Релігія і українське суспільство\n26 серпня 2010, 13:12 | №1-2, січень-лютий 1996 | 0 | | Код для блогу | |\nЛюдина і світ. — 1996. — №1-2. — С. 2-9\nОГЛЯД ПОДІЙ 1995 РОКУ\n11 березня 1995 р. минуло 10 років відтоді, як на чолі Радянського Союзу став М. Горбачов. Політологи, філософи, публіцисти ще довго сперечатимуться з приводу рушійних сил, які змусили останнього генсека КПРС піти шляхом реформ. Але у грудні 1991-го, залишаючи посаду президента неіснуючого вже СРСР, М. Горбачов мав-таки підстави стверджувати у своєму зверненні, що за останні роки релігійні свободи стали реальністю. Не викликає сумнівів і те, що, скажімо, Українська греко-католицька і Українська автокефальна православна церкви утвердились на своїй землі радше попри волю тодішнього керівництва країни, аніж завдяки їй. Церкви і віруючі, запрошені «архітектором перебудови» підтримувати кремлівські новації, витримані у дусі «нового мислення», досить швидко перестали задовольнятися відведеною їм роллю статистів. Починалася нова, зовсім нова доба, але, говорячи про неї, згадаємо і той березень 1985-го.\nВідтоді кількість релігійних громад в Україні збільшилася майже втричі й на початок минулого року становила 16,5 тисячі. У країні почало діяти близько 60 духовних навчальних закладів (раніше — лише Одеська православна семінарія); більше 180 монастирів (за «застійних» часів тільки 9); понад 60 періодичних релігійних видань (колись виходив єдиний «Православний вісник»). Нарешті, з’явилася велика кількість релігійних інституцій, чиє існування було прямо заборонене радянським законодавством: понад 90 місій, більше 30 братств, 4,5 тисячі недільних шкіл. Екстенсивний, умовно кажучи, стан релігіо-інституційного розвитку, здається закінчується. Справжній інституційний бум припав на 1988-1990 роки, коли щорічне зростання релігійних громад становило в середньому 32%. 1991 року це збільшення склало 30%, відтак показний почали відчутно зменшуватися: 1992 р. — менше 8%, 1993 р. — 6,5%, 1994 р. — 5,5 %. І хоча збільшення кількості релігійних спільнот триватиме ще не один рік, центр ваги, очевидно, поступово зміщуватиметься з організаційно-інституційного відтинку до пастирського.\nАле хоч би як там було, держава утримує «командні висоти» щодо Церкви й церковного майна. Про це, до речі, нагадали керівництву країни експерти Ради Європи, які двічі впродовж року зустрічалися з церковними лідерами України і вислуховували їхні претензії до владних структур. Позиція Ради Європи незмінна: Україна має віддати релігійним організаціям не лише всі культові будівлі, а й усе конфісковане свого часу майно.\nВодночас 1995 р. держава намагалася більш конкретно окреслити параметри власної політики щодо релігійних організацій. У виступі віце-прем’єр-міністра України І. Кураса на науково-практичному семінарі «Релігія і Церква в Україні та актуальні проблеми гармонізації державно-церковних відносин» досить енергійно підкреслювалась необхідність переорієнтації державної політики в цій царині. Зміст такої переорієнтації — в перенесенні центру ваги від спроб впровадження окремих політичних проектів, виконавцями яких постають релігійні організації, до створення всебічних можливостей для здійснення Церквою історично і сутнісно притаманної їй місії, дійової і послідовної підтримки державою всіх аспектів соціально значущої діяльності релігійних організацій. Наголошувалося, що суспільний і духовний потенціал церков України не може вважатися задіяним в обсягах, які бодай наближалися б до потреб соціуму. Державно-церковні взаємини нині гостро потребують гуманізації. Поліпшення громадської моралі, збереження й розвиток культурної спадщини, опіка над найменш захищеними верствами населення, зниження рівня соціальної напруги — ось ті ділянки, де Церква і держава мають співпрацювати якомога тісніше. Це не лише сприятиме церковному служінню в інтересах українського суспільства, але й, сказати б, «витягуватиме» релігійні організації з насиченої небезпечними чинниками зони політичної напруги. Не менш цікавим було визнання віце-прем’єром необхідності з боку держави сприяти церквам України утвердитися в бажаному для них церковно-канонічному статусі.\nНеодноразово впродовж року своє бачення релігійної ситуації і ставлення держави до Церкви оприлюднював і Президент України. У своєму зверненні до Верховної Ради від 4 квітня Л. Кучма відзначив, що Україна переживає своєрідний релігійний ренесанс, але разом з тим релігія далеко не завжди стає консолідуючим суспільним чинником. У конфесійні конфлікти втягнуті мільйони віруючих, на цьому грунті виникло понад 600 великих і малих так званих «гарячих точок». Серед причин Президент називає некоректне ставлення до релігійних організацій у недалекому минулому з боку органів влади, а також грубе втручання в майнові справи та міжконфесійні суперечки не тільки окремих партій і політиків, а й деяких народних депутатів та місцевих керівників.\nЗ метою наведення порядку Президент обіцяв посилити контроль за дотриманням чинного законодавства про свободу совісті і попередив, що до відповідальності притягатимуться всі порушники законодавства незалежно ні від їхніх посад, ні від того, до яких громадсько-політичних об’єднань вони належать.\nСправедливість позиції не викликає сумніву. Однак песимісти можуть нагадати, що подібних заяв — рішучих і безкомпромісних — з боку вищих посадових осіб Української держави було вже виголошено чимало. Наприклад: «Не допускати втручання органів влади, політичних партій, громадських рухів, будь-кого іншого у внутрішні справи релігійних організацій» (Президент Л. Кравчук, 1991 р.). Ось його прес-служба суворо картає політиків від Церкви, які, «виходячи зі своїх корпоративних інтересів, намагаються маніпулювати вірними, диктують, якій церкві сьогодні бути, а якій — ні» (1993 р.). «Президент доручив місцевим органам влади, правоохоронним органам забезпечити суворе дотримання законів України щодо церкви й поклав на них відповідальність за наслідки протиправних дій окремих осіб і політичних угруповань, які розпалюють міжконфесійну ворожнечу, загострюють напругу в суспільстві» (заява прес-служби Президента України від 5 квітня 1994 р.). До цього можна було б додати і цитату з виступу щойнообраного Президента України Леоніда Кучми перед релігійними лідерами в липні1994р., де він також обіцяв вжити найрішучіших заходів для нормалізації релігійного життя, припинення брутального втручання в нього політичних формувань.\nОчевидно, слід визнати, що справа тут не в бракові політичної волі, точніше — не тільки в цьому. Проблема врегулювання міжцерковних конфліктів, і особливо деполітизації релігійного життя не вирішується осібно. Її розв’язання дуже щільно пов’язане з успішною реалізацією інших програм, про які йшлося в посланні Президента до Верховної Ради 1995 р., а саме: здійснення державно-політичної реформи, прискорення розбудови правової бази нового суспільства, розробка нової регіональної політики, розвиток судової влади.\nПрезидент Л. Кучма неодноразово підкреслював, що він обстоює рівність релігійних організацій перед законом і невтручання у внутрішньоцерковні справи. Цей нейтралізм не порушувався навіть очевидними симпатіями його оточення до УПЦ в юрисдикції Московського патріархату, священноначалля якої надало Л. Кучмі підтримку під час президентських виборів, і стриманістю стосовно УПЦ КП. Як і раніше, чи не найвагомішу роль у реальних позиціях церков відігравали регіональні верхівки. Таким чином, забезпечення рівності церков знов-таки залежить від вирішення загальноукраїнських політичних проблем.\nЩо ж до «видимих» змін у державно-церковних взаєминах, то до них слід віднести вже другу протягом короткого часу реорганізацію державного органу у справах релігій. Очевидно, що ліквідація Ради у справах релігій при Кабінеті Міністрів України в липні 1994 р. була викликана передусім політичними причинами. Президент продемонстрував рішучість віддистанціюватися від церковної політики свого попередника. Але реорганізацію було здійснено не в найкращий спосіб. Міністерство у справах національностей, міграції та культів, до чиєї компетенції було віднесено здійснення державної політики щодо релігійних організацій, об’єднувало аж надто відмінні напрямки роботи. До того ж згадка про «культи» в його назві була відверто невдалою й навіть образливою для дуже багатьох церков. Розмови про необхідність реорганізації міністерства перейшли в реальну площину після подій 18 липня на Софіївському майдані. В жовтні було створено Державний комітет у справах релігій, положення про який наразі перебуває у стадії розробки.\nЩо стосується вдосконалення законодавчої бази у сфері свободи совісті, то, попри численні розмови, проекти, критичні зауваження тощо, реальних зрушень тут не сталося. Нові проекти, вірніше, проект Закону «Про вільність віровизнання», запропонований Християнсько-демократичною партією України, навряд чи можна назвати вдалим.\nЩе більш суперечливим виявився проект Закону України «Про захист від небезпечних впливів на психіку та про психологічну допомогу особам, які зазнали таких впливів». Поза сумнівом, суспільний контекст для ухвалення цього Закону (а він мав розглядатися Верховною Радою вже в червні) був дуже сприятливим. Увесь світ приголомшила звістка про газову атаку в токійському метро 20 березня, яка виявилася справою рук секти «Аум Сенрікьо». Газети були переповнені жахливими подробицями, а повідомлення про те, що послідовники кровожерного Сьоко Асахари мешкають і в Києві, остаточно радикалізувало громадську думку. Але якщо перший вимір згаданого проекту Закону — організація психологічної допомоги населенню — вартий всілякого заохочення, то другий — відпрацювання механізму ефективного захисту від осіб та організацій, які здатні шкідливо впливати на психіку — залишає чимало запитань. І чи не найперше з них: що ж, власне, слід вважати небезпечним впливом? Проект пропонує вважати таким вплив на психіку, який спричинює розлади психічного та фізичного здоров’я, або завдає особі психічної травми, або призводить до регресу особистості. Таке формулювання відкриває можливості для серйозних зловживань. Особливо важко буде узгодити суспільні оцінки щодо «регресу особистості». Але ще більш небезпечною видається стаття 9 проекту Закону, яка передбачає, що об’єкти шкідливого психологічного впливу можуть бути визнані недієздатними і щодо них, таким чином, може бути застосоване примусове лікування. Для країни, яка ще не встигла оговтатися від жахливих зловживань психіатрією в політичних цілях, від божеволень, де кололи сірку дисидентам, правозахисникам, націоналістам, зрештою, просто вільнодумцям, такий пасаж — це, поза сумнівом, скандал. І його неможливо завуалювати жодними посиланнями на високі суспільні цілі. Крім цього, психіатрії надається особлива роль у справі визначення соціальної, так би мовити, лояльності релігійних організацій взагалі. А новітні релігійні спільноти завчасно — згідно з проектом Закону — потрапляють до реєстру «неблагонадійних», таких, що потребують обов’язкової психологічної експертизи. Тобто задум тих, хто розробляв проект Закону, а саме: віднайти юридичний захист проти тоталітарних культів, які маніпулюють свідомістю своїх послідовників, як правило, молодих людей, — цілком зрозумілий і гідний всілякої підтримки. Але от конкретне втілення цього задуму не витримує жодної критики і здатне відкинути нас назад, у дуже похмурі часи.