Володимир Бальченко. Мамин помічник — Телеканал I-UA.tv\n14.06.2021, 09:55 704\nВона приходила до нього на побачення неждано-негадано. Кінчиками вуст притулялася до його чола і брала за відкриту долоню. Він бачив її ясні, немов лісові джерела очі, обіймав за вузеньку талію і відправлявся з нею світ за очі. У безкрає травневе поле, рясно уквітчане дрібними біленькими едельвейсами, невеличкими жовтими соняхами і — черленими маками. Кожен із маків грів око полум’яною красою і стояв незрозумілою здогадкою. Здогадкою про що? Він знав, відчував, зберігав ці відомості у найпотаємніших закутках своєї підсвідомості, але не міг їх витягнути назовні. Вони пручалися та кусалися, немов малі неслухняні діти. Та він обов’язково знайде з ними спільну мову. Не зараз. Іншим разом. Їм же так добре вдвох!\nВін брав її за тендітний стан і кружляв серед поля. Поділ її білої сукні, прикрашений мережками і трояндами, вишитими хрестиком, робив її постать зовсім невагомою. Вона йому нагадувала лісову мавку. Він цілував її великі каштанові локони. Вони пахли духмяними степовими травами.\n— Скажи, моя красуне, як тебе звати?\nВона не відповідала, лише посміхалася і обережно обгортала його вуста своїми. Від невимовного солоду, він переносився до домашнього ліжка, або спального місця у бліндажі. Так було завжди. Дівчина не хотіла відкривати своє ім’я. Вона взагалі була з неговіркого десятку. Він охоплював поглядом молодих панянок з рідного Берестовця і в кожній з них намагався впізнати її. Безуспішно. Каштанововолосих — досхочу. Інколи зустрічалися і ясноокі, але вона така — одна.\nВін назвав їй своє ім’я. Представився Володимиром Бальченком. Що він робить не так? Чому вона висмикує його з казкових снів і повертає до реальності? Нічого. Він рано, чи пізно розгадає її загадку. Він собі пообіцяв, а значить так воно і буде.\n— Мамко, я йду до армії! — Вова був впевнений і безапеляційний. Валентина Володимирівна з голови до ніг пронизала сина турботливим, але несхвальним поглядом. Ні! Тільки не це! Однією службою за мобілізацією не обійдеться. Знаючи характер Вова, він обов’язково попреться на фронт.\nЗвісно, Валентина Володимирівна намагалася нікого зі своїх дітей не обділяти любов’ю: ні найстаршого Сергія, ні небагатослівного Сашка, ні свою єдину донечку Світланку. Та, мабуть наймилішим для її серця був Вова. Наймолодшенький і найдобріший.\nВалентина Володимирівна глянула на свої руки. На них, неначе у дзеркалі, відображалося її доля, пронизана нелегкою працею. Вона вийшла заміж за свого Івана ще зовсім молодою дівчиною, переїхала з рідної Сумщини до Берестовця на Чернігівщину і дала життя їхнім чотирьом діткам. Щоб підняти і виховати малих, подружжя тримало домашнє господарство, а Іванові доводилося їздити на роботу у великі міста. Сама Валентина Володимирівна підзаробляла копієчку у фермерів. Якось, коли її діти були ще маленькими, вона взяла Вову та Свєту на буряки. Бригадир попросив братика та сестричку трохи допомогти дорослим і порозносити питну воду. Діти поїли спраглих від сонця та польової роботи жінок, сміялися, гасали та дуркували, як могли.\nУ Свєти все добре. Вона вийшла заміж та народила дитину. А Вова? Нащо йому здалася та війна? Він ще толком не бачив життя, а вже підставляє його під страшенний ризик. Е ні! В неї вже була втрата.\nЧоловік покинув Валентину, коли Вова ходив до сьомого класу. Іван згас дуже швидко. Ніби парафінова свічка, від полум’я. Вони хотіли зробити ремонт, і чоловік поїхав 3 липня до столиці на будівництво. 4 липня Іван розвантажував фуру з цементом. Перевтомився, бо знехтував спекою, а на наступний день обрав вічний сон. Валентині Володимирівні здавалося, що вона виплакала всі очі. Та підступні сльози десь набиралися іще та іще. Приходили до неї рясним дощем болю. «Мамо, я тебе ніколи не покину і завжди буду тобі допомагати», — пообіцяв Вова. Здалося, ніби він зцілив її душу.\nВова дотримався свого слова: доглядав на господарці худобу, разом з мамою їздив на базар продавати мішки з городиною і ходив до фермера перебирати картоплю. Як підріс, навчався у Ніжинському аграрному професійному ліцеї і здобував фах машиніста автомобільного крану. Вова завжди турбувався про неї і дбав про її добробут. Як закінчувалася одна робота, знаходив іншу. Деякий час працював охоронцем у єгерні. Ну як вона може пустити на війну свого найкращого помічника? Тим паче, він ще не здійснив свою найзаповітнішу мрію: не зустрів гарну дівчину і не створив з нею сім’ю. Може попросити сина залишитися?\n— Ні, мамко! Навіть і не думай мене відмовляти! — випередив її питання Вова. — Я піду захищати Україну від сепарів!\nА вночі до нього прийшла вона. Уперше посміхнулася, взяла за відкриту долоню і повела на поляну черлених маків. Так Вова Бальченко зустрів дівчину-мрію.\n— Знайдіть мені таких, хто у 23 роки захоче до армії? — подумки запитав продавчиню фермер Ігор Блоха. Жіночка миловидної зовнішності, на вигляд 40 — 45 років, обрала найпривабливіший шмат копченого м’яса і поклала його на ваги. Розплатившись, Ігор подякував та вийшов з магазину. Тепер для проводів його друга до війська готово все.\nВін знав про Вовині пориви служити в армії, мабуть, більше, ніж Валентина Володимирівна. Знав, та не хотів видавати друга і засмучувати працьовиту і чуйну жінку. Не кожен син розповідатиме мамі про свої візити до військкомату, коли на дворі — війна. Вова робив кілька спроб записатися на службу ще з 2010 року. Та все марно. Пройде комісію, а його не беруть. Ніби він — високий та здоровий хлопець, а лікарі постійно зауважували на його невеличкій плоскостопості. І так — до листопаду 2015 року.\nВони познайомилися у лісництві, коли Вова ходив до 9 класу. Ігор був на порядок старший і мав тоді не лише за спиною 33 роки життя, але й фермерське господарство. Його картопляне поле потребувало працівників, а Вова — роботи. Ігор розумів цього хлопчину, як ніхто інший. Він сам народився в багатодітній сім’ї і рано втратив батька. Трудолюбивий, як бджілка і відповідальний хлопчик у вільний від уроків час, працював на його полях і віддавав мамі зароблені кошти. Він його ніколи не ображав і вони дуже швидко стали друзями.\nА ще їх об’єднав футбол. Зі шкільних років, його молодший друг ледь не спав з м’ячем. У рідній для Ігоря Оленівці давно існувала команда «Олімпія». Інколи, малий виходив на подвір’я і чекав дві години, поки по нього не приїде Ігорі і не відвезе на своїй автівці на футбол. Коли на сільських матчах «Олімпія» програвала і телефонував Вова, Ігор не хотів брати трубку. Питаннями: «Скільки команда отримала нулів?» і «Чому так сталося?», малий міг доконати навіть мертвого. А коли у Берестовці, на решті, організували власну команду, до неї записався Вова. По-іншому він просто не міг. Хлопець намагався бути корисним команді по-всякому. Косив траву на стадіоні та викреслював білі лінії. Інколи призначалися дружні матчі між «Олімпією» та ФК «Берестовець». Це була приятельська, але запекла боротьба. Вова віддавався грі на всі можливі сили. Ганяв м’яча так, що своїм завзяттям приманював до рідної команди міфічного птаха перемоги.\nА зараз друзі та рідні проводжатимуть Вову на строкову службу до війська. Фермер добре знав свого молодшого приятеля. Ігор Блоха чудово розумів, що Вова рано, чи пізно поїде на передову.\n— Мамку, все буде добре. Я не підписуватиму контракт, — він намагався її заспокоїти. Знав, що лукавить, але понад усе не хотів, щоб вона плакала. Що змінять її материнські сльози? Лише зайвий раз поріжуть серце їй та йому. Був день його військової присяги. Така година точно створена не для сліз. Нехай вона відчує гордість! Нехай вона подивиться, як йому до лиця мазепинка з тризубом та піксельний однострій.\nСинові думки для Валентини Володимирівни ніби стали враз прозорими, і вона не відводила від нього очей. Ось її Вова чітко промовляє текст присяги і ставить під ним підпис. Величний і гордий. Він нагадував їй молодого орла. Настав час, і її пташенятко покинуло хату, щоб полетіти на війну. Щоб вступити з лихими беретками у танок кривавого герцю.\n— Піди до мамки і скажи їй, нехай підпише мені дозвіл на АТО, — телефоном попросив Ігоря Блоху Вова. Хлопець вже кілька місяців навчався у центрі «Десна» і його намір піти на війну, з кожним днем все більше набував подоби каміння.\n— Ти що, з дубу рухнув? Яка матір погодиться на таке? — знервовано відповів фермер.\n— Можеш уже нічого не казати, я все повирішував, — Вова передзвонив Ігореві через деякий час.\n— Мамо, я підписав контракт! — безапеляційно сказав він.\nНад природою взяла владу весна. Та після синових слів Валентині Володимирівні було не до бруньок і квітів. Перед її очима пронісся весь спектр гніву та болю. Її Вова тепер дорослий. Ну що вона може зробити? Була б її воля, вона б йому ніколи не дозволила. А тепер вона дивилася ніби в прірву. Майбутнє їй прописало сльози та безсонні ночі. Пізнати, як це, коли твоя дитина знаходиться під кулями, дано не всім.\nВова пробув у «Десні» до підписання контракту. Потім, його відправили на Яворівський полігон. На Львівщині, з травня по червень, він навчався премудростям дружби з кулеметом. А потім приїхав у відпустку на цілих 24 дні.\nВова виглядав файно. Ніби армія з нього зробила ще більш стрункого та підтягнутого хлопця. Відпочивав, допомагав мамі і насолоджувався рідним Берестовцем. Відгуляв кілька футбольних матчів і зустрічався с Ігорем Блохою. На армію не скаржився навіть на півслова. Жартував та випромінював оптимізм. Це був не Вова, а джерелом невичерпної радості.\nПісля повернення з відпустки, Вову відправили на Донеччину, на Червоний Лиман. А ще згодом, він зателефонує Ігореві Блосі, щоб сказати: «Друже, нас відправили під Авдіївку».\nНічка видалася, ясною, ніби з народної пісні. Тільки замість зорь — спалахи від роботи крупнокаліберних ворожих кулеметів. Сепари стихли аж під самий світанок. Українські захисники з 72-ї ОМБр не пасли задніх і задвохсотили багато «ватників». Окупантів прийнято відносити до біологічного виду homo sapiens. А значить, вони інколи здатні до емпатії. Скажімо, вони забирають своїх загиблих і відправляють їх додому. Поки «ватні» війська займалися своїми полеглими, Вова відпочивав від нічного бою. Він відновлював сили спочатку сном, а потім заварною міцною кавою.\n— Ігорю, не чіпай п’ять тисяч з моєї зарплати, — зателефонував Вова старшому товаришу.\n— Для чого вони на картці?\n— А як в мене вб’ють? За що мене мамка ховатиме?!\n— Що ти таке верзеш? Ти не виспався, чи зовсім дурний? — гримав фермер Ігор Блоха.\n— Хай гроші просто лежать на картці! — наполягав на своєму Вова.\n— Гаразд! Але щоб я від тебе більше нічого подібного не чув! Ніколи! Ти мене зрозумів? — не поступався Ігор. Володимир лише несміливо притакнув.\nОсь вже кілька місяців Вова переказує на Ігорову картку майже усю свою зарплатню. Від фермера вимагалося тільки зняти гроші і передати їх Валентині Володимирівні. Він завжди так робив. Та цього разу Вова йому відверто не сподобався. «Мабуть втомився і тепер може накликати на себе біду», — обізвалася у свідомості Ігоря перша думка. «А, якщо станеться непоправне? Що відчує Валентина Володимирівна?», — голосом нічної примари вигукнула друга.\nІ він не знав, чим заперечити цій примарі. Мамка, мамка, мамка… він її любив до безтями. Коли йому телефонував, просив «піти до мамки», щоб з нею побалакати. Валентина Володимирівна мала негаразди з телефоном і з радістю зайвий раз слухала від сина вісточки про його життя. Він ніколи не скаржився, що на війні стріляють і йому важко. Беріг мамку і друзів від поганих думок і сумного настрою. А тут заявив про гроші на похорон. Боже збав!\nБій несподівано перервала вона. Легка, як билинка, у напівпрозорій сукенці бігала «сірою» зоною, неначе віддавалася танцю. Її зовсім не лякав дощ з ворожих мін. Дівчина-мрія зупиняла свій погляд на снаряді — і він змінював траєкторію. Летів так, що не зачіпав Вовиної позиції. Він уже хотів вигукнути на повні груди: «Цивільним на війні не місце!». Не встиг. Вона виявилася швидкішою. Взяла його за долоню і відвела на поле, уквітчане маками, соняхами та білими гірськими едельвейсами.\nВін відчував дитячу радість. Подібно до тієї, що пізнають маленькі хлопчики, яким дорослі дозволили бігати за метеликами з сачком. Свобода. Чисте повітря. Простір. Найкрасивіший метелик поки що його. Дівчина-мрія сиділа на колінах Володі і проводила лагідною рукою по його чолі. Він поцілував її у ніжну шию і перевів погляд на поле. Метелики створені так, що їх приваблюють квіти, а їх тут багато. Черлений мак пробудив у ньому спогади про бій та нагадав про незрозумілу здогадку. Вона все ще сиділа у закутках його підсвідомості і не хотіла виходити в світ.\n— Красуне мила, ти так несподівано прийшла. Куди ти мене забрала від хлопців?\n— Усьому свій час, голубе.\n— Що це за місце? Чому ти приходиш до мене лише уві сні? Де мені тебе шукати?\nДівчина нічого не відповіла. Вона ж уже сказала: «Всьому свій час». Він вкотре поставив їй багато зайвих питань. Чому б йому просто не любитися з нею і не насолоджуватися квітковим полем?\n— Молодший сержант Бальченко. Поранення в голову і, скоріш за все, контузія. Необхідно відправити у Бахумут на госпіталь, — почув він замість відповіді, голос когось з побратимів. А згодом прокинувся після операції з забинтованою головою. «Нічого. До весілля заживе», — віджартувався він столичним журналістам у коментарях.\nПісля госпіталю, Вова поїхав на тиждень до рідного Берестовця. На вулиці стояв листопад. З’явилися перші заморозки, а опале листя помалу перетворювалося на багнюку. Валентина Володимирівна не впізнавала сина. Її хлопчик зробився геть нервовим. Сідав на свій велосипед і кудись їхав. А коли повертався, ходив по хаті туди-сюди. Здавалося, ніби з нього вибіг весь спокій. Вова не міг лягти на диван і дивитися телевізор. Натомість, її наймолодшенький синочок дуже багато палив. Використає одну цигарку — і майже одразу бере другу. На день йому ледь вистачало дві пачки.\n— Вову, синку, у тебе все гаразд? — стурбовано запитала Валентина Володимирівна.\n— Мамко, під Авдіївкою справжнє пекло. Я мушу повертатися до хлопців.\n— Не їдь, синку. Ти ж тільки після поранення. За тобою повне право не повертатися на передову.\n— Ні, мамко! Я вже пообіцяв командиру. Він на мене розраховує.\nОстанній автобус з Берестовця відходив о восьмій вечора. Валентина Володимирівна зібрала синові у дорогу домашньої їжі. Щедро поклала м’яса та напекла пиріжків. Вони з Ігорем Блохою вирішили разом проводит Вову у путь на війну. Та щойно вони дійшли до сільської церкви, як він обернувся.\nБіля ґанку святині стояла вона. Попри холод та листопад, її голівку уквітчував рясний вінок з черлених маків. Дівчина-мрія дивилася на нього жалібним поглядом. Вова зробив кілька кроків у бік церкви — і видиво зникло.\n— Мам, я так не хочу їхати, — сказав він Валентині Володимирівні тихим голосом, а потім додав — Ні! Я мушу. На мене чекають хлопці, а ще — розраховує командира.\nПосадивши сина до автобусу, Валентина Володимирівна заплакала. У ту мить страх втратити сина виявився сильнішим за неї і вибіг тоненькими струмочками з очей. «Тримаймося. Усе буде добре!», — поклав жінці на плече руку Ігор Блоха. Якби ж він тільки міг зробити ці слова пророчими…\nВалентина Володимирівна прокинулася від сну. Встала з ліжка і попрямувала на кухню. Йшла так, немов на неї там очікувало щось прекрасне та світле. Не помилилися. На кухні стояв її Вова. Високий-високий, ніби посланець з небес.\nБожечки! Її радості не було меж. Як же їй страшно дивитися новини і чути звістки про смерті хлопців. Через них, від неї тікав Морфей. Мама погано спала ночами і все думала про свого захисника. Де він? Що з ним? Чи він носить каску? А якщо він мерзне від зимових морозів? Фух. Тепер можна зітхнути з полегшенням. Її Вова вдома. Тільки чомусь зростом, аж до самої стелі. Валентина Володимирівна взяла сина до своїх обіймів і не хотіла відпускати. Та у Вови, вочевидь, були інші плани.\n— Мамо, я тільки на два дні, — сказав Вова, а потім зник, ніби його і зовсім не було.\nПророчі слова так мали місце бути. Ними виявилася не дружня фраза, сказана Ігорем Блохою, після того, як Вова сів на автобус. Вони заховалися у сні Валентини Володимирівни, знайшовши свій притулок у словосполученні «два дні». Іноді, так можна виміряти відстань між непоправним і звичним життям.\nНічне січневе небо хизувалося цяточками сріблястих зірок. Усі навколишні півні ще дивилися надцятий сон, а Вова, ковток за ковтком, допивав міцну гарячу каву. Намагався насолодитися теплом, увібрати його до себе. Зима не була милосердною, ні до українських захисників, ні до ворога і всипала -25 градусів морозу. Сьогодні має бути важливий день. Командування за пару діб зібрало список добровольців. Тепер він, його товариші з рідної 1-ї роти та побратими з 2-ї та 3-ї о шостій ранку мають бути напоготові.\nНапоготові, щоб очистити сепарські позиції «Алмаз» та «Алмаз-1» у авдіївській промці. Бойовикам з батальйону «Восток» було не спокійно. Вони гатили з мінометів та АГС по наших позиціях і відправляли все нові душі до Небесної Гвардії України. То ж Вова разом з побратимами мали покарати загарбників. По-хорошому, непогано б було взяти усю Ясинуватську розв’язку. Хай чужинці знають, хто є господарями на український землі!\nТа варто було йому згадати її образ, як усі думки про бойове завдання, зникали разом із паром від кави. Цієї ночі вона була мовчазно сумною. З’явилася у вже знайомому віночку з черлених маків, а на свою звичну сукню надягла багряну плахту. Довго вдивлялася у його обличчя сумними очима, неначе в образ. Не взяла за долоню і не повела на квіткове поле. Зникла так несподівано, ніби прийшла з небуття. Вова мізкував довго над зміною поведінки дівчини-мрії. Намагався від крижаної ковдри неспокою, врятуватися гарячою кавою. Ураз його думки перервав наказ командира: «Рушаймо на завдання!»\nТри сепарюги валялися розкаряченими біля власного бліндажу. Земля під ними перетворилася на брудну темну мряку. Ще якихось кілька десятків хвилин тому, біля бліндажу горіла спека. Бойові дії змусили землю увібрати до свого лона січневий сніг. А ще — кров. Випити все так, як спрагла кицька хлібає свіже молоко. Окупанти також були спраглими. Від неспроможності виплеснути ненависть силою. Полоненні сепари, ніби наввипередки, змагалися між собою, хто лютішим поглядом уколе «проклятих укров». Іншої зброї у них не було.\nБойовички являли собою доволі нікчемне видовище. Трійця «сомалійців» більше нагадувала альковитих бомжів, ніж доблесних воїнів. Брудні, зарослі та з ароматом тухлятини. Російську військову форму мав лише один з них. Решта задовольнялися спортивками та дутими куртками. Для повного прикиду гопника цій парочці не вистачало тільки кепки-восьмиклинки. З обмундируванням у «ватної» трійці також було не все ОК. Броників не виявилося від слова взагалі. У їхніх касках 1943 року випуску, вочевидь, ще воювали «діди». Свої рації сепари, скоріш за все, купили в магазині «Малятко». Подібними гаджетами цілком могли бавитися мешканці дитячих майданчиків.\nКоли ці три «дива» вилізли з бліндажа, українськими захисниками заволодів сміх. Чоловік середнього віку — боєць Євген «Київ» зміряв сепарів поглядом. За хвилину зиркнув на того, що в російській формі і запитав його.\n— С Тореза, — перелякано відповів сепар, а потім додав. — А у меня бабушка — украинка.\n— Твоя бабуся від твоїх дій давно вже перевернулася в труні, — холодно промовив Євген «Київ».