Різдвяне послання високопреосвященнішого Макарія, митрополита Львівського ПЦУ >\nРозмовляла Тетяна Слотюк, доцентка кафедри української преси Львівського національного університету імені Івана Франка. Різдвяно-новорічні свята завжди асоціюються у нас із дивом, сімейними застіллями і веселими колядками. Увесь цикл різдвяних свят об’єднує у собі багато традицій, святкових дійств та піснеспівів. Попри святкову атмосферу, ми рідко задумуємося над особливостями і цінністю різдвяних днів і забуваємо про те, що Новий рік святкуємо під час посту і що у церковному календарі мають бути згадані й ті святі, про яких знаємо зовсім мало, а про значення деяких свят не знаємо й зовсім. Про традиції і особливості духовного осмислення різдвяно-новорічних свят ми розмовляли з отцем Василем ЛУЦИШИНИМ і отцем Володимиром ЖАРСЬКИМ.\n- Новий рік традиційно припадає на Різдвяний піст, як Церква ставиться до того, що у цей період відбуваються гучні святкування, вживання алкоголю, гамірні корпоративи і танці до ранку? Чи скасовується піст на Новий рік? Як віруючий християнин мав би святкувати прихід Нового року?\nОтець Василь Луцишин:\n- Піст встановлений Соборами і Церква не має повноважень відміняти його. Тому форма і спосіб святкування залежить від кожного. Ми просимо уникати гучних святкувань, запуску феєрверків і загалом шуму, але Церква безсила і не може вплинути на суспільство, щоб воно дотримувалося приписів. Ми навіть не можемо вплинути на те, що у Пасхальний період, коли у Страсну п’ятницю у самому центрі Львова у ресторанах, корчмах і кав’ярнях лунає музика, люди гуляють, сміються, розважаються, замість того, щоб дати собі відчути благоговіння, задуматися над життям, побути у спокої і роздумах про жертву Христову. Ми закликаємо до совісті наших прихожан, щоб стримано святкували Новий рік, але людина завжди перебуває у середовищі інших людей та зазнає від них впливу більше, аніж церква.\nОтець Володимир Жарський:\n- Новий рік завжди припадає на Різдвяний піст. І щоб зрозуміти, як краще зустріти Новий рік, потрібно розуміти значення посту у житті християнина. Піст – це утримання від земних насолод, які не обов’язково пов’язані лише з їжею. Піст – це свідома відмова від тих чинників, від яких є найбільша залежність. Це може бути їжа, соціальні мережі, алкоголь чи танці до ранку. Цей період призначений для того, щоб підготувати себе до свята Різдва Христового.\nНемає чітких канонів, які би окреслювали регламент поведінки християнина на корпоративі, новорічному застіллі чи у новорічну ніч. Під кінець року вірянин може подякувати Богові за прожитий рік, підвести підсумки і просити благословіння на прийдешній.\n- Нещодавно в інтерв’ю Радіо Свобода Митрополит Епіфаній заявив, що перенесення Різдва з 6 січня на 25 грудня можливе, коли Церква і віряни до такого рішення «дозріють». На сьогодні 60% українців не підтримують цієї ініціативи. Який шлях потрібно пройти українському суспільству, щоб дійти згоди у тому, аби святкувати Різдво разом з усім західним світом 25 грудня?\n- Звичайно, що краще було б святкувати Різдво разом з усім світом 25 грудня, адже дата народження Христа – дуже умовна. Я би акцентував радше на тому, що нам потрібно сприяти приєднанню і переходу церкви Московського патріархату до Православної церкви України, утверджувати нашу єдність і бачення духовного розвитку нашої держави, а вже потім, коли ми станемо єдині у своїй не лише вірі, а й Церкві, можна буде говорити про перенесення дати святкування Різдва. Сьогодні це провокуватиме перекриття деяким фанатичним вірянам шлях до нашої Церкви, бо вони занадто зациклені на цьому. Тому перенесення дати святкування Різдва – це питання часу.\n- Цілком поділяю думку Блаженнішого Митрополита Епіфанія, щодо святкування Різдва. Для того, щоб знайти порозуміння в суспільстві – потрібен час. Адже, такі різкі зміни посіють розбрат між християнами. Православна церква багатьох країн також святкує Різдво за григоріанським календарем. До прикладу: Греція, Болгарія, Кіпр, Румунія, віряни Албанської, Антиохійської та Олександрійської православних церков, а також вірні Америки, Чехії, Словаччини, Фінляндії, Естонії. Тож, ми рухаємося у такому напрямку, але важливо зробити це свідомо і спершу підготувати вірян.\n- У чому полягає особливість Різдвяного посту?\n- Це підготовка до величного свята Різдва Христового. За своїм змістом прирівнюється до апостольського посту Петра і Павла. Цей піст не такий суворий, як Великодній, але, як і кожен піст, призначений підготувати нас до великого свята.\n- Сенс посту полягає у духовному стриманні, а коли приходить радість Різдвяної ночі, людина повніше і усвідомленіше сприйме момент народження Ісуса Христа.\nРіздво – це радість народження Христа. І піст не є таким строгим, як Великодній, коли ми переживаємо страждання Ісуса і його розп’яття. На перспективу Церква могла би по-новому осмислити те, що цей піст віщує радісну подію, яка дає надію. Однак навіть сьогодні багато прихожан нашої церкви не дотримуються і тих послаблених приписів щодо Різдвяного посту.\nЦерква закликає під час посту не лише відмовитися і утримуватися від деякої їжі, але й стримуватися від бурхливих емоцій. Той, хто пройде через такий постовий час у гармонійному балансі емоцій, стримувань і певних обмежень, сповна зможе відчути радість Христового народження.\n- Чи є серед релігійний свят Різдвяного періоду несправедливо забуті вірянами і менше вшановані, ніж належить?\n- Мені видається, що варто було би більше звернути увагу на вшанування пам’яті 25 грудня Святого Спиридона Триміфунтського – кіпрського чудотворця, який відомий у православній церкві тим, що зцілював хворих і допомагав нужденним. Також відомо, що він брав участь у Першому Вселенському Соборі, де було прийнято «Символ віри».\nМощі Святого Спиридона зберігаються на Кіпрі, а що визначально – його тіло є нетлінним, у нього росте волосся, нігті, а температура тіла залишається 36.6°, як у живої людини.\nЦікавим є той факт, що його мощі щопівроку переодягають у нову ризу і перевзувають, бо одяг виглядає поношеним, а взуття – стоптане й стерте. Тому Церква вважає, що Святий і досі ходить поміж люди і допомагає злиденним.\nВідомо також, що під час Собору він дискутував із грецьким філософом Арієм, який заперечував Божество і народження від Бога Отця Сина Божого і навчав, що Христос є лише вище творіння. Після розмови зі Спиридоном, Арій, як противник християнства, став його ревним захисником і прийняв Хрещення. Спиридон у своїй святості є рівним Миколаю Чудотворцю, якого свято шанують у нашій традиції і Церкві.\n- Зважаючи на пандемію COVID-19, якою буде цього року Різдвяна літургія, оскільки щороку у цей день у різних церквах України збираються сотні прихожан?\n- З початком пандемії вірян у церкві суттєво поменшало, тому й на Різдво ми не очікуємо великої кількості людей і попереджаємо їх про те, щоб дотримувалися усіх карантинних приписів і оберігалися. Ми подбали про те, щоб наші прихожани мали можливість взяти участь у Літургії онлайн і молитися разом з усіма, хто приходить до храму.\n- Якою може бути цьогорічна коляда, зважаючи на пандемію коронавірусу і посилення карантину відразу після Різдва?\n- Церква буде рекомендувати і закликати дотримуватися тих державних приписів, які обмежують контакти.\n- З 8 січня очікуємо повного локдауну, тому припускаю, що колядування цього року відбуватиметься по-іншому. Та як саме, спрогнозувати важко.\n- У Вашій церкві готують цього року вертеп? І чи буде він ходити від хати до хати?\n- Так, ми готуємо вертеп, однак, очевидно, його виступ відбудеться лише у храмі.\n- Упродовж року ми декілька разів вшановуємо Діву Марію, а на другий день Різдва, 8 січня, відзначаємо Собор Пресвятої Богородиці і святого Йосифа Обручника. Чим це свято особливе?\n- У церковній традиції повелося, що коли відзначається пам'ять одного зі знаних святих, то наступного дня після цього свята вшановується пам'ять тих, які мали безпосередній стосунок до цього свята. Наприклад, Різдво Божої Матері – 21 вересня, а 22 вересня ми вшановуємо святих і праведних богоотців Йоакима і Анну, батьків Пречистої Діви Марії. Різдво Івана Хрестителя – 7 липня, а наступного дня вшановуємо Захарія і Єлизавету, його батьків. Тому 8 січня ми вшановуємо Діву Марію і Йосифа Обручника, який її супроводжував, бо вони були причетні до народження Ісуса Христа.\n- Кожне свято є особливим. Собор Пресвятої Богородиці і святого Йосифа Обручника є взірцем християнської родини для нас усіх. Саме в цей день ми наголошуємо на цінностях, які повинні бути в наших християнських родинах.\n- Чому саме 9 січня, на третій день Різдва Христового ми вшановуємо первомученика і архидиякона Стефана?\n- Загалом це збіг обставин. Вшанування пам'яті архідиякона Стефана безпосереднього стосунку до Різдва немає. Церковна традиція склалася так, що пам'ять первомученика Стефана вшановуємо у різдвяний час через те, що люди вже вільні від господарської роботи, мають багато часу, тому й можуть святкувати Різдво декілька днів і, за збігом, саме на третій день Різдва припадає це свято.\nСвятий Стефан шанований Церквою завдяки тому, що він постраждав за віру Христову. Якось з ним вступили у суперечку юдеї з різних місцевостей, які були на той час в Єрусалимі на святкуванні П’ятдесятниці. Їх було багато, але вони не змогли перемогти Стефана у дискусії і вирішили схитрувати: почали оббріхувати його. Цей наклеп став причиною несправедливого засудження і забиття до смерті камінням за віру Христову. У IV столітті його вшановували як святого на рівні з апостолами.\n- Архидиякон Стефан – перший мученик, який прийняв мученицьку смерть за Христа. Також церква згадує 14 тисяч дітей від народження до двох років, які були вбиті за наказом Ірода.\n- В українській традиції на свято Преподобної Меланії є звичай маланкування, пов'язаний із переодяганнями і колядою. Наскільки церква підтримує дотримання такого костюмованого дійства?\n- У народі перед Новим Роком – Щедрий вечір. Це залишок стародавнього, ймовірно, дохристиянського звичаю. За християнським календарем – це день Преподобної Меланії. У народній традиції обидва свята об'єднались, і тепер маємо Щедрий Вечір або свято Меланки. У Західній Україні в цей день ходять щедрувати. Готують багату вечерю з 12 страв. Обов'язково, щоб була кутя з медом, маслом і волоськими горіхами.\n- То не церковне дійство, а народний обряд, який прижився у день пам’яті Преподобної Меланії. Церква не має права забороняти, але такі дійства у Храмі не практикуються, бо це тільки народна традиція. Вшанування Преподобної Меланії теж не має стосунку до Різдва. Це свята, яка відмовилася від світського і заможного життя, і разом зі своїм чоловіком після смерті двох дітей вирішили жити непорочним життям, допомагали нужденним, подорожуючим і немічним. Коли вони покинули Рим, на їхні кошти було збудовано багато храмів та лікарень. Сама ж вона оселилася на горі Єлеонській (Оливковій) у самотній келії. Завдяки її старанням збудували капличку, де є мощі святих: пророка Божого Захарії, святого Першомученика Стефана і Сорока святих, що прийняли муку в Севастії.\n- У коляді «Добрий вечір тобі, пане господарю» йдеться про три празники – Різдво, Василя Великого і Водохреща. Розкажіть, будь ласка, про роль Святого Василя у церковному житті, адже, як відомо, це завдяки йому у православних церквах є Царські врата і загалом той літургійний чин, який здійснюють священники, уклав той же Святий Василь.\n- Святий Василь – це велична постать в історії Церкви. Він жив у дуже кризовий момент для Церкви. Господь благословив саме його на боротьбу за чистоту віри з антицерковною диявольською єрессю, зокрема проти аріан (сучасні Свідки Єгови). Заслуга Василя Великого полягала у тому, що він знайшов точну термінологію і відповідники усіх віронавчальних формул і богословських принципів у боротьбі з єретиками. Він вперше вжив такі поняття і формулювання, супроти яких неможливо було суперечити і знаходити контраргументи.\nВ обрядовому житті Церкви завдяки Василю Великому сталися зміни, про які Ви згадали – це зведення іконостасу, Царських воріт, за якими відгородилося духовенство від решти людей.\n- Справді, в час Різдвяних свят християни урочисто вшановують Різдво Христове, Обрізання Господнє, Новий рік, Василія Великого і свято Хрещення. Перша і головна праця перегляду і скорочення літургії належить Святому Василію Великому, який приступив до складання свого чину Літургії. Упорядкування храму з Царськими вратами датується початком IV століття.\n«ПІРНАТИ У КРИЖАНУ ВОДУ НА ВОДОХРЕЩА З НАДІЄЮ НА ТЕ, ЩО ВСІ ПРОБЛЕМИ ВИРІШАТЬСЯ, ЦЕ – НАДМІРНА НАДІЯ НА МИЛОСЕРДЯ І БЛАГОДАТЬ БОЖУ»\n- На Водохреща є традиція занурюватися у водойми. На Вашу думку, наскільки це необхідний ритуал для віруючої людини? Чи це мода, навіяна східним сусідом і впливом Російської православної церкви?\n- Вважаю, що люди не повинні того робити, бо це є впливи на наші традиції та культуру іншої держави і її церкви, які не мають нічого спільного з релігійністю, церковним наповненням і духовним складником цього свята.\nДеякі лікарі вважають, що занурення у крижану воду сприяє здоров’ю, однак якщо людина упродовж року не готується до таких занурень, а на Водохреща пірнає у крижану воду з надією на те, що всі її проблеми вирішаться, то це – надмірна надія на милосердя і благодать Божу.\n- 19 січня Христова Церква святкує велике свято, яке називається Богоявлення, Хрещення. Після Богослужіння в церквах здійснюється велике освячення води, яке звершується раз на рік. Вода освячується напередодні і на саме свято Богоявлення. Богоявленська вода називається «Агіасма» (велика святиня). Напередодні свята Церква встановила строгий піст. Приступаючи до вечері, спочатку споживаємо Йорданську воду. Також Йорданською Водою окроплюємо приміщення, повернувшись із церкви. А на запрошення приходить священик, який молиться у нас вдома і окроплює нашу сім’ю.\nНа свято Богоявлення вкоренився звичай і ми його полюбили, – купання (гартування) в озерах, річках, водоймах. Я б хотів застерегти від такого купання на свято Хрещення, нічого святого в купаннях на Водохреща немає. Я думаю, що прийшов час, коли треба викорінювати цей звичай (обряд), який набирає великої популярності серед християн і витісняє з нашого духовного життя велике і радісне свято Хрещення ГНІХ.\n«Досліджуйте, що угодне Богові, і не беріть участі в неплідних ділах темряви, але викривайте, бо те, що вони роблять, соромно і говорити! Усе ж те, що викривається, стає явним, є світло», – говорить Апостол Павло.\n«ЦЕРКОВНЕ БОГОСЛУЖІННЯ ВІДТВОРЮЄ ПОДІЮ НАРОДЖЕННЯ ІСУСА ХРИСТА, А МИ Є УЧАСНИКАМИ ЦІЄЇ ПОДІЇ»\n- Доки прийнято колядувати і коли завершується цикл новорічно-різдвяних свят?\n- На сороковий день після народження Ісуса Христа на свято Стрітення завершується цикл Різдвяних свят, а відтак стихають колядки і пісенні вшанування народження Христа.\n- Які найважливіші атрибути новорічно-різдвяних свят мали би бути у кожному домі і дотримання яких традицій є обов’язковим, а про які маємо вже забути?\n- Щодо атрибутів новорічно-різдвяних свят, то, наприклад, дідух і ялинка, не мають церковного коріння. Ялинка прийшла у нашу культуру з Європи, дідух – з глибини наших віків від пращурів – язичників. Ці символи свят прижилися у церковному побуті і набрали святкового позитивного змісту. Традиційною стала Свята вечеря, а також саме передчуття радісного духовного піднесення великого свята. А вертеп оспівує і програє заново всі події, які передували й супроводжували народження Ісуса. Вертеп – це оцерковлений народний фольклор.\n- Церковне богослужіння відтворює подію народження Ісуса Христа, а ми є учасниками цієї події. Різдвяні свята не мають нічого спільного з атрибутами. Це час, який потрібно приділити спілкуванню з Богом, з рідними і вшануванню новонародженого Христа.


