Головна Реферати українською Право Митне регулювання\n1. Митне регулювання\nДо головних міжнародних інститутів митного регулювання належать:\nГАТТ (Генеральна угода про тарифи та торгівлю). Основні її принципи - багатосторонність зовнішньої торгівлі; застосування загального режиму найбільшого сприяння; зниження митних тари-фів та інших обмежень; взаємність поступок; ведення зовнішньої торгівлі на приватноправовій основі.\nКТАД (Конференція ООН з торгівлі та розвитку) - спеціалі-зована організація ООН, яка займається всією сукупністю питань сприяння розвитку міжнародної торгівлі на рівноправній і взаємови-гідній основі. Головні функції Конференції: заохочення до міжнародної торгів-лі, особливо з погляду прискорення економічного розвитку; встанов-лення принципів і політики, що стосуються міжнародної торгівлі і відповідних проблем економічного розвитку; розгляд і сприяння координації діяльності інших установ у рамках системи ООН у галузі міжнародної торгівлі відповідних проблем економічного роз-витку; ведення переговорів і затвердження багатосторонніх право-вих актів у сфері торгівлі (у співпраці з компетентними організація-ми ООН); узгодження політики уряду та регіональних економічних угруповань у сфері торгівлі та пов'язаного з нею розвитку.\nУ сучасних умовах на світовому ринку існує декілька видів митних угруповань. Митний союз - це угода двох чи кількох країн про відміну митних кордонів між ними. Територія держав, котрі входять у митний союз, є єдиною митною зоною, яка має загальний митний тариф. Зона вільної торгівлі також передбачає відміну мит-них кордонів між державами, які уклали угоду про її створення, але, на відміну від митного союзу, країни-учасниці зони не створюють, єдиного загального митного тарифу по відношенню до країн, що не беруть участі у цій угоді.\nКожна країна має свою національну структуру тарифу. Протя-гом багатьох років держави намагалися уніфікувати митні тарифи. До певної уніфікації тарифів спонукали численні багатосторонні угоди, укладені після другої світової війни (ГАТТ (Генеральна Асамблея з торгівлі і тарифів), ЄЕС (Європейська економічна спів-дружність), НАФТА (Північно-Американська угода про вільну торгів-лю) тощо), які вимагали співставлення тарифів різних країн. У 1950 р. у Брюсселі була підписана конвенція про уніфікацію номен-клатури митних тарифів і створена т.зв. брюссельська схема митного тарифу. За цією схемою в основу покладено поділ товарів за вироб-ничим принципом. Товари, які належать до певної галузі виробництва, починаючи зі сировини і закінчуючи готовим продуктом, об'єд-нані в один розділ. Відповідно до цієї схеми на нині встановлені митні тарифи Англії, Франції, Німеччини, Італії та інших західноєвро-пейських країн, а також митні тарифи багатьох країн, що розвивають-ся.\nРівень митних ставок, як правило, зростає з підвищенням ступе-ня обробки, науко- та техноємкості: сировина обкладається низьким митом або взагалі не обкладається ним, за техноємкі ж, готові товари та послуги стягується високе мито.


Роман “Мати” - Шкільні твори\nГоловна героїня роману - Власова Пелагея Ніловний. Письменник показав шлях, який пройшла мати від забитої жінки до революціонерки. А. М. Горький показує мати з двох сторін: як мати і революціонерку. Була “Пелагея висока, трохи сутула, її тіло, розбите довгої роботою і побоями чоловіка, рухалося безшумно і якось боком, точно вона завжди боялася зачепити щось. Широке овальне обличчя, порізане зморшками і одутле, висвітлювалося темними очима, тривожно-сумними, як у більшості жінок в слобідці. Над правою бровою був глибокий шрам, він трохи піднімав брову догори, здавалося, що і праве вухо у неї вище лівого, це надавало її обличчю такий вираз, ніби вона завжди лякливо прислухалася. У густих, темних волоссі блищали сиві пасма. Вся вона була м’яка, сумна, покірна … ” Чоловік не вважав її людиною, часто називав її “сволотою”. За його життя Пелагея Нилівна була непомітна в будинку і мовчазна, і завжди жила в тривожному очікуванні побоїв. Після смерті чоловіка життя матері потекла більш спокійно. Син кинув погані звички, поступово відійшов від старих друзів. У поведінці його з’явилося багато дрібниць, його уваги. Став він пізніше приходити додому, приносив з собою якісь книж ки, довго читав їх у своїй кімнаті, а прочитавши, кудись ховав. По неділях рано йшов з дому і дуже пізно приходив. Природно, що це стало турбувати серце матері. “Тривога ця все більш гостро лоскотала серце передчуттям чогось незвичайного. Часом у матері було невдоволення сином, вона думала: “Усі люди - як люди, а він - як чернець. Вже дуже суворий, не по роках це …”< br> Іноді вона думала: “Може, він дівчину собі завів яку-небудь?” Але метушня з дівчатами вимагає грошей, а він віддавав їй свій заробіток майже весь. Так минуло два роки “дивною”, мовчазною життя, повної неясних дум і побоювань, всі зростаючих.\nУ одній з розмов з сином мати дізналася, що він читає заборонені книги. Вона серцем зрозуміла, що “син її прирік себе назавжди чогось таємного і страшному. Все в житті здавалося їй неминучим, вона звикла підкорятися не думаючи і тепер тільки заплакала, не знаходячи слів в серці, стислому горем і тугою.\n- Не плач, - сказав Павло ласкаво і тихо. - Які радості ти знала? - Запитував він. - Чим ти можеш згадати минуле?\nВона слухала і сумно хитала головою, відчуваючи щось нове, невідоме їй, скорботне і радісне, - воно м’яко пестило її наболіле серце. Такі промови про себе, про своє життя вона чула вперше, і вони будили в ній давно заснула і неясні думи, тихо роздмухували згаслі почуття смутного невдоволення життям, - думи і почуття далекої молодості “. Вона говорила про життя з подругами, говорила довго, про все, але всі - і вона сама - тільки скаржилися, ніхто не пояснював, чому життя така важка і важка. А ось тепер перед нею сидить син, і те, що говорять його очі, обличчя, слова, - все це заде кість за серце, наповнює його почуттям гордості за сина, який вірно зрозумів життя своєї матері, говорить їй про її страждання, який так добре бачить горе життя, але вона не могла забути про його молодості і про те, що він говорить не так, як все, що він один вирішив вступити в суперечку з цієї звичної для всіх - і для неї - життям. Їй хотілося сказати йому: “Милий, що ти можеш зробити?”\nВ один із днів Павло сказав матері, що до нього прийдуть гості. Мати зрозуміла, що це будуть революціонери. Вона боялася цієї зустрічі. Але після приходу гостей вона побачила, що це такі ж молоді хлопці, як і її Павло. Серце її трохи заспокоїлося. Дуже часто приходили до Павла його друзі. Потроху й сама Ні-ловний втягується в революційну боротьбу. “Правду вашу я теж зрозуміла, - каже мати, - поки будуть багаті - нічого не доб’ється народ: ні правди, ні радості - нічого! Ось живу я серед вас, інший раз вночі пригадаєш колишнє, силу мою, ногами затоптану, молоде серце моє забите - шкода мені себе, гірко! Але все-таки краще мені стало жити. Все більше я сама себе бачу … ” Мати бачила, що до сина приходять і літні люди, радяться з ним. І вона дуже пишалася цим. Після виступу на заводі з приводу “болотної копійки” в будинку Власових стався обшук, і сина забрали до в’язниці. У грудях її чорним клубком звивалися жорстокість і злість на людей, які віднімають у матері сина за те, що син шукає правду. І коли вона лягла спати, їй здавалося, що ніколи життя її не була такою одинокою, голою. За останні роки вона звикла жити в постійному очікуванні чогось важливого, доброго. “Навколо неї шумно і бадьоро крутилася молодь, і завжди перед нею стояло серйозне обличчя сина, творця цієї тривожної, але хорошого життя. А ось його немає - і нічого немає. На слідую щий день революціонери пояснили матері, що якщо зараз, після арешту Павла і його товаришів, на фабриці не буде листівок, то жандарми вчепляться за це сумне явище і звернуть його проти Павла з товаришами. Мати зрозуміла, в чому справа. Впевненість у тому, що вона може допомогти синові, розпрямити душу Власової. Притиснувши руки до грудей, вона квапливо запевняла, що зробить все добре, непомітно, і на закінчення, тріумфуючи, вигукнула:\n- Вони побачать - Павла немає, а рука його навіть з острогу досягає, - вони побачать! ”\nМати вперше зайнялася таким серйозним, таким важливим для неї справою. Листівки знову з’явилися на заводі. Через кілька днів мати знову пронесла листівки на завод. “До неї першим підійшов старий Сизов, озирнувшись, неголосно запитав.\n- Чула мати?\n- Папірці-то! Знову з’явилися! Прямо - як на хліб солі насипали скрізь. Ось тобі й арешт і обшуки! Мазіна, племінника мого, в тюрму взяли, - ну, і що ж? Взяли сина твого, - адже ось, тепер видно, що це не вони! ”\nПісля цього дня мати була дуже задоволена своєю роботою. Мати часто ходила просити побачення з Павлом. Нарешті, їй дали побачення. На побаченні мати з сином розговорилися. “Вона, відчуваючи в собі якийсь молодий запал, сказала:\n- Ношу на фабрику все це … Зупинилася і, посміхаючись, продовжувала:\n- Борщ, кашу, яку Мар’їно куховарство, і іншу їжу …\nПавло зрозумів. Обличчя в нього затремтіло від стримуваного сміху, він збив волосся і ласкаво, голосом, якого вона ще не чула від нього, сказав:\n- Добре, що у тебе справа є, - не сумуєш “.\nНаближалася весна. Павла випустили з в’язниці. Революціонери готувалися святкувати Першотравень. До Павлу знову стали приходити товариші. Мати дуже любила слухати Єгора. Вона винесла з його розмов дивне враження - “самими хитрими ворогами народу, які найбільш жорстоко і часто обдурювали його, були маленькі, пузаті, червоношкірі чоловічки, безсовісні і жадібні, хитрі й жорстокі. Коли їм жилося важко під владою царів, вони нацьковують чорний народ на царську владу, а коли народ піднімався і виривав цю владу з рук царя, чоловічки обманом забирали її в руки і розганяли народ по будах, якщо ж він сперечався з ними - били його сотнями і тисячами “. Революціонери вирішили, що червоний прапор на Перше травня понесе Павло. І ось цей день прийшов. Мати була горда за сина. Павло ніс червоний прапор, був попереду всіх. Революціонери пішли по вулиці з революційними піснями. У кінці вулиці, закриваючи вихід на площу, стояли солдати. Серед ходи відбулося сум’яття. Повз матері миготіли особи, підстрибуючи, пробігали чоловіки, жінки. “Дивлячись на червоний прапор далеко, вона - не бачачи - бачила перед собою обличчя сина, його бронзовий лоб і очі, що горіли яскравим вогнем. Революціонерів заарештували. Вона пішла назад, ноги в неї підкосилися. Підійшовши до натовпу народу, вона втиснулася у натовп. Перед нею шанобливо розступилися, мати широко розвела руками …\n- Послухайте, заради Христа! Всі ви рідні … всі ви - серцеві … подивіться без остраху, - що сталося? Йдуть в світі наші діти, кров наша, йдуть за правдою … для всіх! Для всіх, для немовлят ваших прирекли себе на хресний шлях … шукають днів світло лих. Хочуть іншого життя в правді, у справедливості … добра хочуть для всіх! ”\nУ цьому епізоді ми бачимо матір як істинну революціонерку, як борця за щастя народу. Після арешту сина мати переїхала жити до Миколи Івановича. У процесі залучення до революційної роботі мати вся перетворюється. Вона вміло і ласкаво розмовляє з людьми, з жадібною цікавістю вдивляється в навколишній світ, який розкривається перед нею в усій своїй красі. З розширенням кругозору змінюється і мова героїні. Нилівна і після арешту сина продовжує свою революційну роботу. У селі Нікольському Нилівна веде бесіду з селянами, як справжня революціонерка. Мати розуміє, що вона повинна стати на місце сина, замінити його, повинна показати, що ніяка сила не може зламати її. Після промови сина на суді люди зрозуміли, що син її бореться за їхнє щастя, за їхню правду.\nАле чи була Нилівна щасливою матір’ю? Так, вона була щасливою матір’ю, тому що її син був щасливий. Щастя Павла залежало від матері. Мати розуміє сина, близька йому. Мати не пошкодувала життя за щастя сина, вона хотіла, щоб люди дізналися, що сказав її син на суді про їхнє життя. Вона показала цим, що справа сина не помре. Мама все своє життя присвятила синові. Мати правильно виховала сина, тому що він боровся за щастя народу.\n« Важкий шлях матері (за романом М. Горького “Мати”)\nВажко бути богом (скорочено) »


