Суспільство | Hовостной портал\nTag Archive Суспільство\nВ інтерв’ю програмі “Вечірній тепловізор” він заявив, зараз немає оптимального шляху для вирішення ситуації на Донбасі передає Обозреватель.\n“Це питання вирішується тільки однією людиною на цій планеті. Його звати Путін. Що треба зробити, щоб у нього з’явилося таке бажання? Це вже друге питання”, – зазначив Притула.\n“Зараз команда президента Зеленського вважає, що з Путіним потрібно вести перемовини, що він налаштований на конструктивний діалог, що він готовий йти на поступки. Я намагаюсь зрозуміти в який прекрасний момент до них має прийти прозріння, що з ними ніхто не домовляється. З ними ніхто не буде розмовляти на рівних, і що в принципі Путін не розглядає їх як сторону діалогу”, – зауважив Притула.\nВін додав, що президент країни-агресора розуміє тільки мову сили. “Мені здається, що той старий ботоксний КДБіст розуміє тільки одне: мову сили, мову кнута. Те, що робилось потугами дипломатії минулої влади мені трохи більше подобалось, ніж те, що відбувається зараз. Щоб не зараховувати мене до “порохоботів”, в мене і до минулої влади є багато різних зауважень та претензій. Але Росія повинна була би і раніше, і зараз, і в майбутньому кожного дня відчувати розжарений страпон в своєму задньому отворі”, – сказав Притула.\n“Про що з ними балакати? Вони завели війська на Донбас, вони забрали Крим, вони вбивають наших людей, а ми з ними шукаємо порозуміння. Питань нема. Треба шукати розуміння! Але давайте не ми з ними будемо шукати порозуміння, а вони будуть запитувати в нас, як би це порєшать, щоб нас перестали дрючити зі всіх сторін! Питання Криму і Донбасу має стояти на порядку денному української дипломатії. На кожному кроці, кожен день, на будь-якому майданчику. Всі, хто каже, що Європа втомилася від українського питання… Хто ти, тварь?” – підсумував Притула.\nПро інцидент чоловік написав на своїй сторінці у Facebook передає Обозреватель. Ситуація трапилася 14 лютого.\n“У метро в Києві два чоловіки почали чіплятися до нас через те, що ми говоримо українською. Подумав, ну, неадеквати якісь, їх скрізь багато. Колеги якраз виходили, а я вирішив відійти. Вони почали на весь вагон горлопанити: “Чьо оні ви*биваются, уже даже в сьолах нє разгаварівают на украінском”, – переказав журналіст історію (Мову відтворено у оригінальному вигляді. – Ред.).\nЗеленський “підірвав” зал в Мюнхені жартом про імпічмент Трампа та Україну. Фото й відео\nЖурналістка Крістіан Аманпур, яка виступає модераторкою на конференції, поцікавилася, наскільки ситуація з імпічментом в США вплинула на головні завдання Зеленського в його країні, зокрема щодо повернення заручників передає Обозреватель.\n“Хто тепер тут Свинарчук?”: у мережі опублікували відео скандального інтерв’ю з міністром оборони\nНещодавно міністр оборони Андрій Загороднюк “втік” з інтерв’ю із журналістом Сергієм Івановим.\nЗгодом Іванов вирішив опублікувати в YouTube відео скандальної розмови з посадовцем передає Вголос.\nОчільник Міністерства оборони швидко покинув студію після того, як пролунало питання про купівлю бронетехніки за суттєво завищеними цінами.\nЗагороднюк звинуватив журналіста у поданні некоректних фраз і додав, що не збирається це коментувати, оскільки відомство не робило нічого незаконного.\nУ свою чергу, Іванов згодом звернувся до Генерального прокурора Руслана Рябошапки з проханням дати оцінку дій посадовців Міноборони, які можуть бути причетними до привласнення держкоштів.\nТакож журналіст запевнив, що главі держави Володимиру Зеленському буде цікаво дізнатися, “хто тепер тут Свинарчук”.\nThe post “Хто тепер тут Свинарчук?”: у мережі опублікували відео скандального інтерв’ю з міністром оборони appeared first on InfoFakt.


Павло Казарін назвав 4 причини поїхати до Карпат\nICTV / Ранок / Павло Казарін назвав 4 причини поїхати до Карпат / 06.10.2016 15:25\nОстаннім часом наші колеги все частіше обирають для відпочинку мальовничі куточки нашої країни. Своїми враженнями про відпустку у Дземброні на Гуцульщині поділився ведучий «Ранку у Великому Місті» Павло Казарін.\nЯ народився і виріс у Криму, і тому для мене гори – це обов’язковий атрибут пейзажу. Карпати відрізняються від моїх кримських – вони інші, але від того не менш прекрасні. Саме тут можна знайти тишу і спокій – можливо, два головні дефіцити для міського жителя. В Карпатах ніщо не відволікає вас від книг і власних думок.\nВід Карпат складно втомитися – вони скрізь різні. Гірські хребти змінюються гірськими лугами, підйоми – долинами. Тут приголомшливі водоспади, озера, мости і акведуки, приватні сироварні і невеликі ресторанчики. Все, що вам потрібно, це зрозуміти, чого саме ви хочете. Особисто я використав свій тиждень, щоб дістатися до тих книг, на які у мене в місті не залишалося ні часу, ні сил.\nЯкщо ви живете в приватному будинку, ваш сніданок, обід і вечеря будуть явним викликом для вашої дієти. Тому що смачно, багато і надзвичайно ситно. Люди в Карпатах – щирі і справжні, щедрі і з почуттям власної гідності. Розмовляйте з ними, слухайте їх, вчіться розуміти. Це хороший спосіб розширити свої уявлення про Україну.\nСкладно уявити, але люди тут живуть, купуючи в магазинах лише сіль, сірники, борошно і спеції. Все інше нерідко готують і роблять самостійно. Перекласти дах? Підкувати коня? Це звичайні деталі місцевого побуту. Десь тут по горах гуляє тінь Параджанова – того самого, який увічнив край в «Тінях забутих предків».\nТеги: Карпати, Павло Казарін, шоу-біз


Слайд #1Тема. Корисні бактерії.Слайд #2Перевірка виконання учнями домашнього завдання.\nУчні обмінюються шпаргалками, які вони зробили вдома, і намагаються розкрити зміст та оцінити їх. Іншим завданням можна запропонувати учням, користуючись власними шпаргалками, переказати текст підручника. Оцінюється повнота і правильність переказу. Після цього можна запропонувати переказати текст без шпаргалки.Слайд #3У природі та житті людини бактерії відіграють як позитивну, так і негативну роль. Існують бактерії, які розмножуються в середовищі, багатому на вуглеводневі сполуки і позбавленому кисню. Вони можуть жити за рахунок нафти і нафтових газів. Завдяки цим бактеріям геологам швидше вдається виявити ці корисні копалини. Вони беруть проби ґрунту й підземних вод. У пробірках бактерії утворюють великі колонії — це доводить, що в надрах є нафта.Слайд #4Бактерии помогают перегнивать листьям, упавшим на землю. Участвуют в образовании полезных ископаемых, поддерживают запасы углекислого газа и кислорода в атмосфере.Слайд #5Возникшие миллиарды лет назад слоистые каменные структуры -строматолиты – результат жизнедеятельности бактерий.Слайд #6Часто трапляється, що вологі купи зерна, сіна, торфу, ганчір'я самозаймаються. Цю "роботу" виконують бактерії, які виділяють під час розмноження і життєдіяльності багато тепла. Це тепло використовують для обігрівання теплиць і парників.\nКорисну для людини роль бактерій ми будемо вивчати на сьогоднішньому уроці.Слайд #7План\nБактерії і продукти харчування людини.Слайд #8N2\nN2Слайд #9Давно було помічено, що після вирощування бобових культур родючість грунту значно зростає. Вперше це явище вивчив та описав вчений С. Виноградський у 1895 р. З розвитком кореневої системи рослин, на яких вони оселяються, активність цих бактерій в зоні діяльності коренів посилюється. Під впливом життєдіяльності бактерій клітини кореня розростаються у кулясті бульбочки, де в клітинах рослини-господаря нагромаджуються колонії азотфіксуючих бактерій. Такі бактерії називають бульбочковими (демонстрування зображення). Тут бактерії концентруються і живляться за рахунок виділень рослини-господаря, а самі вони приносять користь цій рослині, зв'язуючи атмосферний азот у легкі для засвоєння рослиною сполуки. Азотфіксуючі бактерії вступають у симбіоз переважно з рослинами родини Бобові.Слайд #10Очищення стічних вод та газів\nЯк ви гадаєте, яким чином відбувається очищення стічних вод та газів на великих підприємствах? Велике значення мають бактерії як живі фільтри. Для очищення річок від шкідливих відходів використовують бактерії, які живляться фенолом та іншими хімічними речовинами. Цей спосіб застосовують і для очищення стічних вод коксохімічних заводів та побутових вод. Для цього стічні води відстоюють і розділяють на рідку частину та драглистий осад. А потім переробляють у декілька етапів, використовуючи аеробні та анаеробні бактерії. Пригадайте, що це за бактерії. Після очищення отримують очищену рідину, яку зазвичай спускають у річки та мул, що складається з нешкідливих органічних і неорганічних речовин, його можна висушити і в подальшому використовувати як добриво. На одному з заводів Німеччини було створено багатошаровий фільтр для очищення газів з неприємним запахом. Для фільтру взяли штам бактерій, які знищують запахи. Забруднене повітря проходить крізь цей фільтр і позбавляється запаху. Такі установки можна використовувати на тваринницьких фермах.Слайд #11Слайд #12Симбіотичні бактерії\nПригадайте, які бактерії називають симбіотичними. Яким чином вони пов 'язані з тваринами ?Бактерії і тварини перебувають у взаємозв'язку через процес травлення. Травоїдні тварини харчуються переважно травою, основна маса якої складається з целюлози. Ссавці та інші тварини не можуть перетравлювати целюлозу, оскільки у них відсутні відповідні травні ферменти. Тут "на допомогу" приходять бактерії та найпростіші (організми, які складаються з однієї клітини, належать до тварин), які живуть у кишечнику. Харчуючись целюлозою, вони перетравлюють її, розкладають на більш прості речовини, здатні перетравлюватися травною системою травоїдних тварин. У кролів такі бактерії живуть у сліпій кишці й апендиксі, а у корів та овець — в частині шлунка — рубці. Непрямий стосунок ці бактерії мають до людини, бо вона вживає у їжу м'ясо травоїдних тварин.Слайд #13Людини безпосередньо стосуються бактерії, які живуть у її кишечнику. Вони синтезують вітаміни групи В і вітамін К. Вітаміни групи В мають винятково важливе значення для людини, оскільки беруть участь у багатьох процесах обміну речовин, особливо впливаючи на її м'язову систему. Вітамін К регулює процес зсідання крові.Слайд #14Промислові процеси бродіння\nсилос, яким харчується велика рогата худоба. Слайд #15З молока за допомогою бактерій Лактобацілюс отримують масло, сир, йогуртСлайд #16З оцетової бактерії виробляють закваску для квасу. Також бактерії допомагають зробити з тіста хліб..\nЗ 30-х років XX сторіччя багато дослідників почали займатись виділенням природних речовин з бактерій і грибів, які мають здатність вбивати інші мікроорганізми, тобто мають ефект антибіотиків. Ці дослідження тривають і досі. Антибіотики мають винятково важливе значення для лікування людей і тварин. Найбільшу кількість речовин антибіотичної дії отримують із бактерій, які живуть у ґрунті. Більш ніж 50 антибіотиків успішно застосовуються у лікувальній справі. Серед них — стрептоміцин, антибіотики тетрациклінового ряду (демонстрування таблеток і мазі). Вони виявлені у бактерій роду Стрептоміцес. Стрептоміцин був винайдений невдовзі після пеніциліну, але, на відміну від нього, діє на туберкульозну паличку.Слайд #18Використання бактерій біотехнологією та генною інженерією\nВ останні роки XX сторіччя з'явилось нове джерело їжі, так званий білок одноклітинних, який отримують із мікроорганізмів. Використання мікроорганізмів має цілий ряд переваг: не треба великих площ для сівби, приміщень для худоби; мікроорганізми швидко ростуть на найдешевших чи побічних продуктах сільського господарства та промисловості (наприклад, на нафтопродуктах, метанолі чи папері). Білок одноклітинних можна використовувати як корм для худоби замість продуктів, що використовуються людьми. Так, наприклад, в різних країнах світу фермери при відгодівлі тварин використовують дуже багато зерна і заміна цих кормів на білок одноклітинних допоможе зберегти зерно для людей.Слайд #19Бактерії , які живуть глибоко під водою допомагають створювати лосьон для ефективного захисту шкіри від згубних променів сонця.Слайд #20Генна інженерія — це наука, яка працює з речовинами, що несуть інформацію про спадковість організмів (ДНК). Зараз є технології, що дозволяють вносити у структуру ДНК гени, які змінюють властивості організму. Наприклад, одним із досягнень генної інженерії є перенесення в клітини бактерій генів, що кодують інформацію про синтез інсуліну в людини. І тепер практично весь інсулін (гормон, що регулює кількість цукру в крові, препарат, який приймають люди, хворі на цукровий діабет), отримують набагато дешевшим способом в результаті діяльності бактерій, а раніше — із підшлункової залози великої рогатої худоби.\nІншим досягненням генної інженерії є внесення в організм бактерій гена, який відповідає за синтез інтерферону — білка, що виробляється організмом людини у відповідь на вірусну інфекцію і призначається хворим на застуду.Слайд #21Бактерії і продукти харчування людини\nКонфлікти та їх видиІнші презентаціїЛех ВальцеровичІнші презентаціїВид. Критерии видаБіологія