ФК "Волинь" vs "Карпати": як і чому. ВІДЕО\nФК “Волинь” vs “Карпати”: як і чому. ВІДЕО\n11:00, 6 Червня 2019 /\nФутбольна дуель у Львові завершилася нічиєю. Матч «Волинь» – «Карпати» не вивів на табло жодного забитого голу. Подивитися на галицько-волинське дербі у Львові прийшло більше десяти тисяч уболівальників.\nІз перших хвилин зустрічі господарі намагалися нав’язати свою гру. Досить неоднозначним було призначення “жовтої картки” Сергію Сімініну. Однак волиняни таки взяли ініціативу у свої “ноги”. Хорошою гольовою можливістю був удар нашого іранського легіонера Сіаваша Хагназарі. Він впевнено прострілював по воротах суперника, однак голкіпер перевів удар у “кутовий”.\nПізніше “хрестоносці” знову атакували ворота суперників, проте м’яч таки не потрапляв у сітку львів’ян. “Карпати” також намагалися змінити хід поєдинку, але перший тайм не приніс командам бажаного голу.\nДругий тайм знову стартував із тиску з боку господарів поля. Та удари удари знападника Крістіана Понде були неточними.\nДалі «Волинь» знову вирівняла гру та зробила кілька хороших атак. А Олексій Ковтун – захисник львів’ян ледь не зрізав м’яч у власні ворота після прострілу нашого Дениса Кожанова.\nУ «Карпат» моменти з’явилися вже у другій половині тайму. Наш голкіпер двічі рятував «Волинь»: спочатку після пострілу Франціско ді Франко, а потім після дальнього удару Мартіна Онгли.\nОстанні хвилини гри були атмосферними завдяки ультрас обох клубів. А ще дебюту у цьому сезоні за основну команду головного бомбардира «Волині» U-19 Назарія Богомаза.\nФінальна сирена зафіксувала нічию, яка залишає шанс обом командам вийти у Прем’єр-Лігу.\nГрали із найсильнішим клубом усього сезону. Дякую Богові за таку команду, – прокоментував гру наставник “Волині” Андрій Тлумак.\nВирішальний матч із “Карпатами” “хрестоносці” зіграють на домашньому стадіоні уже восьмого червня.


Відновлення даних в м. Борислав (Львівська область) у 2019\nHome/Блог про відновлення даних/Відновлення даних в Україні/Відновлення даних в Львівській області/Відновлення даних в м. Борислав у 2019: повне керівництво\nВідновлення даних в м. Борислав у 2019: повне керівництво2019-07-05T13:41:58+03:00\nВідновлення даних в м. Борислав\nЦіна на відновлення даних в м. Борислав\nШукаєте як відновити дані і ціну на відновлення жорсткого диска, карти пам'яті або USB флешки? Ви випадково видалили важливі документи з флешки або дані було втрачено після форматування, перевстановлення Windows? Мобільний телефон, планшет після збою або скидання системи видалив всю інформацію, включаючи особисті фото, контакти і музику? Давайте розберемося, як повернути втрачене і скільки коштує відновлення даних в м. Борислав (Львівська область) в 2021 році.\nПрограмне відновлення даних гарантує 100% конфіденційність в м. Борислав\nЯкщо у вас залишилися питання про відновлення даних в Борислав, задавайте їх у коментарях!


2. Зауваження з приводу найпоширеніших помилок | Тільки правдиві факти про eкономіку | Тільки правдиві факти про eкономіку\nHome→НЕПРЯМИЙ ОБМІН→2. Зауваження з приводу найпоширеніших помилок\n← 2. Межі економічного розрахунку\n1. Загальні зауваження, що стосуються теорії ренти →\nРокові помилки популярних грошових доктрин, що збили з шляху істинного грошову політику майже усіх держав, навряд чи взагалі могли з'явитися на світ, якщо самі економісти не здійснювали б грубих помилок в трактуванні грошових питань і уперто не зберігали б їм вірність.\nПередусім це стосується неправдивої ідеї нейтральності грошей[См с. 202. Важливий вклад в історію і термінологію цієї доктрини зроблений в роботі Хайека Prices and Production(rev. ed. London, 1935. P. 1 ff., 129 ff.).]. Наслідком цієї доктрини стало поняття рівня цін, який підвищується і знижується пропорційно збільшенню або зменшенню кількості грошей в зверненні. По-перше, зміна кількості грошей ніколи не чинить дії на ціни усіх товарів і послуг в один і той же час і в одному і тому ж відношенні. По-друге, зміна купівельної спроможності грошової одиниці обов'язково пов'язана зі змінами взаємовідносин купують і продають. З метою обгрунтувати теорію, що стверджує, що кількість грошей і ціни підвищується і знижується пропорційно один одному, в грошовій теорії використовувалися процедури, абсолютно відмінні від тих, які сучасна економіка застосовує для дослідження інших проблем. Замість того щоб відштовхуватися від дій індивідів, як повинна поступати каталлактика без всяких виключень, були розроблені формули, призначені для охоплення ринкової економіки в цілому. Ці формули складалися з наступних елементів: сукупна пропозиція грошей, наявна в Volkswirtschaft; об'єм торгівлі, тобто грошові еквіваленти усіх переміщень товарів і послуг, що відбуваються в Volkswirtschaft; середня швидкість обертання грошових одиниць; рівень цін. Ці формули, на перший погляд, доводили правильність доктрини рівня цін. Проте фактично увесь хід цього міркування є типовим прикладом круга в аргументації, оскільки рівняння обміну вже має на увазі доктрину рівня, яку намагається довести. По суті цей не більше ніж математичний вираз теорії неспроможної, що затверджує пропорціональність рухів кількості грошей і цін.\nПри аналізі рівняння обміну передбачається, що один з цих елементів сукупна пропозиція грошей, об'єм торгівлі, швидкість обертання грошей змінюється, не вдаючись до подробиць, як ці зміни відбуваються. При цьому випускається з уваги, що зміни цих величин відбуваються не в Volkswirtschaft як такому, а в станах окремих суб'єктів, і що саме взаємодія цих суб'єктів призводить до змін структури цін. Математична економічна теорія відмовляється від того, щоб відштовхуватися від пропозиції і попиту на гроші з боку індивідів. Замість цього вона вводить неправдиве поняття швидкості обертання, скроєне по моделях механіки.\nУ цьому місці нашого дослідження немає необхідності розглядати питання про те, чи праві економісти-математики, припускаючи, що користь, приношувана грошима, полягає виключно або головним чином в їх обороті, або зверненні. Навіть якщо б це було так, все одно неправильно пояснювати купівельну спроможність ціну грошової одиниці на основі її користі. Користь, приношувана водою, віскі і кавою, не пояснює цін, які платять за ці речі. Вона пояснює лише те, чому люди в тій мірі, в якій вони визнають цю користь, за певних додаткових умов пред'являють попит на деяку кількість цих речей.\nДійсно, по відношенню до грошей завдання каталлактики ширше, ніж по відношенню до товарів. Пояснення того, чому люди прагнуть скористатися послугами різних товарів, завдання не каталлактики, а психології і фізіології. Проте завдання каталлактики полягає в тому, щоб розглядати ці питання по відношенню до грошей. Тільки каталлактика може розповісти нам про те, яких вигод людина чекає від володіння грошима. Але не ці очікувані вигоди визначають купівельну спроможність грошей. Прагнення отримати ці вигоди є лише одним з чинників, що створюють попит на гроші. Саме попит, суб'єктивний елемент, інтенсивність якого повністю визначається суб'єктивними оцінками, а не об'єктивний факт здатність привести до деякого результату, грає роль у формуванні ринкових мінових стосунків.\nПомилка прибічників рівняння обміну і його основних елементів полягає в тому, що вони дивляться на ринкові явища з холистической точки зору. Прихильність поняттю Volkswirtschaft вводить їх в оману. Але там, де існує Volkswirtschaft в строгому значенні цього терміну, там немає ні ринку, ні цін і грошей. На ринку існують тільки індивіди або групи індивідів, що діють погоджено. Спонукальними мотивами цих суб'єктів є їх власні турботи, а не турботи усієї ринкової економіки. Якщо такі поняття, як об'єм торгівлі і швидкість обертання, мають сенс, то вони відносяться до рівнодійної вчинків індивідів. Це поняття неприпустимо використати для пояснення дій індивідів. Перше питання, яке каталлактика повинна задавати, торкаючись змін сукупної кількості грошей, наявної в ринковій економіці : як ці зміни впливають на поведінку індивідів. Сучасна економічна теорія запитує не про те, скільки коштують залізо або хліб, а скільки коштує для діючого індивіда певну кількість заліза або хліба в певний час у визначеному місці. Вона не може не поступати так само і відносно грошей. Рівняння обміну несумісне з фундаментальними принципами економічної думки. Це рецидив мислення тієї епохи, коли люди не могли зрозуміти праксиологических явищ внаслідок того, що вони дотримувалися холистических представлень. Воно безплідне, подібно до роздумів попередніх епох з приводу цінності заліза і хліба взагалі.\nТеорія грошей невід'ємна частина каталлактики. І її слід вивчати тим же методом, який застосовується до усіх проблем каталлактики.\nThis entry was posted in НЕПРЯМИЙ ОБМІН by Economy. Bookmark the permalink.\nMass effect ссылка.