\nТоваришам цієї сепарської трійці пощастило значно менше. Бійці 72 ОМБр заходили у фланг окупантів двома групами, а третя їх прикривала. Варто було першій заскочити у ворожі окопи та кинути дим, третя, де знаходився Євген, підійшла на підмогу. Четверо сепарів кинули зброю та тікали та, що аж виблискували п’ята. Решта окупантів відбивалася з бліндажа. З горем навпіл вціліла сепарська трійця таки погодилася вийти і здатися в полон. Безсилі, нікчемні, смердючі «сомалійці» дивилися на українців вовчим поглядом.\n— І де ваш «Гіві»? — запитав Євген «Київ» у сепара, одягнутого в російську форму. До речі, він був групі окупантів за старшого.\n— Ми думалі, што ви наступаєте батальйоном, — безкольорово промямлив ворог. «Божок» з сепарського пантеону «Гіві» був переконаний, що на його сили йде спецназ. Перелякався, прострелив собі ногу і поїхав у Ясинувату на госпіталь. Так безпечніше. Принаймні, не треба мерзнути на двадцятиградусному морозі.\nУкраїнські парамедики змилувалися над «трійцею» бойовиків і надали їм допомогу, а бійці віддали своє знеболююче. Утім, їхні погляди не стали менш вовчими. Як не годуй хижака, він все одно дивитиметься у ліс. Та якими б злими поглядами не стріляли окупанти, «Алмаз» звільнено і це означає, що настав час розмістити на ньому синьо-жовтий державний прапор.\n— У кого є маркер? Треба залишити на «Алмазі» наш стяг! Але перед тим, я пропоную кожному з нас поставити на ньому свій підпис! — запропонував хтось із бійців. Сказано — зроблено. Кожен, хто брав участь у звільненні цього клаптика української землі, розписалися на прапорі.\n— Дивіться, хлопці, яку я знайшов палицю! — вигукнув Вова. Закріпив на ній стяг і розмістив його на звільненій позиції. Годинник показував 5:40.\nУкраїнські захисники відстрілювалися щодуху. Не стали на заваді ні біль по загиблим побратимам, ні мороз, який дібрався до самих кісток. На щастя, було з чого відбиватися. Принаймні поки. У нагоді стала зброя, яку по собі залишили сепари. Та з кожною хвилиною бою, припасів ставало все менше і менше. Євген «Київ» відстрілювався з екс-бліндажа сепарів. Вісім повних магазинів йому вистачило на 10 хвилин. Він намагався когось погукати з побратимів і попросити підмогу. Не вийшло. Хлопці його не чули через фізику відстані. Євген підтягнув до себе ящик з гранатами і кидав ними у знахабнілих бойовиків.\nВоди не було взагалі. Хлопці не хотіли брати з собою додаткову ношу, бо шлях до «Алмазу» пролягав через кілометр посадки. Аби не переобтяжуватися, вони одягнулися легко, а у якості напою розглядали чистий зимовий сніг. Не вгадали. Дуже швидко сніг став чорним, а тому хрумтів на зубах. Той, хто скуштував такої «водиці», хіба що помножив свою спрагу на кілька разів.\nБій почався несподівано. Частина окупантів знаходилася в посадці і попросила підмоги. Українським захисникам довелося відстрілюватися і зайняти кругову оборону. Сепарами керував «Грек». Він послав частину своїх сил до пекла, перетворивши їх на гарматне м’ясо, а потім по його душу прийшов Люцифер.\nЄвгенові хотілося зігрітися. Легка форма не залишила в собі ні граму тепла, а руки почали покриватися інеєм. «Чорт з тими сепарами! Шкода наших хлопців», — згадував він. Два снаряди на очах Євгена скосили трьох бійців. Вони впали, ніби фігури на шаховій дошці. Позиції хлопців знаходилися на горі і її, як на долоні, могли розгледіти вороги.\nПопри обстріл, Євген зняв тяжкий бронежилет і почав забиратися на 45-метрову гірку. Хотів встигнути до хлопців. У командира Андрія Кизила вже були білі очі, але ще билося серце. Принаймні, так здалося Євгену. Він взяв його за бронік, стягнув донизу і передав медикові. «Глянь, Арсене, може Андрюха іще живий». Не судилося. Так само він передав вже неживого сапера Діму Оверченка. А коли сепари знову почали йти у наступ, Євген пішов тримати оборону. Вову Бальченка закидало дошками від бліндажу, і його довелося, буквально, відкопувати на волю. Витягли вже холодного.\nЗагиблих забрали аж увечері. По «двохсотих» та «трьохсотих» спеціально приїхала БМП і повезла їх у медично-санітарну частину Авдіївки. Усього, за 29 січня українські захисники втратили сімох побратимів: Андрія Кизила, Дмитра Оверченка, Володимира Бальченка, Олега Борця, Володимира Крижанського, Віталія Шамрая і Ярослава Павлюка. Поранених було ще більше.\nКомбатові Олександру Вдовиченкові боліло за своїх людей. Не довго думаючи, він вирішив відправити підкріплення. Гарненько озброївшись, десятеро хоробрих розвідників вирушили на підмогу у Авдіївську промку. Вже о шостій вечора, мужні воїни прибули на позицію «Алмаз». Та сепарам хотілося біситися, і зранку вони не відмовили собі у задоволенні влаштувати чергову війнушку.\nЄвген «Київ» мужньо простояв свою дводобову зміну до ночі, поки за ним не приїхали побратими. Втома в’їлася у тіло воїна з силою підступного осиного жала. Євген ледве заснув уночі. Ниділо серце за полеглих товаришів. Та уже через дві доби, він повернувся на «Алмаз». Попри дощ з сепарських обстрілів та королеву війни — небезпеку, Євген забирав поранених та вбитих на БМП. Йому не звикати. Він — вже зрілий. Він на фронті з початку російської агресії і вже встиг надивитися різного: був під Червоним Партизаном та Гранітним.\nБої за «Алмаз» триватимуть ще кілька днів. Активна фаза продовжувалася до 6 лютого 2017 року. Засніжену, прибрану у найбіліший сніг землю, бойові дії переорали осколками. Українським захисникам судилося пережити танкове соло та артилерійські дуелі. Зрештою, «Алмаз» відстояли і позиція навіть отримала нове ім’я. Тепер вона називається «Орел». Так само, як і позивний талановитого командира Андрія Кизила. Та то вже — інша історія.\nОлександрова автівка долала кущ за кущем, дерево за деревом і з кожним новим кілометром наближалася до Києва. Наближалася до столичного Майдану, наближалася до хвилини «Х», наближалася до…\nВалентина Володимирівна відмовлялася вірити. Син перед нею постав ще зовсім маленьким хлопчиком. Ось її Володька додому приніс руде цуценя. Вирішив малого прихистити від жорстокого світу. Хто б тепер прихистив Вову від косатої з кістлявими руками?\nВона кричала. Кричала несамовито. Від незнання і безпомічності. Звісно, знання сяке-таке було. Фейсбучно-телевізійні новини. Та їй так і не передали мішок з його речами. Набирала Вовин номер — все марно. Не було відповіді. Господи, Боже мій, вона всього на всього того вечора планувала подоїти корову. А тут на тобі — незвана гостя.\n— Валю, я тобі щось скажу, — перебила її намір сусідка.\n— Та що вже?\n— А ти знаєш, що твого Вови немає?\n— Як це немає? — ледь видавила вона з себе питання, ніби попередньо проковтнувши кілька твердих грудок несмачної каші.\n— Ну Вови немає! — сусідка сказала, а потім пішла, залишивши Валентину Володимирівну з жахливою новиною. Добре, що не сам на сам. Того дня з нею був старший син Сергій і він зміг мамі вчасно принести сердечних пігулок.\nВалентину Володимирівну хотіли сповістити другий син Олександр та його дружина Оксана. Не встигли. Їх випередила сусідка. Щоправда, жінка потім повернулася і принесла Валентині Володимирівні ліки.\nНе встиг і Ігор Блоха. Фермер переживав родинне лихо. Онкологія згасила його двоюрідну сестру — доньку рідного дядьки. Фермер повертався з поминок у трапезній, коли йому зателефонував сільський староста Берестовця: «Загинув Бальченко!» Ігоря охопив холодний піт. «Не встиг поховати сестру, а тепер смерть забрала друга», — подумав фермер. Добре, що в нього є любляча дружина. Вона його завжди приголубить і вислухає.\nТим часом, Олександрова автівка приїхала на Майдан. На місце української сили та болю. На Майдані мінорно мерехтіли прапори та стояли сотні печальних людей. Усі вони прийшли, щоб подякувати та вклонитися сімом трунам. Сімом обрізаним життям. Сімом Лицарям. Валентина Володимирівна, ніби не бачила печальних людей. Вона хутко обходила труни, видивляючись в обличчя кожного Лицаря. Так було, допоки у неї не йокнуло в грудях. Неминуче торкнулося до її серця холодною кігтистою рукою. У одній з трун лежав її син.\nЗ Майдану труни, неначе човни, попливли до рідних домівок. Володимира поховали на кладовищі Берестовця. З відспівуванням, жовто-блакитними прапорами і церковними хоругвами. Рокові п’ять тисяч Ігор Блоха зняв з картки і віддав Валентині Володимирівні. Вони не знадобилися. Допомогти родині полеглого воїна знайшлося чимало охочих. За Вовине поховання вписалися: військкомат, волонтери і районна адміністрація. Валентина Володимирівна востаннє поцілувала свого сина і обдала ніжними поглядом. Нехай його світлий образ навіки закарбується у її материнському серці.\n— Валечко, ти тільки подумай, що вони роблять! Вони гидять пам’ять людини, яка віддала за них життя! — сказала Вовиній мамі його шкільна вчителька. Мабуть, вона мала почути ці слова від Валентини Свиридівни, щоб остаточно розпрощатися з запамороченням. Зрештою, що не так? Може, те що вона боронить пам’ять свого загиблого сина? Утім, люди приходили і не жалкували для неї образливих інтонацій.\n— Нащо ти підписала ті документи? — з доріканням у голосі запитав Валентину Володимирівну сільський фельдшер.\n— Я тільки хочу, увіковічнити Вовину пам’ять.\n— Ну, якщо ти не підтримуєш мою позицію, я тебе не лікуватиму, — відрізав фельдшер, скрививши обличчя.\nДвері її скромної хатини не зачинялися від настирливих сусідів. Здавалося, ніби, село розділилося на дві полярні частини. «Як назвуть вулицю на честь Володі, топтатимуть пам’ять твоєї дитини. Не погоджуйся!» — майже волали представники табору «проти». Їм виявилося замало особистих візитів. Вони не переживали подумки з Володею холодні ночі, не дивилися новини про «Алмаз», утім вони хотіли видовищ. Тому 15 «найхоробріших» сусідів влаштували під хатою мами загиблого справжнісінький мітинг. Складалося враження, ніби розворушили гніздо з осами.\nХто ж міг подумати, що пам’ять про Вову, стане заручницею сварки фельдшера Степана Онищука з місцевим депутатом. Обидві сторони протистояння виявилися впертими. Особливо фельдшер. Тому, коли депутат запропонував перейменувати вулицю Зарічну, на честь Володимира Бальченка, той побіг підбурювати селян. Частина з них виявилася сліпою. Стовідсоткове читання таблиці «Ш Б» (по-розумному — таблиці Сівцева) не є гарантією гарного зору душі. Чи варто ображатися на недужих? Хоробра жінка вийшла з хати і спробувала зняти пелену з їхніх очей.\n— Люди добрі, хіба я вимагала, щоб назвали вулицю на честь мого сина? Що я вам поганого зробила? Я прожила у Берестовці 30 років. Допомагала всім. Я свого сина поховала кілька місяців тому! Та схаменіться ви! У кожного ж з вас є діти!\nВалентина Володимирівна не хотіла на них тримати образу. Хай її серце буде краще наповнене любов’ю. Любов’ю до Володі, до своїх внуків та дітей! Валентина Володимирівна не була одна. Її приїхали підтримати АТОвці та представники з районної адміністрації.\n— Так рішення про перейменування вулиці вже прийнято, — оповістили чиновники «протестантів».\n— Ну, якщо прийнято, то чого ми збиралися? — обурилися «мітингарі» — і розсмокталися по своїм хатам.\nВін фізично відчув сонце. Здавалося, його тепло йшло зсередини серця. Обіймало кожну клітинку, почуття і думки, пестило кожну барву настрою. Йому хотілося тягнутися до небесного світила і любити. Маму, Сергія, Сашка, сестричку Світлану і своїх племінників, а ще — друзів та побратимів. Вова знав, що бій за «Алмаз» виявився для нього останнім. Коли на очах Євгена «Києва» впав снаряд, перед ним відкрився портал. Він виблискував всіма кольорами веселики і манив до себе. Благав переступити межу між двома світами. І він переступив. Побачивши, погляд лазурних очей дівчини-мрії.\nА як зайшов у портал — опинився на їхньому полі. Уквітчаному маками, соняхами та гірськими едельвейсами. Тільки дивився Вова на це все, ніби якимось всеохоплюючим зором. На кілька секунд, йому здалося, що він — енергія. Без зовнішності і плоті. Так було, поки він не відчув тонкі черлені пелюстки, міцне стебло і листячко. Він став маком. «Квітка — це зовсім непогана участь», — подумки сказав Володимир. Принаймні, він зможе рідним передавати свою любов, через тепло сонця. Вова насолоджувався красою дивовижного поля, поки не узрів тендітну постать.\nДівчина-мрія йшла до нього невагомою ходою мавки. Вітер ніжно перебирав її каштанові локони, на цей раз уквітчані білим квітом вишні. Він милувався своєю загадковою коханою і не міг від неї відірвати очей. Бодай на мить. Чим ближче вона наближалася до нього, тим інтенсивніше він повертався до людської подоби. Поки остаточно не прийняв образ Володимира Бальченка.\nВін поцілував її руку і міцно пригорнув її до грудей. Дівчина-мрія торкнулася вустами до його чола, а поті мовила:\n— Я — Соломія. Так ти мене називав життям раніше. А ще — я твоя суджена. Вищі Сили дали тобі у цьому втіленні пробути лише 25 років. Я не схотіла спускатися на Землю, коли дізналася, що тобі вготоване таке коротке життя. Вирішила залишитися у Вирії і чекати на тебе тут. Я дуже сумувала. Знаючи, що зустрічі між двома світами можливі лише у снах, я забирала тебе на цю галявину. Тільки не ображайся, мій любий, за те, що я не назвала тобі своє ім’я. Воно породило би спогади з минулого. У кожне нове життя ми маємо входити з недоторканим досвідом. Щоб не повторити старих помилок та не повернутися до невірних висновків.\nВолодимир обійняв Соломію. Умить, перед його очима промайнула їхня попередня історія. Ось вони уперше зустрілися, коли вони були ще семирічними дітлахами. Ось вони, у 14 років діляться враженнями про прочитану книжку. Здається, їхні думки не зійшлися і підлітки влаштували суперечку. А тут, він одягає на її тоненький пальчик обручку з щирого золота. Соломія — його наречена. Вони жили щасливо. Мали свою хатинку, народили сина й доньку, берегли одне одного…\nСпогади Володі обірвала здогадкою. Маки. Колись вони стали світовим символом великої війни минулого. Вони до болі схожі на криваву рану, на місце, від пострілу…\n— Мій коханий, ти думаєш у правильному напрямку. Ти пролив кров в українську землю та відродився у Вирії маком. Земля підживила тебе силами та дала енергію життя. Видужавши, ти повернув людську подобу. Зрештою, усе це — поле, самісінькі символи. Як ти, мабуть, вже здогадався, тутешні рослини, зазвичай, не перетинаються у ареалах природи. Маки — це душі бійців, які полягли за Україну. Білий едельвейс — про патріотизм, а сонячна квітка символізує відданість та вірність. Якщо ти уважно придивишся, між ними росте євшан-зілля — пам’ять про Батьківщину\nПам’ятаєш, у мешканців Вирію також є робота? Хтось навчає зновуприйдешніх, хтось грає на музичних інструментах, хтось проектує будівлі, а я попросилася бути хранителькою цього поля. На нього, час од часу, приходять українські Лицарі. Я оберігала їх, створювала всі умови для того, щоб вони по швидше видужали та набралися сил від цілющої землі. Та на це поле потрапляють не всі. Комусь потрібне більш складне відновлення — і тоді на допомогу приходять наші лікарі.\nЯ вже вільна. Дочекавшись тебе і виконавши свою роботу, я передала пост хранительки іншій дівчині. А тепер — гайда до нашого будиночку. Хоча чекай. Маю, для тебе сюрприз.\nПолем жваво біг чоловік, тридцяти років на вигляд. Так вже влаштований Вирій, що старші люди молодшають до віку розквіту, а маленькі діти поступово стають дорослими.\n— Вову, синку! Як же я за тобою скучив! — щодуху вигукнув Іван.\n— Таточку мій дорогий! — міцно обійняв Івана Володимир.\nВолодимир, Соломія та Іван залишали квітуче поле, під невимушену розмову. За ними біг рудий пес. Той самий, якого Вова прихистив вдома, ще будучи маленьким хлопчиком.\n— Вово, мені недобре, — ледь чутно мовила Валентина Володимирівна. Вона вийшла на чергову зміну і, чесно кажучи, почувалася негаразд, ще з самого ранку. На консервному заводі треба віддаватися роботі по 11 годин. Двічі виходити вдень і ще двічі — вночі. Звісно, вона мала вихідні, але після такого переламаного біологічного графіку дуже важко втекти від слабкості. А ось від недобрих людей, вона таки поїхала. Сусіди, які вийшли на «мітинг» з нею не віталися, а на її «Добрий день!» відвертали обличчя. Валентина Володимирівна змінила адресу і тепер мешкає в Ніжині.\nВова прийшов на мамине тихе прохання про допомогу. Посміхнувся лагідною посмішкою, поклав свою легку руку на її плече і прогнав біль. Володі можна спускатися з Вирію на Землю. Дуже швидко після зустріч з Соломією, він записався до рядів маминих янголів-охоронців. У його роботу входить знімати її біль та відганяти сум. Вова допомагав мамі, за земного життя, то ж чому він має її залишати після відльоту до Вирію? Мамі є для кого жити: для Сергія, для Сашка, для Світланки і їхніх дітей.\nВова дуже переживає за Сашка. Після його відходу, брат геть зробився сумним і навіть відмовився від власного дня народження. «Я більше не можу святкувати. Я народився 31 січня. За два дні після загибелі брата», — якось він сказав дружині Оксані.\nУ цієї молодої жінки також є свої печалі та страхи. Її 22-річний молодший брат зараз служить у 72-й бригаді. Коли вони втратили маму, дівчина взяла опіку над малим на себе. Обігріла його любов’ю, дбала про його достаток і балувала іграшками. Оксані для спокою потрібно небагато. Хоча б раз на день почути братів голос і побачити його рідне обличчя по ту сторону відеозв’язку. Юнак завжди намагається дотримуватися своєї обіцянки. Ще б пак! Вова взяв над хлопцем патронаж. Не тільки приглядає за молодшим товаришем, але й посилає різні знаки, коли той забуває дзвонити сестрі. А його невістка немає нервувати. Для всієї великої родини, його смерть і так вдарила, ніби коса по серцю. Якщо Оксана менше нервуватиме, йому буде спокійніше у Вирії.\nА ось з маминим сумом, Володі було впоратися дуже важко. Валентина Володимирівна взяла його світлини, поставила біля них державні прапори та квіти. Вони для неї більше, ніж просто фото. Вони — символ її безмежного суму та вічної материнської любові.\nВова вирішив прийти до неї уві сні. Натякнути, що життя після «Алмазу» для нього не закінчилося і вкотре зізнатися у відданій синівській любові. За декорацію, він обрав весну, бруньки та квіти. Валентина Володимирівна їхала на ваговій автівці, по трасі у бік села Комарівки, що неподалік рідного Берестовця (Борознянський район, Чернігівська область — авт.). Глянула у вікно — і побачила Вову. Її син, одягнений у червону з білим майстерку, разом із другом йшов по узбіччю. Вочевидь, хлопці тримали шлях на Комарівку. «О, Вова», — здивувалася Валентина Володимирівна. «Але ж його вже немає». Варто їй було це подумати, як вона одразу прокинулася.\nОпісля, кожен із них повернувся до свого світу. Син — на роботі янгола і далі йтиме своєю стежкою по Вирію. Мама — у великій автівці досвіду їхатиме по трасі бурхливого земного життя.\nУказом Президента України № 22/2017 від 1 лютого 2017 року, «за особисту мужність і самовідданість, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі», нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).\nНа честь Володимира Бальченка, на його рідній школі № 35 висить меморіальна дошка\nНа рівні Борзнянського району проводять футбольні чемпіонати, пам’яті Володимира. Останній, у 2021 році відбувся 25 січня у Комарівці.\nВулиця Зарічна носить ім’я Володимира Бальченка.\nМістичні пригоди Володимира, окрім снів пані Валентини — художня вигадка авторки цього оповідання.\nБерезень — квітень 2021 року\nВолодимир Бальченко війна АТО\nРосіяни мріють захопити та окупувати Одесу\nЕксперт розказав, чому в Україні відбулася рекордна девальвація гривні