У серпні в Єгипті ледь не збили британський літак з туристами - ЗМІ - Korrespondent.net\nУ серпні в Єгипті ледь не збили британський літак з туристами - ЗМІ\nКорреспондент.net, 7 листопада 2015, 06:21\nВійськові Єгипту ледь не збили британський лайнер\nІнформацію про інцидент підтвердили в Департаменті транспорту Великобританії.\nБританський літак з 189 туристами ледь не був збитий ракетою під час посадки в Шарм-еш-Шейху приблизно за два місяці до катастрофи російського Airbus A321 на Синаї. Про це повідомив увечері в п'ятницю, 6 листопада, британський таблоїд The Daily Mail з посиланням на обізнане джерело.\nІнцидент, як стверджує видання, стався 23 серпня. Екіпаж літака авіакомпанії Thomson, що летів з Лондона, за інформацією The Daily Mail, під час посадки побачив ракету, яка летіла назустріч лайнеру. Перший пілот встиг відвернути літак вліво, в результаті ракета пролетіла за 300 метрів від лайнера.\nПро подію, за інформацією The Daily Mail, знали тільки п'ятеро членів екіпажу. Пізніше їм повідомили, що ракета була випущена під час навчань єгипетськими військовими.\nРаніше низка країн, включаючи Великобританію, Ірландію, Францію і Нідерланди, призупинили регулярні рейси в Шарм-еш-Шейх.\nСамописець А321 зафіксував вибух - ЗМІ\n6 листопада президент Росії Володимир Путін за рекомендацією Національного антитерористичного комітету доручив уряду призупинити польоти російських авіакомпаній в Єгипет до з'ясування причин катастрофи літака авіакомпанії Когалимавіа.\nЛітак російської авіакомпанії "Когалимавіа" зазнав аварії 31 жовтня незабаром після вильоту з аеропорту курортного Шарм-еш-Шейха. Загинули всі 224 людини, які перебували на борту. Більшість загиблих були росіянами. На борту також перебували четверо громадян України і один білорус.\nНайбільш обговорюваними версіями є вибух на борту літака, а також причетність до авіакатастрофи терористичної організації Ісламська держава або організації, пов'язаної з нею.\nТЕГИ: самолет, Великобритания, Синай\nДжонсон: РФ досягає відчутного прогресу у війні22466\nУ Кремлі обговорюють "майбутнє без Путіна" - ЗМІ19159\nМедведєв назвав умову для "повноцінної війни" з Україною17596\nКадиров пообіцяв за шість секунд "розбити Польщу"17203\nОрбан оголосив надзвичайний стан в Угорщині16997\nМельник: У військовому плані Німеччина покинула Україну169133


Понад 600 дітей поліцейські Житомирщини повернули додому упродовж року | Житомирщина\nПонад 600 дітей поліцейські Житомирщини повернули додому упродовж року\nЗа минулий тиждень, з 20 по 27 грудня, до територіальних підрозділів поліції Житомирщини надійшли повідомлення про зникнення 13 дітей. Усі вони нині розшукані. Напередодні шкільних канікул і новорічних свят поліція закликає дорослих відповідальніше ставитись до батьківських обов’язків і до дитячої безпеки.\nПереважна кількість повідомлень про зникнення підлітків минулого тижня надходила від житомирян.\nНа вихідних правоохоронці в обласному центрі розшукували 14-річну юнку, яка пішла на прогулянку з подружками ще у п’ятницю, але додому до наступного дня так і не повернулась. Причому, дівчина відповідала на телефонні дзвінки, не повідомляючи свого місця знаходження. Урешті поліцейські розшукали її у знайомих і передали батькам. При цьому ювенальні інспектори провели відповідну бесіду з юначкою про можливі негативні наслідки і ризики від такої поведінки, а з дорослими членами родини – про відповідальне ставлення до виховання доньки.\nТака ж переконлива профілактична робота знадобилась і в сім’ї 15-річної житомирянки. Дівчина також у п’ятницю пішла гуляти, а вже в суботу, 25 грудня, мати повідомила про її зникнення до поліції. На щастя, дівчину швидко знайшли на гостинах у друзів і повернули додому.\nЩе одну 15-річну ученицю одного з навчальних закладів Житомира правоохоронці розшукали аж на Коростенщині. Про її зникнення до поліції повідомили педагоги. На щастя, з дівчиною нічого лихого не сталося.\nУвечері 27 грудня у Бердичеві поліцейські розшукали 11-річного мандрівника, який напередодні гуляв з друзями і врешті залишився у них ночувати. Про відсутність дитини вдома правоохоронців сповістила родичка, наголосивши, що матір неналежно наглядає за дітьми. Як виявилось під час перевірки, у родині виховується п’ятеро дітей, найстаршому з яких 13, а найменшому – 5 років. Наразі у сім’ї працюють ювенальні поліцейські та представники соціальної служби, вивчаючи умови виховання та проживання малолітніх. Водночас вирішується питання про притягнення їх матері до адміністративної відповідальності за ігнорування батьківських обов’язків.\nЗа інформацією відділу ювенальної превенції ГУНП в Житомирській області, упродовж 2021 року поліцейські регіону допомогли розшукати 638 дітей.\nНапередодні зимових канікул поліцейські радять батькам заздалегідь подбати про дозвілля школярів, аби убезпечити їх від ризикованих факторів. Правоохоронці наполягають на суворому контролі дорослих за місцезнаходженням і зайняттями неповнолітніх. Нагадуйте дітям правила безпечної поведінки в оселях, на вулиці, у транспорті тощо. У разі виникнення неприємних ситуацій, заручіться підтримкою поліції. Телефон «102» працює цілодобово.


Апеляційний суд підтвердив повернення обвинувального акту щодо директора ТОВ Арстрейд Кирила Сахна назад до САП » Слово і Діло\nСАП програла апеляцію щодо обвинувального акту в справі Южно-Української АЕС\n28 березня 2018, 16:10\nСпеціалізованій антикорупційній прокуратурі відмовили в задоволенні скарги на повернення обвинувальний акту щодо директора ТОВ «Арстрейд» Кирила Сахна.\nТаке рішення ухвалила сьогодні, 28 березня, колегія суддів Апеляційного суду міста Києва, повідомляє «Слово і Діло».\nПрокурор САП просив скасувати рішення суду першої інстанції про відмову затвердити угоду про визнання вини між прокурором і Сахном, а також повернення обвинувального акту назад до прокуратури.\nОднак колегія суддів не побачила для цього підстав і відмовила в задоволенні апеляції.\nЯк відомо, 5 лютого Шевченківський районний суд міста Києва повернув САП обвинувальний акт щодо директора ТОВ «Арстрейд».\nНагадаємо, НАБУ завершило розслідування справи Южно-Української АЕС.\nРаніше Бюро затримало й повідомило про підозру ще одному фігуранту вказаної справи.\nНАБУ повідомило про підозру колишньому президенту «Енергоатому» 24 січня 2018, 16:21


≡ Гарнір до стейка, який підкреслить смак і аромат м'яса ᐈ статья от Мястории\nГоловна Корисно про м'ясо Гарнір до стейка, який підкреслить смак і аромат м'яса\nГарнір до стейка, який підкреслить смак і аромат м'яса\nЛюбителі м'яса, сьогодні ваш день! Ми зібрали дуже смачні гарніри до стейка, від яких ваш внутрішній перфекціоніст буде в повному захваті. Безумовно, найкращий компаньйон до стейка - салат зі свіжих овочів, приправлений морською сіллю і оливковою олією. Але як на рахунок покреативити на кухні?\nІдеальний гарнір до стейку з яловичини, свинини, баранини або курки.\nжовтий болгарський перець - 1 шт.\nОвочі помити, кабачок і цибулю порізати кільцями. Порізати болгарський перець на великі скибочки, попередньо видаливши насіння. У сковороду-гриль налити трохи оливкової олії, додати нарізані на половинки зубчики часнику і листочки чебрецю. Розігріти сковороду, викласти на неї овочі, додати сіль і перець за смаком і обсмажувати з двох сторін.\nКукурудза на шпажках\nВишукана і незвичайна закуска до м'яса на грилі.\nсвіжа кукурудза (кількість за бажанням)\nВідварити кукурудзу впродовж 30 хвилин в підсоленій воді. Трохи остудити і розрізати кожен качан на 2 частини. У сковороду-гриль налити трохи оливкової олії, додати нарізані на половинки зубчики часнику і листочки чебрецю. Обсмажити на розігрітій сковороді кукурудзу з усіх боків. Поперчити за смаком. Обсмажену кукурудзу нанизати на шпажки і подавати як порційний гарнір (самостійно або з овочами гриль).\nЗапечена картопля з лимоном і спеціями\nПрекрасний гарнір до преміальних стейків Рібай, Нью-Йорк, Філе-Міньйон, Ті-Боун або Портерхаус, а також таких альтернативних стейків, як Флет-Айрон, Вегас-Стріп, Денвер, Чак-ай-Ролл, Рібай-Кеп і Фленк- стейк.\nсуміш перців, сіль за смаком\nНеочищену картоплю промити і розрізати на четвертинки. Розігріти в сковороді вершкове масло і оливкову олію, поки вершкове не почне золотитися. Вимкнути вогонь, викласти в сковороду картоплю і перемішати з маслом. На жаростійку форму викласти картоплю, зверху полити залишками масла і, не загортаючи у фольгу, помістити в розігріту до 200 ° C духовку на 30 хвилин, до рум'яної скоринки. Тим часом в миску натерти цедру лимона, вичавити туди ж сік лимона, додати сіль, перець, листочки чебрецю і подрібнений часник, окропити оливковою олією і перемішати. Коли картопля запечеться, викласти її в ароматну суміш і дати настоятися 2 хвилини.\nУніверсальний гарнір до стейку з телятини, свинини, курки, індички і баранини.\nцибуля-шалот - 500 г\nкоричневий цукор - 1 ст. л.\nпортвейн або херес (опціонально) - 2 ст. л.\nЦибулю очистити і промити. На добре розігріту сковороду налити оливкову олію і помістити цибулини в один шар. Смажити на невеликому вогні впродовж 5 хвилин, періодично перевертаючи. Після того, як цибуля підрум'яниться, посипати її цукром. Продовжувати смажити на невеликому вогні, ретельно помішуючи. Коли цукор почне карамелізуватись, влити портвейн, додати сіль і збільшити вогонь. Випарити вино, потім влити воду, зменшити вогонь, закрити кришкою і тушкувати впродовж 5 хвилин. Відкрити кришку і готувати до випаровування рідини. Влити бальзамічний оцет і перемішати. Подавати в теплому або холодному вигляді.\nспаржева квасоля - 150 г\nСпаржу і спаржеву квасолю відварити в підсоленій воді впродовж 3-4 хвилин. Окропити оливковою олією, додати сіль і мелений чорний перець.\nУніверсальний гарнір до стейка зі свинини, яловичини, баранини, індички і курки\nсалат пак-чой - 2-3 шт.\nзелений горошок - 150 г.\nСалат пак-чой розрізати навпіл і посолити. Підрум'янити на рослинній олії на розігрітій сковороді впродовж 3-4 хвилин. Довести воду до кипіння. Опустити в ємність зелений горошок на 2-3 хвилини. Приготовані інгредієнти поперчити за смаком і подавати з м'ясом.\nЗапечені овочі в бальзамічний глазурі\nПікантний овочевий гарнір до стейка з яловичини, баранини, свинини, курки та індички.\nріпа - 2 шт.\nОвочі очистити і відварити: буряк - впродовж 30 хвилин, морква з ріпою - 15-20 хвилин. Нарізати четвертинками або часточками, перекласти у жаростійку форму, змащену олією. Тим часом баклажан нарізати товстими скибочками, додати сіль і перець, змастити оливковою олією і обсмажити на сковороді-гриль. Перекласти до овочів. Змішати бальзамічний оцет, оливкову олію і мед. Додати сіль і перець за смаком. Полити овочі глазур'ю, посипати листочками чебрецю і перемішати. Запікати в попередньо розігрітій до 200 ° C духовці близько 30 хвилин.\nІталійці, особливо жителі півночі (Ломбардії), впевнені, що полента заслужила право стояти в одному ряду з іншими делікатесами місцевої кухні, які прославили її по всьому світу. Каша вариться на воді або бульйоні (овочевому, м'ясному), її подають прямо «з вогню», приправляючи пармезаном, або дають охолонути, після чого нарізають на скибочки і обсмажують на оливковій олії до утворення золотистої скоринки.\nЦікаво. В Італії існує кілька сортів поленти. Брамата - грубого помелу кукурудза; з неї, як правило, варять круту кашу, яку потім розрізають і обсмажують. Фіоретто - крупа тонкого помелу; служить для приготування гарніру. Інтеграле - цільнозернова кукурудзяна мука, з якої готують гарніри до дичини. У Румунії та Молдові кукурудзяна каша відома як мамалига. Крупу варять виключно на воді, приправляючи лише сіллю. Для цих цілей використовують товстостінний чавунний казанок, в якому каша вариться досить довго. Після цього мамалигу викладають на дерев'яну дошку, формуючи циліндр. Коли вона остигає, її можна сміливо різати скибками.\nПоленту як гарнір до яловичого стейка або каре ягняти подають в дорогих ресторанах. Чому б не зберегти традицію на великих вечірках і теплих домашніх обідах?\nПропорції води і крупи досить умовні. В середньому це 4:1. Візьмете води трохи більше - отримаєте більш м'яку тягучу кашу. Трохи менше - зварите круту мамалигу або поленту, яку після охолодження можна нарізати ножем.\nЯкщо ви готуєте гарнір до овочів або м'яса, в кашу не додавайте ніяких приправ, крім солі. Якщо ж збираєтеся подавати як самостійне блюдо, додайте масла і сиру - солоноватого сулугуні, бринзи або сиру з копченим смаком.\nПерші хвилини кашу потрібно помішувати постійно в одному напрямку - поки вона не «схопиться». Потім можна прикрити її кришкою і помішувати час від часу, поки маса при помішуванні не почне легко «відлипати» від стінок каструлі.\nПроцес приготування займає від 20 до 45 хвилин. Все залежить від помолу крупи.\nУспішних вам кулінарних експериментів!