Тренінг «Медіаграмотність як необхідна компетенція та захист проти інформаційних впливів» - анонс - IDPO.ORG.UA\nBy редактор 14.09.2021 14.09.2021 Анонси\nІнститут демократії імені Пилипа Орлика запрошує представників/ць територіальних громад Донеччини та Луганщини взяти участь у дводенному онлайн тренінгу з медіаграмотності «Медіаграмотність як необхідна компетенція та захист проти інформаційних впливів».\nНавчання заплановано на 23 та 24 вересня (четвер та п’ятниця), тривалість сесій 3 години (час проведення буде узгоджено з учасниками/цями).\nБажаючим взяти участь необхідно заповнити реєстраційну форму за посиланням: https://forms.gle/CHQeEcFFP9csGmGK8 до 15.00 п’ятниці, 17 вересня п.р. Детальна програма заходу, лінк на конференцію (на платформі Zoom) з вказаним часом навчання будуть надіслані зареєстрованим учасникам/цям на електронні скриньки.\nПід час дискусій учасники/ці систематизують свій досвід споживання масової інформації, відпрацюють практичні навички використання сучасних інструментів для перевірки фактів, як запобігати поширенню фейків та ін.\nУчасть у навчанні безкоштовна, організаторки надають вільний доступ до всіх матеріалів тренінгу, гарантують максимально можливий в онлайні інтерактив (опитування, дискусії, робота в групах тощо). Умовою отримання сертифікату є участь в обох сесіях тренінгу та виконання невеличкого домашнього завдання між ними.\nЗахід проводять медіатренерки, журналістки, експертки Інституту демократії імені Пилипа Орлика Олена Самойленко та Тетяна Строй.\nЗа додатковою інформацією звертайтеся до Тетяни Строй (066 2243655, вайбер, телеграм), pylyp.orlyk.institute@gmail.com.\nІнститут демократії і́мені Пилипа Орлика — недержавний аналітичний центр в Україні. Заснований у 1991 р.