Мешканців Кам'янець-Подільської громади запрошують до обговорення назв вулиць | Новини\nКам'янець-Подільська міська рада запрошує до обговорення нових назв вулиць.\nСьогодні, 11 травня, відбулось чергове засідання топонімічної комісії за результатами якого було затверджено перелік топонімів (вулиці, провулки, парки, сквери), що підлягають перейменуванню та рекомендаційний список нових їх назв.\nСвої зауваження, пропозиції, рекомендації щодо перейменування вулиць на розгляд топонімічної комісії пропонується надсилати з позначкою "Топонімічній комісії" на е-mail: [email protected], або в 108 кабінет приміщення Кам'янець-Подільської міської ради (майдан Відродження, 1).\nЗауваження та пропозиції приймаються до 18.05.22 включно. 19 травня усі зауваження та пропозиції від громади, що надійдуть на електронну пошту, або в паперовій формі будуть розглянуті на засіданні топонімічної комісії. Окрім цього, громаді пропонується самостійно запропонувати назву для зони відпочинку на мікрорайоні Жовтневий (парк).\nДалі - рішення за депутатами Кам'янець-Подільської міської ради.\nЧитайте також:"Національний мультимедійний тест: основне".\n#назви вулиць #обговорення #топонімічна комісія


"ДТЕК" Ахметова заборгував державі за газ вже 1,6 мільярда гривень / Новини / Finance.ua\n23.03.2020, 12:46 - 1893 0\n“ДТЕК Східенерго” Ріната Ахметова перестала оплачувати газ, який відбирає для виробництва тепла та електроенергії на Луганській ТЕС.\nПро це повідомляють “Наші гроші” з посиланням на лист ТОВ “Оператор газотранспортної системи України” на Офіс Президента і Кабінет Міністрів.\nЗазначається, що копія листа є в розпорядженні видання. “За даними державного оператора, “ДТЕК Східенерго” несанкціоновано і безкоштовно за лютий-березень відібрав газу на 241 мільйон гривень. Тому що виявилося, що у компанії взагалі немає жодного постачальника газу”, – йдеться в повідомленні. При цьому компанія Ахметова в лютому подала до Господарського суду Луганської області позов проти АТ “Луганськгаз”.\nСуд задовольнив клопотання про забезпечення позову і заборонив “Луганськгазу” обмежувати постачання газу на Луганську теплоелектростанцію. Крім цього, за даними НАК “Нафтогаз України”, ДТЕК Східенерго не заплатив державному оператору за постачання газу ще 707 мільйонів гривень.\nТакож з 1 липня минулого року компанія ДТЕК припинила платити за транспортування електроенергії державними мережами при її експорті. За даними видання, станом на березень такий борг становить близько 700 мільйонів гривень. Таким чином сумарний борг компанії ДТЕК Ахметова перед державою становить вже понад 1,6 мільярда гривень, з яких 948 мільйонів гривень – це борги за газ, який був відібраний і спожитий. Компанія ДТЕК видобуває 90% українського вугілля і володіє 70% всіх вугільних електростанцій і сонячними та вітроелектростанціями.\nДТЕК продає свою електроенергію в Україні на 75% дорожче, ніж у Європі. За минулий рік компанія ДТЕК отримала прибуток EBITDA (операційний прибуток до амортизації, сплати податків і відсотків) у розмірі 15,5 мільярда гривень. Влітку минулого року Рінат Ахметов купив віллу у Франції за 200 мільйонів євро.\nПізніше ДТЕК Енерго висловила свою позицію Finance.ua щодо заборгованості за газ для Луганської ТЕС:\nЗ липня 2019 р Луганська ТЕС була змушена перейти на газ від АТ НАК «Нафтогаз України» в умовах критичного дефіциту вугілля, який виник через інфраструктурних і політичних проблем в регіоні. Це дозволило забезпечити стабільні поставки електроенергії жителям Луганської області і уникнути віялових відключень в регіоні.\nОднак собівартість виробництва електроенергії на газі істотно перевищує максимальні ціни на електроенергію на ринку. Для економії природного газу з 25 серпня минулого року ДТЕК Луганська ТЕС була змушена перейти на роботу одним енергоблоком.\nСитуація ускладнюється також іншими факторами: незатребуваність вітчизняною генерації через імпортної електроенергії і заборгованість ДП Енергоринок перед ДТЕК Східенерго за вже відпущену електроенергію, яка склала майже 1,9 млрд грн.\nЦі обставини призвели до дефіциту обігових коштів у компанії.\nПитання стабільного енергопостачання Луганської області – це питання національної та енергетичної безпеки України, який повинен розглядатися на державному рівні. Відключення поставок газу для Луганської ТЕС неминуче призведе до аварійного відключення електростанції через відсутність палива.\nЯк наслідок, близько 1 млн жителів області можуть залишитися без електрики, будуть знеструмлені дитячі сади, школи, лікарні, і об’єкти критичної інфраструктури регіону. Також буде порушено енергопостачання підрозділів Збройних сил України, які розташовуються поблизу станції.\nЯпонія виділила виробникам $2,2 млрд на перенесення виробництв із Китаю Вчора, 23:35 283\nКриза неплатежів загрожує колапсом галузі - "Донбасенерго" Вчора, 20:20 280\nКоломойський і син Палиці стали співвласниками двох нафтопереробних комплексів - ЗМІ Вчора, 17:20 843\nАвіакомпанія Коломойського просить у держави $50 млн кредиту на пільгових умовах Вчора, 16:17 590\n"Кузня на Рибальському" оскаржить заборону суду розпоряджатися нерухомим майном Вчора, 13:43 261 1\nКарантин спричинив проблеми у низки аграріїв Вчора, 12:33 974\nФГВФО продав іпотечний пул банку "Надра" з дисконтом 98% Вчора, 12:14 930\nSamsung запатентував телефон з екраном, що розпливається (фото) Позавчора, 23:31 3423