Головна Навчання Особливості регіонального розвитку в умовах децентралізації\nМета програми: поглиблення знань і умінь слухачів, які необхідні для забезпечення та реалізації ними державної політики в сфері регіонального розвитку в умовах децентралізації з метою підвищення ефективності публічного управління при впровадженні системних реформ у контексті євроінтеграції та демократичного врядування.\n- з’ясувати сутність організаційно-функціональної структури децентралізації та вивчити механізми взаємодії центральних, регіональних органів влади й органів місцевого самоврядування;\n- оцінити сучасний стан децентралізації з огляду на складне внутрішньополітичне становище в Україні.\n1. Реалізація державної політики регіонального розвитку в умовах децентралізації влади.\n2. Реформування державного управління регіональним розвитком: стан, проблеми, перспективи.\n3. Головні напрями децентралізації влади та реформування місцевого самоврядування: стан та проблеми.\n4. Економічна складова регіонального розвитку в умовах децентралізації.\n5. Інноваційні технології регіонального розвитку в умовах децентралізації влади. Кластерна модель. Державно-приватне партнерство.\n6. Соціально-гуманітарна стратегія Української держави в умовах регіональної децентралізації.\n7. Регіональний та місцевий розвиток в країнах Європейського Союзу. Підтримка політики регіонального розвитку в Україні стратегічними партнерами.\n- поняття, форми, конституційні засади та статус територіальних одиниць України;\n- конституційно-правові засади місцевого самоврядування в Україні;\n- механізми та інструменти у сфері регіональної політики України;\n- суть економічних реформ та шляхи їх реалізації;\n- пріоритети політики реформ в Україні;\n- зміни у законодавчих і нормативно-правових актах, передумови і наслідки їх прийняття для стабільного прогресивного розвитку регіонів України;\n- інституційне та ресурсне забезпечення реалізації соціально-економічних реформ на місцевому рівні;\n- пріоритетні напрями сучасної інформаційної політики держави та особливості її реалізації;\n- шляхи вдосконалення співпраці органів виконавчої влади з органами місцевого самоврядування, структурними утвореннями політичних партій, інститутами громадянського суспільства;\n- цілі, завдання і принципи державної бюджетно-податкової політики, шляхи її реалізації на місцевому рівні;\n- функції регіональних комітетів економічних реформ;\n- планувати та організовувати заходи, спрямовані на прискорення реалізації економічних реформ в регіонах України;\n- визначати ефективність діючих форм і методів державного управління за результатами аналізу програм розвитку територій, вітчизняного і зарубіжного досвіду їх реалізації в контексті європейської інтеграції, використовуючи методи порівняльного та інституційного аналізу;\n- формулювати практичні рекомендації органам державної влади і місцевого самоврядування щодо вибору ефективних інструментів і варіантів стимулювання економічного розвитку;\n- вирішувати проблеми щодо наповнення і виконання місцевих бюджетів;\n- здійснювати стратегічне управління регіональним розвитком;\n- впроваджувати державні стратегії через управління проектами.\n- надавати консультативно-методичну допомогу органам державної влади з проблемних питань соціально-економічного та політичного розвитку держави;\n- розробляти пропозиції щодо вдосконалення законодавства України з питань праці, колективно-договірного регулювання соціально-економічних інтересів працівників і роботодавців, розвитку соціального діалогу;\n- використовувати принципи стратегічного лідерства в управлінні людськими ресурсами;\n- розробляти плани власного професійного розвитку.


Головна » Школи по країнам » Вступ на програму IB в школу Salem, Німеччина\nЗ обома студентами ми чекали рішення школи за тими російськомовними студентами, які вступали раніше в цьому році та 10 березня приїжджали на день відкритих дверей для здачі вступних тестів та інтерв'ю в Salem. При цьому я знала, що з місцями в 10 клас вже дуже напружено, вступ на пряму на IB був більш ймовірний, так як місць на IB завжди більше.\nЧерез тиждень після 10 березня я зателефонувала в приймальню комісію, щоб уточнити чи є вільні місця для наших двох студентів за результатами останнього дня відкритих дверей у Salem. З великою радістю я дізналася, що обидва мої студенти були запрошені на складання вступних тестів, інтерв'ю з академічним директором і огляд школи 13 квітня.\nЯ зв'язалася з обома студентами та їх батьками одразу після проходження тесту, так як їх відгук про вступ в школу Salem буде корисний наступним кандидатам, і ось що вони розповіли.\nЄгор, 17 років, навчається на програмі GCSE в British school, Київ. Проступає в Salemна на IB.\nМи тільки вчора приїхали, позавчора я здавав тести, можу вам розповісти, як все проходило і свої враження про школу.\nЯ здавав математику, англійську і біологію. Так як я вказав в заявці, що хочу в університеті вивчати науки, то мені запропонували на вибір тест по одному з предметів: фізика, хімія або біологія, я вибрав останній. Насправді у нас в школі слабо викладається біологія, так як в тесті з біології була тільки одна тема, яку я проходив у Британській школі в Києві.\nЗ математики все добре здав, не встиг доробити останнє завдання, але 90% зробив. У нашій Британській школі більше ухил на геометрію і тригонометрію, але ми вивчаємо алгебру на більш низькому рівні. З індексами завдання я точно не знав як робити, тому, що ще не вивчав, але швидко розібрався, як робити. Після української школи напевно було б легше, більше б там встигли пройти.\nТест з англійської, звичайно, здав найкраще, так як давно вчуся у Британській школі. Це було есе, усного тесту не було, тільки потім інтерв'ю з директором я проходив англійською. Нам дали 8 категорій там я обрав тему про проблемилюдства і написав есе. Звичайно ж, після української школи, навіть з відмінною англійською, була б проблема, так як в українській школі не вчать, як пишуться есе. Так що нехай майбутні студенти звернуть на це увагу. Тут потрібно знати і структуру написання, і мати відчуття мови. У нас же в українських школах вчать тільки правила і граматику.\nПотім було інтерв'ю з викладачем латинської (координатором IB) та викладачем грецької мови, який у приймальній комісії. Інтерв'ю зайняло близько години. Ще був представник учнів, — голова студентського комітету,- він теж поставив кілька запитань. Вони розглядали мої звіти по успішності, питали чому низький бал тут і там. Я зрозумів, що їх влаштовувала моя успішність, але вони дивляться на мою реакцію, як я відповідаю, що я претендую і як я себе уявляю в цій школі. Так само питали, що я не зміг написати по тесту і чому. Координатор по програмі IB дуже жорстка, перше, що сказала побачивши мене, що й не запросила мене, якби у цьому році не покращилась моя успішність.\nКоординатор дав мені заповнити бланк, що я хочу вивчати, порозпитувала мене потім по моєму вибору, намагалася зрозуміти мій світогляд. Я навів пару метафор, вона зі мною багато в чому погоджувалася. Ми обговорювали філософські теми, обговорювали мою аплікаційну форму. Вона багато посміхалася, але була досить жорсткою. Вона радила, який предмет взяти, пояснювала, що де вивчають. Вона мені кілька разів сказала, що найбільша проблема, яка постає перед учнем, це свобода. Важлива довіра до учнів і свобода, і що у школі кожен повинен сам робити вибір вчитися йому чи ні. Я розповів, як в минулому році запустив навчання та як узяв себе в руки в цьому році. І що я хочу в Салем саме тому, що хочу в житті чогось досягти, і мені потрібна справедлива атмосфера, де я зможу вчитися.\nШкола мені дуже сподобалася. Спочатку ми були у Шпелбірзі, я познайомився з учнем, ми обидва займаємося боксом, вже встигли знайти спільні інтереси і подружитися. Він мені все показав, де навчаються, де живуть. Мені дуже сподобалося, що незважаючи на ресторани, скрізь на поверсі є кухня. У Херлінзі теж був, дуже сподобалося, я не бачив резиденцію, тільки зовні, але навчальний корпус мені дуже сподобалося. З нетерпінням чекаю, коли пройде 2 тижні і мені дадуть відповідь, чи я вступив. Дуже сподіваюся.\nПавло, 15 років, навчається на програмі GCSE у Великобританії. Вступає в Salem в 10-й клас International Program, Pre IB.\nМені сподобалася школа, сподобалося, що вивчають програмування, робототехніку. Проживання теж сподобалося, хоча 4 людини в кімнаті — напевно багато.\nТести здавав з математики та англійської.Не дуже добре з математикою, так як половину ми не вчили ще в школі. Тому зробив тільки 40 відсотків, близько 2-х листів з 4-х. З англійської все зробив.\nПотім було інтерв'ю. З директором годину спілкувалися, вона мені розповідала про школу, показувала розклад, розпитувала де і як я зараз вчуся. Половина питань було про моє навчання і половина — про особисті інтереси.\nВзагалі, я думаю, що я вступив, так як вони дуже цікавилися моїм захопленням мотоспортом, директор школи знає всіх мотогонщиків, цікавилася в яких змаганнях брав участь, і, крім того, у мене хороші результати з моєї британської школи зараз. Мені учні із Росії показали територію, розповіли чим займаються у позакласний час, які є гуртки та секції. Потім показали, де живуть учні. Територію старшої школи мені не показували, навіть не пропонували. Але в замку Салем і так було на що подивитися. Ми багато бачили шкіл, але в жодній школі не були так довго. Як почали тест о 10 ранку, так, тільки о 4 пішли, як нам і обіцяли. Дякую за організацію, нам все сподобалося. Будемо чекати результатів.


КМДА виділила 27 мільйонів гривень на створення музею на Поштовій площі — The Village Україна\nМарія Іващук, 2 серпня 2017 в 09:46\nКМДА виділила 27 мільйонів гривень на створення музею на Поштовій площі\nВлада міста виділила 27 мільйонів гривень на створення музею на Поштовій площі, на місці стародавньої вулиці часів Київської Русі. Про це повідомив заступник голови Київської міської державної адміністрації Олександр Спасибко.\n«Музей на Поштовій площі буде! Запевняю, що роботи щодо збереження, дослідження, консервації та музеєфікації ділянки прибережного кварталу XI-XII ст. здійснюються за планом. Фінансування в розмірі 27 мільйонів гривень місто виділило. Сьогодні триває технологічний процес. Також для підготовки якісної методики консервації ділянки та детальної концепції майбутнього музею археологам потрібен час. Цей фактор теж треба враховувати», — зазначив він.\nВ КМДА запевнили, що проблеми з дотримання відповідного балансу між будівельними роботами та роботами археологічними вирішуються у робочому порядку.\nНаразі розглядається можливість проведення міжнародного конкурсу, щоб визначити концепцію майбутнього музею.\nРаніше повідомлялося, що влада міста розгляне петицію про порятунок історичних артефактів на Поштовій площі.