\nСправді корисними для вдосконалення законодавства про свободу совісті стали методичні рекомендації до практичного застосування Закону «Про свободу совісті та релігійні організації», розроблені Міністерством у справах національностей, міграції та культів. Хоча вони мають лише консультативний характер і не коментують Закону, тут містяться пояснення до найбільш складних його моментів. Особливо це стосується такої вибухонебезпечної проблеми, як почергове користування храмами. Спеціально підкреслюється, що договори про почергове користування можуть укладатися лише щодо такого храму, відносно якого є згода на саме такий спосіб користування. Якщо ж храмом уже хтось користується, то позбавити котрусь з релігійних громад права користуватися ним можна не інакше, як у судовому порядку. І ще одна дуже важлива обставина: закрити спірну сакральну споруду — до залагодження конфлікту, як це в нас практикувалося, а часом практикується й досі,— можна також лише за рішенням суду.\nЩо ж стосується доходів релігійних організацій, то постатейні роз’яснення ще раз наголошують: вони не оподатковуються, оскільки Церква не здійснює виробничої чи комерційної діяльності й, таким чином, не є платником податку. Прибутки від виробничої діяльності підприємств, заснованих релігійними організаціями, оподатковуються на загальних підставах, окрім сум прибутку, що використовуються у добродійних цілях. Роз’яснення торкаються і принципу відокремлення школи від Церкви, який дедалі гостріше критикується релігійними діячами. Документ пояснює, що світськість державної освіти не означає, що священнослужителі не можуть брати участі у навчально-виховному процесі, сприяти інтелектуальному й культурному розвиткові учнівської молоді, надавати консультативну допомогу тощо. Підкреслюється, що належність педагога до тієї чи іншої конфесії не може бути перешкодою для його професійної діяльності.\nЗвичайно, роз’яснення не відміняють необхідності доопрацювати Закон «Про свободу совісті» та деталізувати його, запровадити реальні й дійові механізми втілення багато в чому декларативних положень у життя. Причому це стосується не другорядних питань, а наріжних засад.\nВажким випробуванням, якого не витримала українська демократія, стала для всього суспільства кривава драма під час поховання спочилого 14 липня патріарха Київського і всієї Руси-України Володимира (Романюка). Священноначалля УПЦ КП погодилося поховати патріарха на Байковому кладовищі, неподалік від могили М. С. Грушевського і звернулося до київських властей з проханням забезпечити безборонне проходження жалобної процесії від Володимирського собору до Байкової гори (потім митрополит Філарет скаже, що він погодився на це під сильним тиском влади). Але в день похорону рішення було змінено. Зібравшись на чин поховання у Володимирському соборі, політики, церковні проводирі й ті, кого потім митрополит Філарет визначив як «народ», вирішили, що місцем поховання має бути тільки територія Софії Київської. Жалобний похід вирушив із собору, на розі бульвару Шевченка і Володимирської звернувши не праворуч, у напрямку кладовища, а ліворуч — до Софії. Але подвійний ланцюг ЗМОПу перетяв шлях. На чолі процесії миттєво опиняються бійці УНА-УНСО. Коротке зіткнення. Гумові палиці б’ють і по плямистому камуфляжу, і по чорних хустках жінок, лунають команди з обох боків, у повітрі зависає хмара «Черемухи», віко труни трохи не падає долу, УНСОвці насідають, народні депутати щось кричать... Бойовище якось раптово вщухає, і кордони міліції розходяться.\nДепутати вимагають дозволити пронести тіло спочилого — попрощатися з Святою Софією. Хід знову рушає і зупиняється перед зачиненою софійською брамою. Депутати марно намагаються «вирвати» в Кабінету Міністрів дозвіл на поховання. Вечоріє. Звідкись з’являються ломи та лопати, й просто у бруківці починають довбати могилу. Коли спочилого відспівали, опустили домовину в могилу й засипали землею, софійська брама відчиняється і звідти виривається загін «Беркута». Починається страшенне бойовище, яке збурило весь світ і примусило українське суспільство заклякнути...\nПодії на Софіївському майдані викликали зливу коментарів, звинувачень і виправдань, стали вже самі по собі діагнозом стану соціуму й дали відповіді на низку питань, які багато хто в Україні волів би перед собою не ставити. І чи не насамперед: наскільки дієздатним є український уряд? І наскільки відповідальним? Наскільки застраховане суспільство від того, щоб не опинитися в безодні в разі, якщо силою зажадає помірятися хтось бодай трохи могутніший, ніж міліцейський загін і жалобна процесія?\nДругий блок питань слід заадресувати тим, хто визивно бездіяв, заколисуючи себе сподіваннями, нібито міжцерковна напруга „розсмокчеться” якось сама собою. Адже навряд чи треба доводити, що якби не міжправославний конфлікт і розкраяність українського православ’я, проблем із місцем поховання патріарха не виникло б. Відокремлення Церкви від держави полягає в тому, що Церква не виконує державних функцій, а зовсім не в тім, що влада може відсторонено спостерігати, як громадяни неспішно, але грунтовно вибудовують між собою барикади і з майже середньовічним запалом готуються до сутичок.\nТак, правовий простір, у якому діють владні структури, обмежений. Ми живемо не в IV столітті, і наш Президент не імператор Константин. Але йдеться не про маніпулювання церквами, не про добір і розстановку кадрів у них і навіть не про силове об’єднання „залізною правицею”. Мова йде про виведення релігійних організацій із загрозливої зони політичного протистояння. Розмови про запровадження дійового механізму деполітизації релігійного життя всім, мабуть, уже набридли. Але, здається, частина наших законодавців добре усвідомила могутність релігійного почуття і непогано навчилася скеровувати його у вигідне для себе русло. Біля труни патріарха вже вся Україна відчула, що таке оця сакраментальна „політизація” релігійного життя, так виразно, що ще довго перебуватиме в шоці. Всі давно вже усвідомили, призвичаїлись до того, що політика — справа досить-таки брудна, що її не роблять у білих рукавичках. Але схоже, що це єдине з усіх набутків політичного досвіду, засвоєного нашими радикалами. І врешті-решт є якісь граничні ситуації, якісь табуйовані зони, куди людина — якщо вона людина — просто не має права вдиратися у брудних чоботях. І якщо їй треба пояснювати, чому саме цього не можна робити, то сумління такої особи невиліковно хворе. Замислимося: чи не перейшло наше суспільство певний моральний поріг, за яким одним можна таранити домовиною міліцейські кордони, а іншим — трощити її віко; коли законодавці з легкістю закликають проігнорувати законні (хай навіть і не найрозумніші) розпорядження законної все ж таки влади, а виконавці з такою ж легкістю застосовують силу, від якої зазвичай страждають найслабкіші й найбільш незахищені?\n18 липня виявило і справжню кризу національно-демократичного спектру українського політикуму. Його еліта виявилася абсолютно безпорадною в екстремальній ситуації, ініціативою беззастережно заволоділи ультрарадикали. Примітно, що хоча події для дуже і дуже багатьох політиків, які взяли в них участь, мали відверто інструментальний характер, публічно це визнали лише лідери УНА-УНСО. Як заявив „агент” цієї організації в парламенті (за його власним визначенням) Юрій Тима, „просто у цей «чорний» вівторок на події, пов’язані з планомірною діяльністю УНА-УНСО, наклалося поховання Патріарха” („Молодь України”, 3 серпня 1995 р.). Радикали були надзвичайно серйозно скеровані на створення нової політичної ситуації на хвилі подій, але „помірковані” (ті, кому було що втрачати) не підтримали цієї рішучості. Декому навіть трохи не вдалося перетворити трагедію на фарс у намаганнях розміняти обурення на вимріяну посаду. Сумно і гірко. Та ще зовсім забули про спочилого патріарха.\nПрезидент Л. Кучма виступив з поясненням власної позиції стосовно подій 18 липня з очевидним запізненням. Напруга ще не спала, але вже було очевидно, що вона не спричиниться до вибуху. Можливо, це дало змогу Президентові продемонструвати деяку жорсткість і заявити, що „певні кола свідомо пішли на конфлікт... вони добре розуміли, що своїми вимогами ставлять владу в ситуацію, коли в неї не залишається вибору, який би не був пов’язаний із серйозними морально-політичними втратами”.\nВодночас було визнано, у тому числі й міністром внутрішніх справ, неадекватність дій міліції на Софіївському майдані. Але поки що конкретних винуватців не названо. Про те, якого удару завдали події на Софіївському майдані іміджу України у світі, говорили так багато, що обмежимося сухою констатацією експерта Ради Європи: „Справедливе і неупереджене розслідування подій 18 липня 1995 р., коли поліція накинулася на релігійну процесію, має довести, як права визнаються на практиці” (Opinion on the application by Ukraine for membership of the Conunsil of Europe. Doc. 7398).\nПРАВОСЛАВ’Я ПІСЛЯ 18 ЛИПНЯ\nНавряд чи треба доводити, що спочилий і патріарх став заручником не лише бридкої політичної тяганини, але й навколоцерковних змагань. Слова митрополита Філарета про те, що „патріарх Володимир за все своє життя не зробив стільки, скільки зробив своєю смертю...” (20 жовтня), пролунали дещо двозначно і навіть цинічно, хоча митрополит і пояснив, що йдеться про згуртування навколо УПЦ КП національно-демократичних сил. Але, по-перше, ця заява знецінювала подвижницьку боротьбу священика Василя Романюка за релігійну свободу і майбутнє Української церкви. По-друге, гострі протиріччя між патріархом і його заступником, які досягли кульмінації навесні минулого року, ні для кого не були таємницею.\nБоротьба за владу, яка ніколи не вщухала у вищих ешелонах Київського патріархату, після смерті патріарха спалахнула з новою силою. Митрополит Філарет, який цілковито контролював ситуацію в Церкві від дня її заснування в червні 1992 р., оголосив, що не відмовлятиметься від патріаршого престолу, й розпочав передвиборні змагання.\nОпозиція заявила про себе дуже швидко. 10 серпня в м. Рогатині на Івано-Франківщині п’ятдесят благочинних підписали звернення до Синоду УПЦ КП, де запропонували місцеблюстителеві патріаршого престолу митрополиту Філарету „офіційно відмовитися від виставлення своєї кандидатури на Київський Патріарший престол”. Митрополитові вдалося значною мірою нейтралізувати наслідки цього звернення й забезпечити сприятливий для себе склад майбутнього Помісного собору, який мав обрати патріарха на осиротілий престол. Представництво на Соборі беззастережно забезпечувало перемогу на виборах митрополитові Філарету.\nНапередодні Помісного собору УПЦ КП велика кількість депутатів Верховної Ради України створила об’єднання „За єдину помісну церкву”. До її складу увійшло 56 парламентарів, ще 15 подали заяви. 19 жовтня члени групи зустрілися з Президентом Л. Кучмою і зажадали від нього рішучих дій з метою об’єднання православних України. Президент зазначив, що він цілковито підтримує цю ідею, але як глава держави не має ані конституційного, ані політичного, ані морального права втручатися у релігійне життя. В цей час уже відбувався Архиєрейський собор Київського патріархату, в якому взяли участь члени Вищої церковної ради. Після обговорення було вирішено запропонувати Помісному соборові затвердити єдину кандидатуру на патріарший престол — його місцеблюстителя митрополита Філарета. Всі інші претенденти зняли свої кандидатури.