Як влада і громада допомагають розпочати нове життя переселенцям з Донбасу на Прикарпатті(ВІДЕО) — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\n04 травня 2016 . 6054\nЕдуард та Вікторія Банцови з міста Донецька, маючи п’ятьох дітей вирішили залишити свій дім та оселитися на Прикарпатті. Обирали між Львовом та Франківськом, однак зрештою переїхали до Івано-Франківська. Щоб зреалізувати свій задум, родина продала власний автомобіль. Вже після переїзду Вікторія тричі поверталася на окуповану територію, щоб зібрати всі необхідні документи та забрати трьох всиновлених дітей.\nЖінка зізнається, що спочатку боялася вийти з дому, адже все життя слухала жахливі історії про «бандерівців», які за російську мову можуть навіть вбити. Проте реальність виявилася протилежною.\n«У мене були істерики, я думала, як мій старший син піде до школи і як діти ставитимуться до нього, - пригадує Вікторія. – Він зайшов до класу, сів за парту, опустив голову. А коли підняв очі, довкола нього стояли діти і протягали йому свої руки. За два роки, що ми тут живемо, поганих людей я не бачила».\nЕдуард Банцов розповідає, що «бандерівці» не такі страшні, як їх зображують, та запрошує земляків з Донбасу перевірити це особисто.\n«Бандерівці – це умовне позначення. Я всім би порадив приїхати сюди і подивитись на цих бандерівців», - говорить Едуард.\nЯк і всі тимчасово переміщенні особи, які залишили вдома практично все, родина Банцових після переїзду мала досить скромні можливості, однак про них потурбувались зовсім незнайомі люди. Місцева влада надала тимчасове житло, волонтери з громадських організацій допомогли з одягом та продуктами харчування.\n«Багато людей, яких ми навіть не знали, допомогли нам. Одного разу, недільного дня ми сиділи вдома та снідали макаронами. Більше нічого не було та не було грошей. Пролунав дзвінок в двері і на порозі стояли дві жінки з пакетами в руках. Вони принесли домашній сік, варення. Просто від знайомих вони почули, що є така родина», - пригадує Вікторія.\nВ Івано-Франківській ОДА запевняють, що досить тісно співпрацюють з переселенцями, більшість з яких доволі успішно намагаються влитись у місцевий соціум.\nЗа даними департаменту соціальної політики Івано-Франківської ОДА, на сьогодні в області зареєстровано 4 200 переселенця або 3270 родин. Станом на 1 квітня, до департаменту соцполітики за допомогою звернулися 397, з них - 381 переселенець отримав одноразову матеріальну допомогу. Окрім того, всі громадяни отримують гарантовані державою виплати.\nНайбільш проблемними залишаються питання з житлом та працевлаштуванням. За словами Віталія Яворського, заступника директора обласного департаменту соцзахисту, з роботою в області проблем немає, проте низьким лишається рівень заробітної платні.\n«Перед людьми, які приїздять до нашої області перш за все стоїть питання про оренду або купівлю житла та пошук роботи. І якщо житла на Франківщині достатньо, то коштів щоб його винаймати чи придбати часто бракує. Адже не рідко люди виїжджали з однією сумкою та паспортом, а часто і без документів», - говорить Яворський.\nКомунальний готель «Бандерштат» приймає тих, кому просто нікуди піти. Там переселенці можуть жити протягом двох тижнів. Інформацію про перші кроки на Івано-Франківщині для тимчасово переміщених осіб розміщено на залізничних вокзалах та в інших громадських місцях.\nВ департаменті освіти області запевняють, що жодних мовних перепон для навчання дітей переселенців немає, і переходити на українську їх не змушують.\nОкрім того, наголошують, що проблема переселенців стосується всієї громади області і лише спільно її потрібно вирішувати. Директор департаменту освіти та науки ІФОДА Віктор Кімакович нагадує про традиції прикарпатського краю:\n«Ця територія колись входила до Австрійської імперії і було дуже гарне гасло цієї держави: «Спільними зусиллями». То, власне, це добрий приклад, коли громадськість і влада спільними зусиллями стали та вирішували ці проблеми і далі працює над їх подоланням».\nУ громадському секторі ставляться з розумінням до реальних можливостей місцевої влади та говорять про комплексне вирішення питань переселенців на державному рівні.\n«Поки немає програми на державному рівні, місцева влада мало, що може зробити. Навіть та програма, що нині прийнята не має бюджетного підкріплення. Але немає що жалітися, місцева влада лояльно до нас ставиться і як може допомагає у вирішенні наших проблем», - говорить Лариса Пантелюк, голова ГО «Всеукраїнське об’єднання «Українці Криму та Донбасу».\nПереселенці говорять, що навряд повернуться на Донбас, адже такого життя як раніше там вже не буде. Не збираються повертатися додому і родина Банцових та планують залишитись в Івано-Франківську назавжди.\n«Ми вже не хочемо повертатися до Донецька. По-перше, там нічого робити адже буде страшно навіть просто піти погуляти з дітьми на природу, бо невідомо, що там може бути під ногами. По-друге, там дуже багато зброї і невідомо як швидко і в якому обсязі її вилучать», - говорить Вікторія Банцова.\nЛариса Пантелюк наголошує, що лише згуртувавшись можна вирішувати проблеми тимчасово переміщених осіб в Івано-Франківській області та загалом в усій Україні.\n«Як кажуть, коли одна гілочка її легко можна зламати. А коли гілок цілий оберемок, зв`язаний до купи, то зламати їх дуже важко», - переконана громадська активістка.