В окупованому Луганську сепаратисти влаштували флешмоб\nУ п'ятницю, 20 січня, в окупованому Луганську сепаратисти з об'єднання "Молода республіка" влаштували флешмоб "Крим-Донбас-Росія". Захід пройшов на підтримку анексованого півострова.\nСепаратисти виготовили карту Криму та розмалювали півострів кольорами країни-агресора – російського триколору. На карті зрадники написали побажання мешканцям окупованого півострова. Саму мапу пообіцяли передати в Крим. Флешмоб був приурочений до Дня Криму і повинен був показати "непорушний зв'язок" Донбасу, РФ та анексованого півострова.\n"Сьогодні святкується чудовий день – День Республіки Крим, знаменний день для кримчан. І тому студентське об'єднання "Молода Республіка" вирішила привітати всіх кримчан зі святом, з поверненням на їх історичну Батьківщину", - розповів заступник голови об’єднання сепаратистів Олександр Комлач.\nНагадаємо, в Кривому Розі група ініціаторів пробувала заспівати російську композицію в рамках участі в пісенному флешмобі, присвяченому темі братства українців і росіян. Але здійснити це їм перешкодили.


Elena Dudar | Интервью для украинского интернет издания www.karalevna.com.ua.\nИнтервью для украинского интернет издания WWW.KARALEVNA.COM.UA.\nЄ такі люди – надзвичайно глибокі, сповнені мудрості й змісту. Вони живуть легко й натхненно, їхні очі горять – улюбленою справою, захопленнями, життям! І всюди, куди б не йшли, такі люди бачать магію. Нам пощастило відкрити для себе Єлену Дудар, прекрасну людину, котра любить людей і фотографію, й одного разу кардинально змінила своє життя, аби поєднати цих дві любові й творити справжнє мистецтво. Вона вміє дивитися углиб людей, вміє бачити їхній вогонь поза численними масками, які вони одягають щодня. Власне, саме Єлена й допомагає людям позбуватися цих масок в момент, коли вони стоять, немов оголені, перед її фотокамерою. Про магію фотографії та моменти вічності, про відсутність масок і справжність, про его та боротьбу зі страхами, про книжки, фільми, моменти, що надихають читайте у нас на Першому українодівочому сайті гарного настрою "Каралєвна" просто зараз.\nЄлено, що для Вас фотографія – техніка чи мистецтво?\nВідповім словами генія фотографії Анрі-Картьє Брессона: «Фотографія – це гільйотина, яка відсікає від вічності сліпучий момент». Фотографія – це передусім мистецтво, але без техніки воно існувати не може. Технічні навички та художній погляд – це як чоловік та жінка, тільки в парі існує гармонія: повна, досконала, від природи. Бувають винятки з правил, коли людина без технічних навичок робить вражаючий кадр, але я схильна вважати, що в такому випадку все відбувається, як в казино: «Новачкам щастить». Після 2-3 вражаючих кадрів треба відзняти 10 000, щоб розпочати й спробувати говорити мовою фотографії.\nЯк давно фотографуєте? І чи маєте якусь особливу історію про Ваш шлях до фотографії?\nФотографую я уже 8й рік. До цього 7 років займалася журналістикою, і серйозною: політика, соціальна журналістика, розслідування на державному рівні. Моїм першим офіційним місцем роботи буd вісник ГАЇ. Гаїшницею не була, якщо що /сміється/. Була журналісткою. Я з 14 років вперто крокувала цією стежкою поки не трапився один переломний момент: я впала з висоти 2х метрів і зламала хребет. То був подвійний компресійний перелом. І той випадок змусив задуматися над тим, що б трапилося, якби то був мій останній день? Чи була б я по-справжньому щаслива? Так, я любила журналістику, але це було на межі з садомазохізмом, якщо чесно: не спати дві-три доби, приходити на канал в понеділок, іти звідти у середу, дружина твого водія передає для тебе обіди, і ти чекаєш, коли щось неймовірне трапиться, і не важливо – добре воно чи погане. Хоча ми всі знаємо, що за жахливі новини платять більше, ніж за хороші. Тому журналістів і називають стерв’ятниками. Я ловила себе на думці, що радію щоразу, як трапляється якась трагедія, адже завдяки цьому буде сенсаційний матеріал! По суті – я харчувалася горем. Було не нудно, це правда. Але випадок із переломом хребта відверто штурхнув мене і змусим все переосмислити! І потім через деякий час я вирішила, що буду займатися тим, що мені дійсно подобається, що надихає і що даруватиме красу людям.\nДля підкріплення голлівудської драматургії можна, звісно, підсилити емоції і сказати, що я жодного разу не пошкодувала про те, що пішла з журналістики, мовляв, зібрала волю в кулак і почала брати штурмом стіни. Але ні. Спочатку було важко заробляти фотографією, і було дуже багато неприємних нюансів. Але коли ти займаєшся улюбленою справою, і вона надихає тебе, вражає і наповнює, труднощі стають не такими нестерпними. Фотографія – один з найбільш значних видів мистецтва – ти ловиш момент, вириваєш його у вічності! Хіба це не дивовижно? Бачити миті, котрі відбулися 70-80 років тому? Час минув, і вже зараз перед тобою – уламок вічності, він може гріти, ранити, захоплювати і вражати. Але він є.\nКого/що любите фотографувати? Що, на Вашу думку, найважче передати фотографією? Чи можна таки зловити особливий момент? Для того, щоб це зробити, яким набором якостей мусить володіти фотограф?\nЛюдей! Люди – моя пристрасть. Кожна людина – як книга, як новий всесвіт. Після зйомок дуже реальне відчуття того, наче прожив ціле життя. Адже психологічний портрет – він такий: ти відкриваєшся, людина відкривається. І виходить злиття душ в творчості. Мені здається, що обманюють ті, котрі кажуть «на фотографії я гарно вийшла». На фотографії завжди є двоє людей – фотограф і модель. А якщо фотографію вважають художнім портретом, значить, там є найважливіший момент – магія! Від майстерності фотографа залежить, щоб його самого у кадрі було менше. А більшу частину займала модель і та сама магія. Мені подобається фраза Гребєнщикова: «Творчість – це молитва». Він має рацію. Коли зриваються маски і відкривається душа – тоді й виходить «портрет». Не фото на фоні стіни чи Макдональдса, в хутрі або на фоні дорогого авто, а саме простий людський портрет. Мені подобається зривати з людей маски! «Нарешті на фотографії – я!» - після такого відгуку на фотозйомку розумієш, заради чого ти все це робиш. Психологічний портрет покаже, хто ти є насправді. Не домашнє дзеркало чи люблячий партнер, чи ворог /сміється/, а фотографія. Мої клієнти – це люди, які хочуть побачити себе в кадрі, котрі набралися сміливості й готові зняти свої маски і побачити в собі найкращі якості й те, над чим ще треба працювати. Бо нам завжди є над чим працювати /усміхається/. Є клієнти, котрі приходять до мене раз в півроку для того, аби зрозуміти, куди далі рухатися. І не заради сотні лайків в соц.мережі – це швидше побічні дії, а заради росту своєї особистості.\nКожна людина для мене дійсно як ціла планета, і потрібно набратися терпіння, турботи, і забезпечити довіру для того, аби людина відкрилася. І звичайно – обов’язково ЗАКОХАТИСЯ! І мова не про амурні справи, а про душевну близькість. Після зйомок я можу добу спати і їсти, набиратися знову енергії. Іде колосальна віддача. Почуваєшся наче після крутого концерту: виснажений фізично, але щасливий феєрично! /сміється/\nЧ/б чи колір? Де більше магії?\nВи дивилися фільм «Небо над Берліном»? Там погляд ангела був у чорно-білому відтінку. Так ось, для мене цей фільм є неймовірно близьким – магія в чорно-білому фото. Монохромний знімок вимагає більше роботи, уваги і концентрації. Не можна взяти будь-який кадр і зробити його чорно-білим. Приклад: це як змити увесь макіяж з дівчини – залишається тільки її суть. Ось так і чорно-білий знімок – відсікається зайве і залишається серцевина. Але це суто моя думка.\nКого зі світових фотографів любите і поважаєте? Чому? Кого можете вважати своїми вчителями (нехай і дистанційними)?\nОтримую натхнення від робіт Стіва Маккарі – він як Робер Брессон, але у кольорі /усміхається/. Пітер Ліндберг – бог портрета, Джиммі Нельсон – приклад неймовірної самодисципліни та поваги до того, кого він фотографує. Він для мене режисер однієї сотої секунди. Ще подобаються роботи російського фотографа Яна Югая – його відчуття композиції змушує впасти щелепу на підлогу.\nЧи вважаєте, що одна фотографія може багато розповісти про людину?\nЗвичайно, я вважаю, що не обов’язково робити сто тисяч кадрів, аби показати людину. Душа може проявитися і в одному кадрі. Гарний приклад – портрет афганської дівчини, автора – Стів Маккарі.\nЯкий був найважчий момент у Вашій роботі? Коли, скажімо, важко було працювати з моделлю з тих чи інших причин, або складно було упорядкувати реквізит? Розкажіть про челленджі Вашої професії.\nНаразі не знімаю весілля, але колись, як і всі фотографи, через це проходила. Так от, мені запам’ятався один випадок. Я повинна була зняти процес, як наречена збирається у готелі, а наречена рано-вранці повинна була приїхати в номер. Її таксі все ніяк не приїздило: ні перше, ні друге, ні третє. І що зробила наречена (!) – вона запакувала свою елегантну сукню (люблю наречених без суконь в стилі «тістечко») в кофр і поїхала маршруткою в готель. Уявляєте, жодних режимів «я дівчинка» чи «я принцеса і увесь світ повинен крутитися довкола мене!». Це той нечастий випадок, ще більш рідкісний, ніж затемнення місяця чи сонця. Загалом, в зйомках мені запам’ятовується не випадкова з’ява президента в кадрі або вдала пара і діточки як наслідок, а усвідомлення моделі, що важливішим є не її его, а – ТВОРЧІСТЬ. Коли модель відкладає убік свої надумані комплекси, страхи, егоїзм і відкривається новому, готова працювати і навіть – пахати!\nМинулого року у мене була зйомка в Одесі, на фоні моря у жовтні! Так ось, модель спочатку намагалася грати, ховатися за масками, потім, після двох годин запеклої боротьби з її его, вона відкрилася і очі – засяяли! Розумієте, про що я? З’явилася людина, і її прекрасна суть! Але й не це найважливіше! Коли я відвернулася для того, аби змінити об’єктиви, її накрила хвиля! Хвиля крижаного жовтневого моря! Я, звісно, тиран на зйомках, але людяний тиран і готова була перенести зйомку на наступний день. АЛЕ! У жодному разі – модель прийняла рішення працювати далі! Вона просто перевдягалася у тоненький дірчастий светр, джинси, і ми продовжили зйомку, не зважаючи на втому, холод і мокре взуття! Ось це КРУТО! Результат був відповідний, він страшенно її втішив (це зйомка біля моря, де птах потрапив у кадр). Завжди, коли на зйомку йдуть заради творчості, а не заради самолюбування, виходить ВІЧНА фотографія.\nА був ще випадок, коли ми поїхали у Закарпаття для зйомки (знімала на плівку, уявляєте, яка відповідальність?). Мануальні об’єктиви, все вручну і у тебе лиш один день, нічого переносити не можна. Моделі потрібно було пробігти містком, де дерев’яні дірки були настільки широкими, що можна було легко туди впасти! І виявилося, що героїня боїться висоти! І вона бігла! Розумієте? Бігла! Вона наплювала на свої страхи, комплекси, холод і голод, і просто бігла! Ось це запам’ятовується набагато краще, ніж будь-який смішний казус на зйомках. +\nЧи часто у своїх фото Ви використовуєте птахів/тварин? У чому складність їхньої участі?\nЗ тваринами працюю ДУЖЕ (!) рідко, оскільки вони – царі на зйомках, все під них підлаштовується. Це як з дітьми /усміхається/. «Ми з чоловіком довго сперечалися, хто в сім’ї найголовніший: він чи я, але коли народилася дитина, їмо, коли скаже цар, спимо, коли скаже цар…»\nКолись була зйомка весільної сукні за ціною людської нирки, замовник хотів, аби в кадрі був доберман. І ми знайшли – красиву дівчинку-добермана, у котрої шерсть блищала краще, ніж бентлі. І яка виявилася набагто кращою, ніж сама сукня. Жартую! Сукня теж була красива. Але нюанс в тому, що вся знімальна група танцювала довкола собаки, оскільки вона дещо злякалася, і команди виконувала не дуже. Витратили дуже багато часу на потрібний кадр. Зйомка з тваринами – це ризик. Великий.\nОкрім фотографії, чим любите займатися? Чи маєте багато вільного часу?\nСеред фотографів є такий жарт. Запитують у фотографа:\n- Обробляю фотографії.\n- А чи ще любиш займатися?\n- Фотографії обробляю.\n- А як у тебе з особистим життям?\nОсь, в принципі, і все!+\nМандрую заради натхнення, спілкуюся з людьми – теж заради натхнення. Фільми дивлюся – для вивчення операторської роботи, і знову ж таки – заради фотографії.\nЩо читаєте? Фейсбук? Журнали? Книжки? Чи важливо для Вас читати?\nФейсбук не можна віднести до «читаю», це більше спроба заповнити порожнечу. Хоча мені здається, що соц.мережі забирають у нас ресурс для творчості – нудьгу та бездіяльність. Будь-яка творча людина – трішечки нероба, і ось соц.мережі крадуть у нас те, що ми могли б конвертувати в мистецтво. Адже до появи соц.мереж у вільну хвидинку я, наприклад, малювала на полях блокнота або придумувала оповідання.\nКнижки люблю читати, але читаю їх повільно і вдумливо. Я не з тих, хто стане вихвалятися кількістю прочитаних книжок. Мені потрібно переварити кожну сторінку, зрозуміти її, прийняти і подумати. Це як відносини – не можна кидатися в них бездумно, заради хвилинної розваги. Адже над книжкою трудилися, вкладали силу, думки, не спали ночами. Це праця! Читання для мене як медитація. І, якщо чесно, я не вважаю читання панацеєю від усього і для всього. Моя думка – всі знання уже є в нас самих, потрібно тільки ввімкнути внутрішнього радника. І все буде. І буде не під копірку, а саме – твоє! Є така фраза: «Вас вчили, що слухати себе – це безумство, а слухати вчителя, котрий слухав професора, котрий слухав генія, котрий слухав себе – нормально?!». От і я дотримуюся такої ж думки: потрібно слухати себе. Але є книжки – як улюблені співрозмовники. Такою книгою для мене є «Дюна» Френка Герберта. Одна із найдивовижніших книжок, що наповнюють. Вона, частково, як живий порадник.\nЯк ставитеся до моди? Що ніколи б за жодних умов не одягнули б на себе? Що, на Вашу думку, може зіпсувати образ?\nДо моди ставлюся з любов’ю та обережністю, як до дикого звіра. Якщо втратити пильність – проковтне /усміхається/. Я люблю акуратний одяг без принтів «I love NY» або в такому ж стилі, не люблю смужку і клітинку. Можна сказати, що я люблю сучасну класику. Подобається поєднання брюк з кросівками. Мій улюблений одян – це чорний гольф, чорні брюки, кросівки і пальто.\nОдяг повинен доповнювати людину, а не переймати увагу на себе. Не люблю відверті наряди: короткі спідниці та глибокі вирізи, як на мене, складається враження, що людина порожня і бодай якось намагається привернути до себе увагу. Ніколи б не одягнула леопардові лосини, хутро (!) і капці з пушком! Хутро для мене це взагалі окрема тема: як жива мисляча людина може одягнути те, що створено на крові та болі? Як жінка, котра за природою своєю налаштована на співчуття та співпереживання, може одягнути хутро? Тим бальше таким грошам можна знайти краще застосування: віддати їх у притулок для собак або поїхати в чергову подорож з наплічником і в кросівках. Хіба не так?\nЧи любите подорожувати? Чому? Що сподобалося із того, де вже бували, куди плануєте поїхати найближчим часом?\nХто не любить мандрувати? Пригадую, колись бесідувала з чоловіком, котрий сказав мені одну фразу: «А для чого тобі мандрувати?» з підтекстом, мовляв, ні для чого. В той момент ця людина для мене померла. Морально, звісно. Коли ми подорожуємо, ми розширюємо свій мозок, свої можливості. І не потрібні жодні наркотики або алкоголь! Просто поїдьте на вихідні в ті ж Чернівці, або в Бухару (Узбекістан!). І шкала цінностей знову повернеться до норми. Бухара – взагалі моє найулюбленіше місто із усіх, де я була. Це чиста магія. Місто, де живуть дракони і магія.\nНещодавно подивилася фільм «Ван Гог, з любов’ю, Вінсент» - фільм суцільне мистецтво і насолода. Не дивлячись на те, що квитки на нього були на 23.50 і весь день був просто переповнений справами, сумління не дозволило заснути. Фільм «Окча» з Тільдою Суінтон трапився мені зовсім випадково, коли я захворіла. Після перегляду мені здалося, що я захворіла саме для того, аби знову його переглянути. Так, фільм створений за шаблоном, місця, котрі повинні тиснути на слізну залозу можна наперед передбачити, але (!) фільм настільки мудрий і правильний, живий і справжній, що надовго увійшов в мою пам’ять.\nОдин із найулюбленіших фільмів це «Виживуть тільки коханці» Джима Джармуша (заздрю тим, хто буде дивитися цей фільм вперше!), «Sicario» (Убийца), «Макбет» (реж. Джастин Курзель), «Одинокий мужчина» (Том Форд), «Цвет граната» Параджанова, «Если все..» (реж. Наталия Беляускене) і всі фільми Хаяо Міядзакі. «Мультфільмами» їх назвати язик не повертається. І що найбільше мені в них імпонує, так це те, що в його роботах немає «добра» та «зла». Там духи – жартівливі, близькі, зовсім не злі, а якщо і злі, то у них є і «хороші» за людськими мірками якості. Все переплетено в неймовірний візерунок характерів. Як на мене, якщо фільм ділиться винятково на «добро» і «зло» - під нього можна і їсти, і прибирати квартиру, але у жодному разі не пірнати в нього, як у всесвіт. Адже кожен фільм так чи іншакше залишає свій відбиток на нас.\nСторінка фотографині Єлени Дудар на Фейсбук: https://www.facebook.com/elenadudar696/+\nПерсональний сайт Єлени Дудар: elenadudar.com