\nПатріархом Київським і всієї Руси-України Філарета було обрано практично одноголосно. Але частина делегатів, для яких ця постать була абсолютно неприйнятною, вирішила не брати участі в Соборі. Натомість вони зібралися у Київському Феодосійському монастирі й підписали Акт про об’єднання з Українською автокефальною православною церквою. В майбутньому вони вирішили скликати Помісний собор, який має закріпити об’єднання. Патріарх Димитрій (Ярема) пообіцяв скласти на цьому Соборі свої повноваження, аби був обраний найбільш гідний. Поки що він виконує обов’язки глави УАПЦ.\nСеред чотирьох владик, які залишили лоно Київського патріархату,— єпископ Хмельницький і Кам’янець-Подільський Мефодій, архиєпископи Вінницький і Брацлавський Роман та Тернопільський і Бучацький Василій, митрополит Галицький, керуючий Івано-Франківською єпархією Андрій,— двоє останніх контролювали понад третину всіх парафій УПЦ КП. Новообраний патріарх дав зрозуміти, що „просто так” він ці парафії не віддасть. Член Вищої церковної ради депутат В. Червоній закликав патріарха негайно їхати в Галичину і пообіцяв йому надійний супровід. Майже неминуче мають здійнятися суперечки за храми, культове майно і приміщення єпархіальних управлінь. На Україну чекає нова ескалація внутрішньоправославної напруги.\nАле навіть за умов відходу від Київського патріархату левової частки його парафій ті, хто пророкують УПЦ КП швидкий занепад, помиляються. Нинішній патріарх довів свою здатність лишатися на поверхні за будь-яких умов. Перші його кроки в новій якості — це кроки досвідченого, розважливого і дуже передбачливого політика. Він готовий перейти у жорстку, наступальну опозицію щодо влади. Церква в опозиції — це виглядатиме досить привабливо. Невдовзі Київський патріархат цілком може стати своєрідним центром невдоволених нинішньою адміністрацією сил національного спрямування. І водночас патріарх Філарет намагається не закрити собі можливі шляхи майбутнього порозуміння з владою.\nВарто у зв’язку з цим зауважити, що нині — на відміну від радянських часів — позиції Церкви, в тому числі й фінансові, вже не залежать з такою жорсткою необхідністю від кількості парафій і навіть монастирів, як раніше. Як свідчать соціологічні дослідження, здійснені впродовж1993 —1995 рр., питома вага населення України, яка регулярно надає матеріальну підтримку Церкві, не є значною. Водночас відбувається інтенсивне будівництво храмів ( див. про це у 8-му числі „Ліс” за минулий рік), реставрація монастирських комплексів, книговидавництво тощо. Традиційні пожертви вірних, яким живеться нині далеко не заможно, не можуть покрити цих видатків. Скажімо, патріарх Московський Алексій II визнав наприкінці 1994 р., що „внутрішні” надходження у церковний бюджет покрили видатки лише наполовину).\nЗа цих умов вирішального значення набувають зв’язки з фінансовими колами, підприємцями і т.п. А вони, схоже, у новообраного патріарха непогані.\nДо того ж він, як і дедалі більше число ієрархів, починає усвідомлювати, що в інформаційному суспільстві присутність в ефірі і на газетних шпальтах важить подекуди більше, ніж кількість храмів. А тут, між іншим, митрополит, а відтепер патріарх Філарет впевнено веде перед.\nЯкими є шанси на поєднання православних в Україні? Судячи з усього, вони мінімальні. Справа в тім, що і Київський патріархат, і Українська православна церква в юрисдикції Московського патріархату говорять, якщо розібратися, не про об’єднання, а про приєднання. Різниця принципова. Інколи здається, що розмови про об’єднання перетворилися на ритуальні замовляння, в дієвість яких вже ніхто по-справжньому не вірить. Складається враження, що багато хто з ієрархів, отримавши владу над вірними, не має жодного наміру ділити її з будь-ким і, втішаючись нею, почувається досить комфортно. Вчинок патріарха Димитрія (Яреми), який письмово пообіцяв скласти з себе патріарші повноваження перед лицем майбутнього Помісного собору, настільки винятковий, що сподіватися на його наслідування не випадає.\nУсвідомлюючи розкраяність православ’я в Україні, спостерігаючи нескінченні зіткнення й конфлікти, борню двох автокефалій, став жорсткішим в „українському питанні” й посуворішав Московський патріархат. У документах Архиєрейського собору РПЦ, який відбувся наприкінці 1994 р., висловлено занепокоєння станом церковно-державних відносин в Україні й звинувачення на адресу українських засобів масової інформації, які нібито однобічно висвітлюють церковне життя, випади проти греко-католиків та деякі інші проблеми, стосовно яких щонайменше важко розраховувати на розуміння в Україні. Помісний собор РПЦ, на якому мало розглядатися питання автокефалії УПЦ і який мав відбутися „не пізніше 1995 р.”, в грудні 1994 р. вирішено скликати „в найближчі два роки”.\nВ інтерв’ю предстоятеля УПЦ в юрисдикції Московського патріархату митрополита Володимира (Сабодана) набагато частіше лунає занепокоєння можливими розколами в разі стрімкого просування до автокефалії, ніж рішучість здобувати повну канонічну незалежність, яка була б визнана Повнотою Православ’я. До речі, сама ідея здобуття повної канонічної незалежності Українською православною церквою опинилася в центрі захланної критики з боку делегатів III з’їзду Союзу православних братств України. У доповіді з’їздові підкреслювалось, що Статут УПЦ не містить згадки про те, що її першопредстоятелем є патріарх Московський, що в жодній церковній установі немає портрета Алексія II, а його послання не виголошуються в храмах; що в календарі на 1995 р. вже не згадуються московські святі, не шанується ікона Казанської Божої Матері; слово „російський” в акафістах і тропарях змінено на „наш” тощо. З’їзд категорично висловився проти автокефалії УПЦ і відкинув саму можливість здобуття нею статусу Помісної церкви. Це виглядало як досить організована і жорстка протидія частині єпископату УПЦ та особисто її предстоятелеві. З’їзд пройшов під гаслами шовінізму, відчайдушного антиекуменізму і супроводжувався нападками на ті братства УПЦ, які сповідують „відкрите православ’я” і прагнуть позбутися у своєму служінні зашкарублості й нехристиянської обмеженості.\n„Українське питання” 1995 р. знов стало причиною дуже серйозного загострення взаємин між. Московським і Константинопольським патріархатами. У березні Константинополь прийняв під свій омофор Українські православні церкви в США і Західній діаспорі. Таким чином, православні українці там увійшли в канонічну єдність з Вселенським православ’ям. Це викликало гостру критику з боку Московського патріархату, який не послав своїх представників на міжправославну зустріч на острові Патмос наприкінці вересня і обгрунтував свій демарш спеціальним посланням Священного Синоду РПЦ від 6 жовтня. Разом з тим, представникові Константинопольського патріархату при Всесвітній раді церков довелося спростовувати настирливі чутки, нібито під омофор Константинополя запросилися і українські єпископи, які перебувають в юрисдикції Московського патріархату. Чутки спростовано, але, як уїдливо зазначає французька „Монд”, спростування ніколи і нікого не переконують.\nНе меншим каменем спотикання між Москвою і Константинополем стала Естонія, де фактично діють дві паралельні Естонські православні церкви — московського і царгородського підпорядкувань. Причому остання зареєструвала свій статут у МВС Естонії, тоді як перша на чолі з єпископом Корнилієм де-юре, власне, не існує.\n1995 рік був роком вагомих екуменічних Ініціатив. Папа Іван Павло ІІ оприлюднив велике окружне послання „Щоб були всі одно”, де ще раз нагадав: його церква відмовляється від беззастережного снобізму й більше не вважає, нібито за її межами існує церковна порожнеча. Понад це він підкреслив, що деякі аспекти християнських таїн в інших, некатолицьких церквах можуть інколи виявлятися навіть більш плідно. Він оглядається на пройдену до єдності церков путь і водночас споглядає шлях, який ще належить подолати. Він надзвичайно складний. Для досягнення справжньої єдності у вірі треба віднайти порозуміння принаймні у п’яти питаннях щодо співвідношення між Святим Письмом і Святим Переданням, у таїні крові і тіла Христового та в інших наріжних питаннях віровчення, щодо рукоположення як таїнства, стосовно розходжень у возвеличенні Матері Божої та щодо папського примату. На останньому питанні, особливо дражливому для православних і протестантів, папа зупиняється окремо. Наводячи численні аргументи на користь особливого призначення Римського єпископа, Іван Павло II свідомий труднощів цієї проблеми для екуменічного поступу і заявляє про готовність шукати таку форму здійснення примату, яка б, не скасовуючи особливого статусу папи, все ж була б відкритішою для нової ситуації.\nСильний екуменічний вимір мали минулорічне послання папи „Світло зі Сходу” і, звичайно, його зустріч з Константинопольським патріархом Варфоломієм І на вшануванні пам’яті апостолів Петра і Павла в Римі — престольному святі „вічного міста”.\nАле слід визнати, що цей подих екуменізму мало позначився на взаєминах між церквами України. 25 січня в римо-католицькому кафедральному соборі Львова були присутні архиєреї чотирьох церков: Римо-Католицької, Греко-Католицької та двох православних — Автокефальної і Київського патріархату. Подія ця, яка вселяла певну надію (бодай на зменшення ворожнечі), далеко не всім була до вподоби. І журналіста, який помилково зазначив у репортажі, що владики відправили спільне богослужіння (а не були присутніми при ньому), лаяли з люттю, явно неадекватною його помилці. Так само далеко не всім сподобалася зустріч двох волинських православних архиєреїв — УПЦ та УПЦ КП, які висловилися за якомога швидше подолання розколу в українському православ’ї.\nБуло дуже багато взаємозвинувачень і дуже мало вимогливих поглядів на себе. В цьому сенсі досить цікавим видається інтерв’ю кардинала М. І. Любачівського римському щомісячнику „30 днів”. Верховний архиєпископ доволі критично зауважує, що вихід УГКЦ з підпілля постає сумішшю удач та невдач, і визнає зі свого боку недостатню повагу греко-католиків до сакраментального життя іншої Церкви. „На жаль,— говорить кардинал,— після виходу з підпілля деякі наші єпископи вирішили наново висвячувати священиків, які переходили з православ’я”, хоча суворо заборонено „перехрещувати” когось, хто одержав хрещення в православ’ї.\nАле така критичність скоріш виняток, аніж правило. Культура міжконфесійних взаємин лишається прикро низькою. Причому деякі церковні проводирі на одних зібраннях виголошують речі дуже відмінні від тих, що проголошуються в інших аудиторіях. Отож масив негативного в релігійному житті України, на жаль, залишається вагомим.\nА проте ситуація не є безнадійною. Ідентичність християнства зміщується в спільноти творчих мирян, для яких літургія не закінчується після літургії; вона серед молодих християн, які відкривають для себе Святе Письмо і Святе Передання, працюють з ураженими церебральним паралічем і психічно хворими, прагнуть важкої духовної і розумової праці, а не засвоєння тільки порядку запалення свічок. Ідентичність християнства — у воскресінні народних форм віри, здавалося б, давно забутих — у нічних чуваннях, у велелюдних паломництвах — таких, скажімо, як проща до чудотворного місця біля села Зарваниця наприкінці травня, де відбулася урочиста посвята українського народу під покров Богородиці. Вона серед тих, хто прагне відповідей на глибинні кляті питання людського буття й не може змиритися з недосконалістю світу. В Україні є і такі люди, і такі спільноти християн. Вони мало переймаються юрисдикційною належністю і вперто не хочуть розуміти, навіщо християни є поділеними. Вони негамірно і наполегливо здійснюють своє служіння. А, отже, не все так безнадійно.