Армія США фінансує розробку «нічного ковпака», який зможе регулювати здоров'я мозку солдатів | gagadget.com\nАрмія США фінансує розробку «нічного ковпака», який зможе регулювати здоров'я мозку солдатів\nАвтор: Юрій Станіславський | 06 жовтня 2021, 20:38\nПісля експериментів з екзоскелетами, препаратами, що підвищують працездатність, та AR-окулярами для створення суперсолдатів американські військові вирішили спробувати «ковпак», що стимулює мозкову діяльність.\nАрмія виділила фінансування на переносний пристрій, який аналізує, як мозок позбавляється від відходів під час сну. Для початку планується відстежувати і регулювати потік спинномозкової рідини в процесі вимивання відходів з мозку. Нині для цього використовується обладнання для магнітно-резонансної томографії.\nСистема буде розроблена дослідниками з Університету Райса, Х'юстонської методистської лікарні та Медичного коледжу Бейлора. В кінцевому підсумку команда хоче створити гарнітуру, яка зможе лікувати розлади сну в режимі реального часу.\nОстаточний варіант пристрою може об'єднати кілька потоків даних за допомогою програмного забезпечення машинного навчання, яке дасть лікарям можливість у реальному часі побачити процес очищення мозку. Команда має намір отримати попередні результати свого проєкту протягом року.\nПроєкт, звичайно, може допомогти в розробці нових методів лікування захворювань мозку, так само як і в створенні надзвичайно холоднокровних солдатів.\nОбкладинка: Carolco Pictures


Як називається лікар який вставляє зуби: опис діяльності фахівця | Зуби\nЗуби 31 Травня 2018 517 0\nСтоматологія включає кілька розділів, вирішальних проблеми зубів терапевтичними, хірургічними, ортопедичними методами. Терапевтична стоматологія займається профілактичною, гігієнічною чищенням, лікуванням зубів для продовження терміну служби: видаляють твердий наліт, зубний камінь з емалі, усувають біль, карієс.\nЯкщо зуб врятувати не можна із-за руйнування, відмирання кореня, хірургічна стоматологія позбавляє від болю, видаляючи зуб. Реставрацією пошкоджених молярів, відновленням одиниць в зубному ряду займається ортопедична стоматологія.\nЗубні лікарі клінік мають вузьку спеціалізацію, що дозволяє їм досягати навичок у роботі. Кожен виконує маніпуляції, але може поєднувати роботу з іншими видами стоматологічних робіт:\nтерапевт проводить огляд, діагностування захворювань ротової порожнини, лікування (видалення нальоту, карієсу, пломбування, художню реставрацію фронтальних зубів);\nхірург видаляє зуби, новоутворення, кісти, розкриває абсцеси, лікує травми;\nпародонтолог лікує запалення тканин рота, слизової, пародонту;\nортодонт виправляє прикус порушений;\nортопед займається протезуванням відсутніх зубів;\nдитячий стоматолог займається порушеннями прикусу, росту зубів в період формування щелеп, лікуванням карієсу, захворювань зубощелепної системи.\nЗа допомогою коронок, мостів, імплантів лікарі-ортопеди відновлюють цілісність зубного ряду, повертають повноцінність жувальних функцій, естетику виду пацієнта при розмові. Слід відрізняти ортопеда від ортодонта.\nОртопедом називають лікаря-протезист, який замінює штучними матеріалами втрачені тверді тканини зубів. Він здійснює профілактику, лікування зубів, ясен, щелеп (всіх складових кістково-м’язової системи).\nОртодонт коригує криво зростаючі зуби, відновлює правильний прикус за допомогою ортодонических конструкцій (кап, брекет-систем, бюгелів). Формуючи правильне положення зубів у ряді, нормальний прикус, забезпечує жувальні функції, естетичність посмішки, усуває дефекти дикції пацієнта.\nЛікарська кваліфікація ортопеда передбачає допомогу пацієнтам, які потребують захисту коронкою пошкодженого зуба, відновлення та протезування зубних одиниць.\nустановка штучного зуба при повному руйнуванні свого, втрати при механічній травмі;\nвстановлення коронки на частково зруйнований зуб для захисту від подальшої корозії;\nЗняття зліпка обох щелеп для конструювання протеза.\nЗа один-два прийоми ортопед з допомогою керамічних вінірів зробить візуально бездоганну посмішку, забезпечить захист зовнішнього шару різців. Термін служби накладок від 3-х років в залежності від матеріалів, методу установки, майстерності лікаря.\nСлабкі за структурою, схильні до руйнування зубні одиниці рекомендується накрити коронкою, щоб уникнути ризику їх розколу, запобігти швидке псування. Щоб не допустити руйнування, швидку втрату пошкодженого зуба застосовуються протези для повної або часткової його реставрації.\nВисока якість життя стає неможливим при надмірно зруйнованих, частково відсутніх молярах. Утруднене пережовування їжі згубно позначається на роботі шлунково-кишкового тракту, викликаючи захворювання травної системи, інші проблеми. Крім важливості передніх різців з естетичних міркувань, не менш відповідальна роль інших зубів: іклів, премолярів, молярів. Не можна звертатися до стоматолога при болях, останньої стадії руйнування зубів, коли надання ортопедичної допомоги стає вельми скрутним. При втраті будь-яких зубних одиниць (і далеких), потрібно протезування щоб уникнути навантажень на зуби, їх передчасного руйнування.\nВідсутність молярів у результаті пошкодження пародонта, нещасного випадку або у людей похилого віку вимагає відновлення ортопедом зубних рядів за допомогою знімних протезів. Таке протезування було нелегким випробуванням для пацієнтів, «вставні щелепи» були громіздкими і незручними. Матеріали для їх виготовлення (токсичні і нееластичні), погано підганялися під ясна, нерідко викликали алергічну реакцію, натирання, подразнення м’яких тканин рота.\nСучасні матеріали, які використовуються для коронок і мостовидних протезів, не зношуються і служать довгі роки (по нормі повинні змінюватися через 7 років), якщо не виникають проблеми ротової порожнини: ослаблення пародонту, оголення шийки зуба, інфікування і запалення кореня.\nметал (сталь, титан, золото, платина);\nметалокераміка (металева основа з керамічним напиленням);\nкераміка з додаванням діоксиду цирконію для міцності;\nПри установці коронок залишається живим корінь, коронкова частина зуба коригується, метод дешевше імплантації, що є перевагою коронок. Недоліки відновлення зуба коронкою: необхідність обпилювання основного і сусідніх зубів, ризик запалення і руйнування зуба при невдалому протезуванні.\nПри втраті кілька зубних одиниць ряду, виготовляється міст (литий, металокерамічний або керамічний), який ставиться на опорні зуби. Мости довговічні і доступні за ціною, але, на жаль, доводиться обпилювати опорні зуби.\nПо посадової інструкції ортопед зобов’язаний:\nпризначати обстеження, здійснювати вибір методу лікування;\nпідібрати конструкцію, матеріал для неї (узгодити з пацієнтом);\nвстановити і зафіксувати коронку, міст, протез;\nпровести зняття протеза при необхідності, оцінити його стан;\nдати рекомендації пацієнту по догляду за конструкцією.\nОртопедія – розділ медицини, що вивчає дефомации і порушення у кістково-м’язових тканинах, здійснює діагностику, профілактику, лікування таких патологій. Стоматологічна ортопедія займається діагностуванням, лікуванням/протезуванням пошкоджень, дефектів зубів, інших органів щелепно-лицевої системи.\nКонструкції з пластичних акрилу, поліуретану, нейлону для знімного протезування недорогий і поширений метод заміщення відсутніх зубів і часткової заміни десни. Останнім часом отримали схвальні відгуки пацієнтів знімний протез верхньої щелепи, не закриває небо.\nЗнайшли застосування умовно-знімні дугоподібні конструкції (бюгелі), що прикріплюються до стійких зубів або імплантам. Знімати їх може тільки лікар.\nЯкщо корінь збережено, можна скористатися металевим штифтом для фіксації коронки. Дентальна імплантація (тривалий багатоетапний процес) – єдиний метод реконструкції зуба при відсутності в зубній альвеоле кореня.\nІмплантація — одна з дорогих новітніх технологій імплантації замість втраченого кореня зубного імпланту, дозволяє потім надійно фіксувати мости, коронки. Хірург впроваджує в кістку щелепи штучний імплант, після його приживлення ортопед кріпить протез.\nТреба уважно ставитися до вибору ортопеда, від його кваліфікації, досвіду, вміння використовувати передові технології, сучасні інструменти, матеріали для протезування напряму залежить якість і довговічність встановлених протезів.\nКістогранульома зуба: причини, симптоми, методи лікування та профілактики\nРідина для полоскання рота, чутливих зубів – вибір засобу


Молодь Авдіївки запрошують прийняти участь в новому проєкті | Новости\nМолодь Авдіївки запрошують прийняти участь в новому проєкті\n09:00, 13 марта 2021 г.\nОсередок громадянського суспільства "Друкарня" запускає "Голоси Донбасу" - проєкт для молоді Донецької і Луганської областей, направлений на те, аби голос молоді наших регіонів був почутий на місцевий, національній і міжнародній арені.\nДо участі допускаються активні молоді люди 18-30 років, що мешкають на Донеччині чи Луганщині і змінюють світ навколо себе та хочуть зробити ще більше. На учасників чекають нові круті знайомства з молоддю регіону та всієї України, обмін досвідом, нові знання у сфері захисту довкілля, проєктного менедженту і локального активізму. ПТут можливо прокачаєти свої навички лідерства та комунікації, отримати купу нових інсайтів і перспектив для розвитку.\nДедлайн для реєстрації: 22 березня. Реєстрація за посиланням: https://forms.gle/78TiHvCDFxhufDjz8. Проєкт передбачає кілька етапів відбору і знайомство та завершиться дводенним воркшопом, де зберуться усі учасники і запрошені спікери. Воркшоп відбудеться у місті Слов'янськ наприкінці квітня цього року (23-26.04). Організатори покривають усі витрати на проїзд, проживання, харчування та роздаткові матеріали.\nПроєкт "Голоси Донбасу" реалізується осередком громадянського суспільства "Друкарня" за фінансової підтримки Словацького агентства з розвитку міжнародної співпраці Slovak AID та Харківського осередку Фонду імені Конрада Аденауера Konrad Adenauer-Stiftung.\n#конкурс #проєкт #молодь #Донетчина