Російська Федерація – це найбільша держава в світі, який розташовується одночасно в Європі та Азії і на більшій частині євразійського континенту. Країні належить 1/9 частину всієї суші Землі, що дає безліч переваг. Плюси і мінуси географічного положення Росії вимагають детального розгляду.\nПриродний потенціал та географія\nРосія займає третину від усього Євразійського континенту, а її площа дорівнює 17 125 191 км2. Завдяки своїм розмірам і розташуванню країна поєднує в собі величезні запаси всіх відомих людству природних ресурсів:\nмінеральні – вугілля, газ, нафта, всі хімічні сполуки, усі копалини;\nземельні – 130 мільйонів гектарів орних земель;\nлісові – близько 60% лісів, з яких близько 50% придатні для промислового використання;\nводні запаси – близько 120 тис. річок, більше 2 млн. озер, понад 60 тис. км2 льодовиків.\nПриродні багатства Російської Федерації в 3,8 рази вище багатств США і в 4,5 рази вище багатств Китаю, що приносить країні певні вигоди.\nКоротко про місцезнаходження РФ\nДержава повністю розташоване в Північній півкулі й по більшій частині в Східному, за винятком частини Чукотського округу, який лежить в площині Західного півкулі. Омивають територію держави Тихий і Північний Льодовитий океан, а також моря Атлантичного, що робить її володаркою самою довгою береговою лінією — 37 653 км\nПриродно-географічне положення Росії унікально – вона одночасно розташовується в Східній Європі та Азії. Межа між цими двома географічними областями проходить через Уральські гори. Територіальний центр припадає на Красноярський край. Якщо давати характеристику географії коротко, то її можна виразити списком:\nзаймає вкрай великий простір;\nнаселення і господарське освоєння вкрай нерівномірно;\nбагата різноманітними кліматичними умовами і мінеральними ресурсами;\nмежує з 18 країнами по суші і морю;\nбільша частина – рівнинна, а гори є в основному на півдні (Кавказ, Алтай) і сході (Чукотське нагір’я, Сіхоте-Алінь і ін);\nчастина країни знаходиться в помірно-континентальному кліматі, частина — у континентальному і субарктичному кліматичних поясах;\nпівнічні області розташовуються в багаторічній мерзлоті, що заважає розвитку господарства і ускладнює освоєння території.\nВигоди положення центральної Росії дозволяє сконцентрувати там всі виробничі потужності і промислові центри. Завдяки своїм великим площам РФ володіє величезним потенціалом.\nЕкономіко-географічне, транспортно-географічне і геополітичне становище Росії\nПереваги завдяки географії\nВеличезні площі завжди дають широкі можливості, адже можна не тільки займатися сільськогосподарською та індустріальної діяльністю, але і ефективно працювати на експорт. Російська Федерація володіє наступними основними перевагами по відношенню до інших країн:\nВідкриті виходи в Чорне, Азовське, Баренцове, Балтійське моря і можливість розвивати флот і морську промисловість, видобувати нафту та інші багатства з морського дна.\nВихід в Тихий і Північний льодовитий океан, що дає право торгувати по всьому світу без сплати мита на транзит і безпосередньо сполучатися з усіма державами, що мають вихід до моря.\nНаявність численних сусідів дає перевагу в торгівлі і великий ринок експорту.\nНа кордонах немає збройних конфліктів.\nЗавдяки рівнинним площах території господарська діяльність населення досить проста і приносить великі врожаї.\nГрунту в центральних і східних районах країни чорноземні, що сприяють розвитку сільського господарства.\nНаявність і численність різноманітних корисних копалин дає можливість розвивати промисловість. Видобуток заліза, вугілля, руди та інших багатств дозволяють ефективно розвивати металургію і поставляти метал і деталі з нього на внутрішній і зовнішній ринки.\nЗавдяки великим паливних ресурсів (вугілля, газ, нафта) РФ стала однією з енергетичних держав.\nВеликі ліси дають основу розвитку целюлозної промисловості, звероловству і лісовому господарству.\nЛісові ресурси і багаті водні являють собою велику базу для рекреаційних зон.\nПриродні умови дозволяють нам успішно розвивати аграрную галузь та промисловість, не витрачаючи при цьому на їх розвиток величезних грошових коштів.\nВажливо! Завдяки вигідному географічному місцезнаходженню, багатством природних ресурсів, наявність родючих ґрунтів Росія стала однією з найуспішніших держав світу.\nТериторіальне розташування, незважаючи на пристойну кількість переваг, все ж має свої мінуси. Основні недоліки географічного положення Росії виростають з двох основних чинників, які наочно демонструє таблиця:\nВелика площа Клімат\nВеликі території роблять важкими логістику і сполучення між містами, на що витрачається велика кількість ресурсів і коштів.\nВеличезна кількість земель від загальної площі малопридатна або зовсім не придатна для обробки через мерзлоти.\nЗ-за проблем в логістиці спостерігається істотне поділ між щільністю населення в центральних регіонах та віддалених районах.\nВічна мерзлота на півночі не дозволяє освоювати землі і ускладнює видобуток корисних копалин.\nСубарктичний клімат змушує людей переїздити, або витрачати значні суми грошей на будівництво ґрунтовних будинків і постійне опалення.\nХолодні зими змушують витрачати кошти на опалення не тільки житлових, але і промислових майданчиків, що підвищує собівартість продукції\nВплив розташування на економіку\nПри аналізі потужностей держави не обходиться без економіко-географічного положення країни та його характеристик. Особливості економіко-географічного положення полягають у наступному:\nтранспортне положення — характеризується недостатньо розвинутою мережею, але найбільшої в світі (120 тис. км залізничних шляхів, 1 млн. км шосе, 230 тис. км трубопроводів і 100 тис. км річкових шляхів);\nгеополітичне – держава має 14 сусідів по суші і 4 морськими коридорами. Всі сусіди мирні і Росія не межує з областями, де ведуться військові дії;\nсільськогосподарське – Росія має більше 130 гектарів орних земель, а помірний клімат робить сільське господарство успішно розвивається і прибутковою галуззю економіки;\nринкове — наявність безлічі сусідів дають перевагу в торгівлі та експорті продукції. Вихід до кількох морів і двох океанів дозволяють торгувати безпосередньо з усім світом і не оплачувати транзитні мита;\nдемографічний – населення становить 142 905 200 осіб. Незважаючи на таке велике число, заселення російських територій нерівномірний і має безліч пустельних місць.\nЕкономіко географічне положення – це географічне розташування об’єктів (природних і антропогенних), які мають вплив на економіку держави.\nВажливо! Слід зазначити, що велика територія – це перевага і недолік одночасно.\nПлоща дає великі переваги РФ і постачає природними ресурсами та можливістю активно розвивати сільське господарство і промисловість. Але в той же час великі простори складно керовані і контрольовані. Крім того, існує велика проблема логістики і транспортування вантажів.\nЕколого-географічне положення Росії має свої проблеми, які діляться на дві частини:\nісторичні – це проблеми, які залишив після себе СРСР, де не дуже дбали про вплив промисловості на екологію;\nсучасні проблеми, які виникли вже на сучасному історичному етапі держави.\nНезважаючи на величезні площі лісів, морів і озер, Росія має серйозні екологічні проблеми:\nзабруднення навколишнього середовища внаслідок активного розвитку промисловості та недотримання екологічних норм;\nвиснаження запасів природних ресурсів;\nскорочення тваринного і рослинного світу;\nвикористання атомної енергії та забруднення її залишками великих площ, не рахуючи серйозних аварій;\nзабруднення повітря та навколишнього середовища промисловим сміттям.\nДжерелами цих проблем є промислові і сільськогосподарські підприємства, які не дотримуються правил і норм екологічної політики. Не менш руйнівний вплив робить діяльність людини при забезпеченні своїх побутових потреб.\nЯк впливає місцезнаходження на політику\nОскільки Росія межує з великою кількістю країн, добросусідські відносини вкрай важливі. Частина кордонів залишаються такими ж, якими і були за часів СРСР. Вони закріплені міжнародними угодами і знаходяться охороняються військами з діючими митними законами.\nЕкономіко-географічне положення істотно погіршився після розвалу СРСР і політико-географічні умови стали іншими:\nзменшився вихід до моря;\nкраїна вийшла на 1250 км від Західної Європи;\nускладнилися відносини з НАТО;\nкордону РФ зменшилися до кордонів часів Петра Першого;\nстановище ускладнюється через зростання НАТО і вступ до нього країн-сусідів (Прибалтика, Польща, Болгарія).\nЗ початку 1995 року і до сьогоднішнього дня геополітичне положення держави ускладнюється. Вона виявилася затиснутою між двома великими військовими блоками НАТО і Китаю. А ось з економічної точки складність в тому, що воно займає проміжне місце між потужними центрами економіки: Європейським союзом, Японією і Китаєм.\nМісцерозташування по відношенню до інших держав\nРосійська Федерація намагається підтримувати з усіма сусідами мирні відносини, засновані на взаємовигідних положеннях (торговий пріоритет). Тому становище Росії по відношенню до інших, сусіднім країнам переважно ділове і мирне. Однак обійтися без конфліктів та напружених ситуацій у цілому не можна:\nпосилення позицій Балтійських країн і виникнення територіальних претензій;\nконфлікт з Україною почався в 2014 році і досі не має завершення;\nіснує протиріччя Молдова — Придністров’я.\nЕкономічна географічна характеристика Російської Федерації\nГеографічне положення Росії, Росія на карті годинних поясів\nВкрай важливо зміцнити дружні відносини з Україною, Казахстаном і Білоруссю, оскільки саме ці держави вельми важливі для геополітичних інтересів РФ.


Чи очікувати школярам Дніпра заборони на використання гаджетів? - dnipro.one\nЧи очікувати школярам Дніпра заборони на використання гаджетів?\nЧи чекають зміни по відношенню використання гаджетів школярами міста Дніпро так, як це планується ввести у місті Одеса? Так, в шкільних закладах одеським школярам заборонять використання мобільних телефонів.\nНа введення нового правила знадобиться не менш, ніж місяць, щоб розробити та запровадити даний розпорядок.\nНа думку депутатів, з яким погодяться не тільки педагогічний склад учбових закладів, але і батьки, сучасні пристрої дуже відволікають школярів від учбового процесу, створюють масу непотрібних дискусій та суперечок. Тому, відповідальним особам з міської ради було доручено розробити звід обмежень на використання смартфонів.\nЗвичайно, що відбирати телефони у школярів ніхто не збирається, до того ж – це навіть незаконно! Але, скоріш за все, буде суворо регламентований період використання смартфонами під час занять або вимикатися звук під час уроків і ховатися в шкільний рюкзак.\nВ дніпровських школах на даний момент не будуть запроваджувати ніякі обмеження або заборони на використання смартфонів. Про це заявив представник департаменту гуманітарної політики.\nВідзначимо, що починаючи з 18 жовтня Дніпропетровська область знаходиться в «червоній» зоні рівня епідеміологічної безпеки. Згідно вимог ст. 10 Закону України «Про повну загальну середню освіту», рекомендації Мін. Освіти і науки України (лист від 13.10.21 № 1/9-540)\nАле, школярі, як і раніше, мають можливість скористатися пільговим проїздом при поїздці в громадському транспорті. В електротранспорті школярі мають право на безоплатну поїздку, маршрутні або автобусні рейси – з оплатою проїзду зі знижкою -25%.\nзаборони на використання гаджетів\nPrevious articleМер міста Борис Філатов прокоментував ситуацію з переходом у «червону» зону Дніпропетровської області\nNext articleРюкзаки для подорожей