П'ята річниця від дня заснування бюро правової допомоги: понад 75 тисяч звернень на Одещині за 5 років | Безоплатна правова допомога\nСьогодні вже п’ята річниця від дня заснування бюро правової допомоги. З впевненістю можна сказати, що бюро правової допомоги стали тією точкою доступу до БПД, яка надала можливість багатьом мешканцям віддалених куточків країни вирішити свої питання у правовий спосіб: вчасно, швидко та якісно.\nЗавітавши до будь-якого з бюро правової допомоги, громадяни можуть отримати правові консультації та роз’яснення (первинна правова допомога), а у випадках, коли питання потребує вирішення у судовому порядку, надається допомога у складанні процесуальних документів або у представництві інтересів у судах та інших органах (безоплатна вторинна правова допомога).\nВ Одеській області функціонує 25 бюро правової допомоги. З кожним роком обізнаність громадян про існування бюро та їх функції зростає: за п’ять років до бюро правової допомоги звернулися понад 75 тисяч осіб.\nПерший місяць після відкриття основним нашим завданням стало налагодження стосунків з представниками місцевої влади, установами та організаціями на місцях, а також широке інформування мешканців, адже утворилася нова структура, а українці, як відомо з острахом ставляться до нових державних інституцій. Завдяки такій роботі за досить короткий проміжок часу бюро здобуло певний авторитет в громаді та стало важливою ланкою доступу до правосуддя, особливо це відчувається, коли здійснюється виїзд до віддаленого населеного пункту», – розповідає Вадим Почтар, начальник Іванівського бюро.\nЗа п’ять років існування бюро зібрано скарбницю виграшних справ. Юристи не лише дають консультації та роз’яснення з правових питань, але й активно захищають порушені права клієнтів в суді.\nОдними із найактуальніших питань, з якими звертаються до бюро, залишаються сімейні та спадкові спори, зокрема, стягнення аліментів на утримання дітей, позбавлення батьківських прав, визнання батьківства, визнання права власності на майно в порядку спадкування, зняття арешту з майна з метою прийняття спадщини, визнання заповіту недійсним та інші.\nДосить часто до бюро правової допомоги звертаються внутрішньо переміщені особи з питань, пов’язаних зі збройним конфліктом на Сході України. Це справи, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення , пенсійні справи, соціальні виплати , спадкові справи, стягнення моральної шкоди, внаслідок збройної агресії, питання, пов’язані з виконанням рішення суду і т.д.\nНаприклад, до Третього одеського бюро правової допомоги звернулась жінка з проблемою, яка пов’язана неможливістю отримати допомогу від держави на утримання дитини, яка надається у випадку якщо один з батьків ухиляється від сплати аліментів. Батько дитини був відсутній в Єдиному реєстрі боржників, а сам він залишився проживати на окупованій території. Виконавча служба, на виконання якої перебувало рішення суду, припинила працювати через збройний конфлікт, усі документи були втрачені. Юристці вдалося в судовому порядку поновити втрачене виконавче провадження та отримати дублікат виконавчого листа. Батько дитини був внесений до Єдиного реєстру боржників, після чого жінка звернулась до управління соціального захисту населення за заявою про отримання допомоги.\nСерце кожного бюро правової допомоги – це юристи, які там працюють. Їх професіоналізм та відданість справі сприяють посиленню захисту прав і свобод громадян та завоюванню їх довіри. У тісній співпраці з численними партнерами, фахівці постійно здійснюють виїзди у віддалені населені пункти, масштабні правопросвітницькі та інформаційні кампанії задля підвищення правової грамотності різних верств населення. Була налагоджена активна співпраця з сільськими, селищними, міськими радами, районними відділами пробації, бібліотеками, районними філіями центру зайнятості, закладами освіти.\nЗміни у роботу бюро внесли також і карантинні обмеження, пов’язані з коронавірусом COVID-19, під час яких працівникам бюро довелося переходити на дистанційний прийом громадян, онлайн режим надання консультацій, обмежувати масові правопросвітницькі заходи та розробляти правові консультації у відеоформаті.\nНаталія Заболотна, фахівчиня Захарівського бюро правової допомоги, зазначає:\nДля мене особливе значення має напрямок правопросвітництва. Адже, говорячи відверто, наші люди мало знають про свої права, обов’язки та можливості, передусім це стосується жителів сільської місцевості. Найбільш актуальним це стало з відкриттям ринку землі: на виїзних прийомах ми спостерігаємо неабиякий інтерес селян саме в сфері земельних правовідносин».\nЩоденна самовіддана робота заслуговує гідної відзнаки. Так, керівниця Любашівського бюро правової допомоги Світлана Жмурко за 5 років сумлінної праці виграла понад 100 судових справ та отримала перемогу у ІІІ Національній премії «Найкраща українка професії», організованій виданням “Super Lady magazine”, у номінації юрист.\nЩоразу, коли я беруся за нову справу, переді мною постає непросте завдання – результат. Прагнучи допомогти іншим, я завжди роблю все можливе з юридичної точки зору, щоб клієнт залишився задоволений кінцевим результатом. Можливо, саме націленість на результат і є одним із секретів мого успіху», – коментує Світлана Жмурко.\nНачальник Болградського бюро правової допомоги Віра Матанська зазначає:\nЯкщо на перших порах до нас ставилися з пересторогою, то тепер маємо авторитет. Органи місцевого самоврядування та інші установи до нас направляють клієнтів, запрошують на заходи, пропонують співпрацю».\nРенійське бюро правової допомоги налагодило ефективну співпрацю з партнерами, зокрема, Центром соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді. Прикладом цьому є масштабні акції «16 днів проти насильства» або низка правопросвітницьких заходів до Дня захисту дітей.\nОльга Вуколова, очільниця Великомихайлівського бюро:\nДля нас кожен клієнт є особливим, адже якщо він звернувся до нас – значить довіряє та розраховує на допомогу, і ми просто не маємо права цю довіру підірвати. Особисто мені емоційно важко працювати в справах, що стосуються захисту прав дітей. Адже нерідко коли батьки вирішують свої дорослі проблеми, вони просто забувають, що від їхньої поведінки залежить і доля дітей. Також делікатного підходу потребують жінки-жертви домашнього насильства, особливо які проживають в невеличких селах, де всі про всіх знають і в яких досить живучим є стереотип, що раз б’є – значить любить і якщо в сім’ї коїться насильство – винна дружина. Я вважаю, що в таких справах не можна мовчати, треба звертатися за допомогою».\nНа черзі вирішення нових завдань, пов’язаних з утворенням громад, інформуванням мешканців сіл про земельну реформу тощо. Робота триває…