Правове регулювання платіжної системи та безготівкових розрахунків (реферат) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nПравове регулювання платіжної системи та безготівкових розрахунків (реферат)\tadmin\nПравознавство (різне), реферат, курсова\tРеферат на тему: Правове регулювання платіжної системи та безготівкових розрахунків\nГроші існують у готівковій (грошові знаки) або безготівковій формі\n(записи на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі\nбанкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.\nГривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним\nплатіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними\nособами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення\nпереказів. Переказ грошей здійснюється в межах внутрішньодержавної або міжнародної\nплатіжної системи. В Україні можуть створюватись внутрішньодержавні\nбанківські і небанківські платіжні системи.\nДо внутрішньодержавних банківських платіжних систем належать системи\nміжбанківських розрахунків, системи масових платежів і\nвнутрішньобанківські платіжні системи.\nСистема міжбанківських розрахунків призначена для переказу грошей у\nмежах України між банками на виконання зобов’язань їх клієнтів, а також\nвласних зобов’язань цих банків.\nВнутрішньобанківська платіжна система створюється банком з метою\nзабезпечення найсприятливіших умов для проведення переказу грошей між\nйого підрозділами. Система масових платежів призначена для переказу грошей за операціями,\nщо здійснюються юридичними та фізичними особами із застосуванням\nплатіжних інструментів. Передумовою здійснення безготівкових розрахунків є наявність в юридичної\nабо фізичної особи поточного рахунка. Відносини між банком і клієнтом\nвизначаються договором на розрахунково-касове обслуговування, який\nвключає комплекс взаємних платіжних зобов’язань банку і клієнта щодо\nкористування коштами і банківськими послугами. При проведенні переказу ініціатори можуть застосовувати акредитивну,\nвексельну, інкасову форми розрахунків, а також форму розрахунків за\nгарантійним зобов’язанням, за чеками з використанням документів на\nпереказ. До документів на переказ належать розрахункові документи,\nдокументи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи,\nклірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних\nсистемах для ініціювання переказу.\nДокумент на переказ може бути паперовим або електронним. Електронний\nдокумент має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний\nцифровий підпис на електронному документі має однакову юридичну силу з\nпідписом на паперовому документі. Електронний цифровий підпис є\nобов’язковим реквізитом електронного документа. Ініціатором переказу коштів може бути платник, а також отримувач у разі\nініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному\nсписанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач,\nщо отримує відповідне право виключно на підставі виконавчих документів. Ініціювання переказу проводиться шляхом: 1) подання ініціатором до\nбанку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа;\n2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і\nвідповідної суми грошей у готівковій формі; 3) подання ініціатором до\nвідповідної установи — члена платіжної системи документа на переказ, що\nвикористовується у відповідній платіжній системі для ініціювання\nпереказу; 4) використання держателем спеціального платіжного засобу для\nоплати вартості товарів і послуг або для отримання грошей у готівковій\nформі; 5) подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні;\n6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином\nоформленого доручення на договірне списання. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових\nдокументів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення —\nрозрахунковий документ, що містить вимогу отримувача безпосередньо до\nплатника сплатити суму грошей та доручення платника банку, що його\nобслуговує, здійснити переказ визначеної платником суми грошей зі свого\nрахунка на рахунок отримувача; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна\nвимога-розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача або при\nдоговірному списанні отримувача до обслуговуючого платника банку\nздійснити без погодження з платником переказ визначеної суми грошей з\nрахунка платника на рахунок отримувача. Платіжна вимога застосовується у\nвипадках, коли ініціатором переказу виступає стягувач або отримувач (при\nдоговірному списанні). ^\n???????k?крім платіжної вимоги). Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають\nподаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. Платіжна\nвимога-доручення подається отримувачем грошей безпосередньо до платника.\nСтягувач має право подавати розрахункові документи, що ініціюють переказ\nз рахунка банку-резидента, відкритого в Національному банку України,\nбезпосередньо до Національного банку України. Фізичні та юридичні особи при укладенні договору мають право передбачити\nправо отримувача на договірне списання грошей з рахунка платника. Ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком\nплатника розрахункового документа на виконання.\nБанки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх\nнадходження та виключно в межах залишку грошей на рахунках платників,\nкрім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. У разі\nнедостатності на рахунку платника грошей для виконання у повному обсязі\nрозрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку\nплатника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового\nдокумента шляхом переказу суми грошей, що знаходиться на рахунку\nплатника, на рахунок отримувача. Банк зобов’язаний виконати доручення клієнта, що міститься в\nрозрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу\nбанку, в день його надходження. При цьому під операційним часом\nрозуміють частину операційного дня банку, протягом якої приймаються\nдокументи на переказ і документи на відкликання, що мають бути\nоброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого\nдня. Тривалість операційного часу встановлюється банком самостійно та\nзакріплюється у внутрішніх нормативних актах.\nОпераційний день — частина робочого дня банку, протягом якої приймаються\nдокументи на переказ і документи на відкликання, що за наявності\nвідповідного технічного забезпечення можливо обробити, передати і\nвиконати. Тривалість операційного дня встановлюється банком самостійно\nта закріплюється у внутрішніх нормативних актах.\nРозрахунковий документ може бути відкликаний ініціатором шляхом подання\nдокумента на відкликання до банку, що обслуговує ініціатора, у будь-який\nмомент до списання суми платежу з рахунка платника. Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на\nрахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк, що\nобслуговує отримувача, зобов’язаний зарахувати суму переказу на рахунок\nотримувача в операційний день, дата якого збігається з датою\nвалютування. Банки зобов’язані забезпечити захист інформації про переказ. Система\nзахисту інформації повинна підтримувати безперервний захист інформації\nщодо переказу грошей на всіх етапах її формування, обробки, передачі та\nзберігання. Електронні документи, які містять інформацію, що належить до\nбанківської таємниці або є конфіденційною, мають бути зашифрованими під\nчас передачі їх за допомогою телекомунікаційних каналів зв’язку. У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених строків\nвиконання доручення клієнта на переказ або строків завершення переказу\nцей банк зобов’язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1% суми\nпростроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10%\nсуми переказу. Міжбанківський переказ здійснюється шляхом: 1) проведення суми переказу\nчерез кореспондентські рахунки, що відкриваються банками в Національному\nбанку України; 2) проведення суми переказу через кореспондентські\nрахунки, що відкриваються банками в інших банках або в розрахунковому\nбанку. Банки здійснюють переказ з кореспондентських рахунків інших\nбанків — своїх клієнтів у межах залишку грошей на цих рахунках, крім\nвипадків надання обслуговуючим банком кредиту банку-клієнту.\nСистема електронних платежів Національного банку України (СЕП НБУ) — це\nдержавна система міжбанківських розрахунків.\nНеобхідною умовою для проведення переказу через СЕП НБУ є встановлення\nбанком кореспондентських відносин з Національним банком України шляхом\nвідкриття кореспондентського рахунка в Національному банку України.\nНаціональний банк України регламентує та забезпечує функціонування СЕП\nНБУ, гарантує її надійність і безпеку, організовує та бере участь у\nпроведенні через неї міжбанківського переказу. Похожие записи\nШляхи вдосконалення якості педагогічного процесу в початковій школі (дипломна робота)\nУправління навчально-творчою діяльністю школярів в умовах інформатизації освіти: Автореф. дис… канд. пед. наук / К.В. Яресько, Харк. держ. пед. ун-т


В останній день квітня у Хмельницькому дощитиме : 30:04:2017 - vsim.ua\nВ останній день квітня у Хмельницькому дощитиме\nСиноптики обіцяють похмуре небо та дощ впродовж всього дня.\nПротягом дня сонце буде рідко з'являтися з-за хмар. Очікується дощ, який ввечері піде сильніше. Температура повітря прогріється від 8 до 12 градусів. Пориви вітру до 5 метрів за секунду.\nНайнижча температура цього дня спостерігалась у 1981 році -1,1 градус.\nНайвища температура була зафіксована у 2003 році +26,5 градусів.


Легкоатлетка з Гайворона Яна Качур на юнацькому Чемпіонаті світу в естафеті до фіналу не пробилася — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nЛегкоатлетка з Гайворона Яна Качур на юнацькому Чемпіонаті світу в естафеті до фіналу не пробилася\nОпубліковано Середа, 17 липня 2013, 12:30 . в Спорт\nНа юнацькому чемпіонаті світу українські естафетні команди до фіналу пробитися не зуміли. Ніби змовившись, обидві припустилися помилки на передачі естафети з другого на третій етап. Якщо у юнаків була заминка, то Яні Качур взагалі довелося зупинитися, щоб не вийти за межі коридору. Про те, що сталося, розповіли Олександра Романюк (2-й етап) та Яна Качур (3-й) етап.\n«Коридори були трішки не такими, як ми тренували. Яна ледь не вибігла за межі коридору», - розповідає Олександра Романюк. «Саме тому й зупинилася, щоб нас не дискваліфікували», - додає Яна Качур.\nЮлія Мороз отримувала естафету на останньому етапі. Щоб бодай наздогнати суперниць, їй потрібно було зробити щось неможливе. Юля все ж спробувала скоротити відставання. «Якби відставання був меншим, ще можна було б поборотися. Я намагалася бігти якомога швидше, але коли відрив три метри, то ще можна наздогнати. А якщо більше, то це морально дуже складно.\nВ естафеті відчуваєш командну підтримку, ти не один. І хоч ми й не виграли, але Україна є Україна. У нас найкраща країна!»\nНагадаємо, що на юнацьких чемпіонатах світу естафета проводиться за такою схемою: 100 м – 200 м – 300 м – 400 м.\nУ фіналі впевнену перемогу з найкращим результатом сезону в світі відсвяткувала збірна США (2.05.15 хв). Британки (2.07,40) та японки (2.07,61) фінішували слідом. Українки Аліна Калістратова, Олександра Романюк, Яна Качур, Юлія Мороз у попередніх забігах подолали дистанцію за 2.14,54 хв і з цим результатом стали 15-ми.\nЗа матеріалами сайту Федерації легкої атлетики України\nВ оздоровчих таборах Кіровоградщини провели «Свято олімпійського прапора»\nНа Всесвітній літній Універсіаді в Казані троє гравців «Зірки» у складі студентської збірної України стали шостими