Розвиток громадського ладу в Росії в період абсолютної монархії\nОсвітній портал Історія права Освіта та розвиток абсолютної монархії в Росії (друга половина XVII - XVIIIв.) Розвиток громадського ладу в Росії в період абсолютної монархії\nСуспільний устрій в даний період характеризується істотними зрушеннями. Станове поділ, властиве і більше ранніх стадій розвитку феодалізму,тепер здобуває найбільш чітко виражену форму. Головною рисою суспільного ладу цього часу є консолідація основних класів у класи-стани.\nФормування класово-станового ладу йде в основному по двох взаємопов'язаних лініях. З одного боку, інтереси однорідних в соціальному відношенні груп зближуються, з іншого - у міру поляризації класових відмінностей станові відмінності стають більш чіткими, станова приналежність більш міцної, станові межі все більш труднопреодолімимі.\nСоціально-економічна консолідація класу феодалів мала своїм наслідком зміна і розвиток правового режиму феодального землеволодіння. Той, Хто йде протягом XVII ст. процес поступового зближення правового статусу помість і статусу вотчин завершився на початку XVIII ст. повним злиттям цих інститутів і навіть заміною колишніх термінів одним загальним. За Петра I зникло колишнє поділ панівного класу на численні внутріклассовие станові групи - бояр, дворян, дітей боярських і т.д. Ще скасування місництва в кінці XVII ст. була кроком на суті прирівнювання «худородних дворянішек» до старовинної феодальної аристократії. Табель про ранги, видана Петром I, повністю усунула колишні станові угруповання всередині класу феодалів і ввела нове єдиненазва для позначення панівного класу-стану - шляхетства. Запозичений термін виключав претензії дворян на боярський титул, так само як і заперечення бояр проти перейменування їх у дворянство. Однак зростаюча спільність класових інтересів дуже скоро позбавила сенсу суперечки про термінологію. Вже за життя Петра, в кінці його царювання, відроджується на новому рівні термін «дворянство». В Інструкції герольдмейстери 1724 говорилося: «Його величності всієї держави дворянство складається з вищих і нижніх, колишніх і нинішніх військових, цивільних і придворних чинів». Як бачимо, тут дворянством іменують весь служилий клас, клас феодалів. І хоча термін «шляхетство» буде зустрічатися в джерелах і в більш пізній час, при наступників Петра I він не приживеться. Слово «дворянство» об'єднає панівне стан в Росії на тривалий час Маніфест про вольності дворянства, виданий Петром III, стабільно вживає саме цей термін.\nКонсолідація дворянства в клас-стан супроводжувалася суттєвим посиленням замкнутості цієї соціальної групи. Придбання статусу дворянина було досить складним процесом. Однак панівний клас не міг існувати без поповнення. Соціально-економічна і політичне життя держави вимагала цього.І не випадково вже Петровська Табель про ранги дозволяла отримати дворянство за вислугу на військовій або цивільній службі. Пізніше можна було придбати дворянство особам, які мають освіту, а також великі капітали, вкладені у промислове або сільськогосподарське виробництво. Можливість переходу у дворянство то розширювалася, то зменшувалася, але існувала в усі часи, аж до Жовтневої революції.\nДворянство було вірною опорою самодержавства. Це не означає, однак, що дворяни завжди сліпо йшли за монархом. У тих випадках, коли цар ущемляв інтереси панівної верхівки, він легко міг втратити і голову. Про це свідчать численні палацові перевороти у XVIII ст. Справа не завжди доходило до крайнощів, іноді дворянство мирним шляхом домагатися скасування неугодних йому інститутів. Саме тому багато реформ Петра I після його смерті зійшли нанівець. Так було, наприклад, з обов'язковістю державної служби для дворян, з введенням едінонаследія і пр.\nВступ Росії у стадію абсолютизму супроводжувалося і консолідацією класу експлуатованих. Закінчилася багатовікова історія холопства. На початку XVIII ст. воно остаточно злилося з селянством. Зникли й інші,дрібніші групи експлуатованих, на кшталт захребетником або монастирських дитинчат. Тепер класу-стану експлуататорів протистояв клас-стан експлуатованих - залежні селяни. Закріпачення селянства завершилося в XVII ст.\nКонсолідація класу експлуатованих - величезної більшості населення Росії - проходила суперечливо. Поряд із зникненням старих дрібних станових груп виникали всередині селянства нові групи і підгрупи. Поділ йшло по лінії приналежності селян того чи іншого власнику, тобто за суб'єктом права власності на селянина. Можна відзначити чотири основні групи крестьяновладельцев: феодальна держава, церква і її організації, правляча династія як вотчинники, окремі феодали. Відповідно селяни ділилися на державних, економічних, палацових, поміщицьких. Ці групи складалися в свою чергу з більш дрібних.\nСелянство стало по-своєму також замкнутим станом, вихід з якого вкрай було важко. Найбільш простим способом виходу із селянства була рекрутчини. Вже в началеXVIII в кріпакам було дозволено залишати села і вступати добровільно в армію. Усунення такого виходу із селянства наполегливо домагалися власники селян, проте інтереси армії перемогли.\nЗамкнутим сословием стало і міське населення, яке, подібно селянству, складалося з кількохгруп. Внутрісословное поділ міських жителів було ще більш соціально контрастним.\nДуховенство також мало тенденції до замкнутості. Так зване біле духовенство, тобто священики, було переважно спадковим, доступ ж в «чорне», тобто чернецтво, всіляко обмежувався. Ще Петро I, прагнув мобілізувати всі людські сили країни, всіляко перешкоджав вступу в чернецтво. В результаті кількість «чорного» духовенства зменшилася в кілька разів.\nРозвиток станового ладу у XVIII ст. характеризувалося зникненням проміжних шарів, які поступово включалися в той або інший стан.\nОформлення станового ладу немислимо без видання належних законів.\nРобота численних покладених комісій XVIII ст. не може вважатися результативною, однак кодифікування законодавства з окремих проблем мала помітні результати. Сюди відноситься і кодифікація законів про станах. Велике значення мали жалувані грамоти дворянству та містам, видані в 1785 р.\nЗ 1725 по 1801 про селянство було видано 2253 різного роду правові акти. Однак це законодавство не було кодифіковано. Видавалися лише спеціальні укази, що регламентують статус певних груп селянського населення .*\n* Див Раскін Д.І. Вплив відмінність вправове становище на селянське суспільну свідомість / / Соціально-політичне і правове становище селянства в дореволюційній Росії. Воронеж, 1983. С. 104.\nВищим сословием Росії XVIII ст. було дворянство. Маніфест про вольності дворянства називає його «головним в державі членом». Дворяни підрозділялися на потомствених і особистих. Дворянству належало монопольне право на володіння населеними землями селянами, тобто право на експлуатацію практично дармову робочої сили. Виключення з цієї монополії становили лише власники посесійних селян, якими могли бути й купці. Але їхнє право на експлуатацію кріпаків мало суто цільовий характер: посесійні селяни приписувалися до заводу і могли використовуватися тільки для роботи на ньому.\nУ другій половині XVIII ст. була відновлена повнота прав земельної власника на надра, ліси і води, наскільки обмежена при Петрі I у загальнодержавних інтересах.\nЕксплуатація селян була головним джерелом благополуччя поміщика, головним джерелом його доходів. Однак на початку XVIII ст. отримує розповсюдження такої законне джерело, як платню за службу, військову та цивільну. Відповідно до Табеля про ранги були встановлені і належні посадовіоклади.\nПерехід на грошову винагороду служилих людей був багатозначним фактом. Перш держава розплачувалося з служилими людьми переважно маєтками. Від власника залежало, який дохід він зуміє з нього отримати. Тепер йому гарантували певний дохід, якщо, звичайно, не вважати, що грошову платню не завжди виплачувалася акуратно і регулярно.\nПерехід на грошову оплату служилих людей означав певну лінію в державній політиці. Перш служилий людина, що одержала маєток, всіма правдами і неправдами прагнув розширити свої права на нього, а потім ухилитися від служби, стати феодалом. Тепер платню в значно більшій мірі прив'язувало його до державної служби. Він ставав чиновником. У цьому можна угледіти перехід держави до буржуазних принципам. В економіці ці принципи реалізовувалися вже давно.\nНе обмежуючись феодальними доходами з помість, дворяни не гребували прибутками від промислів, промисловості і торгівлі.\nНайбільший російський буржуазний історик С. М. Соловйов виводив походження дворянства і його права на селян з потреби в захисників Батьківщини і необхідності їх матеріального забезпечення. Відмова дворянства служити державі підривав і це соціальне обгрунтування існуваннядворянського стану і його привілеї.\nГоловним обов'язком дворянства вважалася державна служба, від якої вона всіляко домагалося звільнення. Вже при Катерині I висувалися пропозиції з метою економії державних коштів скоротити армію і чиновництво, отже, розпустити частину дворянства по домівках. Однією з тем, що обговорювалися жваво при зацарював Анни Іоанівни, було саме питання про звільнення дворянства від служби. Повною мірою це надію було задоволено пізніше, при Петрі III. Головний зміст Маніфесту про вольності дворянства і полягає в звільненні пануючого класу від цієї по суті єдиною обов'язки, у встановленні вольності.\nЗвільнення дворян від обов'язку служити не позбавляло їх привілеї на переважне заняття державних посад. Держава вживає заходів для того, щоб високі пости в державних установах, командні посади в армії заміщалися дворянами. Однак небажання дворян служити призводило до того, що державний апарат комплектувався з різночинців, які могли отримати за службу особисте дворянство. До кінця XVIII ст. чиновництво в Росії налічувало 15 - 16 тис. чоловік .*\n* Див: Раскін Д. І. Указ. соч. С. 107.\nАнтиподом дворянства виступав клас селян, що також сформувався в стан.\nЯкщо стан дворян не було єдиним і однорідним, то в значно більшій мірі це відносилося до селянства. Консолідація селянства в клас-стан не призвела, як уже зазначалося, до усунення її поділу на внутрісословние групи, деколи значно розрізняються по правовому режиму. Тільки тепер це було не той поділ, яке ми бачили в колишній Росії.\nНайбільш численною і самої безправною групою були приватновласницькі селяни. Їх становище різко погіршилося в другій половині XVII - XVIII ст. Кріпосне право в Росії досягло свого апогею, перетворившись на щось схоже на рабство.\nВід приватновласницьких селян помітно відрізнялися державні, що володіли певною особистою свободою: ніхто їх не продавав і не закладав, як це робилося з власницькі селянами, вони могли орендувати і купувати землі, утримувати промисли.\nДопускалися зміна місця проживання і навіть перехід державних селян в інші стани. Не випадково одним з гасел селянської війни 1773 - 1775 рр.. було перетворення селян поміщицьких в державні .*\n* Див: Сафонов М. М. Проблемареформ в урядовій політиці Росії на рубежі XVIII і XIX ст. Л., 1988. С. 27.\nРазом з тим державних селян можна було насильно переселяти, приписувати до заводів та іншими шляхами розпоряджатися їхньою долею. Державні селяни складали велику групу, причому у XVIII ст. їх кількість зросла, склавши більше 40% всього селянства Росії.\nСекуляризація церковних земель, тобто відібрання їх у церкви, призвели до виникнення категорії «економічне селянство». Селяни духовних феодалів і перш піддавалися дещо меншою експлуатації, ніж власницькі. Тепер же економічні селяни, яких налічувалося близько мільйона, наблизилися за своїм статусом до державних.\nКолишні служилі люди «по приладу» і навіть деяка частина служилих «по вітчизні», що вартував засічних риси, на минув потреби в обороні південних рубежів перетворилися на «однодворців» - верхівку державних селян. Привілеї однодворців доходили до того, що їм дозволялося мати селян-кріпаків.\nДо державних селянам були прирівняні й ясачних народи Поволжя, Приуралля і Сибіру. До них можна віднести також ополоників, казахів, ямщиків та ін Кілька категорій включали в себе і палацовіселяни.\nРеформи XVII - початку XVIII ст. привели до консолідації міського населення. Однак структура міста була значно складніше, ніж структура села. Не випадково дослідники говорять про міські станах у множині.\nІ це цілком виправдано, хоча б тому, що в містах жили і привілейовані стани, і податкові. Навіть верхівка міста - купці - стала ділитися у XVIII ст. на три гільдії, що замінило колишнє поділ на гостей, людей вітальні і суконної сотень. Купецтво, яке становило 0,5% населення, було само вельми неоднорідним. Купці першої гільдії були близькі до дворянства, купці третьої гільдії - до міського низу.\nВсі стани Росії підрозділяють зазвичай на дві великі категорії - податкове і неподатное населення, що різко відмежовують привілейовані стани від непривілейованих і великою мірою експлуататорів від трудящих. Податкове населення складало переважну більшість суспільства, причому його питома вага мав тенденцію до зростання (91,3% на початку століття, 94,6% - в кінці).\nЧітка структура класів-станів, досягнувши апогею, вже з другої половини XVIII ст. починає розмиватися. Зародився і розвиваєтьсякапіталістичний уклад поступово вносить корективи в соціальну структуру суспільства.\nДворянство, хоча і в невеликій своїй частині, вступає на шлях обуржуазіванія. Все більше тягнеться до буржуазних форм експлуатації міська верхівка. Широко розвивається селянське підприємництво. Все це готує формування класу буржуазії в рамках колишнього станового ладу. У той же час селяни-бідняки, міські низи закладають основу майбутнього пролетаріату.\nСлід пам'ятати, що Росія в цей час у ще більшій мірі стає поліетнічним державою. Розширення її території призводить до включення до числа підданих все нових і нових народів, добровільно приєднуються до Росії або звільняються від іноземного панування. Нові піддані включаються в загальну станову структуру російського суспільства у відповідності зі своєю колишньою класової приналежністю, іноді створюючи особливі станові групи.\nСтановище людини в становій групі частіше за все не залежало від його національності. У всякому разі росіяни не мали жодних переваг перед неросійським дворянством. Так, наприклад, українська старшина домагалася включення в російське дворянство, а будучи включеною при Катерині II, отримала ті ж права і привілеї, що й усіросійські дворяни. Ще до цього, при Ганні Іоаннівні, з української шляхти був сформований Ізмайловський гвардійський полк, а гвардійські полки були, як відомо, елітарними організаціями дворянства.\nУ російському дворянстві була група, яка володіла привілеями навіть порівняно з корінними представниками російської знаті. Цю групу становило остзейських дворянство, яке завдяки близькості до трону мали особливі переваги. В. О. Ключевський називав придворних німців «голодними кішками близько горщика з кашею» .* Деякі з придворних німців не знала навіть російської мови. У силу цього, наприклад, до члена Верховного таємного ради при Катерині I герцогові голштинського був приставлений перекладачем князь Долгорукий.\n* Ключевський В. О. Указ. соч. С. 264.\nЩо ж стосується міського населення, то Жалувана грамота містам прямо передбачила привілеї інших міст та іноземним купцям.\nТе ж слід сказати і про селянство. Положення російського селянина було нічим не краще в порівнянні з неросійським. Швидше навпаки. Оскільки основну масу власницьких селян становили росіяни, то саме на їх частку припадала значний тягар. Експлуатоване населення приєднаних народів включалося в розряддержавних, тобто найбільш свободньк селян.\nРазом з тим і росіяни, і неросійські трудящі, піддаючись експлуатації та пригнічення, вже у XVIII ст. включаються у спільну боротьбу проти експлуататорів. Не випадково в селянській війні під керівництвом Пугачова брали участь представники різних народів Поволжя і Приуралля.\nОформлення класів у стану привело і до створення станових організацій: дворянських зборів, купецьких гільдій, ремісничих цехів.\nXVIII століття було для Росії унікальним в різних відносинах. Одна з таких особливостей, що не мала ні прецеденту, ні продовження, - жінки на престолі російського монарха. За часом фе-мінократія займає навіть більшу частину цього століття. Таке положення, однак, мало позначилося на правовому статусі основної маси російських жінок. Вони, як і раніше, залишалися в положенні нерівноправності з чоловіками.\nПравда, жінки могли займати придворні посади, але спеціально жіночі. Про цивільну службу вони в принципі не могли і думати. Єдиним винятком, тільки підтверджує загальне правило, стало висунення княгині Є. Р. Дашкової на пост керівника Академії наук при Катерині II. Безправ'я жінок-селянок підкреслювалося тим, що рахунокподатного населення вівся тільки за чоловічими душам. У спадковому і сімейному праві інтереси жінок були також порушені.\nТакий був в загальних рисах статус російського населення, якщо розглядати його в трьох найважливіших площинах.


У Дніпрі побили журналістку під час зйомок про порушення карантину. РЕПОРТАЖІ, Інцидент ДНІПРОГРАД\nГоловна / РЕПОРТАЖІ , Інцидент / У Дніпрі побили журналістку під час зйомок про порушення карантину\nУ Дніпрі побили журналістку під час зйомок про порушення карантину\nУ Дніпрі 18 червня через зйомку про порушення карантину у продовольчому магазині побили журналістку телеканалу «Відкритий» Христину Малікову. Про це повідомляє Дніпроград з посиланням на Відкритий.\nЯк зазначається, журналістка зайшла в магазин «Асорті» в центрі міста на вулиці Старокозацькій і побачила, що продавці не дотримуються карантинних вимог – були без масок, а на полицях лежали неприкриті кулінарні вироби.\n«Журналістка зафіксувала порушення на телефон, після чого на неї напала власниця магазину, яка заявила, що магазин є приватною власністю і зйомки тут заборонені. У дівчини забрали телефон і видалили зняте відео. При цьому до неї була застосована фізична сила. Керівництво «Відкритого» звернулося до поліції, після чого був складений відповідний протокол. Неадекватна власниця магазину в присутності поліцейських продовжувала вести себе агресивно, що підтверджує відео телеканалу», - йдеться у повідомленні.\nЯк повідомила прес-секретар Дніпровського міського відділу поліції Аліна Стадник, за даним фактом розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 171 Кримінального кодексу України – перешкоджання законній професійній діяльності журналіста. Санкція статті передбачає покарання від штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до обмеження волі на строк до 3 років. Проводиться розслідування.\nТеги: Відкритий, карантин, коронавірус, Малікова


Літаки Саудівської Аравії обстріляли Ємен: загинуло 120 людей|znaj.ua\nЛітаки Саудівської Аравії обстріляли Ємен: загинуло 120 людей\nВ результаті авіанальоту більша частина житлових будинків у місті була зруйнована. Також надійшли повідомлення про початок пожежі\nЛітаки коаліції завдали авіаудар по житловому району в провінції Таїз на південному заході Ємену. В результаті нальоту більша частина житлових будинків у місті була зруйнована, почалася пожежа.\nНе менш 120 мирних жителів загинули і 150 отримали поранення в результаті авіаудару, нанесеного літаками коаліції арабських країн на чолі з Саудівською Аравією.\nЧитайте також: Перемир'я у Ємені протривало півдоби\nЗа даними джерел, в результаті авіанальоту більша частина житлових будинків у місті була зруйнована. Також надійшли повідомлення про початок пожежі. Тіла загиблих, в числі яких жінки, діти і літні люди, були охоплені вогнем. Постраждалі були доставлені в місцеві лікарні.\nУ Ємені триває збройний конфлікт, де з одного боку виступають повстанці-хусити з шиїтського руху "Ансар Алла" і лояльна частина армії екс-президента Алі Абдаллі Салеха. З іншого - війська вигнаного ними президента Абд Раббо Мансура Хаді.\nСенат США може прийняти найсильніші антиросійські санкції\nМіністр інфраструктури Італії розповів про причини НП