Чи можна каву при грудному вигодовуванні — МамаТато.com\n| Перегляди: 18782\n1. Міфи про вживання кави під час грудного вигодовування?\n2. Чому годуючій мамі краще на якийсь час відмовитися від кави?\n3. Якщо дуже хочеться, то можна! Правила вживання кави на ГВ\n4. Чи можна годуючій мамі каву з молоком?\n5. Вибір кави на ГВ\n6. Чим замінити каву?\nНавколо цього напою і його впливу на новонароджених при ГВ ходило безліч міфів, які з успіхом розвінчала сучасна медицина. Найпоширеніші міфи:\nКофеїн шкідливий для нервової системи дитини. Малюк стає більш збудженим, неспокійним, багато плаче. Сучасні дослідження показали, що вплив кофеїну на нервову систему дитини мінімальний, але існує небезпека в тому, що організм дитини ще не вміє виводити цю речовину і вона поступово накопичується.\nШкідливу каву краще замінити на корисний зелений чай. Насправді в зеленому чаї міститься навіть більше кофеїну, ніж в класичній каві. Тому така заміна не має сенсу і не принесе очікуваного результату.\nКава без кофеїну безпечна при ГВ. Це не зовсім так. Напій все одно містить кофеїн, хоч і в малих кількостях. Так, малі дози речовини не зроблять впливу на маму, але для малюка їх зміст буде відчутний. Крім того, «безкофеїновий» напій сприяє підвищенню рівня холестерину в крові.\nПри грудному вигодовуванні потрібно їсти і пити все підряд, у тому числі і каву, щоб «привчати дитину до смаків «дорослої їжі». Це твердження в корені невірно! Травна і ферментна системи малюка ще не до кінця сформовані і функціонують не як у дорослої людини. Молодій мамі потрібно ретельно стежити за раціоном і підбирати тільки корисні гіпоалергенні продукти.\nРозчинна кава не має нічого спільного з цим напоєм, тому вона безпечна. Це не так! Розчинний продукт роблять з дешевих сортів кавових зерен, додають хімікати, вміст кофеїну в такому напої максимальний. Цей варіант напою годуючої матусі точно не рекомендується!\nОрганізм дорослої людини виводить кофеїн протягом 10 годин. Дитячий організм до двох років взагалі не може виводити цю речовина, і вона, поступово накопичуючись, викликає безліч негативних реакцій (алергія, відставання у розвитку, збудження, гіперактивність)!\nЩе кілька років тому лікарі категорично забороняли пити каву при годуванні груддю. Зараз відношення до цього напою стає все більш лояльним, але деякі фахівці все ще наполягають на тому, що на час ГВ від нього краще відмовитися. Цьому є кілька причин:\nКофеїн не виводиться з дитячого організму. Ця здатність з'являється лише у віці двох років.\nНадмірне вживання кави при грудному вигодовуванні сприяє запорам.\nКава – сильний алерген! Є велика частка ймовірності, що в дитини виникне алергія, якщо матуся буде зловживати ароматним напоєм.\nКава сприяє виведенню кальцію з організму. Для молодої матусі, яка і так відчуває дефіцит кальцію після вагітності і пологів, краще уникати цього напою.\nХоч вплив кофеїну на нервову систему малюка мінімальний, все ж є ризик того, що окремо взята дитина виявиться більш сприйнятливою до цієї речовини. Якщо матуся вирішила пити каву на ГВ, то потрібно уважно стежити за реакцією малюка. Все індивідуально!\nВарто побоюватися не тільки кави при грудному вигодовуванні. Кофеїн міститься в шоколаді, кока-колі, зеленому і чорному чаї, какао. Зрозуміло, не варто зовсім відмовлятися від цих продуктів, але вживати їх потрібно обережно і вводити в раціон поступово малими дозами.\nБудь-які стреси і заборони негативно позначаються на настрої годуючої жінки. Це може посприяти зменшенню об'єму лактації. Щоб цього не сталося, не варто різко і безапеляційно обмежувати себе в їжі та напоях. Кава – це не алкоголь, тому заборона на неї не настільки категорична. Коли і як треба пити каву годуючій мамі, щоб це не зашкодило малюкові:\nВибирати потрібно тільки якісний продукт. Краще готувати напій самостійно, а перед цим молоти цільні зерна, а не використовувати покупну мелену каву.\nНапій не треба варити, а заварювати, заливаючи мелені зерна окропом. Цей спосіб значно зменшує вміст кофеїну в чашці.\nВживати напій в помірних дозах. Оптимально – 1 чашка в день.\nКраще пити каву відразу після годування, щоб до наступної трапези дитини концентрація кофеїну в грудному молоці була якомога нижчою.\nЯкщо мама п'є каву, то потрібно звернути увагу на те, щоб доза інших кофеїновмісних продуктів у раціоні була мінімальною.\nПри регулярному вживанні цього напою слід додавати в раціон більше кальцій вмісних продуктів (сири, кунжут, сир).\nКофеїн зневоднює організм, що негативно позначається на лактації, тому потрібно слідкувати за кількістю випитої рідини (не менше 2 літрів на добу).\nВживання кави і продуктів, що містять кофеїн, краще відкласти на той момент, коли дитині виповниться хоча б місяць. До цього часу краще не ризикувати і дати маляті можливість адаптуватися до нового середовища проживання і нової їжі.\nМолоко категорично протипоказано немовлятам, так як їх ферментна система ще не дозріла, і його організм не засвоює. Але багато матусі не уявляють свого життя без чашки кави з молоком. Що робити в цій ситуації?\nЯкщо у малюка спостерігається алергія на молочний білок, то будь-яка присутність молока в раціоні мами протипоказана. Якщо ж дитина не схильна до алергії, здорова, добре розвивається, то невелику кількість молока в маминому меню (30-50 мл на чашку) зовсім їй не зашкодить.\nУ будь-якому випадку вводити в свій раціон натуральне молоко, якщо малюк знаходиться на ГВ, варто не раніше третього місяця життя дитини. Робити це треба поступово і в малих дозах, тоді це буде безпечно і не нашкодить дитині\nЯкщо матуся вирішила пити каву на ГВ, то підбирати продукт потрібно ретельно. Дешевий розчинний варіант напою не підходить! У розчинних сортів часто використовуються неякісні зерна. Крім того, вони піддаються хімічній обробці. Такий напій з найбільшою часткою ймовірності викличе алергію у дитини.\nКраще вибирати преміум сорти обов'язково в зернах. Можна і мелену, але тільки якщо в якості продукту є тверда впевненість.\nКаву без кофеїну недолюблюють справжні цінителі, але для годуючої матусі – це хороший варіант. Так, він дещо програє у смаку, але за рахунок зниженого вмісту кофеїну стає кращим на ГВ.\nТреба зауважити, що «безкофеїнові» сорти також проходять хімічну обробку, як і розчинні. Тому, вибираючи такий варіант, потрібно уважно стежити за реакцією дитини\nЯкщо матуся сама вирішила відмовитися від кави на період ГВ або у дитини виникла алергія, то варто подумати про заміну напою на щось більш підходяще. Не варто налягати на чорний або зелений чай. Навіть якщо в малюка немає на нього алергії, то кофеїну в цих напоях міститься предостатньо, а саме це речовина має схильність накопичуватися в дитячому організмі.\nІдеальною заміною підбадьорливого напою буде цикорій. Напій дуже схожий за смаком з натуральною кавою і абсолютно не містить кофеїну. Цикорій з набагато меншою ймовірністю стане причиною алергічних реакцій у немовляти.\nГотувати напій дуже просто: потрібно просто залити порошок окропом (чайна ложка продукту на склянку води). Це безсумнівний плюс, так як у молодої матусі часто немає часу для складного приготування їжі та напоїв.\nЦикорій протипоказаний молодим мамам, які страждають варикозом або гемороєм після вагітності\nА також від його вживання краще утриматися тим, у кого проблеми з ШКТ (гастрити, виразки). Якщо цих недуг немає, то можна сміливо вводити напій в раціон.\nЗрозуміло, необхідно знати міру і не зловживати цукром, так як в основу входить натуральний компонент, і невеликі ризики алергії у малюка все ж є. Пара чашок цього напою, випитого мамою, точно не зашкодить дитині. Про великих дозах краще порадитися з педіатром.\nПити чи не пити каву, кожна мама вирішує сама. Потрібно розумно підійти до справи і співвіднести всі можливі ризики. Якщо доза напою невелика і малюк добре себе почуває, то мамочкина слабкість у вигляді чашки еспрессо цілком можна пробачити.


У ковельчанина під час обшуку вилучили бурштин - Ковель media\nГоловна / Кримінал / У ковельчанина під час обшуку вилучили бурштин\nУ рамках розслідування кримінального провадження за фактом крадіжки на підставі ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду слідчі районного управління провели обшук у 41-річного ковельчанина, причетного до скоєння правопорушення.\nУ підсобному приміщенні фігуранта правоохоронці виявили три пакети із камінням різного розміру, ззовні схожим на бурштин, вагою понад півкілограма, – повідомляє сектор комунікації поліції Волинської області.\nКаміння вилучили та направили на дослідження до Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС.\nВідомості внесли до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 240-1 Кримінального кодексу України. Мова йде про незаконне видобування, збут, придбання бурштину.


Питома вага металочерепиці квадратного метра, яка маса покрівлі, деталі на відео та фото | Ремонт та вироби своїми руками\nПитома вага металочерепиці квадратного метра, яка маса покрівлі, деталі на відео та фото\nХарактеристика металлочерепичных аркушів\nВплив загальної маси покрівлі на монтаж металочерепиці\nПравила транспортування та зберігання металочерепиці\nІнструменти для пристрою металочерепиці\nУстановка металлочерепичных аркушів\n1. Характеристика металлочерепичных аркушів\n2. Вплив загальної маси покрівлі на монтаж металочерепиці\n3. Правила транспортування та зберігання металочерепиці\n4. Інструменти для пристрою металочерепиці\n5. Установка металлочерепичных аркушів\nДля умов помірного клімату відмінним варіантом стане використання покрівлі, виконаній з металевого матеріалу. Найбільшою популярністю користується металочерепиця, заслуживши таку любов відносною простотою монтажу покриття покрівлі, який великою мірою визначає вагу металочерепиці. Тому дуже важливо не помилитися, вибираючи покрівельний матеріал та виконуючи його монтаж власноруч.\nВиробництво такого профільованого матеріалу, як металочерепиця, виконується зі сталі при використанні технологій оцинковки і нанесення шару полімеру. Тим самим, виробниками створюється додатковий антикорозійний захист. І це важливо, оскільки основна якість покрівельного матеріалу – його довговічність, враховуючи технічні характеристики металочерепиці.\nНа поділі металочерепиці за категоріями безпосередньо впливає тип покриття:\nКожен з типів покриття відрізняється і зовні, і по своїй товщині. Існує також металочерепиця з матовим і глянсовим покриттям. Зауважимо, що глянсова металочерепиця більш популярна.\nСамим тонким є покриття, виконане з поліестеру, вага квадратного метра металочерепиці, зробленої з цим покриттям, є найменшим з усіх – 3,6 кілограма. Найважчим є лист з покриттям з пластізола – вага 1м2 металочерепиці з цим покриттям дорівнює 5,5 кілограма. Але це покриття є найбільш довговічним, крім того, воно відмінно витримує температури і вологість клімату помірного поясу. Тому металочерепиця вага 1м2 листа може сильно позначитися на подальших експлуатаційних властивостях матеріалу (див.: “Яка металочерепиця краще – вибір покрівельного матеріалу”).\nЗнаючи те, чому дорівнює металочерепиця вага аркуша, можна без праці розрахувати загальну покрівельну масу і, отже, визначити, чи здатна витримувати система крокв потенційну навантаження. Для цього потрібно дізнатися, скільки потрібно металочерепиці взагалі.\nОсобливо важливо знати про те, скільки важить металочерепиця при реставрації старої покрівельної системи, однак, за умови, якщо нове покрівельне покриття планується встановити на старе. Нехтування цими розрахунками загрожує обвалом всієї системи крокв і, відповідно, всієї будови. Деякими забудовниками спочатку розробляється проект покрівлі з металочерепиці, відштовхуючись від якого вони визначають необхідний матеріал та його кількість.\nПісля цього замовляються металлочерепичные листи потрібного розміру. Такий спосіб дає можливість якомога більше скоротити кількість всіх стиків при монтажі покрівлі. Природно, і сама покрівля буде більш міцною і герметичною. Безумовно, має враховуватись і металочерепиця вагу.\nБагатьма будівельними сайтами пропонуються фото і таблиці, вказують розміри металочерепиці. Продукція виробників, які мають позитивний імідж, користується постійним попитом. Слід пам’ятати, що чим менше питома вага металочерепиці і чим більше площа становить її листа, тим простіше буде займатися її монтажем, так як менше число поверхневих стиків збільшить показники герметичності і надійності.\nНайчастіше, великі металлочерепичные листи чудово підходять для дахів, мають просту геометричну форму і ухил, що не перевищує 14°. Але якщо мова йде про монтаж покрівлі з більш складною конструкцією, то в цьому випадку аркуші необхідно буде розрізати, хоча процес цей нескладний, головне розуміти чим різати металочерепицю можна без псування матеріалу.\nЗ-за того, що вага покрівлі з металочерепиці відносно невеликий, зайнятися її монтажем цілком можна і самостійно. Але головне тут – чітко слідувати представленій інструкції, наявної у кожного хорошого виробника.\nПотурбуватися також варто і про доставку листів металочерепиці на будівельний ділянку. Завантажувати і розвантажувати цей матеріал потрібно виключно за допомогою особливої техніки, оснащеної м’якими стропами. Також не варто зберігати запечатані листи металочерепиці понад 1,5 місяці, так як нижні листи можуть деформуватися. Тому їх рекомендується розпакувати і перекласти рейками. Завдяки такому способу листи зможуть зберегти свою форму, проблема перекосів також зникне.\nТранспортувати листи важливо строго вертикально, тримаючись при цьому за їх краю. Якщо є небезпека порізів, то заради дотримання безпеки можна надіти рукавички. До початку монтажу варто переконатися в тому, що поверхня даху рівна. Для цього можна заміряти діагоналі покрівельних скатів. При наявності на даху перекосу їх показники, природно, не будуть однаковими.\nЯкщо ж перекіс все-таки має місце, то важливо прикласти всі зусилля для його виправлення. Трапляється так, що зробити це не представляється реальним. Тоді під час укладання нижнього листа потрібно звернути увагу на нижній гратчастий край: він повинен відповідати лінії звису покрівельних листів. А торцевий перекіс можна просто приховати за допомогою добірних деталей.\nСлід знати про те, що якщо довжина ската складає 7 метрів, то покрівельний ухил повинен бути не менше 14°.\nОдним з позитивних факторів монтажу металлочерепичной даху є те, що встановлювати на системі крокв решетування немає необхідності, так як на задньому профільному торці є особливі рейки, що надають більшу жорсткість покриття. Сьогодні одним з найбільш сучасних виробів на ринку покрівельних матеріалів є самонесучий тип металочерепиці.\nХоча багато виробників металочерепиці і забороняють різати її листи, але в процесі монтажу обійтися без цього все ж складно, особливо, якщо мова йде про покрівельним покриття для даху, що має складну конструкцію.\nВ процесі монтажу металочерепиці прийнято застосовувати такі інструменти:\nРучна пила (повинна бути оснащена твердосплавними зубами).\nІнші інструменти електромеханіки, що має покриття з полімеру.\nНі в якому разі не можна використовувати шліфмашинку з колами з абразиву (прийнято називати болгаркою) з тієї причини, що болгаркою можна легко зруйнувати шар з цинку і покриття з полімеру. Як наслідок, у місці стику з’явиться корозія, яка зменшує його герметичність.\nДля закріплення металлочерепичных листів рекомендується використовувати спеціальні покрівельні саморізи, закручувати які можна як вручну, так і за допомогою електродриля, що має особливу насадку, яка може регулювати обороти і має функцію реверсу.\nНюанси монтажу металочерепиці, дивіться на відео:\nНе секрет, що крок обрешітки металочерепиці залежить від того, скільки важить матеріал. Потрібна величина зазвичай прописується в інструкції, що надається виробником.\nЯкщо грамотно слідувати всім зазначеним у ній пунктів, то покриття покрівлі буде надійним, здатним справно служити на протязі довгого часу. Якщо дах двосхилий, то починати монтувати покриття на ній потрібно з лівого торця. Монтуючи ж шатрову покрівлю, потрібно визначити найвищу точку на схилі і вже від неї встановлювати і кріпити листи в обидві сторони. Встановлювати листи найкраще в паралельному порядку, тобто починати їх укладання одночасно по обом скатних сторонам. Це дозволить тримати весь процес укладання під контролем, включаючи і геометричне збіг, і симетричність візерунка.\nСпосіб укладання листів металочерепиці – внахлест на 20 – 30 міліметрів.\nПростіше буде змонтувати і попередньо скріпити кілька металлочерепичных листів на землі. А вже потім їх потрібно акуратно підняти і встановити безпосередньо на даху, при необхідності вирівнявши краю.