Польща в подарунок. З Бреста, від Троцького - nb.kr.ua\nДомой Категорії Це цікаво Польща в подарунок. З Бреста, від Троцького\nРосійська делегація повернулася до Бреста 9 січня (в Росії ще діє старий календар, на якому 27 грудня), і на чолі її стояв сам Лев Троцький, нарком закордонних справ, друга людина в червоному уряді. Всю дипломатичну мішуру інструкцій, отриманих ним від ЦК і особисто від голови Ради народних комісарів Леніна, можна звести до простої формули, озвученої самим Іллічем: «…між нами було умовлено, що ми тримаємося тільки до ультиматуму німців, після ультиматуму ми здаємо» (1).\nЛенін і Троцький, пішовши на мир у Бресті, менше всього думали про долю Польщі\nРосійська делегація відразу після повернення в Брест пред’явила чи не головний свій козир – питання про долю окраїн колишньої імперії. Троцький вирішив знову використовувати продекларовані представниками центральних держав згоду з принципом самовизначення націй. Російська делегація зажадала від німців і австрійців підтвердити, що вони не мають наміру відторгнути від Росії раніше належали Романовим Литву, Польщу і Фінляндію.\nСам Троцький пішов і далі, відразу ставлячи питання про виведення військ з окупованих територій, використовуючи тут, серед іншого і позицію турецької делегації, яку це дуже влаштувало б. Але турків, які заявили про те, що пропозиції Троцького для них якщо не прийнятні, то, як мінімум – цікаві, Гофман одразу ж поставив на місце. А у відповідь на пропозиції російської делегації німецькі представники підготували неприємний сюрприз – 18 січня вони пред’явили Троцькому карту з нової російської кордоном.\nБільшовикам пропонувалося відмовитися відразу від 150 тисяч квадратних кілометрів своєї території. «Лінія Гофмана», за якою Росія втрачала навіть Моонзунд і Ризький затоку, не так відома, як, наприклад, «Лінія Керзона», але зате вона спрацювала.\nЖорсткі німецькі вимоги більшовики назвали неприйнятними, і Троцький тут же запропонував… ще один перерву в переговорах, тепер — десятиденний (пам’ятаєте у Леніна – саме так у них «було умовлено»). Німці відмовляють йому в категоричній формі, що аніскільки не заважає червоному наркому відбути в нову столицю країни Москви – порадитися з Іллічем. Лідери більшовиків радилися навіть не десять, а одинадцять днів, але до повернення Троцького в Брест встигли отримати ще один, мабуть, самий жорстокий удар від опонентів.\nУ відсутність голови російської делегації Кюльман і Чернін зуміли надзвичайно оперативно змовитися з представниками України. Змовитися, звичайно, не з тамтешніми більшовиками, яких у Бресті дуже завбачливо змогли тримати на відстані, а з радовцами. Майбутні «петлюрівці» на той момент контролювали чи кілька повітів у країні, зате вже проголосили її незалежність. Це сталося 6 лютого — в Брест ще навіть не повернувся Троцький.\nЗа цим природно було підписання світу – як німцям, так і делегатам від Центральної ради треба було поспішати, червоні загони ось-ось повинні були відновити владу більшовиків у Києві. Світ з радою був підписаний 9 лютого.\nЦентральна рада продемонструвала дивовижну щедрість, пообіцявши німцям мільйон тонн хліба і не менше 50 тисяч тонн м’яса в термін до 31 липня. А в обмін попросила – всього лише підтримку в боротьбі проти більшовиків. Підтримка, втім, не знадобилася – буквально в лічені дні радянська влада на Україні була відновлена, а німці її вже просто окупували – за умовами укладеного з Росією світу.\nТому і не можна не враховувати, що на Брестський мир російські більшовики пішли не в останню чергу для того, щоб сформувати хоча б тимчасовий дипломатичний противагу ініціатив самостийцев з України. Адже згідно з мирним договором, укладеним УНР з країнами Четверного союзу, всього на кілька днів раніше підписання «паскудного світу» росіянами, між Австро-Угорщиною і Україною залишалися «ті межі, які були перед війною між Австро-Угорщиною і Росією».\nНа території колишньої Російської імперії західна межа УНР визначалася в загальних рисах по лінії Билгорай — Шебрешин — Красностав — Пугачов — Радин — Межиріччя — Сарнаки — Мельник — Високо-Литовське — Кам’янець-Литовський — Пружани — Выгоновское озеро. Одночасно з договором була підписана і таємна декларація передбачала об’єднання східної частини Галичини з переважно українським населенням і Буковини в один Коронний край у складі Австро-Угорщини. По суті, це означало проведення адміністративної польсько-українського кордону безпосередньо всередині імперії Габсбургів. Австрійський уряд зобов’язувався не пізніше 20 липня 1918 р. внести законопроект про це в австро-угорський парламент і домагатися його затвердження (2).\nУкраїнська делегація на переговорах у Брест-Литовську\nЗміст декларації повинно було залишатися в таємниці, щоб не загострювати національні протиріччя в розвалюється буквально на очах у всього світу Габсбурзької імперії. Зокрема малося на увазі не викликати принаймні до липня 1918 р. опору австрійської офіційній політиці з боку польських і угорських кіл на місцях і в парламенті. Також передбачалося зберегти в таємниці аж ніяк не беззаперечний текст і основного договору.\nОднак це не вийшло. Текст договору потрапив на сторінки газет у Відні, Празі, Пресбурзі і Будапешті і викликав різкі протести польської громадськості Австро-Угорщини, яку тут же підтримали в парламенті угорські депутати. Робота рейхсрата була паралізована, а маніфестації і протести польської громадськості Галичини лише додали нестабільності двоєдиної монархії. У не надто численних рядах поляків австро-угорської армії розголошення брестських угод викликало зневіру, так як різко послаблювало їхні позиції як прихильників австро-німецького вирішення польського питання.\nНе сумували, мабуть тільки прихильники Пілсудського, які в той момент раділи буквально всім новинам, лише б вони були поганими, якщо не для росіян, так для німців з австрійцями. Лев Троцький згодом навіть пишався тим, як майстерно він відтягнув час укладення миру своєю неповторною формулою, але підсумкова оцінка Леніна була куди більш чесної:\n«Тактика Троцького, оскільки вона йшла на затягування, була вірна: невірної вона стала, коли було оголошено стан війни припиненим і світ не був підписаний. Я запропонував зовсім виразно світ підписати. Краще Брестського миру ми отримати не могли. Всім ясно, що перепочинок була б в місяць, що ми не програли б» (3).\nПроте не можна не визнати, що німців формула Троцького все-таки привела на якийсь час у справжній ступор. Бачачи, як зовсім непогано в червоних йдуть справи на Україні, німецький генштаб вже не виключав ймовірності відновлення активних військових дій на Східному фронті. І це напередодні вирішального наступу на Заході, коли чималі сили були потрібні для підтримки австрійського союзника, коли вже не давала результатів необмежена підводна війна, коли ось-ось могли обрушитися фронти на Балканах, в Азії та Африці.\nА 15 лютого стало відомо, що перебував у Франції польський корпус під командуванням полковника Юзефа Галлера, формально числився в австро-угорській армії, оголосив про перехід на бік Антанти (4). Він, до речі, вже встиг поповнитися за рахунок полонених більш ніж удвічі. У той же день лідер Польського Коло в австрійському парламенті барон Гец, виступаючи в рейхсрате, висунув претензії поляків на всю Холмщину і Підляшшя аж до річки Буг. Більше того — він висловився за вирішення всіх спірних питань між українцями і поляками в їх двосторонніх переговорах без участі третіх сторін (5).\nНавряд чи саме ці події спонукали учасників переговорів у Бресті на оперативне укладення миру – так, ще пару крапель в переповнену чашу. Але три дні потому, після чергового ультиматуму німців, який Троцький і Ко вправі були знову відкинути, Радянська Росія підписала у Бересті мир з німцями. Формально – сепаратний, по суті – рятівний для молодої республіки.\nСвіт підписували вже не головні учасники переговорів, а другорядні фігури, з російської сторони – Григорій Сокольников, змінив оперативно пішов з посади наркома закордонних справ Троцького. Кюльмана і Черніна в Бресті вже теж не було – вони терміново виїхали в Бухарест приймати капітуляцію розгромленої Румунії. Про зміст Брестського миру сказано так багато, що повторюватися на теми, що не стосуються проблеми незалежності Польщі, навряд чи варто.\nГригорій Сокольников підписав Брестський мир, а потім «подарував» Радянської Росії золотий червінець\nТим не менш, знехтуваний так швидко, як ні один інший з відомих мирних договорів, саме договір у Брест-Литовську заклав реальний фундамент майбутньої польської державності. Після того, як з існуванням самостійної, хай поки і окупованої Польщі, довелося змиритися і Росії, і Австрії, і в Німеччині, тобто тим, хто коли-то і розділив її, залишалося лише чекати завершення світової війни.\nДивує лише одне – наскільки виявилися неготовими до відтворення Польської держави багато з тих, хто, здавалося б, поклав на це всі сили. Починаючи з ендеків, і кінчаючи багатьма лідерами світової дипломатії. Навіть майбутній глава польської держави, що перебував у цей час у Магдебурзькій в’язниці, не приховував свого збентеження, «втративши Росію» в ролі свого головного ворога.\nІ на такому тлі особливо вражає цинізм одного з союзників – втім, вже колишнього для Росії, але такого бажаного для Польщі. Англійський генерал Айронсайд, який згодом очолить корпус інтервентів в Архангельську, навіть не намагався приховати свого задоволення: «Підписавши Брест-Литовський мир, більшовики відмовилися від прав на всі підлеглі народи. На мою думку, зараз союзники могли приступити до звільнення Фінляндії, Польщі, Естонії, Литви, Латвії та, можливо, навіть України» (6).\nЗліва направо: генерал Айронсайд, Уїнстон Черчілль, генерал Гамелен, генерал Горт, генерал Жорж.\nНе менш характерно, що в договорі, який був підписаний у Бресті, повноцінно згадувалася Українська народна республіка, але не звучало ані слова про Польщу, як, втім, і про Білорусії. Радянські дипломати так і не змогли добитися від Центральних держав прямої відмови від польських земель, але сама пропагандистська робота, яку мало не одноосібно проводив сам Троцький, принесло свої плоди.\nУ всякому разі, шляху до прямого перекладу ніким не визнаного регентського королівства Польщі на легальне становище австро-німецької дипломатії були, по суті, відрізані. До того ж, не можна виключати, що, підписуючи мир, більшовики не лише взяли до уваги договір УНР з країнами Четверного союзу, але і очевидно наявні у них відомості про таємному протоколі до нього. Це ніби рятувало більшовиків, так і чужих усяких сантиментів, від яких би то не було інших зобов’язань щодо Польщі. Крім власне надання їй незалежності. Ось чому підписання вже наприкінці літа 1918 року додаткового радянсько-німецького договору до Брест-Литовського миру, теж секретного, і виглядає цілком логічно.\nДля повноти картини залишається лише нагадати зміст цього документа, підписаного 17 серпня в Берліні все тим же Адольфом Іоффе і статс-секретар німецького Мзс Паулем Гинцем:\n«Німеччина очистить окуповану територію на схід від р. Березини по мірі того, як Росія буде сплачувати внески, вказані у 2 ст. російсько-німецького фінансової угоди.\nНімеччина не буде втручатися у відносини Російської держави з національними областями і не буде спонукати їх до відкладення від Росії або до утворення самостійних державних організмів.\nРосія вживе негайних дій, щоб видалити із своїх северорусских областей бойові сили Антанти» (7).\nДо того часу послідовні німецькі наступу на Західному фронті остаточно провалилися, в справу одна за одною вже вступали американські польові армії. І на Сході ситуація теж стрімко змінювалася – підписання додаткового договору лише розв’язало руки уряду народних комісарів і вже 29 серпня РНК прийняв декрет про відмову від договорів, укладених колишньою Російською імперією про розділи Польщі. Отже, ще одна декларація визнання майбутньої незалежної Польщі «де-юре»:\n«Всі договори і акти, укладені уряд колишньої Російської імперії з урядом Королівства Прусського і Австро-Угорської імперії, що стосуються розділу Польщі через їх протиріччя з принципом самовизначення націй і революційному правосвідомості російського народу, визнає за польським народом невід’ємне право на самостійність і єдність, — скасовуються цим безповоротно» (8).\nБільшовицькі преса і радіо тут же поспішили розповсюдити інформацію про декреті, зайвий раз нагадавши, що він прийнятий в розвиток Декрету про мир і Декларації прав народів Росії. Схоже, польське питання, як питання внутрішньої політики, нове російське уряд остаточно зняло для себе з порядку денного.\nВосени 1918 року сталися революції в Німеччині та Угорщині, на межі революції, причому з реальною перспективою створення єдиної вже Червоної Німеччини, була і залишилася на самоті Австрія. Все це і зумовило результат світової війни не на користь Центральних держав, окупували Польщу. А незабаром революційний ВЦВК анулював і сам Брестський мир (9). Отже, польське питання, вже до це вирішене де-факто, незважаючи ні на яку окупацію територій, заселених поляками, можна було вже вважати вирішеним наперед і де-юре.\nПредыдущая статьяЯна Троянова: її перипетії долі, серіал Ольга і шлюб з режисером\nСледующая статьяТетяна Догілєва перестала стежити за собою і змінилася так, що її важко впізнати\nПопередники сучасної вушанки - ушанці і малахай (останній відрізнявся відкидним хутряним налобником) користувалися особливою популярністю серед селян, двірників і візників центральних і північних губерній. Але...