Налаштування D-Link DIR-300 Interzet\nПровайдер Interzet має чимало абонентів в Санкт-Петербурзі. Відмітна риса оператора – використання статичних IP адрес для підключення, що не впливає на можливість використання маршрутизаторів з серії.\nПристрої серії DIR-300 на російському ринку з’явилися більше 5 років тому.\nЗа роки роботи у користувачів вони зарекомендували себе, як надійні недорогі роутери, що дозволяють організувати бездротове підключення до інтернету всередині квартири, офісу або невеликого будинку\nПравильна настройка важлива для стабільної роботи мережі. Інакше з’являються обриви з’єднання або інші проблеми. Розглянемо процес налаштування роутера DIR-300 з останніми прошивками для виходу в інтернет через провайдера Interzet.\nПорада. При наявності пристрою із застарілою прошивкою, поновіть програмне забезпечення з офіційного сайту.\nФізичне підключення маршрутизатора не викликає складності у користувачів. Досить розпакувати пристрій з коробки і підключити кабель. Ряд абонентів на даному етапі стикаються з проблемами. Їм допоможе схема підключення інтернету на DIR-300:\nКабель провайдера, заведений в квартиру, під’єднується до гнізда INTERNET на пристрої.\nПорада. Якщо відбувається перенастроювання роутера, колишнього в використання, слід скинути параметри, включивши пристрій і утримуючи кнопку Reset 30-50 секунд. Факт скидання визначається по миготливому індикатору Power.\nСтворення з’єднання Interzet на D-Link DIR-300\nНалаштування роутера виконується після підключення його до ПК. На підготовчому етапі потрібно перевести всі установки мережі на комп’ютері в автоматичний режим, для цього:\nВходимо в розділ управління адаптером через мережевий центр.\nВикликаємо властивості адаптера локальної мережі.\nЗвертаємося до пункту «Протокол версії 4».\nПереводимо всі перемикачі в автоматичне положення\nЗапишіть параметри мережі перед подальшими змінами.\nЯкщо збилися налаштування інтернету, уточнювати інформацію доведеться в технічній підтримці провайдера.\nНові настройки вступлять в силу через 1-2 хвилин. Всі операції з DIR-300 виконуються через браузер. Розглянемо, як відбувається настройка роутера Interzet:\nЗапускаємо програму для настройки, набравши в адресному рядку 192.168.0.1.\nПобачивши запрошення маршрутизатора, вводимо пароль і логін. Стандартно ці параметри встановлені в значення admin.\nПеремикаємося в розширене меню\nЗаходимо в розділ WAN з пункту «Мережа», створюємо нове підключення і вказуємо параметри мережі Interzet.\nРозглянемо, яку інформацію потрібно вказати, налаштовуючи інтернет Interzet:\nУ випадаючому списку «Тип з’єднання» вибираємо параметр «Статичний адреса».\nВ розділ IP вносимо інформацію, записану на етапі підготовки.\nІнші пункти на сторінці залишаємо зі стандартними значеннями\nКоли настройка виконана, застосовуємо параметри і підтверджуємо збереження даних. Пристрій спробує виконати підключення. Якщо настройка підключення Interzet виконана вірно, то через 30-60 секунд з’явиться таблиця з активною сполукою.\nПорада. Присутність інших з’єднання в розділі WAN заважає налаштувати маршрутизатор коректно. Видаліть стандартні параметри, перш ніж налаштовувати роутер.\nWiFi роутер дозволяє підключатися до мережі без проводів. Налаштування бездротової точки виконується в останню чергу. Розглянемо, як налаштовуватися WiFi в DIR-300:\nЗаходимо з панелі розширених налаштувань в основні параметри WiFi.\nЗадаємо назву для точки, що дозволяє відрізнити мережу від інших\nПорада. Якщо пристрої не бачать WiFi точку, переведіть в розділі країна перемикач в положення «США».\nПереходимо в розділ управління безпекою WiFi.\nВиставляємо параметри аутентифікації і пароль.\nДомашнім користувача рекомендується вибирати тип аутентифікації WPA2-PSK і задавати ключ від 8 символів. Це обмежить доступ до мережі небажаних користувачів.\nНалаштування D-Link DIR-300 Interzet Ссылка на основную публикацию\nНалаштування локальної мережі Windows 7, 8, 10, XP\nВивчаючи керівництва та інструкції з мережних налаштувань користувачі ...\nЗнаючи, як вивести зображення або відео з телефону на телевізор, користувач ...


Львівська облрада не вивісила червоно-чорний прапор в День відновлення незалежності – Правдиві новини\n30 червня 2020 року, в день проголошення Акту відновлення Української держави, на будівлі Львівської обласної ради не вивісили червоно-чорний прапор – усупереч рішенню Львівської обласної ради.\nПро це заявив голова фракції ВО «Свобода» у Львівській обласній раді Олег Панькевич.\n«У день проголошення Акту відновлення Української держави на будівлі Львівської обласної ради не вивісили червоно-чорний прапор національно-визвольної боротьби. І тут йдеться навіть не про свідомість керівництва обласної ради, а про виконання рішення облради. Адже ще 30 січня 2018 року на сесії Львівської обласної ради депутати ухвалили рішення про підняття біля адміністративного будинку ради, а також на будівлях органів місцевого самоврядування червоно-чорного прапора у дні пам’ятних дат – поруч із Державним прапором України.\nПрапор не вивісили\nЙдеться про підняття червоно-чорного прапора у нагоди дат, пов’язаних із визначними подіями національно-визвольної боротьби та вшануванням пам’яті Героїв. Цю нашу ініціативу підхопило багато інших місцевих рад, які тепер традиційно підносять революційний стяг в урочисті дні, зокрема й з нагоди відновлення Української держави, яке проголошено 30 червня 1941 року», – наголосив Олег Панькевич.\nЗа його словами, фракція ВО «Свобода» вимагає пояснень від керівництва обласної ради, чому не виконується рішення ради.\nВ обід 30 червня учасники російсько-україської війни, свободівці Андрій Чад та Михайло Галущак, попри позицію керівництва облради – самі закріпили бандерівський стяг на один із флагштоків ради.\nНагадаємо, що головою обласної ради є Олександр Ганущин (Блок Петра Порошенка).\nВідео НТА, як свободівці самостійно встановлювали бандерівський прапор на Львівській облраді.\nЗ нагоди річниці проголошення Акту відновлення Української Держави та дня народження Романа Шухевича підняли червоно-чорний стяг\n?⚫Подвійне свято. З нагоди річниці проголошення Акту відновлення Української Держави та дня народження командира УПА Романа Шухевича над будівлею обласної ради підняли червоно-чорний стяг. Щоправда, організували усе не чиновники, а громадськість.\nGeplaatst door Телеканал НТА op Dinsdag 30 juni 2020\nЧитайте також: Учасники війни вимагають вибачень від представників БПП у Львівській облраді\n“Бандерівці йшли своїм шляхом і він виявився правильним”: Микола Седіло про Акт відновлення Української Держави


Чері Заз Форза накладка стійки передньої R внутрішня сіра ≡ A13-5402020DA-Чері -《Купити в Україні》- Ціна 172 грн - ID67461\n❹ Накладка стійки передньої R внутрішня сіра\nЧері Заз Форза накладка стійки передньої r внутрішня сіра A13-5402020DA-Чері - ID67461\nНакладка стійки передньої R внутрішня сіра. Артикул: A13-5402020DA-Чері\n☝ Накладка стійки передньої R внутрішня сіра A13-5402020DA як правильно замінити на Чері Заз Форза?\n★★★★★ Рекомендуємо прочитати наші поради як поміняти запчастину Накладка стійки передньої R внутрішня сіра:\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ A13-5402020DA на предмет його працездатності;\nНакладка стійки передньої R внутрішня сіра не потрібно встановлювати на авто, якщо ви побачили, що щось не підходить;\n☝ Вигідна ціна на A13-5402020DA і професійна консультація по запчастинах Chery ZAZ Forza\nДля Chery ZAZ Forza Накладка стійки передньої R внутрішня сіра - застосовується для ремонту таких систем як ➜ кузов.\nЦіна на каталожний номер деталі A13-5402020DA - 172 грн.\nВідгуки про товар Накладка стійки передньої R внутрішня сіра (A13-5402020DA-Чері) - 172 гривень\nПоділіться Вашими враженнями про товар Накладка стійки передньої R внутрішня сіра


ᐈ Apple iPhone 11 Pro Max 64GB Midnight Green бу (Стан 8/10) - Купити в Apple Room - ціна, відгуки\nApple iPhone 11 Pro Max 64GB Midnight Green бу (Стан 8/10)\nApple iPhone 11 Pro Max 64GB Midnight Green бу (Стан 8/10) + 2 роки страхівка\niPhone 11 Pro Max 64GB Midnight Green б/у\nСистема камер вживаного iPhone 11 Pro Max 64GB Midnight Green справді вражає потужністю та повертає Apple право домінування у висококонкурентній області. Чудова новина для професійних творців якісного візуального контенту, що купують смартфони від Apple на сайті Інтернет-магазину Apple Room!\nПотрійна система фільмування об'єднує 12 мегапікселів на сенсор. Основний датчик f / 1.8 вважають стандартним ширококутним об'єктивом. Потім розташували телеоб'єктив, який відтепер отримав широку діафрагму f / 2.0 для кращого фільмування при слабкому освітленні, і новий ультра-ширококутний об'єктив, який хизується діафрагмою f / 2.4 та полем огляду 120-ть градусів.\nПотужна внутрішня начинка вживаного iPhone 11 Pro Max\nПроцес Apple A13 Bionic імовірно забезпечує на 20% більше продуктивності процесора та графічного процесора, якщо порівнювати з тогорічним варіантом XS Max. Запуск додатків відбувається максимально швидко, як і перемикання між ними.\nРозширений арсенал доступних інструментів\nТелефон працює під керівництвом iOS 13, останньої версії програмного забезпечення Apple, і це справді добре. Темний режим робить сенсорний дисплей красивим, особливо на OLED-екрані, Face ID швидкий, нарешті, вбудований набір тексту став доступним, а більш потужні функції конфіденційності забезпечують достатньо спокою для користувача.\nТермін служби батареї - це цілий день комфортного, безпроблемного використання вживаного iPhone 11 Pro Max 64GB Midnight Green, а може навіть і більшого часу автономної роботи, якщо користувач не надто "завантажує" смартфон Apple роботою! Чимало позитивних характеристик, щоб купити продуктивний iPhone 11 Pro Max у мережі магазинів Apple Room у Львові!\nApple iPhone 11 Pro Max 64GB Midnight Green бу (Стан 8/10) Відгуки


Ілон Маск із медиками дослідив імунітет до коронавірусу на волонтерах зі SpaceX: що показали результати - Світ - TCH.ua\nАвтори вважають, що дослідження може бути використане для того, щоб визначити, хто повинен вакцинуватися передусім.\nУ компанії SpaceX Ілона Маска дослідили антитіла до коронавірусу. Понад 4 тис. співробітників компанії стали добровольцями і взяли участь в дослідженні.\nАнтитіла до коронавірусу: лікар розповів про імунну пам'ять, яка може зберігатися роками\nВідомо, що дослідження тривало від квітня до червня 2020 року. Керували ним засновник і генеральний директор SpaceX Ілон Маск, очільники медичного підрозділу компанії і науковці. Волонтери-працівники компанії після перенесеної хвороби здавали аналіз крові на антитіла до COVID-19.\nАвтори наукової роботи зазначили, що у деяких людей нібито імунітет до коронавірусу може зберігатися триваліший час, аніж у інших людей, які перенесли захворювання. Результати також показали, що у людей, які вже перехворіли на COVID-19 в легшій формі, вироблялося нібито менше антитіл, аніж у людей з середньою і важкою формою.\nЦе означає, що імунітет таких людей зберігається упродовж коротшого терміну і повторне зараження може статися раніше. Відповідно, такі люди повинні пройти вакцинацію насамперед.\nЗа словами вчених, які вивчали формування імунітету у співробітників SpaceX, результати дослідження можуть бути використані для того, щоб визначити, хто найбільш вразливий до коронавірусу і повинен вакцинуватися передусім.\nОдна з авторів масштабного дослідження докторка Галіт Альтер Інституту Рагон зазначила, що наявність антитіл після хвороби COVID-19 зовсім не означає, що люди на 100% захищені від повторного зараження. Імунітет людини - складний механізм, а коронавірус ще погано вивчений і робити висновки передчасно.\n"У людей можуть бути присутніми антитіла, але це не означає, що вони будуть стійкими до COVID-19", - сказала співавторка дослідження, докторка Галіт Альтер.\nВчені у Британії з'ясували, що коронавірус мутує через лікування антитілами\nСвіт 22.02 03:12\nНаука та IT 17:37