Презентація на тему: "Осінь"\nБібліотека Природознавство 1 клас Матеріали до уроків\nПрезентація на тему: "Осінь". Ознайомити учнів з осінніми місяцями; розкрити походження назв місяців осені; вчити описувати красу природи восени та позитивні емоції, які вона викликає.\nОСІНЬСтернард І. Л.,учитель початкових класів Маріупольської ЗОШ№ 64\nЯ всміхаюсь сонечку: Здрастуй, золоте. Я всміхаюсь квіточці: Хай вона росте. Я всміхаюсь дощику: Лийся, мов з відра. Друзям усміхаюся: Зичу їм добра.\nУ садах, лісах блукає,В жовті шати одягає,Золотисту стелить постіль – Жде сестрицю білу в гості. ВІДГАДАЙТЕ ЗАГАДКУ!ОСІНЬ\nПро осінь Місяці осені називаються вересень, жовтень і листопад. Вересень приходить після літа. У вересні ми йдемо до школи після канікул. У вересні сонечко вже світить, але не гріє, у жовтні - листочки жовтіють на деревах і опадають, у листопаді - дні непомітно стають коротшими, дерева безлистими. У парках, скверах і садах листочки застеляють всі доріжки. Вони весело шарудять під ногами. Осінь кожного місяця інакша. Вона готує землю до приходу зими.\nВЕРЕСЕНЬВ школах дзвоник продзвенів, Школярів дім знань зустрів. В лісі виросли грибочки, У опеньках всі пеньочки. style.colorfillcolorfill.type\nЧому вересень має таку назву?Якщо дні стали коротшими, за вікном накрапає дощик, а з дерев облітає перше жовте листя, будь певен — у гості завітав дев’ятий місяць року — вересень. А чи знаєш Ти, чому його так назвали?Назва дев’ятого місяця року пов’язана з вересом — вічнозеленою рослиною, широко розповсюдженою на Поліссі. Пахучі суцвіття вересу розпускаються в серпні й цвітуть аж до кінця жовтня. Проте найпишніше рожево-бузкові квіти вкривають піщані пагорби, торф’яники та соснові бори саме у вересні.\nЖОВТЕНЬЧарівник прийшов у ліс, Фарби, пензлика приніс. У діброві та садочку Стали жовтими листочки. style.colorfillcolorfill.type\nУ повітрі все більше й більше відчуваються подихи осені, а яскравий багрець вкрив листяною заметіллю все навколо. Чому жовтень має таку назву?Десятий місяць року багатий не лише на добрий врожай, він має також і багато назв: «жовтень», тому що листя на деревах пожовтіло, «грязнем» його називали, адже дощі розмили дороги, а за велику кількість сірих днів місяць отримав назву «хмурень».\nЛИСТОПАДВправо, вліво, вниз, назад — Всюди справжній листопад. Трішки ще — і вже зима, От і осені нема. style.colorfillcolorfill.type\nЧому листопад має таку назву? Листопад – місяць опалого листя, тому ще він мав зворотну назву – падолист. Останній місяць осені, який дуже часто підпадає під владу зими, також іменували «напівзимником». Наймолодший син Матері-Осені, якому вона доручає зустріти Бабу-Зиму та її сивобородих синів. Тому він більше прихильний до свого двоюрідного брата Грудня, аніж до рідного – Жовтня, і дозволяє Бабі-Зимі сніжити на полях і лісах. В цей же час Мати-Осінь, щоб прискорити прихід зими, вкорочує листопадові дні. Природа останнього місяця осені у стурбованій задумливості. То згадає про минуле літо, і тоді сонечко прогляне з-за хмар. А то подумає про близьку зиму, і небо відразу закошлатиться важкими темними хмарами, а по землі вперіщать холодні байдужі дощі.\nПриродознавство, 1 клас, Матеріали до уроків\nПрезентація на тему "Тварини взимку."\nПрезентація до доповіді на тему: "Удосконалення уроку в педагогічній спадщині В.О. Сухомлинського та практиці роботи сучасної школи"\nурок інтегрований з природознавства і обр мист "Що я знаю про прісноводних риб"\nНавчальна презентація на тему "Які бувають професії? "Тиждень «ПРОФЕСІЇ»


Не всі львів’яни знають, де шукати укриття - ТРК "Львівська хвиля"\nНе всі львів’яни знають, де шукати укриття\nЗі собою треба взяти питну воду, аптечку та ліхтарик\nДля безпеки містян. Гучномовці на автівках і вуличні сирени повідомлять львів’янам про надзвичайну ситуацію. Подбали і про оповіщення сіл громади, де немає спеціальних систем. Є навіть план дій на випадок, якщо зникне світло. Проте про укриття люди мають подбати самі. Де найбезпечніше ховатися, розкаже Оксана Тучак.\nСигнал тривоги буде чутно в кожному районі. В адміністраціях лунатиме повідомлення про те, що сталося. В села громади одразу поїдуть автомобілі з гучномовцями. Їх також використають для всього міста, якщо не буде світла. А людям потрібно одразу відкрити офіційні ресурси.\nПояснив заступник начальника управління з питань надзвичайних ситуацій Олександр Ковальчук: «Необхідно увімкнути телевізор на каналах Lviv.ua, Перший Західний, або включити радіостанції – Радіо Львів, Радіо Перше. У кого не має доступу до телебачення та радіо, є телефон – 0800600491. Там також можна прослухати це повідомлення. Інформація також може бути на каналі оповіщення цивільного захисту – у месенджері чи телеграм».\nТреба знати, де ховатися. У Львові є майже шість тисяч укриттів. Здебільшого це підвали, але не всі підходять для сховку. Тому подивіться на онлайн-карті, що є найближче – збережіть собі адресу. Каже начальник відділу захисту населення і територій Олег Дубчак: «Ми розраховували, щоб впродовж 5-10 хвилин людина могла переміститися в укриття. У Львові є ще 99 введених в експлуатацію, і вони вже працюють, підземних паркінги. Там взагалі ідеальні умови для укриття населення».\nЗі собою треба взяти питну воду, аптечку та ліхтарик.\nЦя інформація допоможе людям вижити, в разі нападу.\nМи запитали декількох львів’ян, чи вони знають, де ховатися:\nНавіть не знаю куди треба бігти…\nБуду шукати сховище.\nТам, де я живу, інформації нема, де можна сховатися від бомбардування.\nПоки не можу сказати відверто, але захищати – то 100%.\nОт біля Автобусного заводу…\nОто власне, що хотілося би знати, де укриття.\nПо Дорошенка є, знаємо, де є.\nСпустіться у свій підвал, якщо він є на карті. Перевірте чи там прибрано, та запитайте в кого є ключі.


Смерть трьох жінок під машиною священника на Закарпатті зняла камера спостереження\n22 Жовтня 2016 8:26Головне,Новини\n78-річний священик збив машиною трьох жінок на Закарпатті. Удар був такої сили, що жертв розірвало на частини, йдеться в сюжеті ТСН.\nТрагедія сталася на трасі Виноградів – Берегове. По ній увечері з богослужіння поверталися додому три жінки. Оскільки на дорозі немає тротуарів, вони вийшли на трасу. І саме в цей час трасою летіло Audi. Момент ДТП зафільмувала камера спостереження. Удар був такої сили, що жінки загинули на місці трагедії. «Наїхав, убив їх моментально. Усі черева розтрощені. Рука зломлена. Одна рука у неї. А в тої все покалічено», – розповіла жителька с. Підвиноградів Марія Гвоздьова.\nНа місці ДТП алкотестер виявив у винуватця аварії 0,2 проміле алкоголю. Це верхня гранично допустима межа для водіїв. Аби отримати точні показники, у священика взяли на дослідження кров. Результати аналізу, а з ними і визнання чи спростування стану сп’яніння, стануть відомі пізніше. Наразі панотця затримали і вирішують питання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Загиблих жінок ховатимуть у суботу.


Дві спроби втечі і побиття патрульного. З'явилося відео затримання мукачевського прокурора - Укрaїнa - TCH.ua\nПобиття патрульного та викинуті пігулки. Опубліковано відео затримання прокурора Мукачевого\nУкрaїнa 12 вересня 2016 11:58\nЧоловік поводився агресивно та у лікарні проковтнув невідомі ліки.\nУ Мережі з'явилося відео моменту затримання прокурора Мукачевого, який двічі намагався втекти від поліції та чинив агресивний опір правоохоронцям.\nНардеп та радник глави МВС Антон Геращенко написав, що екіпаж патрульних помітив автомобіль "Форд Фієста", який порушив правила дорожнього руху. Вони вирішили зупинити авто та зробити попередження.\nВодій легковика почав тікати, а поліцейські - переслідувати порушника. Зупинити його вдалося після того, як чоловік збив огорожу. За кермом Форду перебував місцевий прокурор.\n"З'ясувалося, що за кермом авто знаходився громадянин Луп'як Ярослав Ярославович, 1990 року народження, який працює, у вільний від пропалювання життя час, прокурором Мукачівської місцевої прокуратури. У нього на обличчі були всі ознаки сильного алкогольного сп'яніння", - написав Геращенко.\nЛуп'як не пред'явив свої документи та знову спробував втекти, цього разу вже без автомобіля. Піж час затримання він чинив агресивний опір та почав імітувати різке погіршення стану здоров'я.\nУ поліції Ужгорода та Мукачевого вказували, що одного із патрульних порушник вдарив в обличчя, а другого – схопив за руку.\nДля Мукачівського прокурора викликали карету швидкої.\n"Після того, як прокурора привезли в Мукачівську Центральну районну лікарню, головлікарем якої працює його батько, той витягнув з кишені брюк, якийсь згорток і різко спустошив його вміст собі в рот. Поліцейські справедливо запідозрили, що це був не "M&M's" і не жувальна гумка "Wrigley", а що то більш значуще для психіки і здоров'я працівника прокуратури", - додав Геращенко.\nНа відео видно, що чоловік у кареті швидкої рився у своїй сумці, а потім почав висипати на землю щось схоже на пігулки.\n"Уже сьогодні звернувся до Генерального прокурора Юрія Луценка з вимогою провести службову перевірку роботи прокурора Ярослава Луп'яка і звільнити його із займаної посади", - наголосив Геращенко.\nНагадаємо, у Мукачевому 26-річний прокурор вирішив втекти від патрульних, які хотіли зробити йому зауваження за неправильне паркування, і потрапив у ДТП. Врешті стало відомо, що чоловік є прокурором у м. Мукачеве, а крім того, — сином одного із керівників Мукачівської ЦРЛ. Зараз вже призначено службове розслідування.