Андрій Воробей: «Кращими в складі гостей були Пятов і Фред» | команда №1\nАндрій Воробей: «Кращими в складі гостей були Пятов і Фред»\nЕкс-нападник Шахтаря Андрій Воробей поділився своїм враженням від гри гірників в третьому турі групового раунду Ліги чемпіонів проти Феєноорда\nДля Шахтаря матч з Фейєноордом був п'ятим в історії протистоянь гірників з голландськими командами. У 1999-му і в 2004 році в поєдинках з Родой (0: 2, 1: 3) і АЗ (1: 3, 1: 2) відповідно, брав участь нападник Андрій ВОРОБЕЙ, який і став співрозмовником кореспондента команди1 після гри в Роттердамі . - Невдалі серії мають властивість колись закінчуватися, - посміхаючись, сказав Андрій. - Матч з Фейєноордом - це вже зовсім інша історія. Головне, що підопічні Паулу Фонсека здобули дуже важливу перемогу в світлі подальшої боротьби за вихід в плей-офф Ліги чемпіонів. Хлопці молодці, проявили характер, і, вважаю, заслужено поклали до своєї скарбнички три очки.\n«Пропущений м'яч не вибив Шахтар із сідла»\n- Припускали, що Фейеноорд з самого початку помчить на ворота Шахтаря? - Чесно? Був в цьому впевнений. Топові голландські команди завжди намагаються грати швидко, агресивно, з високим пресингом. Тим більше що на боці господарів була божевільна підтримка трибун. І у роттердамців вийшло взяти нахрапом оборону донеччан. Але знову ж таки, гірники молодці, незважаючи на такий початок, пропущений м'яч не вибив команду з сідла, гості змогли перебудуватися і взяти гру під свій контроль. - Здалося, що в першому таймі Шахтар багато дозволяв Роттердамці ... - Не погоджуся з вами. Таке можна сказати хіба що про 10-ти хвилинах поєдинку в дебюті зустрічі. Потім явних загроз воротам гірників не було. А гол в середині тайму лише підтвердив серйозні наміри донеччан. - Ще більше підопічні Паулу Фонсека додали після перерви? - Тільки після другого забитого м'яча гості дозволили собі трохи зменшити оберти, і цим відразу спробували скористатися роттердамці, все частіше створюючи небезпеки біля воріт Пятова ...\n«Бернард приємно здивував своїм гольовим чуттям»\n- Партнери повинні проставити своєму воротареві за сейв на 90 + 3-й хвилині після удару Крамера? - Ви знаєте, така гра Андрія вже стала звичкою (посміхається). Скажу більше, Пятов зараз кращий гравець Шахтаря разом з Фредом. І матч проти Феєноорда не став винятком. Обидва футболісти зараз перебувають в божевільній формі. - А як же Бернард? - Він також заслуговує усіляких похвал. Бернард приємно здивував своїм гольовим чуттям. Перший гол так взагалі був класним. Після дивовижної передачі від Фреда Бернард продемонстрував не тільки хорошу швидкість, але і високу майстерність. І другий гол вийшов ефектним. Я, якщо чесно, не зрозумів заміни бразильця в середині другого тайму. Не сказав би, що півзахисник виглядав втомленим ...\n«Радіти рано. Вся боротьба попереду »\n- У кінцівці матчу більше всіх за команду переживав Ракицький? - Він підвів колектив, але в якійсь мірі Ярослава можна зрозуміти, адже захисник, хоч і ціною другої жовтої картки, але не дав опонентові вийти на оперативний простір ... Але добре, що все добре закінчилося. - Після перемоги Шахтаря над Фейєнордом, і виграшу Манчестер Сіті у Наполі, перспективи гірників на вихід в наступний раунд Ліги чемпіонів помітно покращилися? - Вони-то покращилися, але ще рано радіти. Потрібно обов'язково обігравати голландців будинку. Потім адже гірників чекає дуже складний виїзд в Неаполь і гра з англійцями на своєму полі. Так що вся боротьба попереду. Сергій ДЕМ'ЯНЧУК\nЩо тепер світить Шахтарю в Лізі чемпіонів: розклади на екваторі\nМанчестер Сіті Андрій Пятов Ліга чемпіонів Наполі Андрій Воробей Фред Бернард Феєноорд АЗ роду


США ввели санкції проти найбільшої «дочки» «Роснефти» через Венесуелу | Mind.ua\nСША ввели санкції проти найбільшої «дочки» «Роснефти» через Венесуелу\nRosneft Trading займає третє місце в рейтингу найбільших покупців російської нафти\n18 лютого 2020, 19:33\nСША ввели санкції проти Rosneft Trading – швейцарської трейдерської «дочки» компанії «Роснефть». Про це повідомляється на сайті Міністерства фінансів США, передає Forbes. У повідомленні зазначено, що введення обмежень «пов'язане з Венесуелою».\nСанкції передбачають заморожування будь-яких активів у США самої Rosneft Trading та її президента Дідьє Касіміро. США дали іншим компаніям 90 днів на припинення операцій з Rosneft Trading.\n«Rosneft Trading та її президент були посередниками в процесі продажу і транспортування венесуельської сирої нафти. США мають намір стати на заваді розграбуванню венесуельських нафтових активів корумпованим режимом [президента Венесуели Ніколаса] Мадуро», – заявив міністр фінансів США Стівен Мнучін.\nРішення було погоджено з президентом США Дональдом Трампом, розповіло агентству джерело в адміністрації.\n«Це реакція на зростаючу і центральну роль «Роснефти» в справах Венесуели, особливо в минулому році», – зазначив він.\nПро можливе введення нових санкцій проти «Роснефти» через Венесуелу Білий дім заявив на початку лютого. При цьому США зважували, чи варто вводити санкції конкретно проти самої «Роснефти», розповідали Bloomberg інформовані джерела. Чиновники Мінфіну США побоювалися, що цей крок може викликати хаос на світових ринках і призвести до зростання цін на нафту.\n«Роснефть» вже знаходиться під секторальними санкціями Євросоюзу і США. Ці санкції були введені в 2014 року відносно найбільших енергетичних компаній Росії в зв'язку з анексією Криму і конфліктом на сході України.\nRosneft Trading займає третє місце в рейтингу найбільших покупців російської нафти. Сума контрактів, укладених нею в 2019 році, склала $12,5 млрд. Компанія є власником заставних прав на 49,9% акцій техаської нафтопереробної компанії Citgo, що належить венесуельській державній нафтовій компанії PDVSA.\nНагадаємо, сама лише інформація про можливе введення санкцій проти «Роснєфті» обвалила її акції – за кілька годин торгів капіталізація найбільшої видобувної компанії Росії зменшилась на $4 млрд.\nВенесуела Санкції проти Росії США\n«Нова Пошта» за перше півріччя збільшила доставку посилок на 32%\nUber домовилась про купівлю сервісу доставки їжі Postmates за понад $2,5 млрд\nFerrexpo призначила виконавчого директора компанії раніше, ніж планувалося


Сніг паралізував рух в Одесі (Заметіль,що посилилася в Одесі, стала причиною автомобільних заторів практично на всіх вулицях міста)\nСніг паралізував рух в Одесі\n25.01.2013 12:49 508\nЗаметіль,що посилилася в Одесі, стала причиною автомобільних заторів практично на всіх вулицях міста.\nОсобливо ускладнено автомобільний рух у напрямку зі спальних районів Одеси в центральну частину міста. Так, шестикілометрова пробка утворилася від 3-ї станції Люстдорфської дороги до залізничного вокзалу і далі.\nЗокрема, двокілометрову ділянку автомобільної траси від Адміральського проспекту до Середньофонтанської площі (так звана «швидкісна дорога») автомобілі долають за 20 хвилин.\nТаким чином, зараз середня швидкість в потоці становить 10 кілометрів на годину. У той же час на вулицях міста працює не так багато снігоприбиральної техніки, повідомляє «Репортер Одеса».\nЖителі селища Котовського, що їдуть у напрямку до міста, також потрапили у велику пробку. Затор починається від Лузанівки і закінчується біля Пересипського мосту.\nКрім того, сніг, що випав, абсолютно дезорієнтує водіїв, що призводить до своїх жалюгідних наслідків. Зокрема, на перехресті вулиці Одарія і Газового провулку під землю провалився автомобіль. Там стара яма частково прикрита бетонними блоками. За припущенням очевидців, через сніг водій просто не помітив небезпечний невідгороджений провал.\nпопередня новина На картині Рембрандта знайшли прихований портрет наступна новина Янукович сумує у зв'язку зі смертю Козловського


Бухгалтерський облік Зміст і види економічного контролю\nКонтроль за змістом включає перевірку економічних, со¬ціальних, політичних, ідеологічних, науково-технічних та інших напрямів розвитку суспільства. Економічний контроль поширюється на сферу розвитку економіки народного гос¬подарства — галузі, підприємства.\nВажливою функцією економічного контролю є вплив через систему управління на успішне виконання планів економіч¬ного і соціального розвитку, раціональне використання ма¬теріальних, трудових і фінансових ресурсів, запобігання не¬продуктивним витратам і втратам, зміцнення господарських зв'язків, додержання господарського і трудового законодав¬ства, забезпечення збереження власності. Крім того, еконо¬мічний контроль передбачає систематичне спостереження за фінансовим станом підприємця, конкурентоспроможністю його продукції на внутрішньому і світовому ринках. Еконо¬мічний контроль покликаний запобігати банкрутству і ро¬зоренню підприємців.\nОтже, зміст економічного контролю — це система кон¬кретних заходів, спрямованих на раціональне господарюван¬ня підприємців з різними формами власності в умовах ринко¬вих відносин.\nЗа періодичністю здійснення економічний контроль поді¬ляють на попередній, оперативний (поточний) і заключний (ретроспективний).\nПопередній контроль здійснюється перед виконанням гос¬подарської операції, щоб запобігти нераціональним витра¬там і безгосподарності, незаконним діям і різним втратам. Здійснюють його всі органи державного і господарського управління, а також власники. Так, Фонд державного майна України, здійснюючи роздержавлення, контролює його оцінку при викупі на попередній переддоговірній стадії. Міністерство фінансів України при плануванні видатків із державного бюджету на фінансування інвестицій попередньо контролює доцільність витрачання коштів та ефективність їх. Власники підприємств здійснюють попередній контроль за витрачан¬ням коштів на стадії проектування технологічних процесів випуску продукції, зниженням її собівартості, підвищенням конкурентоспроможності тощо. Національний банк Украї¬ни і комерційні банки при наданні кредитів підприємствам і об'єднанням контролюють повернення їх. Перед тим як виписати документи на витрачання коштів, бухгалтерія під¬приємства перевіряє доцільність витрат, відповідність їх потребам за нормами тощо.\nОперативний (поточний) контроль здійснюється в процесі виконання господарських операцій. Основними завданнями цього контролю є виявлення відхилень у процесі виконання робіт з метою вжиття необхідних заходів щодо усунення негативних факторів і закріплення позитивного досвіду. Згід¬но із Законом України "Про підприємства в Україні" поточ¬ний контроль здійснюється в умовах широкої гласності із залученням усього колективу. Соціально-економічні рішен¬ня, які стосуються діяльності підприємства, розробляють і приймають на підприємстві за участю трудового колективу, а також профспілкової організації відповідно до статусу і законодавства їх. Аналогічно прийнятим рішенням здійсню¬ється поточний контроль за виконанням їх у процесі вироб¬ничої і фінансово-господарської діяльності підприємства. При цьому підприємство суворо контролює раціональне й еко¬номне витрачання матеріальних, трудових і фінансових ре¬сурсів, щоб запобігти безгосподарності і марнотратству.\nЗаключний (ретроспективний) контроль здійснюється піс¬ля завершення господарських операцій усіма контрольними органами, на які покладено контроль за економічними про¬цесами в різних сферах маркетингової діяльності. Основ¬ним завданням заключного контролю є перевірка правиль¬ності і законності проведених господарських операцій на підприємствах, виявлення порушень і зловживань, а також розробка заходів щодо усунення виявлених недоліків і запо¬бігання їм у майбутньому.\nНайважливішою формою заключного контролю є ревізія виробничої і фінансово-господарської діяльності підприємств, яка проводиться власником не більше одного разу на рік відповідно до Закону України "Про підприємства в Украї¬ні". Завданням ревізії є заключна оцінка діяльності підпри¬ємства за минулий рік, виявлення резервів і надання допо¬моги підприємству у використанні їх, перевірка додержання законодавства, збереження власності, достовірності обліку і звітності.\nДержавна податкова адміністрація та її органи на місцях здійснюють заключний контроль діяльності підприємства :і виконання зобов'язань перед бюджетом щодо сплати подат¬ку на прибуток, додану вартість та інших платежів. Держав¬на контрольно-ревізійна служба України не частіше від од¬ного разу на рік перевіряє витрачання бюджетних коштів на соціальні потреби, утримання державних управлінських структур тощо.\nЗаключний контроль Національним банком України і ко¬мерційними банками встановлює ефективність використання наданих кредитів, використання коштів бюджетного фінан¬сування на виконання національних програм тощо.


Студенту групи________________________________автомобільного відділення\nСпеціальність 5.100 04 "Організація перевезень і управління на автотранспорті" Тема завдання________________________________________________________\nСкладові проекту\tОб'єм в %\tТермін виконання\tВідмітка про виконання\tПідпис керівника\nДата видачі завдання "___"__________________________________року.\nДата закінчення проекту "___"_______________________________року.\nТранспортна система - комплекс різних видів транспорту, які знаходяться в взаємозв'язку при виконанні перевезення. Поняття "Єдина транспортна система" вказує на соціально-економічне єдинство всіх видів транспорту цілої країни.\nТранспорт забезпечує виробничо-економічні зв'язки різних галузей народного господарства. Він відіграє важливу роль в економічному і культурному розвитку людей, в економічних зв'язках з закордонними країнами. Транспорту належить важлива роль в процесі загального виробництва, так як він займається перевезенням матеріалів, напівготової і готової продукції. Транспорт забезпечує також зв'язок між сільським господарством і промисловістю та окремими підприємствами.\nВажливу роль в переміщенні вантажів відіграє швидкість доставки від відправника до одержувача. Підвищення швидкості доставки - важливий фактор для покращення продуктивності.\n1.\tпо галузевому принципу перевезення вантажів промисловості, сільського господарства, будівництва, торгівлі і громадського харчування. поштового перевезення, перевезення вантажів населення і комунального господарства.\n2.\tперевезення за розмірами вантажу масового перевезення. Партійні по розміру партії вантажу, не масові перевезення.\n3.\tпо територіальній ознаці - технологічні, міські, приміські, міжміські, міжнародні перевезення;\nа) технологічні - перевезення по території будівельних майданчиків чи по території підприємства;\nб) міські - перевезення на невеликі віддалі з різною структурою перевезення;\nв) такі ж умови відносяться до приміських перевезень. Які


10.4. Транспортні послуги для працівників Корпоративний транспорт\nГоловна → Фінанси → Доходи і витрати →\nЕ.В.Карсетская. ПДФО: законне зменшення податку, 2009 - перейти до змісту підручника\nОрганізації, розташовані в місцях, що знаходяться на значній відстані від зупинок громадського транспорту, як правило, забезпечують доставку працівників на роботу і з роботи корпоративним транспортом.\nПозиція податкових органів на сьогоднішній день така.\nЯкщо працівники не мають можливості добиратися до місця роботи і назад громадським транспортом, суми оплати організацією проїзду працівників від місця роботи до місця проживання не можуть бути визнані економічною вигодою (доходом) працівника і, відповідно, бути об'єктом обкладення ПДФО (Лист Мінфіну Росії від 24.12.2007 N 03-04-06-02/226).\nОплата вартості доставки працівників до місця роботи і назад буде визнаватися доходом працівника тільки в тому випадку, якщо у працівників є можливість добиратися до місця роботи громадським транспортом.\nВідповідно, якщо до місця роботи можна доїхати громадським транспортом, оплата роботодавцем вартості проїзду працівників повинна обкладатися ПДФО (Листи Мінфіну Росії від 17.07.2007 N 03-04-06-01/247, від 04.12. 2006 N 03-03-05/21).\nАрбітражні суди, як правило, дотримуються аналогічного підходу (Постанови ФАС Північно-Західного округу від 18.02.2008 N А21-3559/2007, Уральського округу від 29.01.2008 N Ф09-9195/07-С2 ).\nАле зустрічаються і більш "радикальні" рішення. Так, наприклад, на думку ФАС Уральського округу, в тому випадку, якщо доставка працівників до місця роботи і назад передбачена колективним договором і здійснюється сторонньою організацією на підставі відповідного договору з роботодавцем, що діяли у власних інтересах з метою організації виробничого процесу, вартість проїзду не буде визнаватися доходом працівника. При цьому суд не вказав у якості обов'язкової умови для звільнення вартості проїзду від ПДФО відсутність громадського транспорту (Постанова від 15.04.2008 N Ф09-2450/08-С2 у справі N А07-10573/07).\nЯкщо роботодавець залучає для доставки працівників сторонню транспортну організацію, то в цьому випадку, на наш погляд, оподатковуваного ПДФО доходу у працівників взагалі не виникає. Адже стороння транспортна компанія надає транспортні послуги не працівникам, а самому роботодавцю, будь-які виплати працівникам, пов'язані з їх проїздом до місця роботи, не проводяться. У свою чергу, оплата роботодавцем вартості послуг транспортних компаній з доставки працівників до місця роботи і назад відноситься до витрат, пов'язаних з організацією виробничої діяльності.\nЗауважимо, що саме такі аргументи містяться в Постанові Президії ВАС РФ від 27.02.2006 N 10847/05, але тільки щодо ЕСН.\nНа нашу думку, дана аргументація цілком застосовна і до ПДФО.\nНаприклад, ФАС Уральського округу у своїй Постанові від 15.04.2008 N Ф09-2450/08-С2 зазначив таке. В силу пп. 2 п. 2 ст. 211 НК РФ до доходів, отриманих працівниками в натуральній формі, зокрема, належать послуги на безоплатній основі, надані в їх інтересах. А послуги з перевезення персоналу купуються організацією у власних інтересах. Тому й оподатковуваного ПДФО доходу у працівників не виникає.\nОтже, якщо працівники можуть добиратися на роботу (з роботи) громадським транспортом, податкові органи наполягатимуть на включенні вартості доставки до оподатковуваного доходу працівників.\nУ цьому випадку при розрахунку ПДФО потрібно визначити суму доходу кожного конкретного працівника. Роботодавець як податковий агент повинен організувати персоніфікований облік доходів працівників, джерелом яких він є. Тобто вартість наданих послуг у вигляді безкоштовної доставки на роботу і назад повинна визначатися по кожному працівнику окремо.\nВідзначимо, що дохід в натуральній формі, отриманий працівниками, обкладається ПДФО лише в тому випадку, якщо розмір доходу, отриманого кожним працівником окремо, може бути визначений. Такі рекомендації містяться в п. 8 Інформаційного листа Президії ВАС РФ від 21.06.1999 N 42.\nЯкщо персоніфікований облік доходів організувати не можна, то організація, що є джерелом доходу, не може виконати функції податкового агента. Справа в тому, що в гол. 23 НК РФ немає правил розрахунку ПДФО у подібних випадках.\nПравомірність такого висновку визнає і Мінфін Росії. Наприклад, в Листі Мінфіну Росії від 15.04.2008 N 03-04-06-01/86 зазначено, що, якщо відсутня можливість персоніфікувати і оцінити економічну вигоду, отриману кожним співробітником, доходу, що підлягає обкладенню ПДФО, не виникає.\nВодночас вважаємо за необхідне попередити, що організація, яка не утримує ПДФО з вартості доставки працівників, посилаючись на відсутність персоніфікованого обліку, зовсім не застрахована від претензій з боку податкових органів. Податкові органи в такій ситуації, як правило, пропонують визначати дохід кожного працівника на основі загальної вартості проїзду і даних з табеля обліку робочого часу або інших аналогічних документів. Така рекомендація міститься, зокрема, в Листі Мінфіну Росії від 17.07.2007 N 03-04-06-01/247.\nІнформація, релевантна " 10.4. Транспортні послуги для працівників Корпоративний транспорт "\nДо теми 1 Як слід розуміти слова« комплексна галузь права »у визначенні МПП: це поєднання публічно-правових і приватноправових норм; Б) це поєднання національних та міжнародних норм; це поєднання колізійних та матеріально-правових норм; Г) це поєднання процесуальних і матеріальних норм; Д) це поєднання норм міжнародного цивільного права та міжнародного цивільного процесу. Що\nМ. А. Штатіна Кінець ХХ - початок XXI ст. в переважній більшості держав світу ознаменувалися широкомасштабними адміністративними реформами, метою яких стало підвищення ефективності державного апарату. Завдання управлінських реформ у багатьох країнах схожі. Підчас вони навіть формулюються однаково: дебюрократизація, деполітизація, менеджеризм. Але зміст необхідних нововведень\nФункціонування внутрішніх ринків визначається не тільки попитом і пропозицією, їх структурою, а й інституціональної, організаційної структурою, характером взаємин контрагентів. Інституційна структура ринків, тобто сукупність господарюючих суб'єктів, має галузевий, розмірний і соціальний аспекти. Найбільше значення має розмірна структура, яка формується в результаті\n4.5. Глобалізація: причини, форми і наслідки\nГлобальні електронно-інформаційні зміни у технологічному базисі виробництва (бездротова передача інформації через мережу Інтернет, космічна супутниковий зв'язок, передача інформації через лінії електропередач), оцінювані багатьма вченими f АвіловаА, В, Італія: своєрідності південноєвропейського шляху розвитку. / / МЕ і МО. 2001. № 5. -C.8 I. ^ Там же. - С.83. перехід від індустріального до\n8.2. Основні макросектори світового ринку послуг\nСвітовий ринок послуг можна розділити на окремі макросектори. Світовий ринок фінансових послуг включає банківські, страху-ті угоди і операції з цінними паперами. Обсяг цього ринку оцінюється в 1 трлн дол Фінансова діяльність - порівняно молода, але розвивається галузь міжнародних економічних відносин. Найбільш важливим її сектором є міжнародні переміщення капіталів,\n18.1. Основні риси соціально-економічної моделі\nПісля перевороту 1867-1868 рр., («революція Мейдзі») Японія за сто років пройшла шлях від традиційної феодальної соціально-економічної системи до розвиненої ринкової економіки. Ряд сусідів Японії - Південна Корея, Тайвань, Таїланд - використовували багато в чому уроки японського шляху «наздоганяючого розвитку». Соціальна структура і трудові відносини Для Японії характерний великий соціальний шар дрібного\n12.2.Фінанси підприємств сільського господарства\nСільськогосподарське виробництво за своєю природою відрізняється від інших галузей економіки тим, що виробляє продукцію тваринного і рослинного походження та використовує в процесі праці землю в якості головного, нічим іншим не замінного засоби виробництва. Тому відтворення в сільському господарстві і функціонування фінансів сільськогосподарських організацій (підприємств) мають\nНе підлягають обкладенню ПДФО фактично вироблені і документально підтверджені цільові витрати: на проїзд до місця призначення і назад; збори за послуги аеропортів; комісійні збори; витрати на проїзд в аеропорт або на вокзал у місцях відправлення, призначення чи пересадок; витрати на провезення багажу. Пунктом 12 Положення про службові відрядження встановлено, що витрати по проїзду до місця


Скачать бесплатно реферат, курсовую, диплом, диссертацию: Маркетингова товарна політика\nТовар – це засіб задоволення певної потреби. Товаром є все, що може задовольнити потребу (матеріальні вироби, послуги, ідеї, технології).\nТовари поділяють на групи за такими критеріями:\n- сфера використання (товари споживчого попиту, або споживчі товари, і товари промислового призначення, або промислові товари);\n- тривалість використання (товари короткочасного використання і товари тривалого використання);\n- матеріальність (товари та послуги).\n- споживчі товари та послуги;\n- товари виробничого призначення (промислові товари).\nТовари широкого вжитку (споживчі товари) – товари, які споживачі купують для особистого споживання. Їх поділяють:\n1) залежно від тривалості використання – на товари тривалого використання і товари короткочасного споживання;\n2) залежно від поведінки та звичок покупців – на:\n- товари попереднього вибору – товари, які купуються не часто і попередньо порівнюються між собою за окремими критеріями – якість, ціна, дизайн (квартири, електроприлади). Розрізняють схожі і несхожі товари (одяг, меблі);\n- товари особливого попиту – це товари з унікальними характеристиками або товари певної марки, заради придбання якої споживачі згодні докласти додаткових зусиль (престижні марки автомобілів);\n3) споживчі послуги – включають особисті послуги, послуги з орендування товарів та послуги, спрямовані на власність споживачів.\nМаркетингові стратегії щодо кожної з груп мають свої особливості.\nТовари короткочасного використання повинні бути доступними для споживача (торгові заклади, де продаються ці товари, мають бути розташовані в зручному місці і працювати за зручним для покупця графіком). При цьому торгова націнка має бути невеликою, а реклама на інші заходи щодо формування споживчих переваг повинні мати досить активний характер.\nТовари тривалого зберігання вимагають від виробника надання більших гарантій щодо термінів після продажного обслуговування. ЦК пояснює той факт, що в умовах жорсткої конкуренції терміни гарантійного обслуговування становлять вже не рік, як раніше, а два, три або навіть п’ять років.\nТовари імпульсивної купівлі. Пропозиція цієї групи товарів має бути підпорядкована імпульсивності як стимулу купівлі: “Прийшов – побачив – купив”. Оскільки покупці замислюються про купівлю цих товарів лише побачивши його на полиці, товари імпульсивної купівлі слід розміщувати в торгових точках таким чином, щоб не проминути жодної можливості “потрапити на очі” покупцеві.\nТовари попереднього виробу бувають схожі (однорідні) і несхожі (неоднорідні). Однорідні товари – товари однакової якості, тому увагу до них можна привернути, запропонувавши вигідні ціни або умови оплати. Щодо неоднорідних товарів акценти трохи інші. Властивості, характеристики товару є важливішими за ціни. Найкраще можна задовольнити покупця, запропонувавши йому широкий асортимент виробів, серед яких він обов’язково знайде те, що задовольняє його індивідуальний смак. При цьому дуже важливу роль відіграє компетентність персоналу, який поінформує, і порадить вибрати саме то, “що вам потрібно”.\nТовари особливого попиту. На відміну від товарів попереднього вибору, порівняння товарів різних марок на переваги споживача взагалі не вплине. Покупець радше витратить більше часу на пошук дилера, ніж зробить вибір на користь іншої марки.\nТовари виробничого призначення (промислові товари) – це товари, призначені для використання у виробничому процесі, для перепродажу або здавання в оренду.\n1) залежно від призначення і особливостей використання – на товари, що витрачаються при використанні (сировина, природне паливо), та товари, що втрачають при використанні свій ресурс (машини, обладнання);\n- сировина – продукти природи, призначені для подальшого використання, які, в свою чергу, можуть бути мінерального (нафта, природний газ) та натурального походження (бавовна, риба, пшениця, деревина);\n- напівфабрикати та деталі – товари, які стають частиною готової продукції;\n- матеріали – товари, які є результатом переробки сировини;\n3) послуги виробного призначення включають:\n- громадські послуги (освітні послуги і т.д.)\nОсобливості маркетингових стратегій різних груп товарів виробничого призначення:\nКапітальне та допоміжне устаткування. Можливість отримати замовлення на будівництво стаціонарних споруд або на поставку устаткування передусім пов’язана із готовністю виробника виготовити устаткування за специфікою замовника. Щодо реклами як складової комплексу маркетингу, то вона набуває тут значно меншого значення.\nНапівфабрикати та комплектуючі деталі. Ціна на товари цієї групи – найважливіший фактор впливу на покупця. Але не лише ціна. Абсолютно не економічний фактор – довіра до партнера. Щодо комплектуючих деталей, до ціни слід зазначити важливість послуг, які постачальник пропонує покупцеві.


За 100 гривень чи за тисячу? У скільки обійдеться ялинка на ринку у Рівному (ФОТО) | Рівне Медіа\nЗа 100 гривень чи за тисячу? У скільки обійдеться ялинка на ринку у Рівному (ФОТО)\n25 грудня 2021, 09:52\nНовий рік не за горами і мешканці Рівного активно готуються до святкування. На базарі у центрі міста вже з`явилися торгjвці ялинками та соснами. Асортимент широкий та задовольнить будь-якого покупця.\nЖурналісти "Рівне Медіа" поцікавились, які варіанти новорічних дерев пропонують рівнянам та скільки коштів доведеться викласти.\nОтож, сосни різного розміру коштують від 100 до 150 гривень.\nЯлинки зрубані обійдуться у 100 і більше гривень - залежить від висоти дерева. Висока та пишна ялинка коштуватиме 300 гривень.\nКористуються популярністю серед містян ялинки з кореневою системою. Таке дерево росте у горщику і після свят його можна пересадити у землю. Такий варіант є більш гуманним до природи, однак не дешевим. За маленьку ялинку продавці просять від 400 гривень. Середні - від 600 до 800 гривень. За високу хвойну - 1000 гривень.\nЩе одна альтернатива - ялинка, зроблена із хвойних гілок. Вона виглядає декоративно та пишно і довго стоятиме у оселі. Крім того, гілки кріпляться до основи з підставкою - не потрібно ставити дерево у відро з піском чи грунтом. За таку красуню треба викласти 120-320 гривень за маленьку та середню. Висока ялинка коштує від 800 гривень.\nУ окремих продавців на ринку можна знайти ялинку "кавказьку". Цей сорт відрізняється особливою пишністю та декоративністю. Її кріплять до металевої підставки, щоб зручно було поставити у квартирі чи будинку. Така ялинка обійдеться у 1300 гривень.\n17.01.2022 У центрі Рівного на перехресті не працюють світлофори (ФОТОФАКТ)\nУ Рівному на перехресті вулиці Соборна-Міцкевича-Чорновола не працюють світлофори.\n17.01.2022 На Рівненщині вогонь знищив житловий будинок, де проживали матір з сином (ФОТОФАКТ)\nНа Рівненщині сім`я залишилась без даху над головою через пожежу.\n17.01.2022 На Рівненщині син кочергою вдарив по голові лежачу 91-річну матір\nНа Рівненщині 58-річного чоловіка відправили під варту на місяць за побиття матері.\n17.01.2022 У Рівному досі шукають водія, який збив 14-річну дівчинку\nУ Рівному досі розшукують водія, що 5 січня у мікрорайоні Тинне збив 14-річну дівчинку.\n17.01.2022 На Рівненщині ще 86 людей захворіли на коронавірус\nНа Рівненщині станом на 17 січня у 86 людей підтвердили коронавірус.\n17.01.2022 У мережі з`явилось відео моменту ДТП у Рівному, у якій загинула жінка\nВчора, 16 січня, у Рівному біля автовокзалу сталась смертельна автопригода, у якій загинула пішохідка.\n17.01.2022 У місті на Рівненщині горів двоповерховий житловий будинок (ФОТО)\nУ Березному сьогодні зранку сталась пожежа у приватному господарстві на вулиці Будівельників.\n17.01.2022 У Рівненській області померли дві людини, у яких підтвердили коронавірус\nНа Рівненщині станом на ранок, 17 січня, зареєстровано дві смерті, спричинені коронавірусною хворобою.\n17.01.2022 Монети та банкноти близько 70 країн: у Рівному відкрили унікальну виставку грошей\nУ Рівному запрацювала унікальна експозиція грошових монет та банкнот із близько 70 країн світу. Про це повідомляє міська рада.\n16.01.2022 Поблизу рівненського автовокзалу трапилась ще одна ДТП (ВІДЕО)\nЩе одна ДТП сталася біля рівненського Автовокзалу.\n16.01.2022 Завтра не буде світла на 11 вулицях Рівного та у 3 навколишніх селах\n"Рівнеобленерго” повідомляє про планові ремонтні роботи у понеділок, 17 січня. Через це кілька вулиць Рівного та сіл району залишається без електропостачання.\n16.01.2022 Відомі нові деталі смертельної ДТП поблизу рівненського автовокзалу\nСмертельна ДТП в районі рівненського автовокзалу на вулиці Київські сталася сьогодні, близько 17.20.\n12:58 У центрі Рівного на перехресті не працюють світлофори (ФОТОФАКТ) 12:39 На Рівненщині вогонь знищив житловий будинок, де проживали матір з сином (ФОТОФАКТ) 12:12 На Рівненщині син кочергою вдарив по голові лежачу 91-річну матір 11:45 У Рівному досі шукають водія, який збив 14-річну дівчинку 11:21 На Рівненщині ще 86 людей захворіли на коронавірус\nУ мережі з`явилось відео моменту ДТП у Рівному, у якій загинула жінка\n10:29 У місті на Рівненщині горів двоповерховий житловий будинок (ФОТО) 10:05 У Рівненській області померли дві людини, у яких підтвердили коронавірус 09:53 Монети та банкноти близько 70 країн: у Рівному відкрили унікальну виставку грошей 09:15 Названо знак Зодіаку, у якого найбільше шансів розбагатіти: в чому секрет\n08:01 Американський сніданок по українськи: панкейки з йогуртом та смородиною 07:34 Які знаки Зодіаку найщасливіші


Гороскоп на 8 квітня: назвали найбільш успішні знаки | Новини на Gazeta.ua\nЧетвер, 08 квітня 2021 07:00\nДобрий час для придбання власного авто. Можна втілити давню мрію. Фото: pixabay.com\n8 квітня не допускайте повернення у ваше життя колишніх стосунків. Це призведе лише до збільшення проблем. Про це Gazeta.ua розповіла астрологиня Олена Максимова.\n"Це день бойових і непримиренних, - каже астрологиня. - Інстинкт самозбереження не зупинятиме сміливців. Правдолюби готові будуть до дієвого відстоювання справедливості. При цьому чутимуть тільки себе. Аргументи іншої сторони залишатимуться поза увагою. Аби не допустити загострення суперечок, не плануйте зустрічі та переговори на четвер. Дійти згоди партнерам буде непросто. Успіх чекає на Раків, Терезів і Водоліїв".\nВедіть гнучку фінансову політику. Ваша непоступливість може дорого обійтися. Подавайте милостиню нужденним.\nМайте при собі запас грошей на непередбачені витрати. Похід по крамницях не буде вдалим. Пильнуйте за власними речами.\nНе позичайте у людей грошей. Ви можете потрапити у важку фінансову кабалу. Не наражайтеся на штрафні санкції.\nГрошей вистачатиме на покриття поточних витрат. По можливості розділіть виплату великих сум на кілька частин.\nЗаставу за нерухомість чи авто давати не слід. Гроші пропадуть. Стережіться шахрайства.\nВирішення долі спадку відкладіть. Не користуйтеся послугами посередників. За їхню роботу вам доведеться сплатити чималі гроші.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Квітневий сніг: які регіони накриє негода\nПомітних обмежень у фінансах ви не відчуватимете. Можна розраховувати й на преміальні. Частину свого прибутку віддайте нужденним.\nНе здавайте свої речі у ремонт. Це будуть даремно витрачені гроші. Добрий час для придбання власного авто. Можна втілити давню мрію.\nГрошові перекази затримаються. З оформленням фінансової документації виникатимуть проблеми. Обставини перешкоджатимуть вам отримати готівку на руки.\nЗ'являться додаткові витрати. Не час займатися страхуванням свого майна. Зважте свої фінансові можливості.\nВи будете позбавлені можливості вільно розпоряджатися своїми грошима. Проте серйозних фінансових проблем не очікується.\nНе намагайтеся одержати якомога більше користі від продажу. Стримуйте бажання більше заробити. Як наслідок матимете вагомі втрати.\nАстрологиня порадувала гороскопом на квітень. На яких знаків чекають подорожі і приємні несподіванки.\nЗараз ви читаєте новину «Гороскоп на 8 квітня: назвали найбільш успішні знаки». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nВ Україні почалась вакцинація CoronaVac Переглядів: 135


Володимир Коломієць: Від Черкаської області до бюджетів уже надійшло на 248 млн.грн. податків і зборів більше, ніж минулого року\nОпубліковано: Четвер, 13 листопада 2014, 16:40\nЗ початку року за станом на 31 жовтня Черкаська область, перетнувши чотирьохмільярдну планку, спрямувала до бюджетів усіх рівнів 4,194 млрд.грн. податків і зборів. Збір платежів на вказану дату на 247,7 млн.грн. більший, ніж за повні 10 місяців минулого року. Такі цифри озвучив начальник Головного управління ДФС у Черкаській області Володимир Коломієць.\nНаразі загальний фонд державного бюджету отримав 2322,9 млн.грн. платежів, що майже на 200 млн.грн. більше, ніж за повні 10 місяців минулого року. До місцевих бюджетів надійшло 1832,1 млн.грн. платежів – на 56,9 млн.грн. більше, ніж торік за повні 10 місяців.\nРозпис рад за жовтень уже виконано на 99,5 відсотків, за 22 з 23 банківських днів цього місяця надійшло 189,36 млн.грн.\nТакож з початку року надійшло 2993 млн.грн. єдиного внеску, а військового збору перераховано 30,1 млн.грн.\n«Я щиро дякую платникам Черкаської області, небайдужим до сьогоднішньої непростої ситуації в Україні. Завдячуючи цим справжнім патріотам маємо на сьогодні стабільність бюджету, наявність коштів для своєчасного проведення соцвиплат, у тому числі вимушеним переселенцям, і підсилення обороноздатності нашої країни. І ще вони за покликом серця надають значну особисту допомогу нашим бійцям в зоні АТО, відновлюють зруйновані території на Сході країни, відкликаються на звернення про допомогу, працевлаштовують вимушених переселенців. Надзвичайно приємно визнавати, що таких в Черкаській області переважна більшість», – зазначив В.Коломієць.\nВодночас він нагадав, що 31 жовтня спливає термін, наданий «тіньовикам» на узаконення та реєстрацію підприємницької діяльності, постановку на облік в державних податкових інспекціях та сплату податків і зборів у розмірах і в порядку, передбачених чинним законодавством. З 1 листопада головне управління розпочинає тотальні перевірки з припинення незаконної діяльності на території області.


8 секретів ідеального живота.\nЩоб шикарно виглядати у вузьких джинсах, зовсім не обов'язково заганяти себе в тренажерний зал. Ми пропонуємо прислухатися до простих порад досвідчених дієтологів, які нагадують про шкоду солі і корисних властивостях цільнозернового хліба, а також пропонують частіше сміятися і добре жувати під час їжі!\n1. Перекушуйте в один і той же час\nКожен з нас любить перекусити. Але візьміть за звичку робити це в один і той же час - між 15 і 16 годинами дня. Ваш снек повинен бути багатий протеїном (читайте про рецепти перекусу для тих, що худнуть), тобто це можуть бути яблуко, жменю мигдалю або шматочок нежирного сиру.\nНіколи не забувайте перекушувати в один і той же час. Це дійсно важливо для організму. Регулярне харчування стабілізує рівень цукру в крові і покращує обмін речовин.\n2. Займайтеся з фітнес-м'ячем\nРобіть вправи з фітнес-м'ячем як мінімум три рази на тиждень. Основна вправа дуже просте: ляжте на спину, випрямити ноги, а м'яч тримаєте в витягнутих над головою (і лежачих на підлозі) руках.\nВідриваючи від підлоги корпус, підніміть м'яч вгору, а потім розташуйте у витягнутих руках на рівні грудей. Одночасно з цим підніміть ноги, намагаючись торкнутися ними м'ячі. Не забувайте тримати ноги прямими. Поверніться у вихідне положення. Повторіть вправу 20 разів. Детальніше про пілатес і фітнес-м'ячах можна прочитати тут.\n3. Ретельно жуйте під час їжі\n"Добре пережовувати їжу - це головна порада, яку я даю своїм пацієнтам, - говорить американський дієтолог Дон Блатнер, автор книги" Зручна дієта ".\n"Не накидати на їжу, як голодні звірі, і не бійтеся витратити час на жування. Травлення починається не в шлунку, а прямо у вас в роті. Якщо підете моєю порадою, назавжди позбавитеся від післяобідньої тяжкості в шлунку і здуття живота. І приховувати свій живіт під кофтою-балахоном після бізнес-ланчу вам теж не доведеться ".\n4. Ігноруйте цукор\nСпробуйте знизити вживання цукру до мінімуму, а то й взагалі відмовтеся від нього. Цукор шкідливий з багатьох причин. По-перше, його нестабільне вміст у крові часто призводить до швидкої стомлюваності, і регулярним головним болям. По-друге, цукор збільшує ризик ожиріння і захворювання діабетом.\nА ще споживання цукру негативно впливає на самий явний показник віку - шкіру. Певна частина молекул цукру, після надходження в потік крові, з'єднується з протеїнами. Цей процес називається гликолизом. Нові молекулярні структури послаблюють пружність тканин тіла - від шкірних покривів до тканин органів і артерій.\nЧим більше вміст цукру в крові, тим швидше відбувається старіння.\n5. Не старайтеся, хитаючи прес\n" Якщо ви думаєте, що сотня щоденних вправ для преса допоможе зробити вам живіт плоским, ви глибоко помиляєтеся, - каже дієтолог Метт Мерфі. - Щоб схуднути, вам потрібна грамотно складена програма. Особисто я раджу на перше місце поставити дієту, з якою вам повинен допомогти лікар, на друге - кардиотренировки, на третє - силові вправи і тільки на четверте - вправи для пресу ".\n" Правильно харчуйтеся, і одночасно з цим займайтеся спортом: п'ять разів на тиждень робіть 30-хвилинну пробіжку і тричі на тиждень займайтеся з гантелями (15 хвилин) і качайте прес (5 хвилин). Результат не змусить себе чекати! "\n6. Перейдіть на морську сіль\nЗдуття живота і поява зайвої ваги можуть бути наслідком вашої любові до солоної їжі . Вихід тут такий - перейдіть на морську або дієтичну сіль. Головна відмінність дієтичної солі від звичайної полягає в тому, що в ній знижений вміст іонів натрію, головного "задержівателя" води в організмі. Крім того, дієтична сіль збагачена іонами магнію і калію, які дуже корисні для серцево-судинної і нервової систем.\nТакож уникайте часто вживати в їжу соєвий соус - навіть у самому якісному з них занадто високий вміст натрію. Набагато корисніше кайенский перець, який підвищує метаболізм.\n7. Їжте цільнозерновий хліб\nЦільнозернові продукти приносить травленню величезну користь. Хліб з такого сорту борошна не додає зайвої ваги, а навпаки сприяє його нормалізації, покращує обмін речовин і зміцнює імунну систему організму.\nЧому цільнозерновий хліб корисніше звичайного? Справа в тому, що при виробництві борошна вищих сортів всі компоненти з високим вмістом мікроелементів відсіваються і йдуть у відходи, хоча це і є саме корисне, що міститься в цілісному зерні. Дослідження дієтологів давно довели, що раціон, який включає в себе цільні злаки, овочі і фрукти, є запорукою здорового серця.\n8. Частіше смійтеся\nДивно, але сміх підтягує ваш живіт. "Чим частіше ви смієтеся, тим краще для м'язів вашого преса, - пояснює тренер з пілатесу Крістін МакГі. - Є навіть спеціальні заняття по" смехопілатесу ", які приносять реальні результати".\nСловом, якщо ви регулярно регочете і вибухаєте від сміху, - знайте, що це не тільки покращує настрій, а й допомагає вашому животу повернути минулі форми!\nПлоский живіт: несподівані поради


Бахмацька районна незалежна газета ПОРАДНИК — Зворотний зв'язок\nГоловна Категорії статей Новини міста та району Зворотний зв'язок\nОпубліковано: П'ятниця, 24 липня 2009, 17:27\nНе втрачає читацького інтересу наша краєзнавча сторінка, зокрема, нариси Дмитра Дмитровича Дороша „Місто моєї зрілості”. І доповнюється спогадами і коментарями старожилів або ж їхніх нащадків. Як нам видається, цікавою є інформація, якою поділився з нами І. П. Ковтун.\nСпочатку – коротко про автора. Фронтовик, на долю котрого випало чимало випробувань, медик на війні і потім, все своє трудове життя, медик –залізничник, Іван Панасович відомий багатьом бахмачанам. Ось нещодавній випадок як підтвердження тому: наш знайомий і дописувач, людина, котру в його 87 цікавить світ та все, що в ньому відбувається, Іван Панасович якось, в черговий раз, зайшов до нас у гості. Сидимо, говоримо, записую саме ці спогади, про які піде мова – заходить жіночка, мешканка Бахмача. Ніна Харитонівна дуже погано бачить, але почувши голос нашого відвідувача, говорить: „Ви працювали на станції фельдшером, правильно? Не знаю Вашого імені, але пам’ятаю добре”. Такого треба заслужити – щоб тебе впізнавали по голосу!\nТакий Іван Панасович і в усьому – небайдужий. Поки працював, спілкувався з багатьма людьми, то й назбирала пам’ять чимало цікавого. Ось таке почув колись від залізничників, історія передавалася від дідів-прадідів, докотилася й до нас.\n- Дорошів дуже багато працювало на залізниці, давно, від її заснування. Було це за за царських часів. Приїхав з перевіркою у Бахмач чи сам цар російський, чи великий князь, його брат (не знаю точно, у якому році це було) – такі перевірки були щороку. Як от і зараз начальник Південно-Західної залізниці двічі на рік проводить такі перевірки, об’їжджає всі станції, виявляє недоліки в роботі, як спрацювали за відповідний період.\nОт і його сіятєльство перевірив усе, обійшов усі служби і питає начальника депо – не знаю, вагонного чи паровозного: „Кто у вас хороший работник?” Начальник відповідає: „ Есть у нас такой - Дорош. Главное, что умеет паять не только на олово, а также на серебро”. „Добавить ему к жалованью 5 рублей!” – повелів високий перевіряючий.\nА взагалі Дороші були і машиністами, і колійниками та інше, в усіх залізничних галузях. А цього Дороша, Дмитра Дмитровича, я знав особисто – ерудованою був людиною, цікавою, мав цінну колекцію марок.\nЩе розповідали таке. У ті часи залізничники могли отримувати зарплату золотом або асигнаціями, та чомусь більшість надавала перевагу паперовим грошам – мовляв, золоті монети губляться. А одному мати наказала брати лише золотом, то воно його й виручило у скрутну хвилину. Був той парубок добрячим розбишакою, все у якісь халепи потрапляв, от одного разу засадили „у холодну” – так матері вдалося відкупитися тільки тим золотом. Щодо золота ще таке чув: у касира, що виплачував зарплату золотом (називався він „платєльщік”), був такий шматок шкіри цупкої. Викладував він гроші на цю шкуринку і відраховуючи, протягував вздовж, кожну монету – ось тобі 15 рублів, три монети по п’ять, ось тобі... А по закінченні шматок той спалював і – крапелька золота! От такі умільці були в усі часи.\nДіліться, шановні читачі, і своїми спогадами та фотографіями Бахмача в різні часи. На цій світлині, що зберігається в Бахмацькому музеї, - Бахмач довоєнний. Вулиця Леніна, колишня Центральна, нині від неї залишився лише клаптик бруківки біля «Телекому» і першої 5-поверхівки.


Вітання з останнім дзвоником! | Бахмацька громада\nДорогі учні! Шановні вчителі та батьки! Сьогодні останній дзвоник сповістив про закінчення навчального року у закладах освіти нашої громади.\nНа жаль, цьогорічні заходи не схожі на яскраві свята попередніх років. Немає звичних лінійок, прощання зі школою, у більшості закладів лише урочисті зібрання випускників. Війна, що увірвалася в наше життя, змусила привчитися до нових реалій.\nОстанній шкільний дзвоник для кожного звучить по-різному: для одних він сповіщає про початок літніх канікул, а для випускників продзвенить востаннє. І далі покличуть невідомі дороги життя – у кожного своя.\nДесятки тисяч українських дітей зараз далеко від війни, за сотні кілометрів від своїх шкіл. Тисячі – в небезпеці, у зонах бойових дій, де про навчання взагалі не йдеться. І сотні юних українців вже ніколи не зустрінуться з друзями, їх життя забрали російські окупанти.\nМи ніколи не забудемо і не пробачимо цього. Щасливе майбутнє наших дітей - це те, що ми виборюємо у цій жорстокій війні.\nДорогі діти, бажаю щоб ваші літні канікули були безпечними і мирними, щоб ви могли відпочити і набратися сил до наступного навчального року.\nВипускники! Приймайте життєві випробування з гордо піднятою головою і ніколи не опускайте руки. Будьте гідними громадянами нашої держави, вірте в себе, будьте небайдужими, добрими та чесними людьми, пам'ятайте рідну школу та свою малу батьківщину. Щиро зичу вам щасливого життя, у якому пануватиме мир та впевненість у завтрашньому дні!\nВітаю і батьків, які разом із своїми дітьми пройшли цей довгий і непростий навчальний рік з дистанційним навчанням, раділи їх успіхам, переймалися невдачами, підтримували у важку хвилину.\nМиру нам усім та щасливої життєвої долі нашим дітям! ВСЕ БУДЕ УКРАЇНА!\n03 Червня, 2022 о 12:41 29