Можна пити чай в пост? » Дієти - Схуднемо разом\n23.09.2016 748 0 admin\nВеликий піст - особливий час у житті кожної віруючої людини. Це період, коли потрібно дотримуватися строгих обмежень в їжі, відмовитися від шкідливих харчових звичок і не тільки, приділити час духовного очищення і самовдосконалення. Правил щодо того, як слід постити, існує досить багато. І мирські люди не завжди знають, які продукти можна включати в пісний раціон, а які ні. Наприклад, багатьох цікавить питання, чи можна пити чай в пост. Адже відмовитися від цього тонізуючого напою багато хто просто не в силах. Адже Великий піст триватиме майже півтора місяці і дуже складно не порушити його, давши хоча б маленьку слабину, навіть якщо це стосується самого поширеного гарячого напою.\nВживання чаю в пост - можна пити чи ні?\nЗгідно з церковним каноном, пісна їжа не повинна містити тваринних жирів і взагалі бути тваринного походження. Отже, в цей період бажано виключити зі свого повсякденного меню рибу, м'ясо, вершкове масло, молоко і т. п. продукти. Є також ряд обмежень, що стосуються напоїв. Зокрема, заборонені напої на основі молока, алкоголь і коктейлі на його основі. Однак на чай ця заборона не поширюється. Він являє собою простий настій з листя кущового рослини і ніякого відношення до тваринної їжі не має.\nБільш того, пити чай під час посту навіть рекомендується. В цьому напої міститься величезна кількість біологічно активних речовин і вітамінів. І їх користь буде відчуватися організмом навіть більше, ніж зазвичай, оскільки частини поживних речовин ми втрачаємо через обмеження раціону. Так, насичений, густий чай пуер володіє очищує ефектом і сприяє збереженню почуття ситості після прийому малокалорійної пісної їжі. Зелений чай покращує обмін речовин, який може порушитися через зміни звичного меню. Фруктові та трав'яні чаї насичують клітини антиоксидантами і дозволяють зберегти бадьорість.\nДосить часто віруючі запитують, не тільки про те, чи можна взагалі пити чай під час посту, але і про те, чи допустимо вживати цей напій в самому початку говіння. Адже, як відомо, перший тиждень Великого посту, а значить і перший день, найсуворіші. Звичайно, якщо дозволяє сила волі і здоров'я, то в цей час варто влаштувати собі розвантажувальний день і вибрати для пиття просту воду. Проте, заборона на вживання чаю в ці дні не є канонічним, а значить, ви цілком можете дозволити собі чашечку цього гарячого напою, не ризикуючи порушити піст.\nЩе одне важливе питання, про яке неодмінно варто згадати - чи можна у піст пити чай з цукром чи іншими солодощами. Тут теж є свої нюанси.


Чинного мера Умані не допускають до виборів: його прихильники мітингують під Офісом Президента (фото, відео) | Про все - Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nВ Умані місцева виборча комісія зняла з виборів чинного міського голову Олександра Цебрія.\nПро це повідомив мер Дніпра Борис Філатов у "Фейсбук".\n- В Черкаській області майже 100-тисячне місто залишилося без права вибору. В уманчан вкрали право голосувати. Вчора місцева виборча комісія зняла з виборів чинного мера Олександра Цебрія, при цьому, тут же зареєструвавши кандидатами двох клонів-двійників. Тепер справжній мер гуляє на вулиці, а на його місце балотуються два чорнороби, які змінили прізвища, - зазначив Філатов.\nОрганізатором подій в Умані міський голова Дніпра назвав нардепа із Черкащини.\n- Ляльководи й учасники відомі. Це - Антон Яценко. Король тендерної мафії Януковича. Народний депутат від партії "За майбутнє". Людина, яка так вигідно купила у Тимошенко франшизу на Черкаську обласну організацію "БЮТ", - заявив Філатов.\n- Усі мовчать. Президент, ЦВК, СБУ і навіть Юлія Володимирівна. Всіх все влаштовує. Країну повільно, але впевнено розривають на шматки кримінальні клани, олігархи, корумповані судді і безконтрольні силовики, а ми всі робимо вигляд, що ніби порядок, - констатував Філатов.\nВодночас чинний міський голова Умані Олександр Цебрій обіцяє оскаржити цю відмову у правовій площині разом зі своїми юристами.\nТакож у цей час люди мітингують під ЦВК та під Офісом Президент. Про це на сторінці "Фейсбук" повідомила учасниця акції Олена Філатова. За її словами мітингарі, які приїхали з усіх куточків країни, щоб підтриматині Олександра Цебрія, вимагають розпуску Уманської ТВК.\n09 жовтня 2014, 09:27\nЯценко здійснює непрямий підкуп виборців по округу №200\n02 грудня 2016, 19:41\nSinoptik: Погода в Черкасах та Черкаській області на вихідні, 3 та 4 грудня


Увага! Тримайтеся! Долар і бензин подорожчають, а українцям роздадуть по 1,5 тисячі: чого чекати у березні — COMMENT\nHome СОЦИУМ\tУвага! Тримайтеся! Долар і бензин подорожчають, а українцям роздадуть по 1,5 тисячі: чого чекати у березні\nВ Україні у березні проведуть монетизацію субсидій, перерахують пенсії, а окремим українцям на заслуженому відпочинку видадуть разові виплати. Крім цього, перший місяць весни може запам’ятатися помірною девальвацією гривні, подорожчанням бензину і зростанням курсу біткоїну.\nOBOZREVATEL з’ясував, як життя українців може змінитися у березні.Бензин, біткоїн і долар: що чекає на українців\nКриптовалюта — без особливих змін. Значних коливань на ринку криптовалют у березні експерти не очікують. Так, курс біткоїну, як і раніше, перебуватиме біля психологічної позначки у $4 тис. Як уже писав OBOZREVATEL, в кінці лютого найпопулярніша криптовалюта зросла до $4,1 тис., а потім втратила близько $300/монета.\nДолар — у звичному коридорі. Перед виборами інвестори традиційно насторожено оцінюють перспективи роботи у країні. А чим менше інвестицій надходить, тим гірша ситуація з валютою. Щоправда, в українських реаліях перекази від фізосіб з-за закордону приносять значно більше валюти, ніж зовнішні прямі інвестиції. Головні «спонсори» стабільного курсу гривні: експортери (найперше аграрії і металурги), міжнародні кредитори (МВФ, Світовий банк тощо), приватні особи, які переводять гроші з-за кордону (заробітчани).\nЗагалом же курс долара у березні коливатиметься близько 27-27,5 грн/$, зазначає аналітик Максим Пархоменко. «До кінця березня не ухвалюватимуться особливі зміни щодо нових проектів і, як наслідок, не зростатимуть обсяги на валютному ринку. У зв’язку з цим девальваційні настрої варто відкласти на кінець виборів, а саме до березня. Ми перебуватимемо у коридорі 27,00-27,5 грн за долар», — прогнозує експерт.\nАналітик сировинних ринків Concorde Capital Дмитро Хорошун вважає, що за курсу 28 грн/$ вартість бензину марки А-95 перебуватиме у межах від 28 до 30 грн за літр. «Якщо нафта марки Brent досягне 55 $/бар., ціна на бензин А-95 в Україні може знизитися до 0,96 дол./л (27 грн/л за курсу 28). При ціні на Brent 80$/бар. — 0,93 дол./л (26 грн/л за курсу 28)», — впевнений експерт.\nДолар і бензин подорожчають, а українцям роздадуть по 1,5 тисячі: чого чекати у березні\nУ Кабміні пояснили: таке нововведення з виборами не пов’язане, просто у березні зібрали основну суму від розмитнення «євроблях». Спочатку всі зібрані на розмитнення таких авто кошти обіцяли спрямувати до Пенсійного фонду. Так і зробили. І замість того, щоб частково компенсувати величезний дефіцит фонду, розділили їх між найбіднішими пенсіонерами.\nЩе одне «грошове» нововведення — субсидії українцям роздаватимуть грошима. Тобто замість того, щоб надсилати платіжки вже із зазначеною знижкою, пільговикам видаватимуть гроші «на руки», а вони самі розраховуватимуться за комуналку.\nДолар і бензин подорожчають, а українцям роздадуть по 1,5 тисячі: чого чекати\nМама, я живий: знайдено українського військового, якого тримали...


Отруєння на Донеччині: у дітей виявили дизентерію | Українська правда\nЧетвер, 19 липня 2018, 19:33\nУ частини отруєних у дитячому таборі "Орлятко" на Донеччині встановили гостру дизентерію.\n"У 18 з 94 хворих підтверджено діагноз гостра дизентерія Зонне, збудниками якої є шигели дизентерії Зонне (Shigella sonnei)", – йдеться в повідомленні.\nУ МОЗ зазначають, що комплексне санітарно-епідеміологічне розслідування виявило "численні порушення санітарного законодавства".\nКрім того, в міністерстві нагадали, що наказом від 17 липня діяльність закладу "Орлятко" припинена, за поданням Держпродспоживслужби від того ж дня було відкрито кримінальне провадження за фактом порушення санітарно-епідеміологічних вимог.\nЯк повідомлялося, 16 липня після вечері 60 дітей з "Орлятка" стали почуватися погано, мали підвищену температуру та нудоту. 33 з них госпіталізували.\nВранці 18 липня стало відомо, що у результаті отруєння госпіталізовані 84 людини.\nПізніше, 19 липня, стало відомо, що ця кількість зросла до 94 осіб.\nЗа фактом отруєння відкрито кримінальне провадження за статтею 325 "Порушення санітарних правил і норм".\nУповноважений Верховної Ради з прав людини Людмила Денісова заявила, що вестиме власне розслідування.\nСпочатку повідомлялося, що отруєння сталося у таборі "Яструбок". Однак, як уточнюють у Держпродспоживслужбі, діти отруїлися у таборі "Орлятко", який є філією табору "Яструбок".\nЗа даними "Громадського", у цих таборів різні директори, персонал і розташовані вони за 8 км один від одного. Але їхні керівники є подружжям, Олег Шевченко – директор "Яструбка", його дружина Людмила Шевченко – директор "Орлятка".\nЗазначається, що табір "Яструбок" продовжує роботу, тоді як в "Орлятку" всіх відправили додому і на 10 днів призупинили його роботу.\n"Орлятко" розрахований на 150 місць. Поточна зміна була другою, розпочалася з 14 липня – на відпочинок заїхало 134 дитини, у т.ч. 35 дітей до 15 років.\nТеми: надзвичайна подіядітиДонецька область


Енергетичний паспорт будівлі — документ виданий сертифікованим енергетичним аудитором (фірмою з енергетичного аудиту), який містить енергетичні характеристики будівлі та заходи щодо їх удосконалення.\nКлас енергетичної ефективності будинку встановлюється під час проектування, введення будинку до експлуатації та за даними контролю і оцінки фактичного рівня тепловитрат на опалення будинку, що експлуатується. Цей клас може бути уточнений за результатами експлуатації та впровадження заходів з енергозбереження.\nЕнергетичний паспорт призначений для підтвердження відповідності показників енергетичної ефективності конструкцій будинків і споруд вимогам ДБН В.2.6-31:2006 «Теплова ізоляція будівель».\nВідповідно до положень вищевказаного нормативного документу, починаючи з 01.01.2009р., енергетичний паспорт є обов'язковою (раніше мав виключно факультативний характер) складовою проектної документації для житлових та громадських будівель при новому будівництві та реконструкції. Енергетичний паспорт повинен бути включений як окремий документ до складу розділу проектної документації, що стосується реалізації вимог з енергозбереження та оцінки енергетичної ефективності будинку. Методичні положення, необхідні для розрахунку параметрів енергетичного паспорта, розкриті в ДСТУ-Н Б А.2.2-5:2007 «Настанова з розроблення та складання енергетичного паспорта будинків при новому будівництві та реконструкції» (введені в дію з 01.07.2008).\nНормативними документами ДБН В.2.6-31:2006 та ДСТУ-Н Б А.2.2-5:2007 встановлено 6 (шість) класів енергетичної ефективності будинку (див.табл.1). Наявність класів надає можливість уніфікації відповідних економічно обґрунтованих заходів із заощадження енергії в будинках, різних за періодом будівництва, конструктивними та інженерними рішеннями, нормами проектування, умовами експлуатації, а також оцінки інвестиційної привабливості будівництва, реконструкції, капітального ремонту (термомодернізації) та експлуатації будинків.\nКлас енергетичної ефективності будинку позначається латинськими літерами «A», «B», «C», «D», «E», «F»; де літера «A» відповідає будинкам з найкращими показниками енергетичної ефективності, а «F» – будинкам, що мають найгірші показники.\nУ складі енергетичного паспорту вказується:\n1. Адреса будівлі;\n2. Клас енергетичної ефективності будівлі;\n3. Тип будівлі, її конструкція, кількість поверхів, об'єм, загальна площа, функціональне призначення;\n4. Вимоги до енергетичної ефективності будівель такого зразка;\n5. Розраховані (у відповідності до ДБН В.2.6-31:2006) показники енергетичної ефективності будівлі;\n6. Технічно та економічно обґрунтовані рекомендації щодо підвищення рівня енергетичної ефективності будівлі (для існуючих будівель) з врахування кліматичних умов;\n7. Призвіще, ім'я по-батькові спеціаліста або назва компанії (фірми), її контакти, що розробила енергетичний паспорт, реєстраційний номер та дата видачі Свідоцтва на право ведення енергетичного аудиту.