Російські хакери зламали веб-сторінку волинського видання\n21 Березня 2015 11:20\nУ ніч на 19 березня хакери здійснили напад на веб-газети «Волинь-нова», де зберігається архів видання, починаючи з 2003 року.\nКілька нічних та ранкових годин замість матеріалів журналістів «Волині-нової» читачі могли бачити пропагандистські публікації російською мовою про «фашистів» із батальйону «Азов», «звірства ОУН-УПА» та інші нісенітниці, які тоннами штампує Кремль.\nЯк повідляють у колективі газети, спеціалісти оперативно налагодили нормальну роботу інтернет-сторінки. Зі слів програмістів, атакували хакери з території Росії.\nХарактер викинутих ними «публікацій» наштовхує на думку, що це не витівки якихось хуліганів, а робота фахових російських пропагандистів та спецслужб. Ми отримали ще одне свідчення масштабності війни проти України, яка системно ведеться на різних фронтах. Ну а видання такі дії недоброзичливців з Росії розцінює як комплімент: якщо ворог вибрав їх для атаки, значить, помітив державницьку позицію газети.\nНа Волині розшукують російського диверсанта 28 Квітня 2014 15:36\nЗаяви про утиски росіян на Волині – провокація 30 Вересня 2014 16:30\nДепутати вимагають розсекретити російський бізнес на Волині 24 Січня 2015 09:00\nдідо Показати IP 21 Березня 2015 11:25\nщо ж то тепер буде? Га?\nШило до дідо Показати IP 21 Березня 2015 13:32\nЗнову гамнюк гадиш?\nаяяй Показати IP 21 Березня 2015 11:37\nхай засунуть рашистські хакери свою пропаганду собі в одне місце,і нехай нас бандерівців бояться\nдідо до аяяй Показати IP 21 Березня 2015 11:57\nти хіба бандерівець? ти троль диванний-хто тебе може боятися? Га?\nаяяй до дідо Показати IP 21 Березня 2015 14:53\nАнонім до аяяй Показати IP 21 Березня 2015 16:13\nПьяный президент Украины Пётр Порошенко заявил что в Украине будут руины По уровню жизни правительство Украину уже подогнало к Африке. Осталось по по ландшафту и обещание будет выполнено.\nАнонім Показати IP 21 Березня 2015 11:40\nЄдине що добре що той сайт ніхто крім Згоранця не че тає :))\nдідо до Анонім Показати IP 21 Березня 2015 12:01\nАнонім до дідо Показати IP 21 Березня 2015 12:40\nВЕТЕРАНИ ВОЛИНІ до Анонім Показати IP 21 Березня 2015 22:47\nШановні, недолугий і завжди переляканий редактор Згоранець сам організувавнібитохакерську атаку на сайт свої газети, яку дійсно ледве чи не він сам один читає. Опосередкований учитель не зміг продовжити кращі тврчі традиції своїх попередників, починаючи з Полікарпа Шафети. Нам соромно разом з ним працювати!\nдідо Показати IP 21 Березня 2015 13:34\nГазету Волинь давно продати потрібно. Вистачить волинянам кормити агатлисток для обласних чиновників.\nPatrik до дідо Показати IP 21 Березня 2015 14:07\nдобра і цікава газета, тисячі волинян її читають залюбки, і не тобі, неук, судити\nдідо до Patrik Показати IP 21 Березня 2015 14:15\nнема проблем. тільки нехай " добра і цікава" не буде за кошти платників податків.\nweb Показати IP 21 Березня 2015 13:56\n"російські хакери зламали" - більше ніж впевнений, що доступ до адмінпанелі сайту мав такі параметри : логін- admin, пароль- 123456 (чи qwerty). Сьогодні знає це майже кожен школяр, що цікавиться програмуванням\nкатя Показати IP 22 Березня 2015 11:28\nВолинянина, який побив до смерті знайомого, взяли під варту


Через завдані мільйонні збитки Львівська міськрада забере садочок у забудовника - новини Еспресо TV | Україна\nEspreso.tvЖиттяЧерез завдані мільйонні збитки Львівська міськрада забере садочок у забудовника\nЧерез завдані мільйонні збитки Львівська міськрада забере садочок у забудовника\n4 вересня, 2020, 19:28\nМісто планує відібрати в забудовника "Ірокс" дитячий садок на вул. Шевченка, 370-а як компенсацію за борги перед громадою\nТаке рішення сьогодні, 4 вересня, ухвалили міські депутати міської ради, – передає "Еспресо.Захід".\nЯк наголосила директорка юридичного департаменту Львівської міської ради Гелена Пайонкевич, компанія заборгувала місту приблизно 60 мільйонів гривень.\n"Є пропозиція безоплатно отримати садочок як компенсацію за збитки, яких компанія завдала громаді. Економічний департамент стверджує, що в бюджет не надійшло 17 млн грн, а вартість земельних ділянок, на яких компанія збудувала багатоквартирні будинки, за приблизними підрахунками, – близько 40 млн грн. У судах першої інстанції слухають справу обвинувачення керівника цієї компанії (Ігор Микичак, – ред), ЛМР виступає цивільним позивачем", – повідомила Гелена Пайонкевич.\nЗі слів посадовиці, якщо стягнути гроші з компанії не вдасться, місто розглядає можливість викупу майна, яке перебуває в іпотеці в банку.\nПриміщення цього дитсадка перейшли у власність компанії "Ірокс" від ВАТ "Конвеєр" ще 1997 року через недосконалість законодавства. Міська рада Львова називає орієнтовну вартість садочка – 27 мільйонів гривень.\nНагадаємо, компанія "Ірокс" неодноразово фігурувала в будівельних скандалах. На сьогодні відкрито 7 судових справ проти забудовника. Крім цього, ПрАТ "Ірокс" у серпні 2016-го мав конфлікт з мешканцями будинку на вулиці Антонича, 3: покупці, які придбали квартири у забудовника, самостійно найняли працівників ПАТ "Львівообленерго" для проведення електрики. Забудовник був проти, бо мешканці не узгодили рішення з компанією.\nПісля низки перевірок Львівська міська рада анулювала забудовнику дозволи на будівництво багатоповерхівок на вул. Тернопільській, 42, вул. Шевченка, 418 та вул. Величковського, 61, 62.