Завдання - зробити людину щасливою - не входила в план створення світу. (Зигмунд Фрейд)\nДумаю, в списку найбільш дивних професій тренер з досягнення щастя зайняв би почесне призове місце. Це у нас, а в далекій і багатогранної Америці happiness coach і motivational speakers (тренер з позитивного мислення) - не така вже й рідкість. Адже саме там живе психолог Соня Любомирські, відома у всьому світі тим, що осідлала щастя, не менше віртуозно, ніж деякі підковують бліх, і стала мамою новій науці - позитивної психології.\nЯкщо американці за своєю суттю щаслива і оптимістична нація, то росіяни - нація вдумлива, підозріла і метикована. Тому не відразу кидається за сиром, а спершу вивчає механізм мишоловки. Ось і тут - перш ніж поринути з головою в позитивний світ Любомирські, ми задаємо собі цілком логічне запитання: "А навіщо, власне, оптимістичним і життєлюбним американцям тренери щастя?".\nЧи є дослідження Соні Любомирські революцією у світі психології та людської свідомості, або все нове - це сумлінно забуте старе? Вивчимо щастя під мікроскопом.\n"Щастя - це не життя без турбот і печалей, щастя - це стан душі" - так колись казав шановний Фелікс Дзержинський, але цитувати старого поляка-революціонера сьогодні не модно. Тим часом вчені з'ясували, що на 50% щастя конкретної людини залежить від її темпераменту, спадкових рис, генетичного "багажу". Всього 10% формує обстановка, в якій ми живемо і інші навколишні фактори. Вагомі ж 40% - це щастя, яке в наших руках, то, яке залежить від нас самих. Твердження, що кожен сам коваль свого щастя знайшло наукове підтвердження, а що стоїть на чолі досліджень Любомирські, не втрачаючи часу, написала новий бестселер "The How of Happiness", де розповіла нам, простим смертним, як стати щасливими. Щастя - це не тільки зовнішні впливи на людину, багато в чому це спосіб сприймати що відбувається: сприймати правильно, позитивно, а значить, вміти керувати будь-якою ситуацією і життям в цілому.\nТак, нічого кардинально нового - керувати, чим би то не було, сьогодні вчить кожен другий. "1001 спосіб керувати оточуючими", "Як керувати своїми емоціями і підпорядкувати собі волю сусідського папуги", "Тотальне підпорядкування партнера за допомогою гіпнозу. Посібник в картинках" - яскраві обкладинки книг зазивають, залучають і ... управляють нашою свідомістю. Любомирські стверджує, що її система не має нічого спільного з подібним. Чи не зомбування і підпорядкування, а пропозиції та ідеї - ось те, на чому грунтується її система. Чесно кажучи, так і не зрозуміло в чому різниця, але самому автору видніше.\nКрокуємо до благополуччя\nУ соціальних мережах листи щастя - день вчорашній . Сьогодні замість них все шлють один одному "12 кроків до благополуччя", "5 способів стати щасливим", "5 міфів про щастя" - це далеко не повний список інструкцій з налагодження життя від Любомирські. "Прості правила, які були завжди, але мало хто замислюється про них".\nЗгідно з цими правилами, існують, наприклад , хибні уявлення про те, що може зробити людину щасливою, увірувавши в які, він не тільки не змінить життя на краще, а й нашкодити собі може. Любомирські відзначає, що найбільш поширені помилки - це, наприклад, віра в те, що популярність і прагнення до своєї головної мети зроблять тебе щасливим. Але величезна кількість знайомих - ще не гарантія, що людина не відчуває почуття самотності, а домагаючись заповітної мрії можна так і прожити життя, не помітивши безліч дрібніших щасливих моментів. Вірно підмічено, але старо як Бернард Шоу, який сказав свого часу: "Якщо коли-небудь, ганяючись за щастям, ви знайдете його, ви подібно старій, що шукала свої окуляри, виявите, що щастя було весь час у вас на носі ".\nБагато хто думає, що щастя - це завжди гарний настрій. Але навіщо, запитує Любомирські, обманювати себе і оточуючих? Геть вічну придуркуватого посмішку, вона зовсім не показник щастя . Якщо сумно - сумуйте, головне - не впадати при цьому у відчай і не втрачати інтерес до життя. Тільки будучи чесним емоційно, не боячись впустити в життя "зажуру", людина зможе так само чесно і по-справжньому бути щасливим.\nПодібні помилки, вважає автор рад, - стереотипне уявлення про те, як має виглядати щастя. Однак воно занадто багатогранно для того, щоб уміститися в якісь рамки.\nДля того щоб впустити щастя у своє життя, не обов'язково худнути до горезвісних параметрів або вигравати мільйон доларів у лотерею (хоч і те й інше , на мій погляд, цілком дієвий спосіб). Любомирські стверджує, що для щастя потрібно проявляти вдячність до оточуючих, бути великодушним, не порівнювати себе з іншими - саме такі якості притаманні "улюбленцем долі". Льву Толстому сподобалися б такі судження, так як сам письменник стверджував, що єдине справжнє щастя в житті - це жити для інших. Позитивна психологія підтверджує, що дружбою потрібно дорожити, пояснюючи цей постулат тим, що чим більше зусиль докладає людина для спілкування (затрачає на оточуючих позитивні емоції, вміє вислухати, підтримати, приділити час), тим вище його шанси.\nУ здоровому тілі здоровий дух. Проти такої непорушної істини не ПОПР не тільки ми, але і жоден тренер щастя. "Висипайтесь, робіть зарядку, харчуйтеся правильно, займайтеся медитацією, - вчать нас послідовники позитивної психології, - розвивайтеся духовно".\nВажливо також вміння прощати, а значить бути вище образ і навчитися знаходити різні рішення проблем замість того , щоб сваритися і з'ясовувати відносини.\nОдна з обов'язкових умов для шукачів щастя - так званий стан "потоку". Це означає почуття повного злиття з тим, що ви робите, а по-нашому - отримувати кайф від улюбленої справи.\nПо-моєму, цілком слушні зауваження.\nПравда, читаючи поради експерта по щастю , іноді "спотикаєшся" про пункти "Проявляйте доброту", "Будьте оптимістом" і їм подібні. По-перше, якось не сильно вкладається в голові образ творить безоплатне зло песиміста, який при цьому абсолютно щасливий. Не знаю, як у вас, а в моєму розумінні добро і оптимізм завжди були компонентами щастя.\nПо-друге, слабо віриться в те, що людина, схильна до депресивних думок, що бачить життя в темних тонах і кривдить інших, прочитавши такі поради, кардинально зміниться. Усвідомлює нещасний, як прекрасний цей світ і почне переводити бабусь через вулицю.\nМоже бути, у американців все зовсім по-іншому?\nРозпізнати і перевиховати\nЕкспериментальним шляхом Любомирські з'ясувала, що "щасливі люди відрізняються від нещасних" . Так, мені теж стало смішно від цієї фрази, але суть не в цьому. Ряд експериментів показав, що на одну й ту ж ситуацію щасливчики реагують позитивно, а "скривджені життям" - негативно. Це довело, що щастя і справді залежить не від відбуваються навколо подій, а від нашого ставлення до них.\nДля експерименту обрали людей, які відчувають себе щасливими по життю і тих, хто, на їх думку, народився під нещасливою зіркою. "Щасливчик" (С) і "нещасним" (Н) запропонували вибрати на шведському столі тістечка і, не пробуючи, виставити їм оцінки. Потім в учасників експерименту відібрали по кілька тістечок і попросили заново оцінити наявні і відібрані солодощі. С виставили вдруге більш високі оцінки тим тістечком, які залишилися у них, а Н , навпаки, занизили оцінки наявним і підвищили бал тим, що у них відібрали. Виходить, що приказку "краще синиця в руці, ніж журавель в небі" безумовно придумав щаслива людина!\nЗначить, людина, яка вважає себе нещасним, просто не вміє задовольнятися тим, що має. І, навпаки - щасливий вміє насолоджуватися тим, що є. Так просто, тисячі разів озвучено, але, зрозуміло, тільки після наукових досліджень прийнято на віру.\nЗ будь-якої людини, який вважає, що найсмачніші тістечка у нього відібрали, можна зробити щасливчика. Так запевняють тренери щастя. За символічну плату (в питаннях щастя будь-яка сума символічна) вони налаштують вас на позитивний лад, навчать любити життя і ощасливлять з голови до ніг. У самої щасливої нації вони користуються великою популярністю. Чи то не так вже все й безхмарно у наших заморських товаришів, чи то досконалості немає межі, але навіть з завзятого невдахи песиміста всього після кількох занять фахівці обіцяють зробити життєрадісного і щасливого члена суспільства. Трохи нагадує ідеологію роману Оруелла "1984" - тренери щастя, як поліція думок, не дадуть здійснити тобі мислепреступленіе: "Людство стоїть перед вибором: свобода або щастя, і для переважної більшості щастя - краще".\nАзбука щастя Соні Любомирські, квінтесенція її багаторічних праць, світовий бестселер "The How of Happiness" переведений на десятки мов. Автор стверджує, що щасливим може стати кожен, але розуміє при цьому, що не все так просто. Беручи участь у Нью-Йоркській передачі "Позитивне мислення, або Інфантильна Америка", вона міркує: "Я дивлюся на позитивну психологію, як на науку. А наука не створює ідеологій, тільки вивчає питання - які вигоди приносить оптимізм? У медицині застосування позитивної психології небезпечно тим, що виникає спокуса звинуватити самого хворого в його хвороби або в тому, що він не може вилікуватися. Я думаю, що оптимізм позитивно впливає на здоров'я, але що це лише один з факторів. Зараз я веду семінар у лікарні Гарварда - з важкими сердечниками . Але ми тільки пропонуємо їм подивитися на справу з більш світлої сторони. Вони мають право сказати: "ні".\nХто вона, Соня Любомирські? Черговий винахідник велосипеда, адже, як ми бачимо, всі відкриті нею істини не нові? Або одна з тих, хто намагається увігнати в вузькі рамки людську свідомість і керувати ним? Може вона і справді та, кому судилося розгадати загадки людської душі і подарувати нам щастя? Я не можу поки однозначно відповісти на це питання, а ви?\n(Фото: Yuri Arcurs, befly, BestPhoto1, shutterstock.com)


Купити ліцензійні електронні книги, книги в електронному форматі, скачати книги - Книжковий Клуб. Клуб Сімейного Дозвілля. Книжковий інтернет-магазин. КСД\nГоловна » eBooks » Художні\nНайкращі романи про кохання, книжки сучасних авторів, історико-пригодницькі романи, детективи, фантастика і трилери, твори зарубіжних і вітчизняних класиків у зручному електронному форматі. Електронні книжки представлені російською та українською мовами. Обирайте та завантажуйте!\nАнна й Марко в розпачі: поки вони були на вечірці в сусідів, хтось викрав із дому їхню доньку Кору. Поліція підозрює батьків у вбивстві немовляти, але через певний час викрадачі вимагають викуп — п’ять мільйонів доларів Читати далі »\nВ этом сборнике собраны редкие, по-настоящему эксклюзивные рассказы и повести. Новые приключения отца Брауна, уточенного аристократа Хорна Фишера и журналиста Марча, поэта и художника Габриэла Гейла Читати далі »\nМолодий каліфорнієць Річард Пейпен вступає до приватного коледжу в Новій Англії. Соромлячись свого походження, він із захватом дивиться на п’ятірку обраних — студентів, що навчаються на курсі давньогрецької Читати далі »\nПодивіться на мене. Кого ви бачите? Хлопця з полум’яно-рудим волоссям, що неслухняно стирчить урізнобіч, звичайного шинкаря у провінційному містечку. Але придивіться уважніше до мого обличчя Читати далі »\nУсього товарів: 1029