Лепбук як засіб екологічного виховання дошкільнят на прикладі проекту «Екологічна стежка дитячого садка».\nЛепбук як засіб екологічного виховання дошкільнят на прикладі проекту «Екологічна стежка дитячого садка»\n«Дитина за своєю природою -\nТак нехай перед ним відкриється\nчудовий світ в живих фарбах,\nяскравих і трепетних звуках ».\nПрирода - це джерело, який може вичерпатися, якщо його не оберігати і не піклуватися про нього [5, c.5]. Саме тому екологічне виховання дітей починається з раннього дитинства, коли вони починають знайомитися з травичкою, квіточками, комахами, птахами, тваринами, з різними природними явищами. При цьому дорослі повинні звертати їх увагу на красу, привабливість і займане місце в природі. Уже тоді необхідно пояснювати дітям, що природу потрібно берегти, любити і піклуватися про неї, так як в природі все взаємопов'язано [2, c.8].\nРозвивається педагогіка, заснована на вимогах федерального державного освітнього стандарту до дошкільної освіти, істотно змінила підхід до організації освітньої діяльності.\nВ сучасних умовах освіти, педагогу необхідно шукати нові методи і технології навчання, які допомагали б йому розвивати особистість, яка може нестандартно мислити, пропонувати і реалізовувати різні ідеї. Застосовуючи в роботі з дошкільнятами «лепбук», у педагогів з'явилася можливість підготувати саме таку особистість до життя в нових умовах.\n«Лепбук» (lapbook, або як його ще називають тематична папка - це саморобна інтерактивна папка з кишеньками, дверцятами, віконцями, рухливими деталями, які дитина може діставати, перекладати, складати на свій розсуд. В ній збирається матеріал з якоїсь певної теми . Щоб заповнити цю папку, дитині спільно з дорослим (педагог або батько) потрібно буде виконати певні завдання, провести спостереження, вивчити представлений матеріал.\nЛепбук - це посібник, який може бути і результатом проектної та самостійної діяльності дітей, тематичного тижня, передбаченої основний освітньою програмою дошкільної освітньої організації. Може бути використаний при реалізації будь-який з освітніх областей, забезпечуючи їх інтеграцію. Так само папки можна розмістити в приймальні групи, де кожен батько може ознайомитися з новим посібником, тим самим зацікавити батьків, наштовхнути на спільну діяльність з дитиною вдома [1, с. 84]\nРобота з «лепбуком» відповідає основним тезам організації партнерської діяльності дорослого з дітьми:\n• включеність вихователя в діяльність нарівні з дітьми;\n• добровільне приєднання дошкільнят до діяльності (без психічного і дисциплінарного примусу);\n• вільне спілкування і переміщення дітей під час діяльності (при відповідності організації робочого простору);\n• відкритий тимчасової кінець діяльності (кожен працює в своєму темпі) [3, с. 48]\n«Лепбук» відповідає і вимогам ФГОС ДО до розвиваючої предметно-просторового середовища:\n- поліфункціонален: сприяє розвитку творчості, уяви.\n-прігоден до використання одночасно групою дітей (в тому числі за участю дорослого як грає партнера);\n-Володіє дидактичними властивостями. Несе в собі способи ознайомлення з кольором, формою і т. Д.;\n-є засобом художньо-естетичного розвитку дитини, залучає його до світу мистецтва;\n-забезпечує ігрову, пізнавальну, дослідницьку та творчу активність всіх вихованців [4, с. 6-11]\nЛепбук «Екологічна стежка дитячого садка»\n• закріпити і розширити знання дітей про рослинний світ дитячого садка.\n• уточнити і розширити уявлення дітей про рослинний світ дитячого садка;\n• закріплювати знання дітей про дерева, їх зовнішніх відмінностях один від одного;\n• збагачувати словник, розвивати зв'язне мовлення, інтерес до художнього слова;\n• виховувати любов до природи, дбайливе ставлення до рослинного світу, позитивні якості характеру, інтерес і любов до природи рідного краю.\n• Дидактична гра «З якого дерева листок?» Спрямована на закріплення знань дітей про дерева, їх зовнішніх відмінностях і являє собою картки із зображенням дерев (дуб, сосна, береза, горобина, каштан, липа);\n• Загадки про квіти;\n• Загадки про дерева;\n• Вірші про квіти;\n• Вірші про дерева;\n• Розмальовки по темі.\nДидактичний посібник «Лепбук« Екологічна стежка дитячого садка »рекомендується використовувати вихователям дошкільного закладу в індивідуальній роботі з дітьми 5-6 років, в самостійної та ігрової діяльності. Призначено для подгрупповой і індивідуальної роботи в групі дитячого саду. Посібник багатофункціональне, трансформоване, мобільне, зручне як для дітей, так і для педагога. Матеріал підібраний з урахуванням індивідуальних і вікових особливостей дітей.\nЗначення лепбука для дошкільнят:\n• сприяє розумінню і запам'ятовуванню інформації по темі;\n• сприяє набуттю дитиною навичок самостійного збору та організації інформації по темі;\n• сприяє повторенню і закріпленню матеріалу по темі.\nlyepbuk_o66gp.pptx | 12278,3 КБ | Завантажено: 20


Іран на 4 місяці заборонив майнінг криптовалют через дефіцит електроенергії\nГоловна > НОВИНИ > Іран на 4 місяці заборонив майнінг криптовалют через дефіцит електроенергії\nІран на 4 місяці заборонив майнінг криптовалют через дефіцит електроенергії\nevent 16:24 Четвер 27 Травня 2021 ПОДІЇ\nЯк повідомив президент Ірану Хасан Роухані, основною причиною відключень електроенергії є посуха, яка вплинула на виробництво електроенергії на гідроелектростанціях.\nЗа словами Роухані, майнінг криптовалют, 85% з яких є неліцензійними, щодня забирає з мережі понад 2 ГВт.\nЗа оцінками експертів, 4,5% усього видобутку біткоїнів відбувається в Ірані.\nЯк зазначає аналітична компанія Elliptic, це дозволяє країні обійти санкції і генерувати криптоактиви вартістю в сотні мільйонів доларів, які можна використовувати для закупівлі імпортних товарів.\nКоментар: “Банки Ірану стали “відрізаними” від світової фінансової системи, а експорт нафти різко впав, позбавивши країну основного джерела твердої валюти, у результаті санкцій, відновлених США у 2018 році тодішнім президентом Трампом“, – пише видання.\nКомпанія Elliptic заявляла, що влада Ірану офіційно визнала видобуток криптовалют ще у 2019 році. Пізніше було встановлено режим ліцензування, який вимагав від майнерів ідентифікації, оплати вищого тарифу за електроенергію та продажу видобутих біткоїнів виключно Центральному банку Ірану.\nКоментар: “Національна електроенергетична компанія заявила в суботу, що ліцензовані об’єкти видобутку криптовалют вже добровільно припинили свою діяльність, щоб полегшити тягар“, – йдеться у повідомленні.\nЧитайте також: У кожного третього українця немає банківської карти


Запах аміаку з рота: причини та процес лікування\nЗапах аміаку з рота: швидкоплинний симптом або тривожний сигнал\nВідчуваєте неприємний запах аміаку з рота? Помітили, що оточення відсторонюється від вас при розмові? Усе це призводить до зниження самооцінки. Людина стає менш товариською, у неї розвиваються комплекси. Але неприємний запах з рота – це не тільки психологічний дискомфорт. Він може говорити про серйозні порушення в організмі. Це серйозний привід звернутися до лікаря для визначення причини появи неприємного симптому.\nЧому виникає запах аміаку з рота\nНеприємний запах з рота в медицині називають галітозом. Він буває різного роду, зокрема й аміачним. Аміак – побічний продукт катаболізму білка й амінокислот. Являє собою поєднання азоту, який утворюється при розпаді білка, і водню. Згідно зі статистикою, більше ніж 80% усіх причинних факторів пов'язані із захворюваннями порожнини рота: різні види стоматиту, карієс, запалення ясен, пародонтит. Пломби, що стоять неправильно або тривало, теж викликають проблему. Часто причина неприємного запаху ховається під коронками та в лунках після видалення зубів.\nПричини появи неприємного симптому не завжди пов'язані зі стоматологічними захворюваннями. Провокують його й такі фактори:\nГолодування та порушення питного режиму. Нечасті вживання їжі й занадто мала кількість вживаної води можуть спровокувати порушення в роботі нирок. Це призводить до неправильного виведення продуктів розпаду, що викликає смердючий запах. Усунути неприємний симптом можна, відкоригувавши своє харчування та питний режим.\nПротеїнова дієта. Коли в раціоні не вистачає вуглеводів, потрібно бути готовим, що з'явиться запах аміаку. Білкова дієта вимагає посиленої роботи нирок і печінки. Через це аміак не може своєчасно виводитися в необхідному обсязі. Також при прискореному розщепленні жирів у великій кількості утворюються кетонові тіла, які й стають джерелом запаху аміаку. Якщо ви вирішили сісти на протеїнову дієту, пийте більше чистої води. Це допоможе запобігти проблемі.\nЦукровий діабет. При захворюванні з'являються сухість у роті, сильна спрага. Виникає характерний запах з рота. Обсяг сечі збільшується до 2 л на добу й більше. У деяких випадках це призводить до зневоднення та втрати важливих для організму елементів. При цукровому діабеті важливо контролювати появу запаху аміаку з рота. При поєднанні з певними ознаками він може вказувати на початок гіпоглікемічної коми.\nЗахворювання нирок. Головна функція цього парного органу – виведення продуктів розпаду. Запах аміаку може вказувати на порушення в роботі нирок. Таке трапляється у разі патологій їх канальців, дистрофії, ниркової недостатності, пієлонефриту, нефрозу та інших захворювань. Крім неприємного запаху з рота, з'являється також низка інших симптомів: різкі й часті скачки тиску, набряки, болючість в ділянці попереку.\nВживання деяких ліків або вітамінів. Часто запах аміаку з'являється, коли застосовуються препарати, насичені азотом, а також ті, які мають амінокислоти у складі.\nХвороби ЛОР-органів. Гайморит, синусит, аденоїди, тонзиліт, ангіна можуть супроводжуватися виникненням аміачного запаху.\nПанкреатит, холецистит, виразка шлунку, дисбактеріоз кишківника. Теж супроводжуються тухлим запахом і перевантаженням печінки. В такому разі пацієнт ще помічає пожовтіння шкіри та більш світлий колір калу.\nНеприємний симптом може виникати в жінок у період вагітності. Гормональні зміни провокують утворення зубного нальоту, який є ідеальним середовищем для розвитку патогенної мікрофлори. Сприяють накопиченню зубних відкладень і часті перекушування. У вагітних може знижуватися слиновиділення через гормональні збої та зневоднення організму, що викликає сухість у роті та появу неприємного запаху.\nНебажані прояви пацієнти характеризують по-різному. Хтось вказує на солодкувато-гнильний запах. Інші говорять про нього як про тухлі яйця. У деяких пацієнтів з’являється різкий кислуватий присмак.\nЛюдина не завжди помічає появу аміачного запаху в себе. Але для оточення він може бути досить неприємним. Буває й навпаки, запах з рота ледь вловний, а самому пацієнту здається, що він дуже інтенсивний і неприємний. В такому разі йдеться про псевдогалітоз. Іноді такий симптом має періодичний характер, наприклад з'являється вранці та зникає після сніданку. Якщо неприємний запах відчувається постійно, варто звернутися за допомогою до фахівця.\nЗапах аміаку з рота в дітей\nЗ'явитися небажаний симптом може не тільки в дорослого, але й у дитини. Причини теж бувають різні:\nзахворювання печінки – хронічна недостатність цього органу, гепатити, цироз;\nприхована форма цукрового діабету, при якій з'являються загальна слабкість, нудота.\nПісля успішного лікування й усунення причинного фактора запах аміаку з рота зникає. Але часто дитині здається, що він нікуди не подівся. Такий стан називають галітофобією. Це вже психічний розлад, що вимагає звернення до психотерапевта.\nДіагностика при появі неприємного запаху з рота\nРекомендації для діагностування проблеми в домашніх умовах:\nВзяти ватний диск і покласти на кілька секунд під язик. Витягти його й понюхати. У разі наявності проблеми буде відчуватися стійкий запах аміаку.\nПонюхати зубочистку або зубну нитку через 1-2 хв після використання.\nОблизати ложку та понюхати її.\nЯкщо виникли підозри на наявність галітозу, рівень сірководню в організмі можна визначити за допомогою галіметра. Для цього потрібно відвідати стоматолога. У разі потреби він направить до інших фахівців. Може знадобитися здати додатково аналізи на цукор і сечовину. Є також спеціальні кишенькові апарати, що дозволяють визначати рівень сірководню.\nЯк усунути небажаний симптом: методи лікування\nУ кожному індивідуальному випадку методи лікування будуть відрізнятися.\nПри появі аміачного запаху необхідно насамперед нормалізувати спосіб свого життя: правильно харчуватися, вживати достатньо рідини. Важливо також забезпечити якісну гігієну порожнини рота. Якщо такі дії не допомогли позбутися неприємного симптому, потрібно звернутися до лікаря. Після поставлення діагнозу буде призначене лікування, спрямоване на усунення основної причини.\nЯкщо запах не є стійким, постійним, то нейтралізувати його можна, пожувавши зерна кави. Важливо при чищенні зубів очищати ще й поверхню язика. Для цього використовуються спеціальні щітки.\nКоли аміачний запах відчувається з рота дитини без видимих на те причин, необхідно дотримуватися таких рекомендацій:\nмалюкам до 2-річного віку чистити зуби спеціальною силіконовою щіткою-напальчником;\nякщо дитині виповнилося 2 роки, придбати для гігієнічних процедур м'яку зубну щітку;\nочищати язик змоченим в кип'яченій воді бинтом;\nкожні 3-4 місяці проходити профілактичні огляди в лікаря;\nМайте на увазі! Льодяники та спреї з відсвіжним ефектом дітям молодше 7 років заборонені.\nУ залежності від причини розвитку патології лікар може призначити різні лікарські препарати:\n«Хлоргексидин» – антисептик, що впливає на більшу частину грампозитивних і грамнегативних бактерій. Допомагає в боротьбі з грибками роду Candida. Використовується для полоскання порожнини рота, промивання сечового міхура при циститі.\n«Гексорал» – популярний у стоматологічній практиці антисептичний препарат. Його основна дія-придушення окислювальних реакцій метаболізму багатьох бактерій. Якщо неприємний запах викликаний стоматологічними проблемами, то розчин використовують для полоскань порожнини рота. Застосовують його двічі на добу.\n«Стопангін» – антибактеріальний розчин, яким полощуть рот два рази на день перед їдою.\nПри використанні медичних препаратів необхідно враховувати протипоказання та можливі побічні дії. Наприклад, «Гексорал» не можна вживати дітям до 3 років. Іноді він може провокувати порушення смакових відчуттів.\nПрофілактичні заходи передбачають такі дії:\nретельний догляд за порожниною рота – чищення зубів не менше двох разів на день з використанням правильно підібраних засобів, а також очищення язика;\nрегулярні відвідування стоматолога;\nзабезпечення збалансованого раціону, у якому обов'язково повинні бути овочі та фрукти;\nвикористання зволожувачів при сухості в роті.\nЯкщо неприємний симптом все ж проявився, запишіться на консультацію до лікаря. Тільки фахівець допоможе правильно визначити причину розвитку патології.


Справа Власенка | Український тижневик Міст\nУкраїна знову робить спробу підштовхнути керівництво Європейського Союзу (ЄС) до чергових поступок заради підписання Угоди про асоціацію.\nСитуація є абсурдною\n11 листопада українська влада вчинила черговий демарш у так званому питанні Тимошенко, лідера опозиційної партії «Батьківщина» й колишнього прем’єра України. Цього дня Сергія Власенка, захисника Юлії Володимирівни, викликали до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України (ГПУ), звідки він вийшов через понад шість годин з офіційним повідомленням про підозру в побитті ним колишньої дружини Наталії Окунської 2010 року.\nОднак сам правник звернув увагу журналістів на ту обставину, що його допити призначили на дні перебування в Києві моніторингової місії Європарламенту Кокса-Кваснєвського, яка пильнує виконання керівництвом України умов, після реалізації яких керівництво ЄС обіцяло підписати Угоду про асоціацію з Україною.\nНатомість, випади ГПУ у свій бік Власенко коментує так: «Ситуація є абсурдною, сюрреалістичною, шизофренічною. Частина звинувачень навіть не сформульована. Там немає формулювання про тілесні ушкодження. Сам факт, що Головне слідче управління ГПУ, що розслідує особливо важливі справи, опікується начебто побутовим побиттям, є красномовним! На моє запитання, чи проводитимуть вони розслідування, якщо завтра до них надійде ще 100 заяв за тими ж статтями, відповіли мені, що то – не їхня парафія. Тобто, їхня парафія — Власенко й Тимошенко. Решта їх не цікавить».\nЦе — чіткий сигнал!\nІз п. Власенком солідаризувався народний депутат від «Батьківщини» Сергій Пашинський, заявивши в ефірі київського телевізійного «5-го каналу», що через допит за позовом п. Окунської Сергій Власенко не може потрапити на зустріч із представниками місії Європарламенту Петом Коксом і Олександром Кваснєвським, від підсумків роботи яких значною мірою залежатиме рішення ЄС щодо підписання Угоди про асоціацію з Україною.\nА колега п. Пашинського по фракції Павло Петренко сприйняв переслідування Власенка ГПУ так: «Це – чіткий сигнал за два дні до звіту місії Кокса-Кваснєвського в Європі про те, що український президент і Партія реґіонів (ПР) змінили свій курс. Це так, без сумнівів. Щодо євроінтеграційних законів ще можуть виникати питання, а те, що адвоката й захисника п. Тимошенко утримують, як в ув’язненні, — уже чіткий сигнал для Європи».\nАрсеній Яценюк, очільник фракції «Батьківщина», дійшов висновку, що «справа Власенка наперодні саміту у Вільнюсі стала показником розумових здібностей влади». Бо вона, як вважає депутат, «свідчить про наміри влади — ніхто не прагне євроінтеграції». А на запитання: «Навіщо проти Власенка порушили карну справу саме зараз?» — п. Яценюк відказав, що воно вже містить у собі відповідь. Відтак, пояснив: «От нащо їм це? Ви уявляєте, що Головне слідче управління ГПУ, яке займалося справою п’ятирічної давнини, де немає ніяких свідків і доказів, приймає рішення відібрати паспорт і заборонити виїзд. І це — за два тижні до саміту. Те, що відбувається у Верховній Раді й у ситуації з Власенком, — абсолютно чітка відповідь щодо того, що в них відбувається в голові. Ніхто нікуди не планує йти».\nКиївський інтернет-журнал «Політика і культура» відреагував на цю ситуацію так: «Уся країна сміється з ГПУ, та прокурори залишаються смертельно серйозними. Авжеж, вони взялися покарати особливо небезпечного хулігана, а може, і серійного вбивцю, який полює на жінок. Трагізму історії додає те, що медекспертизи побоїв, нібито завданих Власенком екс-дружині Наталії Окунській 2008-го та 2011 року, було проведено цьогоріч. Поспівчуваймо хлопцю, якого зводить зі світу мстива баба».\nОднак «5-й канал» сприйняв претензії ГПУ до Сергія Власенка набагато серйозніше, згадавши їх у сюжеті під промовистим заголовком «Європауза? Чи буде Асоціація з ЄС?», і констатував: «Факти — річ уперта. І саме факти останнього тижня не на користь асоціації України з Євросоюзом… Хоча й не ексклюзивне, а прописане в законі право на захист у Тимошенко, за дивним збігом обставин, тепер є дещо обмежене: через підозру в побитті екс-дружини, її захиснику Сергію Власенку заборонено виїжджати за кордон. Та й до Харкова, де перебуває підзахисна, він може їздити лише в певні дні. Спостерігаючи за подіями, Європа вустами свого посла заявила: аби сказати Україні ТАК! — аргументів недостатньо».\nТим часом, політолог Вадим Карасьов пояснює, що переслідуванням «влада хотіла знизити активність Власенка як основного публічного комунікатора між Тимошенко та її соратниками, а також як людину, до чиєї думки прислухаються в ЄС».\nА Віктор Небоженко, директор соціологічної служби «Український барометр», спершу відреагував на демарш влади так: «Тиск на Власенка — це продовження знущання з Тимошенко, спроби дискредитувати, виставити в аморальному світлі її адвоката. Чиновники ГПУ свідомо посилили резонанс справи. На це вказує хоча би той факт, що розслідуванням сімейних конфліктів займається Генеральна прокуратура країни. Справа Власенка — не рівень Генеральної прокуратури. Це розуміють і в ГПУ, проте не можуть не послухатися наказів перших осіб — реальних ініціаторів гри, частиною якої виявився адвокат Тимошенко».\nОднак поміркувавши трохи, п. Небоженко прокоментував «справу Власенка» ще стурбованіше: «Пильна увага ГПУ до Сергія Власенка свідчить про те, що Тимошенко не буде звільнено. Виклик до Генпрокуратури керівника групи захисту екс-прем’єр-міністра Сергія Власенка фактично напередодні Вільнюського саміту — зовсім не випадковий. ГПУ демонструє, що в неї є своя точка зору на міжнародні події, і вибирає час арешту одного зі сподвижників Тимошенко в той момент, коли вирішується питання про її звільнення. Це такий собі доказ того, що «проблема Тимошенко» нерозв’язна й Заходу потрібно відступитися від вимог її звільнення та підписати все, що запропонує Україна. Привід для арешту п. Власенка може бути абсолютно будь-яким: починаючи від аліментів і закінчуючи несплатою податків. Для вітчизняної прокуратури, що не вміє боротися зі злочинністю, але є чудовим інструментом політичного тиску, це нескладно».\nНадії на непродумані кроки опозиції…\nЗанепокоєно відреагував на претензії ГПУ до Сергія Власенка й Олексій Гарань, професор кафедри політології Національного університету «Києво-Могилянська академія»: «ПР усіляко затягує, блокує вирішення питання Тимошенко. Це виглядає так, ніби президент Янукович серйозно розглядає можливість непідписання угоди у Вільнюсі, але при цьому намагається зняти із себе відповідальність. У цьому він покладає великі надії на непродумані кроки опозиції зі зриву перемовного процесу. Ось для цього й потрібен Власенко».\nОпозиційні парламентські фракції — «Батьківщина», УДАР і «Свобода» — і справді відгукнулися на черговий демарш різкою спільною заявою, у якій, зокрема, обурювалися: «Нову хвилю політично вмотивованих переслідувань режим розпочав із висунення абсурдних звинувачень захисникові Юлії Тимошенко… Так звана справа Власенка — це чергова недолуга спроба влади відволікти увагу людей і уникнути відповідальності за те, що замість європейських перспектив Україну залишають у сірій зоні політично мотивованого правосуддя, кричущого свавілля та бідності.\nКерована президентом репресивна система вже не намагається надати своїм діям бодай подібність до здійснення правосуддя. Вони не приховують, що мета режиму — позбавити лідера опозиції будь-якого юридичного захисту та можливості звільнення, розтоптати останні сподівання людей на входження України до об’єднаної Європи, залякати цілу країну та кожного українця бульдозерною тупістю каральної машини».\nТож лідери опозиції висунули вимогу до Віктора Януковича «негайно припинити політичні репресії в Україні та повернути нашу державу на демократичний європейський шлях розвитку». Та все ж опозиція не піддалася на провокацію влади — не заблокувала на знак протесту проти нагінок на п. Власенка парламент, де мають іще ухвалити останні закони, покликані уможливити підписання Угоди про асоціацію України з ЄС. Відтак, аж ніяк не за «збігом обставин» ГПУ, принаймні наразі, відчепилося від захисника Юлії Тимошенко.


ᐈ Книга "Самотність у Мережі" Вишневский Януш купить в интернет-магазине Виват\nГлавнаяКнигиХудожественнаяСамотність у Мережі\nКод товара: 1023025\nАвторы Вишневский Януш\nПереводчики Ольга Кравец\n«Самотність у мережі» — це історія віртуального кохання, що стала реальністю. Герої роману зустрічаються в інтернет-чатах, обмінюються еротичними фантазіями, розповідають історії зі свого життя. Зустрінуться вони в Парижі, подолавши не одну перешкоду, але головним випробуванням для кохання стане сама зустріч… Роман Януша Леона Вишневського «Самотність у мережі» було написано 2001 року. Дебют автора виявився напрочуд успішним: історія кохання від польського письменника підкорила серця десятків тисяч читачів по всій Європі. Чуттєвий, пристрасний, відвертий роман нікого не залишив байдужим. Цікаво, що й сьогодні, 18 років по тому, «Самотність у мережі» так само хвилює. Воно й не дивно – бо хіба може кохання бути неактуальним?


Кожна школа вирішуватиме сама, чи повернуться всі учні за парти, чи буде змішана форма навчання.\nПро це у коментарі Інформаційному агентству Волинські Новини повідомила очільниця управління освіти Волинської ОДА Людмила Плахотна.\nЗ її слів, з наступного понеділка, 25 січня, у волинських школах завершується дистанційне навчання. Як вчитимуться учні після закінчення жорсткого карантину, вирішуватиме безпосередньо директор кожної школи.\n«Вони будуть вирішувати, чи це буде очна форма, чи змішана форма навчання, з огляду на епідеміологічну ситуацію», - зазначила Плахотна.\nНагадаємо, раніше міністр освіти і науки України Сергій Шкарлет повідомив, що молодші класи після завершення карантинних обмежень планують повернути до повноформатного навчання. Це ж стосується і учнів випускних 9-х та 11-х класів. Щодо інших класів, то за сприятливої санітарно-епідемічної ситуації вони навчатимуться за змішаною формою.\nУ Луцьку та приєднаних громадах після закінчення дії жорсткого карантину учні шкіл повернуться до очного навчання.\nвсезнайко Показати IP 22 Січня 2021 16:35\nде влада якщо все заиб.сь то вирішила влада якщо хреново то винен директор\nВ Ісландії за тиждень сталося 17 тисяч землетрусів, очікують виверження вулкана


Kyiv Law & Trade Forum об'єднує корпоративних юристів, адвокатів, фінансистів та бізнесменів\n· Практичні рекомендації укладення договорів у ЗЕД.\n· Правовий супровід і забезпечення в міжнародній торгівлі.\n· Судова практика щодо митних спорів та спорів у міжнародній торгівлі.\n· Податкові нюанси ведення ЗЕД у нових умовах.\n· Електронна торгівля.\n· Аналіз рішень інвестиційного арбітражу щодо питань оподаткування в аспекті захисту прав інвесторів в Україні.\n· Дійсне та ефективне арбітражне застереження. Глобальні виклики.\n· Проблема взаємодії міжнародного комерційного арбітражу із судами України.\n· Арешт майна іноземних компаній. Міжнародний розшук активів.\n· Практика виконання рішень українських судів за кордоном.\n· Межі втручання суду в міжнародний комерційний арбітраж.\n· Визнання та виконання арбітражних рішень в Україні: проблеми й перспективи.\n· Що потрібно знати, щоб зробити арбітражне рішення ефективним?\n· Валютна лібералізація: чого очікувати бізнесу?\n· НБУ: перші результати нововведень у сфері валютного регулювання.\n· КІК — перспективи прийняття закону для контрольованих іноземних компаній в Україні.\n· Проблеми та ризики імплементації Плану BEPS в Україні.\n· Здійснення та захист інвестицій за кордоном, податкові наслідки, суперечки.\n· Що нового в роботі з банками після змін правил валютного контролю — посилення фінансового моніторингу?\n· Усуваємо помилки в побудові стосунків з іn-house lawyer.\nМісце проведення: IQ Business Center, Київ, вул. Болсуновська, 13-15


Двадцять років потому — Вікіпедія\n«Двадцять років потому»\n«Віконт де Бражелон, або Десять років потому»\nДвадцять років потому у Вікісховищі\n«Двадцять років потому» — другий роман Олександра Дюма з серії романів про пригоди мушкетерів. Продовження пригод у першому романі трилогії Три мушкетери. Роман був написаний Дюма протягом декількох місяців у 1845 році.\nВ цій серїї пригод Дюма описує історичний період Франції за часів Фронди у період регенства Анни Австрійської, коли кардинал Мазаріні був фактичним керівником держави. Головний герой трилогії — д'Артаньян залишається на службі Мазаріні, а його друзі живуть своїм життям. Служба Мазаріні знову зводить друзів разом. До того ж у них з'явився спільний ворог — син Міледі де Вінтер, яку мушкетери стратили двадцять років тому. Пригоди приводять друзів до Англії, де вони мали врятувати англійського короля Карла І. Через хитрощі сина Міледі короля страчують, але друзям вдається також вбити й свого заклятого ворога.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Двадцять_років_потому&oldid=28351497


Таня Ша: «Багатомовність «Shopping Hour» – це мій спосіб мандрувати світом» | Tusovka\nМинулого тижня в одному з київських клубів відбулася презентація нового альбому етно-лаунж-проекту «Shopping Hour» «Пісні трьох морів». Після концерту ми поспілкувалися з головною натхненницею проекту Танею Ша про новий диск та чому вона навчилися під час роботи над ним, про сприйняття та популяризацію власної творчості, про її викладацьку та студійну діяльність.\n- Альбоми «Shopping Hour» постійно чимось дивують. «Пісні трьох морів» викликають захоплення й подив кількістю мов, на яких ви співаєте. Це із самого початку був такий задум, чи наповнення диску визначалося в процесі накопичення композицій?\nТаня Ша: У нас не було чіткого наміру дивувати. Просто я завжди люблю багатомовність – є таке відчуття, що це мій спосіб мандрувати світом. До речі, і не все було моїм бажанням. Китайську пісню принесла Олена Львова, а латиська пісня була в надрах студії, і потім одного похмурого ранку я подумала: "А чому б ні?". Так народився український текст до «Mans Mazais».\n- Чи підбирали ви під кожну мову особливе аранжування, особливу подачу?\nТаня Ша: Скоріше, не під мову, а під культуру, яку ця мова уособлює. Так було з китайською, тобто неможливо було абсолютно відгородитися. Я намагалася зробити щось більш лаунжеве, щось поза культурою. але певні мотиви, певні тематизми все одно випливли. Так само і з іспанською: хочеш – не хочеш, але все одно певна прив’язка до традиційних ритмів є.\n- Під час роботи над іншомовними піснями вокалісткам доводилося вчити ці мови?\nТаня Ша: Не те, щоб вони їх вивчали, але, звісно, слухали мови, зверталися до носіїв мови: був носій китайської, був носій іспанської. Наприклад, після запису альбому «Пісні трьох морів» я знаю, що в іспанській немає букви й звука «В». Я до цього не знала. Коли кричать «Арріва» - не вірте, треба кричати «Арріба».\n- А ви самі при підготовці цього альбому чомусь навчилися?\nТаня Ша: Так, я навчилася. Це, можливо, не в глибину, а скоріше в ширину. Я вчуся більше підлаштовуватися під обставини, під музикантів, з якими ми працюємо, тому що це теж вміння. І мабуть, воно якраз приходить з роками, коли тобі вже цікаво не втілити абсолютно, стовідсотково свої думки, а зупинитися, послухати, відреагувати.\n- І про роки, які минули: диск відкриває пісня «На глибині» з альбому «F5» 2005 року. Ви щось передумали в цій композиції?\nТаня Ша: Вона інакше зовсім звучить…\n- …Я про те, що Ви завжди кажете, що проект «Аби МС», у рамках якого ця пісня була створена, неможливий без Геннадія Сидорова?\nТаня Ша: «На глибині» - це пісня, написана для «F5», і власне пісню ми взяли, трохи переграли. А от там, де є читка і спів – без цього важко.\n- Ми тут згадали один з Ваших перших проектів «Аби МС», що розшифровується «Аби музику слухали». Що ви робите, аби музику «Shopping Hour» почули?\nТаня Ша: Я особисто телефоную, запрошую на концерти. Це насправді працює. Робимо від серця, записуємо альбоми, підтримуємо стосунки з мас-медійними персонами.\n- На яких радіостанціях, наприклад, ви чули пісні «Shopping Hour»?\nТаня Ша: Ми в грудні розіслали «Щедрик» («Angeli Sono Qui»). І завдяки нашим друзям він був у ротації на київському радіо «Лаунж-ФМ». Я могла почути її навіть двічі за день. Але це була просто гарна думка, гарне рішення, і я дякую Соні Сотник, яка дружньо відправила цю пісню. Більше я зараз не пригадаю, але залишається Національна радіокомпанія України – «Промінь», радіо «Культура», Перший канал, куди нас радо запрошують. Плануємо ще на радіо «ЄС», якщо вийде, звичайно. Ми пропонуємо, ми – відкриті. До речі, можливо, нас можна буде почути на радіо «Луцьк».\n- Колись Вуді Аллен сказав, що, мовляв, не може довго слухати Вагнера, бо в нього виникає бажання напасти на Польщу. Коли ви довго слухаєте композиції «Shopping Hour», які бажання з’являються у вас?\nТаня Ша: Я дуже давно не чула їх відсторонено. Але от сьогодні, коли ми слухали пісню «Jos ne Svice Ruina Zora» у нашому спільному виконанні з чоловічим квінтетом «ConCord» - це неочікувано, я не встигла звикнути. Це не було якесь бажання, але мені настільки подобалося, що мені було дуже шкода, що мені треба грати. І я не можу зосередитися на цьому та просто мовчки посидіти й послухати. Тому що в залі це було одне, а на сцені – це взагалі було щось фантастичне. Я знаю: коли я слухаю наші пісні на сцені під час концерту, мені дуже часто хочеться побути в залі.\n- Ви залучили до співпраці квінтет «ConCord», бо вам не вистачає в колективі чоловічих голосів, після того як «Shopping Hour» залишили Свєтіслав Грбіч та Мірко Прегун?\nТаня Ша: Частково так. Я мрію, звісно, зробити спільний концерт, навряд чи це буде постійна програма, хоча ще невідомо.\n- Крім того, ви ще викладаєте в музичній школі. Там ви не знаходите таких талантів, з якими вам би хотілося попрацювати?\nТаня Ша: Таланти є. Але поки що вони фізично не виросли настільки, щоб їх запрошувати. Але таланти є. У мене в 6-7 класі є дуже гарні хлопці.\n- А вони до Вас не звертаються? Певно, вони ж знають про Вашу потужну творчу музичну діяльність?\nТаня Ша: Не всі. Я не завжди їм розповідаю про це. Сьогодні на концерті була моя учениця. Це дуже красива дівчина й дуже гарна співачка. Я сподіваюся, що ми з нею обов’язково щось зробимо.\n- У вас є якісь особливі способи зацікавлення своїм предметом? Навряд чи на уроки сольфеджіо учні ходять з величезним бажанням?\nТаня Ша: По-перше, їм потрібно ходити, це обов’язковий предмет. Але мене дуже тішить, коли людина, потрапивши до мене на урок, приходить потім знов. Тому що сольфеджіо не люблять. Просто мені цікаво спілкуватися, і коли їм починає бути цікаво, то це фактично перестає бути технічним уроком.\n- На зимові свята ви представили проект «Шоколад і Різдво». Це разова акція, чи, можливо, це увійде в традицію, як Ваші концерти до Дня Святого Миколая?\nТаня Ша: Ми б дуже цього хотіли. У принципі, багато кому це подобається. Звісно, це мало б сенс грати багато (ми зіграли усього чотири концерти за сезон) і не тільки в Києві. Дуже сподіваємося, що всі будуть живі й здорові та це матиме шанс на продовження.\n- А як поживає студія «Кофеїн»? З огляду на ситуацію в країні, життя буяє?\nТаня Ша: Життя триває, записи йдуть. Ми чекаємо від Всесвіту якогось нового потужного проекту. І носа не вішаємо, намагаємося не панікувати, намагаємося просто творити.\nзаписав Дмитро Шульга, для сайту "весь Кіровоград"


Варіант 11 - 4 клас. ДПА-2019. Українська мова САПУН (підсумкові контрольні роботи) | Портфель\nУкраїнська мова САПУН (підсумкові контрольні роботи)\n1. Прочитай уважно текст «Велосипед для Катрусі».\nТої осені Катрусі купили велосипед. У старшого братика Дениса давно вже був «залізний коник». Він часто катав Катруську, коли батьки казали. А по своїй волі не хотів. Тож мрією дівчинки був власний велосипед...\nДенис аж очі витріщив на сестру від здивування. Хлопцеві стало соромно. Адже пам’ятав, як колись не хотів катати Катрусю на своєму велосипеді. А тут вона пропонує йому свій. Денис підійшов до Катруськи, обійняв і вперше в житті зрозумів, що кращого друга, ніж його маленька сестра, у нього немає.\n3. Познач, у якому розділі книги для читання можна розмістити цей твір.\nВ «Оповідання про дитячі оказії».\n4. Продовж речення.\nДенисові було соромно, бо він зламав свій велосипед.\n5. Визнач послідовність пунктів плану відповідно до тексту.\n4. Денис засмутився.\n1. Катрусі купили велосипед.\n5. Катруся пропонує братові користуватися її велосипедом.\n3. Тато відремонтував велосипед.\n2. Дівчинка в’їхала в дерево.\n6. Познач речення, у якому підмет — займенник третьої особи однини.\nБ Вона набивала синці, здирала лікті та коліна.\n7. Установи зв ‘язки між членами речення за допомогою питань.\n(Хто?) Катруся (що зробила?) стиснула; стиснула (що?) кермо; стиснула (чим?) ручками; стиснула (як?) міцно.\nДівчинка обов’язково навчиться їздити на велосипеді.\n9. Що означає вислів очі витріщив? Напиши про це текст (3-4 речення)\nЯ думаю, що вислів очі витріщив означає широко розкрити очі від здивування. Так кажуть, коли людина дуже здивувалася. Саме так здивувався Денис, коли Катруся запропонувала йому, свій новенький велосипед. Він зрозумів, що кращого друга в нього немає.


💐 Запитання й відповіді | ДОСТАВКУ КВІТІВ МЕСА - ІНТЕРНЕТ ФЛОРИСТОМ МЕСА\nМеса Флорист - запитання й відповіді\nУвійдіть до мого облікового запису http://www.flowers4mesa.com, щоб змінити своє замовлення або відвідайте сторінку обслуговування клієнтів. Усі зміни повинні бути 24 години до доставки. Після цього часу ми не можемо гарантувати, що буде достатньо часу на внесені вами зміни.\nhttp://www.flowers4mesa.com відстежує інформацію клієнта абсолютно конфіденційна. Наша компанія не клієнтів особистої інформації для використання сторонніх виробників та продати його з рекламних агентств. У випадку обов'язковою вимогою, шахрайства або правоохоронними запит особисті відомості можуть бути розділені за запитом з відповідними органами.\nЯк звернутися до служби обслуговування клієнтів http://www.flowers4mesa.com Якщо проблема?\nВикористовувати наявний обліковий запис http://www.flowers4mesa.com для доступу до облікового запису та зв'яжіться з обслуговування клієнтів. Крім того, називаємо наш відділ обслуговування клієнтів.


Своєї землі минулі справи (по романах В. Пикуля) - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Нові твори ⇒ Своєї землі минулі справи (по романах В. Пикуля)\nСвоєї землі минулі справи (по романах В. Пикуля)\nЄ російська приказка: “Іван, що не пам’ятає споріднення”. На жаль, у змісті знання історії дуже багато з людей стали такими “Иванами”. Але ж без історії не може бути освіченої людини. Сьогодення можна зрозуміти тільки через минуле, а зараз важливо зрозуміти наше сьогодення. Література, учителька життя, повинна прищеплювати інтерес і любов до минулого нашої й іншої країн. У відношенні Валентин Савович Пикуль (народився в 1928р.) для широкої публіки часто виступає першовідкривачем\nАдже деякі його романи висвітлюють ті сторінки,\nякі були знайомі, в основному, лише вузьким фахівцям. Відомий історик академік Б. А. Рибаков відзначав, що романи зіграли чималу роль у нинішнім посиленні тяги кистории.\nЯ давно знайома із творчістю Пикуля. Це й відмінний підручник життя, і захоплюючий, захоплюючий сюжет. Добутку письменника допомогли мені полюбити історію Росії. Мені подобається масштабність його поглядів, прагнення увібрати в оповідання якнайбільше подій, місць, героїв. Читаючи романи Пикуля, не тільки поринаєш у минуле, але й замислюєшся над сьогоденням\nВ історії нашої країни багато славних і безславних воєн, чимало й дипломатичних інтриг.\nОдним з напружених періодів була Семирічна Війна в 18 столітті. Письменник звертається до цього епізоду в романі “Пером і шпагою”. Сюжет побудований навколо історії одного французького дипломата. Але його цікава фігура дає письменникові можливість показати тугий вузол інтересів і протиріч провідних європейських країн. Ми бачимо користолюбство й дурість, а часом і боягузтво ряду російських сановників і поряд\nІз цим справжніх патріотів. Один з них – генерал Салтиков.\nАвтор описує його як тихого дідка, що уперед ніколи не ліз і біля престолу не отирався. Але саме він виявився щирим переможцем прусского короля Фрідріха 2, героєм всієї європейської війни. Він був прекрасним полководцем, що розумів солдата. Заздрісники не простили йому самостійності. На жаль, війна не принесла користі Росії, хоча слави й поваги їй додалася\nНа зміну “дщери Петровой” Єлизаветі прийшла німкеня Катерина 2. Її царювання описане в романі “Фаворит”. Це було “золоте століття” російського дворянства\nГоловний художній принцип Пикуля – показувати епоху через конкретних історичних осіб. Їх багато в романі. Але центральні образи – Катерина й Потьомкін. Цариця з’являється перед нами вольовою й розумною жінкою, знайомою з видними філософами\nЄвропи. Вона вміє розташувати до себе людей, зрозуміти чужу країну й служити їй. Але в той же час це хитра, часом підступна й жорстока правителька, занадто велелюбна жінка, стремившаяся подобатися до самої смерті\nСуперечлива й фігура “ясновельможного” князя Потьомкіна. Він спритна, хитра людина й царедворець, часто безпринципний, іноді дуже грубий. Але письменник виділяє одну дуже важливу рису, що, напевно, і зробила його помітною особистістю в нашій історії. Вона ріднить його з Волинським в “Слові й справі”, Салтиковим, з Горчаковим в “Битві залізних канцлерів”, нашими полководцями й флотоводцями в “Фавориті”. Це патріотизм. Діапазон історичних епох, описуваних романістом, великий, з 18 по 20 століття. В 1987 році він завершив цикл романів про русско – японську війну 1904 -05 років. Ці події вже знайшли відбиття в радянській літературі: в “Порт – Артурі” А. Степанова\nИ “Цусиме” А. Новикова – Прибою. Але Пикуль розповідає про війну по – своєму. Письменник уважає, що Історія не терпить шаблонів, з якими в нас підходять до тим або іншим подіям і особистостям. Він нагадує про те, що хоча ми звикли вважати Цусимское\nБій поразкою царського флоту, але забуваємо про високий патріотизм моряків, коли матроси й офіцери наперед знали, що загинуть. Але честь Росії для них була дорожче життя! В останньому романі своєї епопеї “Каторга” Пикуль розповідає про катор –\nЖанах на Сахаліні. Розкривається невідома сторінка історії. Коли на острів прийшли японці, засланці стали захищати свою страшну, жорстоку в’язницю! З більшою майстерністю досліджує письменник джерела патріотизму в цих злочинців. Незважаючи на всі пороки їхнього характеру й виховання, вони залишаються росіянами й борються, гинуть за свою Батьківщину\nВелике враження на читачів зробив роман “В останньої риси” про авантюриста Гришке Распутіні й останніх роках царського будинку Романових. Романіст прекрасно показав моральну й духовну злиденність влада імущих перед революцією. Люди, у яких у руках була доля країни, самі виявилися ледве не іграшкою в руках темного мужика й містика Распутіна\nРомани Пикуля побудовані на контрастах, на протиставленні патріотів і зрадників, чесних, відданих людей і кар’єристів, хапуг; сміливих і боягузів. Перед нами встає така галерея цікавих і значних, фатальних і незначних фігур, без\nЗнання про які наше духовне життя було б бідніше. Але в той же час не завжди виправдане копання письменника в інтимних подробицях, випинання й смакування їх. Можливо, це одна із причин того, що деякі вважають романи Пикуля бульварними\nАле треба цінувати те, що Валентин Пикуль відкрив для нас епізоди історії, зробив їх живими, заповнив цікавими особами, допоміг многим полюбити історію. Спасибі письменникові!\nНам, звичайно, треба пам’ятати, що в росіянці й радянській літературі дуже сильні традиції історичної прози й поезії. Пушкіна й Лермонтов, М. Загоскин і А. К. Толстой, Л. Н. Толстой і Д. Мережковский, С. Єсенін і А. Н. Толстой, С. Сергєєв – Ценский і\nА. Борщаговский, Ю. Тинянов і В. Ян, багато хто інші написали блискучі добутки про минуле нашої країни. Нехай же буде більше таких письменників!\nСюжети історичних романів В. Пікуля Мені здається, російські люди з особливою зворушливістю й любов’ю ставляться до всього, що пов’язане з історією нашої країни. Напевно, це тому, що ми ще порівняно молоді нації й всі історичні події як би не дуже віддалені від нас часом. Наша пам’ять про їх свіжа, і ми немов представляємо себе учасниками...\nАнтифашистська тема в романах Фейхтвангера По закінченні декількох років Фейхтвангер зрозумів, що людям, що покинули Німеччину, мають бути ще роки вигнання. Еміграція стає історичним періодом життя цілого покоління, періодом, повним своїх проблем, колізій і трагічних доль. Осмисленню цих проблем і доль Л. Фейхтвангер присвячує роман “Вигнання” (1940), що, як і романи “Успіх” і “Сім’я Оппенгейм”,...