Печіння і свербіж у піхві зазвичай розглядаються лікарями як одні з специфічних симптомів запального процесу в статевих органах. Насправді ці симптоми за природою виникнення можуть досить сильно відрізнятися один від одного. І причини такого нездужання зазвичай різні.\nЦе може бути пов'язано:\n- з дерматитами шкіри в момент запалення. До цього симптому в цьому випадку можуть віднести і дерматит алергічного і контактного характеру, простий лишай шкірний, а також дерматити атоліческой природи;\n- причиною свербіння можуть стати і хвороби піхви дистрофічного характеру, наприклад, круароз вульви або ж лейкоплакія, лишай вульви;\n- худ може викликати і розлад гормонального балансу, наприклад, такий свербіж можуть викликати психосоматичні розлади, а також кліматичний період. Крім того, це може відбуватися після операційного втручання - після видалення яєчників, наприклад;\n- свербіж можуть викликати такі хвороби, як цукровий діабет та нецукровий діабет, глисти, захворювання печінки і ШКТ;\n- при сильних отруєннях організму може бути яскраво виражений свербіж - при інтоксикації хімікаліями або синтетичними речовинами;\n- при деяких захворюваннях крові теж може зустрічатися сильний свербіж вульви;\n- при психічних і нервових розладах;\n- при різних порушеннях в ендокринній системі.\nПечіння і свербіж у піхві в тому випадку, якщо у вас круароз, може протікати в супроводі змін у слизовій оболонці піхви. Запальний процес настільки сильний, що в перебігу всієї хвороби спостерігається підвищене кровонаповнення статевого органу. Дуже може бути, що круароз вульви буде протікати при наявності багряно-червоних висипань. Якщо захворювання схильне до фолікулярної формі протікання, то будуть спостерігатися запалення і хронічного характеру, наприклад, в залозах, розташованих поблизу сечоводу або ж близько самого піхви.\nЯкщо мова йде про паління і свербіння при лейкоплакії, то потрібно сказати, що на цій стадії захворювання вже передраковий. Тобто, для цього сверблячки зазвичай характерне утворення рогового шару з подальшим склерізованіем слизової. Далі на слизовій будуть з'являтися висипання, які тампоном усунути просто неможливо.\nПечіння і свербіж у піхві може виникати в 30% випадків. І це не залежить від віку. Що стосується статевих партнерів жінок, то небезпека зараження виникає тільки у разі загострень, і це в більшості випадків.\nОтже, самі часто зустрічаються ознаки патології:\n- зовнішні статеві органи болять;\n- виникає короста;\n- у виділений яскраво виражений специфічний і неприємний запах;\n- після місячних або ж після статевого контакту виділення стають набагато рясніше.\nПечіння і свербіж у піхві може виникати, як і нападами, так і носити постійний характер. Така короста зазвичай турбує більшість жінок вночі. Деякі жінки настільки погано переносять подібний свербіж, що це може стати причиною психо-емоційних порушень.\nКрім того, аналіз печіння та свербежу можна виявити тільки після взяття потрібних мазків, а також аналізу крові на вміст антитіл, ну і виділень вагіни на бактеріологічний аналіз.\nЩо стосується лікування цього стану, якщо воно виникло як симптом якогось захворювання, то симптом можна лише притупити, а от лікувати доведеться саму хворобу. Основне захворювання обов'язково має лікуватися комплексно.\nПоки лікують жінку, потрібно обов'язково лікувати її партнера, інакше одужання не відбудеться. На цей час статеві контакти заборонені.\nЩо стосується круароза, то він зазвичай лікується гормональними препаратами місцевого призначення.\nЯкщо захворювання виявити пізно, то, на жаль, лікування може затягнутися надовго. До нещастя. Одна і та ж схема лікування підійде далеко не всім. Можуть з'являтися виразки, які будуть затягувати лікування та багато іншого. Часто буває й таке, що через деякий час курс лікування доводиться повторювати.\nМоже статися й так, що терапія буде тривати від півроку і довше до повного лікування.\nЧим раніше ви звернетеся до лікаря і виявите захворювання, тим легше пройде лікування і швидше настане одужання.\nЩо таке псоріаз?Незважаючи, на всі свої спроби винайти панацею, людство навіть сьогодні, в століття розвитку нано-технологій, не завжди справляється з лікуванням складних…\nМастопатія: поняття, причини, симптоми, класифікація. Профілактика і лікування мастопатії\nЩо таке мастопатія?Мастопатія являє собою доброякісні зміни в тканинах жіночої молочної залози. Дане захворювання зустрічатися може в будь-якому віці, але найбільш схильні їй…\nДо синдрому хронічної втоми у лікарів, як і у самих хворих, стосунок не однозначне. Простіше кажучи, цей синдром можна назвати втомою, яка не…\nМолочниця, причини, симптоми, лікування\nУ XXI столітті людство атакує безліч захворювань дуже неприємний характеру. До…\nМолочниця у чоловіків лікування, симптоми\nМолочниця у чоловіків - таке ж захворювання, як і жіноча молочниця. Воно викликається грибком Кандида, який провокує та інші інфекційні захворювання, але кандидоз зустрічається найчастіше. Молочниця у чоловіків…\nПрактично всі жінки скаржаться в жіночій консультації на слизові виділення. У період менструального циклу на жінку впливають багато гормони. У цей період шийка матки може виробляти деяку слиз, яка в медицині називається…\nМолочниця. Симптоми і лікування захворювання.Молочниця - одне з найпоширеніших захворювань. Мало кому настільки пощастило, що жодного разу в житті не доводилося лікуватися від молочниці. Молочниця симптоми має настільки…\nМолочниця у чоловіків - таке ж захворювання, як і жіноча молочниця. Воно…\nЛікар флеболог: долженности, в індівідуальностісті проведення діагностики та лікування\nЗаймається лікуванням і діагностикою венозних хворобНайчастіше пацієнтів турбує…\nСимптоми і зцілення варикозу вен мкраопятьтого таза: все про захворювання\nВагітність частіше ветого є «запусковим механізмом» цієї недугиВарикозне…\nВарикозне розширення судин інтимній області у дам і супругчін\nВарикозне розширення судин інтимній області у дам і супругчінВарикозом мучаться…\nЗа якими ознаками визначити тромбофлебіт і що провоцірінует хвороба?\nТромбофлебіт зображення захворюванняТромбофлебіт - це запалення венозної стінки…


Фактори ранжування сайтів в Google | Новини\nПошукова система Google все більше вдосконалює принципи своєї роботи, тому фахівцям потрібно постійно звертати на це увагу. Веб-студія Zelios зможе виконати якісне просування сайтів у Тернополі https://zelios.te.ua/poslugi/marketing/seo-prosuvannya. Щоб переконатися в цьому, ми розглянемо головні фактори ранжування 2020 року.\nДля початку потрібно подбати про якісний контент. Це буде найкращою інвестицією для замовника. Основним показником цього є релевантність та повнота відповіді запиту користувача. Головне, щоб обсяг інформаційної статті не перевищував більш ніж 500 слів і містив мультимедійні матеріали. Грамотне структурування також займає своє почесне місце.\nАле красивий дизайн і якісний контент не мають своєї сили при наявності технічних помилок. Внутрішня оптимізація створена для того, щоб покращити роботу сторінок, перевірити наявність тегів Н1, Title і Description, обмежити доступ індексації. Тому спочатку необхідно подбати про формування якісного семантичного ядра. І на основі цього, створюються ТЗ та відбувається написання контенту.\nНа ранжування сайтів впливає також швидкість завантаження сторінок сайту. Враховуючи роботу швидкісного інтернету, користувач не має бажання чекати хвилину для того, щоб проаналізувати одну сторінку та її інформацію. Також варто пам’ятати про адаптацію сайту для мобільних телефонів. Досить не зручно переглядати інформацію, яка створена для великого розширення на маленьких екранах.\nЯкісні посилання є хорошим фактором ранжування запиту в пошукових системах. Чим більше релевантних посилань з’являється, тим вище місце він займає в пошуку. Однак кількість - це не якість. Одне релевантне посилання з авторитетного сайту може забезпечити набагато кращий ефект, в порівнянні з десятьма не якісними посиланнями.\nПошукові системи визначають поведінковий фактор як позитивний або негативний досвід. Його вплив визначають за допомогою таких ознак:\n● час, який відвідувач провів на сайті;\n● повернення аудиторії;\n● кількість переглядів;\n● показник відмов.\nВраховується також активність аудиторії, яка реагує на Ваш контент. Щоб покращити поведінкові фактори на сайті, потрібно працювати над комфортністю на сторінці. Покращувати дизайн та навігацію, працювати над контентом та запобігати появі технічних помилок.\nБезпека і конфіденційність є найбільш важливою в житті кожної людини. Власники сайту зацікавлені в тому, щоб їх особиста інформація не потрапила до хакерів. Тому спеціалісти розробили спеціальний протокол HTTPS. Його відмінність в тому, що дані передаються за допомогою спеціального з’єднання, яке є досить високо захищеним від перехоплення завдяки шифруванню.\nЧи використовувати усі фактори?\nВизначаючи положення сторінок сайту у видачі, система Google враховує цілий комплекс факторів. Тому варто подбати про те, щоб вони працювали злагоджено і без помилок. Якісні посилання не будуть корисними, якщо сторінки, на які вони ведуть, не містять корисного контенту.\nДеякі фактори ранжування сторінок втратили свою роль завдяки появі більш досконалих програм. Але непрофесійні спеціалісти часто використовують їх. Як результат – не якісний результат і розчарування клієнта. Тому розглянемо такі помилкові рішення, щоб отримати бажану віддачу.\n1. Наявність великих літер в Uniform Resource Locator сайту не впливає на його пошукове ранжування. Але спеціалісти не радять використовувати спеціальні символи в адресі сторінки.\n2. Ключові слова в top-level domain не є важливим компонентом і не враховується системою.\n3. Вік домену не важливий, оскільки, багато реєстраторів не надають точних даних про цей фактор.\n4. Система Google звертає увагу тільки на надто низьку швидкість завантаження сайту, тому не варто перейматись про це.\n5. Наявність граматичних помилок не впливає на ранжування, але велика їх кількість відштовхує користувачів.\n6. Really Simple Syndication є зручним для користувачів, оскільки програма дозволяє швидко дізнаватися про оновлення на сайті. Але її наявність не є перевагою під час ранжування.\n7. Великий об’єм Cascading Style Sheets на сайті не перешкоджає його ранжируванню під час пошуку.\nВсі ці показники не є важливими у системі Google, але розробникам таки потрібно слідкувати за їх появою. Тому, щоб замовити сайт у Тернополі https://zelios.te.ua/ з якісним виконанням роботи, звертайтеся у веб-студію Zelios. Наші спеціалісти завжди слідкують за новинками в даній сфері і точно знають, як створити ідеальний сайт саме для Вас. Ми дуже уважні до побажань клієнтів і завжди готові запропонувати свої послуги. Щоб почати співпрацю зв’яжіться з нашим менеджером і уточніть зручний час для зустрічі.\n#Zelios #розробка_сайтів #розробка інтернет_магазину #ранжування_сайту


Київ відсвяткує День Незалежності з військовими літаками | Новини на Gazeta.ua\nКиїв відсвяткує День Незалежності з військовими літаками\nПʼятниця, 18 липня 2008 08:51\nУкраїнські військові продовжують готуватися до участі в параді, присвяченому Дню Незалежності.\nНад Хрещатиком і Майданом пролетять штурмовики СУ-25. Бригадна ланка з чотирьох військових літаків повинна буде прикрасити столичне небо. 50 службовців Миколаївської 299-ої бригади тактичної авіації вже 10 серпня прибудуть для відшліфовування фігур вищого пілотажу на аеродром у Волошковому.\nОдномісний броньований штурмовик СУ-25, прозваний "Граком", призначений для підтримки сухопутних військ над полем бою. Літак відмінно поводиться в будь-яких метеоумовах.\nЯк повідомлялося, голова парламентського комітету з питань національної безпеки й оборони України Анатолій Гриценко вважає недоцільним проведення в Києві військового параду до Дня Незалежності. "Більшість членів комітету не поділяють доцільності проведення параду, не бачивши для цього підстав", - підкреслив він, повідомляє Сегодня.\nЗараз ви читаєте новину «Київ відсвяткує День Незалежності з військовими літаками». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


16 січня 2022, 15:09 2022-01-16T15:19:47\nУ понеділок ялинку на Софійській площі демонтують. 16 січня Святкова локація працює останній день.\nТема головної святкової локації на Софійській площі – Диво ніч, коли народився Ісус Христос. Основу новорічного дерева оздобили декораціями із сюжетом традиційного вертепу. Навколо ялинки можна побачити фігури Ісуса, Матері Божої, святого Йосипа, пастухів, царів, янголів та колядників.\nГоловна ялинка заввишки 31 метр й прикрашена 10-кілометровою гірляндою та 20 тисячами іграшок червоного та золотого кольорів.\nДо ярмаркового містечка ведуть чотири святково прикрашені арки, з чотирма люстрами у центрі кожної. Навколо пам’ятника Богданові Хмельницькому розташована ковзанка у вигляді тунелю для прихильників спортивних розваг. Також на площі розміщена тепла артзона для відпочинку. На площі відвідувачів зустрічають святкові комети, які символізують різдвяні зірки.