«Відлуння віків» (Україна): Буковинська рапсодія: невідома Чернівеччина (фоторепортаж) | Православіє в Україні :: Інтернет-видання УПЦ\nЦерква і влада конфлікти краєзнавство вибори постать у Церкві Ющенко церква і суспільство Доброчинність милосердя 1020-річчя Хрещення Русі Вселенський Патріархат церква та політика комуністи та Церква Католицька Церква Церква і медицина українська християнська культура педагогіка іконопис УГКЦ розкол в Україні секти Предстоятелі Помісних Церков молодь Президент Віктор Ющенко Патріарх Алексій II монастирі та храми України автокефалія забобони Священний Синод УПЦ церковна журналістика Мазепа Києво-Печерська Лавра Археологія та реставрація Митрополит Володимир (Сабодан) діаспора УПЦ КП шляхи єднання Церква і політика Приїзд Патріарха Кирила в Україну Голодомор\n«Відлуння віків» (Україна), Infocorn, Ірина Пустиннікова, 25.07.2008\nВідомості про Буковину у пересічного туриста вкладаються в кілька пунктів: 1) Чернівці - дуже гарне місто (що свята правда); 2) В Хотині дуже гарна фортеця (істинно так!); 3) Буковина - «пісенний край Черемоша і Прута» й десь тут народилася Софія Ротару (теж не посперечаєшся). Вірно, але мало. Навіть як на Чернівеччину - найменшу з українських областей.\nНародний смак починає і перемагає\nМало не забули ще один відомий факт: в Чернівецькій області проживає чимало етнічних румунів. Подорож авбусами Глибоцьким районом чи похід в сільський магазин десь на Сторожинеччині видається закордонним вояжем: суцільні «Буна зіуа!» та «Кит косте?» замість «Добридень!» та «Скільки коштує». А в найменшому райцентрі найменшої області, Герці (2 тисячі жителів), навіть вказівники й таблички на вулицях двомовні. І зодчество тут своє, не таке, як в інших частинах краю. Причому в тому ж Герцаївському районі пам'яток архітектури державного значення - хоч греблю гати. Майже в кожному селі є. А туристів - немає. В чому справа?\nА все логічно. Про румунів що відомо? Гарні будівничі, от що. Та тільки оце бажання будувати, яке вже в'їлося в румунські гени, грає часом злі жарти. Найстаріша дерев'яна церква області, Хрестовоздвиженська в Підвальному (1561), ще в радянський час була обкладена штукатуркою, а маленькі вікна-бійниці розтесані: ну так же СОЛІДНІШЕ! Так ГАРНІШЕ! Звинувачувати селян в спотворенні пам'ятки можна, але важко: вони саме так розуміють красу. А от куди дивилася влада, коли споруду з табличкою «Охороняється державою» перетворювали в живу ілюстрацію до слова «бедлам»? Лише в 2007 році на реставрацію церкви-бабусі виділили кошти, тож у споруди з'явився шанс.\nВ Архангельської церкви (1820) в селі Цурень такого шансу немає. Тут схожа історія: скромний храм хатнього типу ще в 1980-ті вдягнули в штукатурку, що півбіди. Та лишався високий ґонтовий дах з хрестами на маленьких главках. Під ним ховалися пірамідальні верхи нави та бабинця. Останнім часом і це свідоцтво давності храму щезло: дах вкритий палаючою на сонці бляхою, главки-барабани вкрили бляшаною «чеканкою», а до мініатюрною церкви прибудували великий мурований тамбур, набагато вищий за стареньку. Подвір'я залили цементом, загородили новеньким парканом - от тепер стало «гарно»! Мешканці Цуреня більше пишаються не церквою-пам'яткою, а місцевим комбінатом «Євросвинка»...\nА от жителі села Луковиці своїм храмом ще й як пишаються. «Без жодного цвяха побудована, розумієте?», - це перше, що вам скажуть про місцеву Дмитрівську церкву (1757). Зрозуміти, чесно кажучи, важко. Бо малесеньку стару церкву... гм... як би то сказати... вдягли в симпатичний (на думку селян) костюмчик з бляхи. Споруда в ній трохи схожа на лицаря в обладунках, а трохи на цинкову труну самій собі.\nДіалог з місцевим дідусем: "А ви знаєте, що деревина пріє під таким бляховим обладунком?" - "Та знаємо...". "А знаєте, що то погано для споруди?" - "Ну а шо ж робити?" Дійсно: шо ж? Риторичне питання...\nВ самому райцентрі Герці Спиридонівська церква (1807) завжди була мурована, тож скапарити її, здавалося б, важко. Але можливо. Святиня - свято для ока. Циганського. Епілептиків краще сюди не водити. Картинок на храмі і прилеглій території - аж в очах рябить. Колористика підбирался за єдиним принципом: щоб пояскравіше. Сюжети - щоб позрозуміліше. Богемська рапсодія, церковний комікс, примітивізм по-буковинськи. Аж не віриться, що ще років 20 тому тут все було солідно і спокійно.\nЗ кордону з Румунією помандруємо на кордон з Тернопільщиною, в Заставнівський район, в село зі столичною назвою Хрещатик. З високого буковинського берегу Дністра на сусідні Заліщики задивляється нова церква з блискучим куполом. Поруч піднімаються труби заводу по виробництву мінеральних та солодких вод з все тією ж «столичною» назвою. З скелі відкривається запаморочлива панорама Заліщиків, а праворуч серед зелені видно високий дах з хрестом. Це чоловічий монастир, історія котрого починається в XVII столітті.\nУнія, про яку на галицьких землях так довго сперечалися, стала реальністю, і ревні поборники православ'я часом вдавалися до кардинальних заходів - як-от втеча через Покуття на Буковину, де про уніатство лише щось чули, але не більше. В той час біля джерела, з якого тепер труби випомповують мінеральну воду для напоїв, з'явився скит-печера - традиційне явище для Придністров'я. За легендою, якось туманним ранком бричку місцевого пана коні помчали до стрімкого урвища. В кількох сантиментрах від прірви осліплених туманом створінь зупинив монах. Пан, якого ченець врятував від неминучої загибелі, дав кошти на будівництво каплички поблизу печери. Під час Першої світової війни ця дерев'яно-мурована споруда була пошкоджена, та вже в 1918 р. відновлена. Бо - святиня. Бо - історія. Бо - найстаріша споруда комплексу.\nУ 1765 році над каплицею з'являється лаконічна мурована церква Івана Богослова, якій пануюча в той час мода на бароко абсолютно незрозуміла. В 1768 році брати Михайло та Костянтин Талпа звели поблизу церкви келії для монахів та проклали дорогу від шляху на Заліщики та Чернівці. Хрещатик робиться популярним відпустовим місцем, щороку не одна сотня прочан прямує сюди - аж до 1960 р. Тоді на місці обителі з'явилася турбаза. В 1990-х монастир повернувся в свої старі пенати. На дністровській кручі звели нову церкву, розчистили джерело, до старих монастирських споруд обладнали сходи. Тут з приязністю ставляться до туристів, що для монастирів нечаста справа. Це все, здається, дії зі знаком «плюс». Добрячу ложку дьогтю в цю бочку меду вніс «ремонт» каплички. Її стіни з масивних каменюк минулого року вдягли в свіжу сіру «шубу». Автентичність де й поділася. Кому й як пояснювати, що споруда XVII століття має виглядати відповідно до епохи, коли була народжена, а не у відповідності до смаків і фінансових можливостей самих монахів? Ех...\nСусідній з Заставнівським Кіцманський район, батьківщина В.Івасюка і Ані Лорак. За 5 км на захід від райцентру - село Ошихліби. Хоча гармонійний дерев'яний храм св. Костянтина і Олени (1779) в гуцульському стилі і вирви-око-зеленого кольору знаходиться в самому центрі, з дороги його не побачити. Заступає велика мурована церква, яка щойно зводиться. І саме через цю новобудову пам'ятці архітектури державного значення погрожують смертю. Причому - самі віруючі. Причому - з цього ж села.\nВ Ошихлібах йде війна. Громадянська. Нову церкву ніяк не поділять парафіяни УПЦ МП і УПЦ КП. Алягер ком алягер: то храм захоплять КП-їсти, то МП-їсти поведуть хресний хід навколо святині, принагідно повикидавши з неї всі речі КП-їстів. Стару церкву, котра пам'ятка архітектури, віддали УПЦ МП, але через це конфлікт лише більше запалав. Виходить, в одної парафії вже гіпотетично два храми в селі, а в іншої жодного? Тому стару з рік тому вирішили... спалити. Щоб не заважала й далі водити хороводи за майно і проклинати сусідів-єретиків.\nЧерез ці погрози - а зовсім не через статус споруди як пам'ятки - біля старої церкви йде чергування. І вартовим, здається, наказано «стрелять на поражение», причому не питаючи імені-прізвища. Як там Торквемада казав? «Бог впізнає своїх»? Ну, десь так. Принаймні коли автор цих рядків спробувала лише зайти на церковне подвір'я, на неї з криками накинулися чотири тітоньки-вартові, які за старими біблійними традиціями спробували закидати невчасну туристку камінням. Може, варто було цитувати їм Террі Пратчетта, котрий в свіжому романі "Wintersmith" писав: «Якщо жителі містечка *** хочуть закидувати камінням тих, хто видається їм розумнішим за себе, дуже скоро їм доведеться кидати каміння в свиней». Справа з новою ошихлібською церквою розглядається в суді. І хто його знає, як на майбутній вирок прореагує та з громад, яка відчує себе ображеною...\nДивна справа з такими погрозами. На Буковині вони виглядають дещо інопланетними: вже хоча б через те, що тут до історичної пам'яті ставляться катотонічно спокійно. В тих же Ошихлібах поблизу сільського стадіону вишикувались в ряд бетонні селянка, сталевар, пілот і робітниця: привіт від сталінської скульптурної агітації ХХІ століттю. Та що ці бетонні трудяги: в Путилі на центральній площі міста поруч стоять бронзовий Юрій Федькович («буковинський соловейко», щоправда, сидить, а не стоїть) і монумент, присвячений добровольцям винищувальних загонів, що полягли за зміцнення радянської влади. Навіть не віриться.\nА по дорозі до Путили, в Дихтинці, де знімався шедевр Юрія Іллєнка «Білий птах з чорною ознакою» (1970), де «бандерівець» Богдан Ступка кричав: «Це мої гори! І я тут господар!», піднімається до цього часу не перейменована «Скеля Трьох Чекістів». Чекісти К.Большаков, М.Новожилов і М.Меняшин у вересні 1944 р. полювали в путильських лісах на «фашистських українських націоналістів», і геройства в їхніх діях було небагато. Лише кілька років тому Дихтинецька сільрада замінила плиту на скелі. Тепер там викарбовано напис: «З мечем прийшли, від меча й загинули». А скелю от не перейменували...\nХоча всі ці приклади відпочивають поруч з монументом на території колишнього панського маєтку, а зараз геріатричного закладу для психоневрологічно хворих в селі Череш на Сторожинеччині. Тут поруч з гіпсовим оленем страшного коричневого кольору відпочивають в затінку ялин... Ленін і Сталін. «Сєрєбрянку» на пам'ятнику щороку старанно поновлюють, але, як запевнив працівник райдержадміністрації, квітів не покладають і мітингів поблизу монументу не проводять. І ставляться до вождів так само, як і до сусіда-оленя: так, скульптурка, щоб двір ошатніше виглядав. А ще у Череші є дерев'яна Дмитрівська церква (1898) та така дивовижа, як дерев'яний костел (1930-ті).\nІ от де ще на Західній Україні такі дива побачиш?\nЖителі села Луковиці своїм храмом ще й як пишаються. «Без жодного цвяха побудована, розумієте?»\nХрещатик некиївський. Пан, якого ченець врятував від неминучої загибелі, дав кошти на будівництво каплички поблизу печери\nВ Ошихлібах йде війна. Громадянська. Нову церкву ніяк не поділять парафіяни УПЦ МП і УПЦ КП\n«З мечем прийшли, від меча й загинули»\nЛенін і Сталін у закладі для психоневрологічно хворих в селі Череш на Сторожинеччині\n«Агентство христианских новостей» (Россия): Кауров опять накуролесил\n«Русичи» (Севастополь): Храм святителя Феодосия Черниговского\n«День» (Украина): Храм раздора\n«Новая» (Украина): Рівне. Монахи стали пожежниками і отримали пожежний автомобіль зі спорядженням\n«Мукачево.net» (Закарпаття): Справжній Вертеп. На Хустщині є єдине в області село з різдвяною назвою\n«Новая» (Украина): Орденопад в мэрии. Бассу за иконостас — раз, Довгому за красивые слова — два, Черновецкому за культурное «попурри» — три\n«Панорама» (Сумы): Духовные путешествия. Куда и зачем идут сумские паломники\n«Факты и комментарии» (Украина): "Ради спасения дочери пришлось принять ислам"\n«Закарпаття OnLine»: 90-річний закарпатець Іван Молдаван не може сидіти без роботи\nМоніторинг ЗМІ | монастирі та храми України | українська християнська культура | | 2285 reads\nТеги: українська християнська культура, монастирі та храми України


У Росії хочуть збільшити штрафи за селфі на об'єктах, що охороняються - 112 Україна\nУ Росії хочуть збільшити штрафи за селфі на об'єктах, що охороняються\nКрім того, пропонується зайнятися моніторингом соцмереж, щоб запобігти небезпечні розваги в молодіжному середовищі\nГолова комітету Ради Федерації з регламенту та організації парламентської діяльності РФ Вадим Тюльпанов запропонував збільшити розмір штрафу для руферів і ввести його для юридичних осіб, які організовують нелегальні екскурсії на висотних об'єктах, що охороняються, повідомляє ТАСС.\nВідповідний законопроект сенатор направив на розгляд Держдуми.\nЗгідно йому, штраф для фізичних осіб складе до 10 тис. рублів (близько 3,5 тис. грн), для юридичних — до 100 тис. рублів (35 тис. грн).\nУ пояснювальній записці наголошується, що все більшу популярність серед підлітків набувають зйомки самих себе, а найбільш привабливими місцями для ризикованого хобі є висотні охоронювані об'єкти.\nКрім того, сенатор стурбований зростанням популярності комерційних екскурсій по дахах висоток, власники яких не мають дозволів для проведення подібних заходів.\nРаніше ЗМІ повідомляли, що готуються законопроектом передбачається збільшити суму штрафу для руферів до 5 тис. рублів (близько 1,7 тис грн). Крім того, пропонується зайнятися моніторингом соцмереж, щоб запобігти небезпечні розваги в молодіжному середовищі.\nНагадаємо, в минулому році, в ніч на 20 серпня, український руфер Мустанг перефарбував зірку в кольори українського прапора на сталінської висотки і сфотографувався у Москві. Московський суд заочно його заарештував і судив.\nНовини за темою: Смертельне фото: Україна приєдналася до рейтингу селфі-вбивств\n#штраф #РФ #руфер #селфи


Меблевий сейф БС-17.Е.9005\nМеблевий сейф БС-17Е.9005 - рекордсмен за оригінальністю! Цей сейф допоможе надійно зберегти Ваші важливі або секретні документи, особисті речі або гроші. Ви можете зберігати в ньому, якщо побажаєте, навіть касету з вашого випускного. Будь-які цінні речі, що важливі для Вас, все, що хочете Ви приховати від цікавих сторонніх очей і рук!\nНе сумнівайтеся, в сейфі від виробника вони знаходяться під охороною, за збереження їх піклується надійна система замикання (двох-ригельна). Зламати такий сейф не вдасться нікому, так як петлі знаходяться безпосередньо усередині Вашого сейфа. Двері його відкривається на 100 градусів, а значить отримувати і розміщувати речі Вам буде зручно.Також в комплект до меблевому сейфу додається два оригінальних комплекту ключів.Меблевий сейф БС-17Е.9005 легко демонтувати, залишивши лише отвір в стіні або підлозі, також просто і комфортно його транспортувати (завдяки анкерним кріпленням)!\nТип замка Електронний замок


Як готуються шоколадні равіолі? - кулінарна відповідь\nКулінарні рецепти » Кулінарні відповіді » Як готуються шоколадні равіолі?\nЦе рецепт незвичайних равіолі з начинкою з шоколаду і сиру, які чудово підійдуть як чудового і смачного десерту!\nНеобхідні інгредієнти для того, щоб приготувати це блюдо: один з половиною склянку борошна, дві столові ложки цукру, три яйця (бажано вибрати побільше), чверть склянки какао-порошку, сіль; для начинки - одне яйце, три склянки сиру, 180 грамів молочного шоколаду; вершки і білий шоколад для прикраси.\nДля приготування начинки необхідно розламаний на шматочки молочний шоколад розтопити на водяній бані, після чого його потрібно трохи охолодити і з'єднати з сиром і яйцем і перемішати до більш-менш однорідного стану.\nДля тіста слід змішати і злегка збити борошно, дрібку солі, какао-порошок і цукор, а потім додати до цієї маси два яйця і замісити тісто. Тісто потрібно загорнути в плівку і залишити на півгодини.\nПотім тісто потрібно розділити на дві половини і розкачати їх в однакові прямокутники. На один з прямокутників викласти на відстані не менше чотирьох сантиметрів один від одного рівними рядами по чайній ложці начинки, а тісто між начинкою потрібно змастити залишилися збитим яйцем.\nНакрити тісто з розкладеної начинкою другим прямокутником тіста тісто і зліпити між порціями начинки (важливо. щоб не залишилося повітряних бульбашок). Відокремити равіолі, розрізавши ножем, і перекласти їх на щедро посипаний борошном рушник і накривши зверху серветкою, залишити на годину.\nВідварити равіолі в киплячій воді до готовності, перемішуючи їх при цьому. Вийняти шумівкою і подавати, прикрасивши тертим білим шоколадом і вершками.