Ніч унизу (Частина I) | Вернигор - Українські вірші, проза. Сучасна література.\nОпубліковано 02.03.2013 / 15615\nЗа тридцять сім років життя найважливіше, що пережив Велеслав Воронко, було його власне розлучення, смерть батьків і напад сусідського собаки. Але його ніколи не кусала п’явка. І він думав про це протягом усього вечірнього випуску новин. У дитинстві він завжди проводив літо в селі, і його друзів часто кусали п’явки, він сам був тому свідком. І виглядало це дуже неприємно, тому Велеслав проніс із собою страх перед укусами п’явок через усе своє свідоме життя. Він згадував, як у дитинстві ліз із своїм другом у болото, щоб наламати очерету, з якого потім можна було зробити факел. Болото було неглибоке, лише по коліна, тим не менш полізти туди для Велеслава було проявом неабиякої хоробрості. Навряд чи він зважився б на це тепер. Але тоді, будучи хлопчиком, Велеслав стрибнув у болото і прудко ламав очерет, й секунди не стоячи на одному місці, щоб не дати п’явкам змоги вчепитися йому в ноги. І тоді хлопцеві таки пощастило. А от його друг навпаки, вийшовши з болота, відірвав від своєї лівої ноги аж дві п’явки. І навіть тепер, будучи тридцятисемирічним чоловіком, Велеслав відчував, що в нього аж мурашки по спині бігають від цього спогаду. Чоловік дивувався: те, чого він боявся із самого дитинства, з ним так і не трапилось, хоча нагод для цього було більше, ніж достатньо, а от речі, які він вважав малоймовірними, його таки спіткали.\nТелевізор все ще був увімкнений, випуск новин закінчувався прогнозом погоди, якого Велеслав, як і попередніх епізодів, не чув, з головою поринувши в море власних думок. У глибоких роздумах він (вже не вперше) дійшов до одного з найголовніших висновків у своєму житті: ніколи не думай, що з тобою щось не станеться. Велеслав вже зрозумів, що заперечення ймовірності чого-небудь робить людину до чогось вразливою.\nРізкий звук вже третьої після новин реклами повернув чоловіка до реальності. Його очі і розум знову почали сприймати самотню кімнату маленької квартири. Був задушливий липневий вечір у двадцятих числах місяця; вечір середи, який не приніс ні краплі свіжості після спекотного дня, і який навіть близько не передбачав нічної прохолоди, що могла б хоч трохи остудити запилені дороги, тротуари, будинки і порожні людські голови. Велеслав сидів на дивані перед сорокадвохдюймовим телевізором, який купив після розлучення, тобто ще за два роки до того липневого вечора. Протягом тих двох років не минуло ні дня, коли б він не думав про свою колишню дружину. І все це попри те, що чоловік докладав усіх зусиль, щоб не думати про неї. Але він був одружений п’ять років. Такий період неможливо викинути з пам’яті. За той час нестало обох його батьків, дружина його зрадила і взагалі світ для нього став на п’ять років гірший.\nУсі вікна, точніше усі два вікна в маленькій квартирі пана Воронка були відкриті навстіж, але в приміщенні не було ні відчутного протягу, ні будь чого іншого, що могло б прогнати вечірню задуху з його дому. Чоловік так і сидів на дивані у самій лише спідній білизні, тримаючи в руці пульверизатор з холодною водою, яким бризкав на себе через певні проміжки часу. Краплини води змішувались з краплями поту, що виступали на чолі, і висихаючи робили шкіру липкою. Велеслав відчув непереборне бажання піти в душ, щоб освіжитися, вже втретє за той день. Стоячи під напором води, він почувався вкрай втомлено. Тоді присів на дно душової кабіни і сперся спиною об її стінку. Щоб не думати про колишню дружину, він намагався згадати щось не пов’язане з нею. Згадав дитинство. Тоді Велеслав хоч і проводив кожне літо в селі, не любив туди приїжджати. І все це через його дідуся, який під кінець свого життя не розлучався з алкоголем. Із родичів це був єдиний живий для хлопчика дід, але Велеслав його ненавидів. Старий був просто карою для хлопця і своєї дружини. Він так часто напивався, що тверезим його майже ніхто не бачив і не запам’ятав. Бабуся не раз вислуховувала від сусідів неприємні історії про свого пропащого чоловіка. Він пропивав усю свою пенсію. Онук інколи отримував від діда ременем по заді. Це могло бути за найменшу дрібницю. Хлопець іноді навіть боявся повертатися додому з вулиці. Він розказував про це батькам і просив їх не відвозити його в село, але влітку і батько, і матір Велеслава працювали на двох роботах, щоби зводити кінці з кінцями, тому в місті не було кому доглядати за малим Велеславом. Тим не менш з кожним літом хлопчик ріс, а дід ставав усе більш немічним від старості і пияцтва.\nОнук справді бажав старому смерті. Спочатку хлопець лякався від таких думок, але потім зрозумів, що ніщо інше діда не зупинить. Велеславу було вже дванадцять, коли п’яний стариган у черговий раз вирішив покарати свого онука ременем. Але це вже було йому не під силу. Хлопчик, побачивши небезпеку, схопив бабусину палицю, що стояла біля дверей, і вперіщив діда по руці. Зламав йому великого пальця. Але спиртне в крові старого не дозволило йому сповна відчути заслужений біль. Дід крикнув на Велеслава так грізно, як тільки дозволяв йому його глухий хриплий голос. Хлопець утік з дому і не приходив, поки старого не забрали до лікарні.\nЧоловік продовжував прокручувати в голові спогади, поки пам’ять не вжалила його історією із сусідським собакою. Для Велеслава ця історія була справді жахливою і відбилася на всьому його подальшому житті. Схиливши голову, він мимоволі поглядав на шрами, що залишилися на його ногах і правій руці після укусів того собаки. На обох гомілках накладали шви. Це сталось, коли Велеславу було десять. У селі на вулиці, де він жив, через два подвір’я від його дому сусіди тримали навіженого і досить великого собаку, Біма (таку кличку мала, мабуть, кожна третя собака в селі). Серед дітей і підлітків були такі сміливці, що навмисне дражнили того пса, хоча він і без того гарчав і гавкав, як оскаженілий, проте завжди був за воротами. Сам Велеслав ніколи його не дразнив. Але якось, як завжди, неохоче повертаючись ввечері додому, він помітив, що хвіртка, за якою зазвичай лютував отой собацюга, була відчинена. Хлопець завмер, він не бачив собаки, але це його ще більше злякало. До дому було вже недалеко, і Велеслав вирішив якомога швидше пробігти цю відстань. На це і десяти секунд вистачило б, але вже через дві секунди після того, як хлопець почав бігти, він спочатку почув різкий ривок позаду себе, а потім гавкіт і гарчання. Це був лютий Бім, що вибіг з чужого подвір’я. Хлопцеві перехопило дух. Серце впало в п’ятки. Він подумав, що краще б опинився в той момент у болоті з п’явками. Він не знав, чи краще зупинитися, але страх усе одно не дозволив би йому цього зробити. Усе це відбувалося за лічені секунди. Хлопець заплакав ще до того, як собака вкусив його перший раз. Потім було ще два укуси за ту саму ногу, потім ще кілька за іншу. Велеслав присів, щоб схопити якусь каменюку, але пес мало не стрибнув на нього, і хлопець відмахнувся від собаки рукою, яка за це також отримала укус, порівняно не сильний з тими, що були на ногах. Почувши крик, на дорогу вибігла Велеславова бабуся і хотіла жбурнути в собаку палицею, але її випередив сусід, що також вибіг на дорогу, і приглушив звіра сапкою. Хлопець задихався і захлинався слізьми. Він плакав ще дужче, коли бабуся до нього говорила. Ноги кровоточили. На лівій гомілці теліпався клапоть шкіри. По руці також текла кров. Позбігалися сусіди. Собаку хотіли добити. Хтось не дозволив, бо знав, що його спочатку повинні перевірити на сказ. На місці трагедії залишилися криваві сліди. Бабуся вела Велеслава за руку додому, але він зупинявся за кожним кроком і в ті моменти відчував, як сильно йому боляче. Врешті-решт сусід взяв хлопця на руки і відніс його до приміщення. Велеслав плакав голосно, але п’яний дід спав безпробудно, він не почув і те, як приїхала швидка. У лікарні Велеслав сидів на кушетці, чекаючи лікаря, який незабаром прийшов з трохи перекошеним виразом обличчя. Від нього тхнуло перегаром. Хлопець впізнав запах, який кожного вечора доносився від його діда. Після огляду ран Велеслава відвезли в операційну, щоб накласти йому шви. Уколи наркозу були доволі неприємними. Хлопець намагався не дивитись на те, як йому зашивають рани, але встиг помітити, як на одному оці лікаря постійно змикалися повіки. Все-таки шви наклали належним чином, з ранами ускладнень не було, а в собаки сказу не виявили, хоча друзі Велеслава згодом забили того пса палицями, коли той знову вибіг з подвір’я. Хлопець спочатку був цим задоволений, але потім зрозумів, що собака – це всього лиш собака, і не варто від нього вимагати розуміння, на яке навіть люди частіше за все не здатні. Велеслав через багато років жалів того пса. Він розумів, що та істота, керована інстинктом, але приручена людиною, яка керована взагалі хтозна-чим.\nЧоловік вийшов з душу і швидко обтерся рушником. На годиннику була вже без десяти дев’ята. Час спливав повільно. Інколи весь рік минає непомітно, а один день триває цілу вічність. І саме таким був той день. І те, що Велеслав просто лежав на дивані, відбирало в нього більше енергії, ніж один робочий день. А працював він викладачем соціології в університеті. Багато людей думає, що викладачі у вищих навчальних закладах заробляють безліч «лівих» грошей, і багато з тих людей таки мають рацію. Але Велеслав Воронко був людиною совісті, він не взяв жодного хабара за все своє життя, хоча інколи йому хотілося, інколи це добряче йому допомогло б, інколи його матеріальне становище вимагало від нього цього, але чоловік жодного разу не зробив такого вчинку, хоча це було б виправдано, і ніхто його за це не осудив би.\nНа початку своєї викладацької кар’єри, Велеслав був молодим привабливим життєрадісним чоловіком і сумлінним працівником, який бачив у майбутньому перспективи. Студенти його обожнювали, колеги по роботі поважали і розхвалювали. У віці двадцяти восьми років він познайомився зі своєю майбутньою дружиною Марією. На той час вона вже закінчувала свою стоматологічну інтернатуру. Вони зустрічалися два роки, потім одружилися. Батьки Велеслава переїхали в село, залишивши синові двокімнатну квартиру, де й жила молода одружена пара. Тоді Марія вже мала постійну добре оплачувану роботу в стоматологічній клініці, куди її влаштував батько, і заробляла набагато більше, ніж її чоловік в університеті. Велеслава це не дуже турбувало, він сам старався з усіх сил здобувати на роботі різні грошові премії, і дуже часто йому це вдавалося. І хоча життя в домі Воронків здавалося радісним і безхмарним, траплялися й дрібні суперечки, але основним нещастям було те, що Марія не могла завагітніти від свого чоловіка. А вона дуже хотіла дітей. Перші два роки подружнього життя Велеслав з дружиною вирішили не заводити потомство, а потім просто не вдавалося. Коли батьки дружини дізналися, чому в них так довго нема внуків, то порадили дочці розлучитися, бо в неї, як вони казали, ще все життя попереду, а діти, власні діти в ньому головне. Для Марії розмова про розлучення була абсурдною. Сам же Велеслав ніколи не був зациклений на дітях, але дуже хотів зробити дружину щасливою, хоча від нього це вже не залежало. У той період сімейне життя Воронків дало перші тріщини. Чоловік запевняв дружину, що разом вони все зможуть пережити, пропонував всиновити дитину, але Марія не вірила, що зможе полюбити чужого первістка, вона хотіла сама його народити. У результаті подружжя почало приділяти більше часу і уваги власній роботі, а не власним стосункам. І хоча почуття між ними не згасли, проте зовнішнього прояву майже не мали.\nНа роботі у Велеслава ніхто про його особисті проблеми не знав, хоча колеги і студенти помітили в поведінці викладача деякі зміни. Чоловік тримав емоції в собі, він хотів поговорити з дружиною, але вона уникала болісних розмов. Марія не могла говорити про те, що між ними відбувається, саме з Велеславом, вона думала, що в основному це все його провина і саме тому начебто не хотіла дошкуляти чоловікові, і вже саму цю мету вважала для нього підтримкою, і не розуміла, чому Велеслав нехтує такою підтримкою. У клініці в Марії все було навпаки, вона плакала, жалілася колегам по роботі, про її проблему знали всі. І оскільки жінка була неабиякою красунею, чоловіки у клініці наввипередки рвались втішити її теплим словом чи запрошенням на обід. Це були інші чоловіки, не такі, як Велеслав. Вони були багаті. В основному це були розбещені дорослі з манерами юнаків. Але Марію не цікавили ні вони, ні їхні статки. Вона лише думала, чому її чоловік не може бути таким співчутливим, чому не заплаче через свою проблему. Таким чином Марія більшість часу проводила у компанії інших чоловіків: на роботі, на обіді, по дорозі додому.\nА Велеслав, скільки б він часу не проводив на роботі, тільки й думав про свою дружину і про їхню спільну проблему. Він йшов на роботу і повертався звідти з головним болем, картаючи себе за те, що робить боляче дружині. Чоловік вважав себе винним: якби він не покликав її заміж, то зараз вона могла б мати дітей і хорошу сім’ю. І кожного дня ця думка боляче свердлила йому мозок.\n02.03.2013 Проза / Оповідання\nНіч унизу (Частина ІІ) | Вернигор\nНіч унизу (Частина I)\nНіч унизу (Частина I) | Вернигор\nПереглядів: 116 Коментарів: 5\nТематика: Проза, оповідання, Велеслав, липневий вечір, спогади\n28.08.2017 10:55 Каранда Галина для © ...\n03.03.2013 03:30 © ... для Тетяна Ільніцька\nСлово "факел" в українській мові є. Є і слово "напір", яке в О. В. буде "напором". Але дякую за критику)\n02.03.2013 20:33 Тетяна Ільніцька для © ...\nБагато дуже русизмів: факел - смолоскип, напор води - струм і т.д.\nНаписано нецікаво. От у наступній частині у вас є така фраза - "людина без поезії", а тут я бачу художній твір "без поезії" - тобто без поетичних засобів, що, власне, і відрізняє художній текст від публіцистичного.\n02.03.2013 05:36 © ... для Каранда Галина\nУникати повторів мені справді важко, поки що не маю достатньо досвіду.\n02.03.2013 04:48 Каранда Галина для © ...\nзагалом сподобалося. правдиво, жорстко, цікаво. трохи є технічних моментів, таких як повторювання однакових слів в сусідніх реченнях (напр., п"явки, проблеми...) , але загальне враження дуже позитивне. Вітаю на Порталі!


Вінницька нардепка вступила в нову партію Коломойського? | Вінниця Преспоінт\nВінницька нардепка вступила в нову партію Коломойського?\nПолітичні експерти пророкують новій партії повне фіаско на Вінниччині.\nВчора в Україні відбулась достатньо цікава подія. На базі парламентської депутатської групи “За майбутнє” було створено нову однойменну партію – “За майбутнє”.\nГоловою партії делегатами партійного з’їзду було одноголосно обрано давнього соратника та бізнес-партнера олігарха Ігоря Коломойського, Ігоря Палицю. Із самого початку створення в Раді групи нардепів “За майбутнє” її називали групою Коломойського-Палиці.\nНовостворена партія очікувано заявила про участь у місцевих виборах. А про створення однієї із сотень політичних партій урочисто повідомив телеканал Ігоря Коломойського “1+1”.\nВ однойменну депутатську групу в Верховній Раді входять одразу четверо з восьми вінницьких нардепів мажоритарщиків, які йшли на вибори до парламенту самовисуванцями: Геннадій Вацак (Могилів-Подільський), Петро Юрчишин (Хмільник), Микола Кучер (Ладижин) та його донька Лариса Білозір (Шаргород). Кожен з вінницьких мажоритарщиків під час виборчої кампанії до Ради активно підкреслював власну безпартійність та “служіння народу”.\nЯк бачимо, коли вінницьким політикам вигідно і це можливо з точки зору виборчого законодавства – вони безпартійні, коли нова влада змінила Виборчий Кодекс і закріпила в ньому норму, що тепер у Верховну Раду зможуть балотуватись лише кандидати від політичних партій по регіональним спискам (100% пропорційна система) вони забули свої передвиборчі обіцянки вінничанам і почали підшукувати собі нові партії.\nЯк видно із сюжету ТСН на з’їзді нової партії Коломойського в якості партійного делегата була присутня нардепка від Вінниччини Лариса Білозір. Чи очолить вона обласний осередок новоствореної партії на Вінниччині – дізнаємось згодом. Як і участь в черговому проекті під вибори інших вінницьких “слуг народу”.\nВарто зазначити, що це не перший токсичний союз нардепів так званої групи МХП Юрія Косюка на Вінниччині.\nНе так давно до цієї неформальної групи приєднався одіозний вінницьких нардеп Олег Мейдич.\nПід час його кампанії до ВР він роздавав виборцям курині окорочки “Нашої ряби”, а вже після виборів очолив обласний осередок партії “Батьківщина”.\nА вже після виборів стало відомо про бурхливе минуле нардепа Мейдича.\nНагадаємо про ще один політичний проект Ігоря Коломойського, який за декілька років повністю втратив підтримку виборців – партія “Укроп”. Але це і не дивно, якщо взяти до уваги хто очолює цю партію у Вінницькій області. Це депутат обради Григорій Зозуля.\nВ арсеналі цього обласного обранця величезний шлейф різноманітних траблів. Від приводів в поліцію за участь в рейдерських захопленнях, до дрібних хуліганських витівок та участі в роботі комісій обласної ради з ознаками алкогольного сп’яніння.\nЧитати: Фігурант декількох кримінальних справ із купою боргів, – перший номер вінницького «УКРОПу» Григорій Зозуля\nЧитати: Користувачі соцмереж ідентифікували нетверезого депутата облради якого втихомирювали нацгвардійці\nЧитати: Вінницький обласний депутат заявив про роботу на окрузі: “Я там бухаю”\nВажко уявити депутатів Кучера і Білозір, які дійсно багато роблять для своїх округів в такій сумнівній компанії, а надто в одній партії. Тим не менш сам Григорій Зозуля вже активно постить в фейсбуці новину про створення нової партії Коломойського-Палиці.\nТим часом місцеві політичні експерти пророкують новій партії повне фіаско на Вінниччині. І жодна спам-реклама в соцмережах та постійна присутність на провідному телеканалі країни – не допоможе. Доведено кандидатом в президенти Олександром Шевченко.\nВже після публікації нашого матеріалу Лариса Білозір прокоментувала версію нашого видання.\nНа жаль, за коментарем до мене перед публікацією ніхто з журналістів не звертався. Тож мушу коментувати ситуацію постфактум. Інформація в згаданій статті є безпідставно надуманою і ґрунтуються лише на припущеннях автора. Я була присутня на загаданих зборах лише у якості члена депутатської групи «За майбутнє» в Парламенті. Я не маю планів очолювати будь-які обласні партійні осередки на Вінниччині зараз, чи перед місцевими виборами. Хочу ще раз наголосити, що я депутат-мажоритраник, була і є безпартійна. Ще на етапі свого балотування до Верховної Ради я не прикривалася брендами будь-яких партій і зараз це мені також не потрібно. Моя партія – це люди!\nПопередня публікаціяНа Вінниччині внаслідок аварії загинула людина\nНаступна публікаціяУ Вінниці розшукують чоловіка, який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину