікація перероблених товарів у продуктах переробки для кожної операції з переробки проводилась шляхом:\nа) перевірки документів звітності та обліку сировини й продуктів переробки;\nб) відбору проб (зразків) для проведення експертизи, отримання рішення митної лабораторії;\nв) контролю технологічних процесів при здійсненні операцій з переробки;\n3. Зберігання сировини та продуктів переробки:\nа) найменування та кількість сировини, що залишилась, й продуктів переробки, отриманих з неї, зазначені у документах підприємства відповідають/не відповідають фактично наявним (за кожною партією сировини);\nб) умови зберігання забезпечують/не забезпечують схоронність та неможливість несанкціонованого вилучення сировини й продуктів переробки.\n4. Найменування та кількість сировини, що залишилась, й продуктів переробки, отриманих з неї, фактично наявних на момент перевірки відповідають/не відповідають:\nа) відомостям документів звітності та обліку підприємства;\nб) відомостям документів, що подавались підприємством до митного оформлення (контракти (договори), технологічні схеми тощо).\n5. Відбір проб (зразків):\nа) проводився/не проводився;\nб) з метою (якщо проводився):\n- отримання рішення митної лабораторії;\n- отримання довідки або рішення стосовно вартості чи коду товару згідно з УКТЗЕД.\n6. Порушення режиму переробки на митній території України виявлено/не виявлено.\nЯкщо виявлені порушення, викласти їх зміст. Обстеження територій та приміщень підприємства проведено, Акт про проведення огляду територій і приміщень складів тимчасового зберігання, митних ліцензійних складів, спеціальних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де перебувають або можуть перебувати товари й транспортні засоби, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено законом на митні органи\nвід "_"_200_р. №_додається.\nІнші документи, що додаються (назва, дата, номер):\n(посада, підпис, прізвище, ініціали посадової особи митного органу, яка проводила перевірку)