Надо брать: Дерев'яні прикраси VERTUA – The Devochki\nНадо брать: Дерев'яні прикраси VERTUA\nвід Лиза Балагура | Лют 21, 2018 | FITTING ROOM, Треба брати\nДерев’яними аксесуарами сьогодні вже нікого не здивуєш, але поєднання натурального дерева з епоксидною смолою може змусити серце битися частіше.\nБлизько трьох місяців тому молоді львівські художники Софія Фіголь та Андрій Федорчук захотіли створювати щось автентичне. Так народилася марка аксесуарів та предметів декору ручної роботи VERTUA.\n«Ми постійно працюємо над розширенням асортименту та вдосконаленням бренда в цілому. Нові колекції з’являються щомісяця – натхнення беремо із навколишнього світу, а деякі концепти приходять у самому процесі», – говорить Софія.\nАксесуари VERTUA виготовляються із різних матеріалів, переважно природного походження: кипарис, білий дуб, епоксидна смола. Наприклад, недавно художники навіть освоїли кокос. В майбутньому планують замовляти екзотичні кольорові породи деревини.\n«Якщо справа стосується ювелірних виробів, то процес від заготівлі до готового виробу може зайняти від 15 до 30 годин. Спочатку робимо заготовки з епоксидної смоли та деревини, потім наносимо ескіз, доводимо його до відповідних масштабів, – розповідає співзасновниця. – Наступним етапом є трудомісткий процес шліфування та полірування виробу до дзеркального блиску. І завершальним етапом є покриття виробу захисними матеріалами та кріплення фурнітури».\nВартість прикрас – від 50 до 500 гривень (залежить від розміру та складності технологічного процесу). Замовити та придбати аксесуари можна на сторінці в інстаграмі.


День свободи від голоду - коли? - DAY TODAY\n28 вересня вважається інтернаціональним Днем свободи від голоду. Метою свята є поширення обізнаності щодо актуальної на сьогодні проблеми нестачі продовольства. День свободи від голоду було введено 2006 року некомерційною всесвітньою організацією Freedom from Hunger. Компанія працює в 19 країнах світу, де є нестача природних ресурсів, і допомагає боротися з голодом.\nВ історії України та всього світу є чимало випадків смерті від голоду. За даними міжнародної організації Freedom from Hunger, сьогодні кожна сьома людина страждає від постійного недоїдання, а у багатонаселених країнах з нестачею сировини рівень голодування серед людей значно підвищується.\nЯк допомогти боротьбі проти голоду своїми силами\nПідтримати ідею Дня свободи від голоду може кожен охочий. Найкращою допомогою буде ощадливе ставлення до продуктів харчування. Не варто купувати занадто багато їжі, якщо вона не буде після цього спожита. Важливо не допускати викидання продуктів харчування. Під час готування нової страви не обов’язково використовувати нові продукти, якщо є рештки, які можуть знадобитися.\nОщадливе ставлення до їжі та природних ресурсів, з якої вона видобувається, є великим внеском у боротьбі з такою глобальною світовою проблемою, як голод.


COVID-19 діагностували в 116 жителів КиївщиниCOVID-19 діагностували в 116 жителів Київщини – Рупор Київщини\nCOVID-19 діагностували в 116 жителів Київщини\nЗахворювання на коронавірус виявили в 116 жителів Київщини. Серед них – 10 дітей. Такими є дані обласного центру контролю та профілактики хвороб за минулу добу, 8 вересня.\nБілоцерківському – 8 (м. Біла Церква – 1, с. Шкарівка – 1, смт. Гребінки – 1, смт. Дослідницьке – 1, с. Саливонки – 1, с. Розкішна – 2, с. Калинове – 1)$\nБориспільському – 13, у т.ч. 1 дитини (м. Бориспіль – 1, с. Гнідин – 1, м. Переяслав – 7, с. Пристроми – 1 (дитина), м. Яготин – 3);\nБроварському – 31, у т.ч. 3 дітей (смт. Баришівка – 2, с. Селичівка – 1, м. Бровари – 1, смт. Велика Димерка – 6, смт. Калинівка – 2, с. Богданівка – 1, с. Гоголів – 3 (з них 1 дитина), с. Заворичі – 1, с. Княжичі – 2 (з них 1 дитина), с. Красилівка – 5, с. Літки – 1, с. Перемога – 2, с. Семиполки – 3 (з них 1 дитина), с. Требухів – 1);\nБучанському – 25, у т.ч. 1 дитини (смт. Бабинці – 3, смт. Пісківка – 1, с. Нова Буда – 2, м. Буча – 1, смт. Гостомель – 1, смт. Коцюбинське – 2 (з них 1 дитина), м. Ірпінь – 8, м. Вишневе – 2, с. Горенка – 1, с. Дмитрівка – 1, с. Капітанівка – 1, с. Мила – 1, с. Софіївська Борщагівка – 1);\nВишгородському – 21, у т.ч. 4 дітей (м. Вишгород – 2, с. Демидів – 2 (з них 1 дитина), с. Лебедівка – 2, с. Хотянівка – 3 (з них 1 дитина), смт. Іванків – 5 (з них 1 дитина), с. Обуховичі – 1 (дитина), с. Рудня-Тальська – 1, с. Станішівка – 1, смт. Красятичі – 2, с. Максимовичі – 1, с. Мар’янівка – 1);\nОбухівському – 4 (м. Васильків – 4);\nФастівському – 14, у т.ч. 1 дитини (смт. Калинівка – 3, с. Дзвінкове – 1, с. Путрівка – 2, смт. Чабани – 1, м. Боярка – 1 (дитина), с. Тарасівка – 3, м. Фастів – 2, с. Велика Снітинка – 1).\n17 хворих госпіталізовані. Решта знаходяться на амбулаторному лікуванні вдома.\nЗа добу одужали 104 особи.\nБілоцерківський район – 19, у т.ч. 4 дітей (м. Біла Церква – 1, смт. Рокитне – 4 (з них 1 дитина), с. Житні Гори – 2, с. Ольшаниця – 1, с. Острів – 1 (дитина), с. Ромашки – 2 (з них 1 дитина), м. Сквира – 2, м. Тараща – 3 (з них 1 дитина), с. Ківшовата – 1, м. Тетіїв – 1, с. Кашперівка – 1);\nБориспільський район – 9 (м. Бориспіль – 4, с. Вороньків – 1, с. Проців – 1, с. Старе – 1, м. Переяслав – 1, м. Яготин – 1);\nБроварський район – 17 (м. Бровари – 2, смт. Велика Димерка – 8, смт. Калита – 1, с. Богданівка – 2, с. Гоголів – 2, с. Заворичі – 1, с. Зазим’я – 1);\nБучанський район – 15 (м. Буча – 5, м. Вишневе – 1, с. Білогородка – 1, с. Бузова – 1, с. Крюківщина – 1, с. Петропавлівська Борщагівка – 1, с. Святопетівське – 2, с. Софіївська Борщагівка – 3);\nВишгородський район – 9, у т.ч. 1 дитина (м. Вишгород – 6 (з них 1 дитина), с. Нижча Дубечня – 1, с. Старі Петрівці – 1, м. Славутич – 1);\nОбухівський район – 28, у т.ч. 3 дітей (с. Іванівка – 1, м. Васильків – 3 (з них 1 дитина), м. Кагарлик – 1, с. Кадомка – 1, с. Стави – 1, м. Ржищів – 5, м. Миронівка – 3, с. Карапиші – 1, м. Обухів – 8 (з них 2 дітей), м. Українка – 2, с. Германівка – 1, с. Старі Безрадичі – 1);\nФастівський район – 7 (с. Кожухівка – 1, с. Тарасівка – 3, м. Фастів – 2, с. Веприк – 1).\nМинулої доби надійшли три повідомлення про летальні випадки, пов’язані з коронавірусом.\nПомер чоловік віком 47 років із с. Синява Білоцерківського району, а також дві жінки віком 84 роки з с. Рогізна Білоцерківського району та 77 років із смт. Бабинці Бучанського району.


Що краще лінолеум або ламінат # 9668- Що вибрати лінолеум або ламінат\nGidVkuhne.ru » Різне » Ремонт квартири » Що вибрати лінолеум або ламінат\nСьогодні сучасним покриттям підлоги вважається ламінат. Такий будівельний матеріал виглядає дуже красиво і стильно на підлозі. Ламінат поступово витісняє лінолеум, оскільки лінолеум має більше недоліків, ніж ламінат. Все ще модними вважаються лінолеум, які мають імітацію під паркет, ламінат або камінь. Такий лінолеум стелять в заміських будинках для додання дому затишної атмосфери. Виникає питання краще що вибрати лінолеум або ламінат?\nПеред вибором підлогового покриття важливо знати з чого воно складається. Так, наприклад, ламінат вважається не просто покриттям з дерева. Він поєднує в собі результат сучасних технологічних проривів. Складається ламінат з дерева високої міцності (ДВП). Різні ламінати можуть імітувати різноманітні породи дерев. Якщо порівнювати ламінат з паркетною дошкою, то ламінат за вартістю значно дешевше. Тому, сьогодні більшість людей віддають перевагу саме такому напольному матеріалу як ламінат.\nІснують переваги і недоліки ламінату. До переваг варто віднести:\nпростоту і швидкість в укладанні;\nпри демонтажі легкість у видаленні;\nмає велику колірну гамму і різні малюнки;\nІснують також недоліки ламінату:\nу вологих приміщеннях ламінат може прослужити всього п'ять років;\nтакий будівельний матеріал складається зі штучного матеріалу\nпри падінні гострого або важкого предмета на ламінат, підлогове покриття може зіпсуватися;\nчасте миття ламінату негативно позначається на його зовнішньому вигляді. На його поверхні можуть з'явитися світлі або темні плями різних розмірів;\nна стиках ламінату завжди знаходиться волога, пісок, пил, пісок, бруд, які важко видаляти. З часом таке підлогове покриття починає скрипіти;\nпісля тривалого попадання вологи на ламінат, загрожує повна заміна підлогового покриття.\nЯкщо правильно підібрати підлогове покриття, то це говорить про тривалість експлуатації будівельного матеріалу для підлоги. Важливо враховувати про місце, де буде лягати ламінат або лінолеум. Завжди необхідно враховувати вологість будь-якого приміщення, а також навантаження, яке буде здійснюватися на підлогу.\nІснують також переважні особливості лінолеуму. До них відносять:\nпідлогове покриття легко стелиться в будь-якому приміщенні;\nмаю невисоку теплопровідність;\nніколи не гниє, оскільки складається з синтетичних матеріалів;\nмає додаткове властивість - антиковзання;\nмає великий термін придатності (понад 20 років).\nПри такій кількості переваг, лінолеум все ж має і недоліки, до яких відносять:\nскладається зі штучного матеріалу;\nпоступається за якістю дерев'яній підлозі;\nпродавлюється під вагою різних меблів;\nможе деформуватися і тріскатися;\nза зовнішнім виглядом виглядає недорого.\nДуже часто ми стикаємося з проблемою вибору того чи іншого будівельного матеріалу. Адже головне в такій справі дізнатися про всі характеристики та особливості, а потім прийняти рішення і придбати підлогове покриття по своєму смаку. Важливо керуватися своєю інтуїцією, яка ніколи не підводить.\nЗробіть правильний вибір, враховуючи всі переваги і недоліки підлогових покриттів!