Родові книгозбірні Правобережної України XVIII ст. у фондах Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського: історія та бібліографічна реконструкція\nГоловна Реферати українською Дисертації та автореферати Родові книгозбірні Правобережної України XVIII ст. у фондах Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського: історія та бібліографічна реконструкція\nРИМАРОВИЧ ІРИНА ОЛЕГІВНА\nУДК 027 (477)\nРодові книгозбірні Правобережної України XVIII ст.\nу фондах Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського:\nісторія та бібліографічна реконструкція\nРоботу виконано в Національній бібліотеці України імені В.І.Вернадського.\nзавідуюча кафедрою бібліотекознавства\nДзюба Олена Миколаївна,\nархівознавства та спеціальних\nгалузей історичної науки,\nЗахист відбудеться “18” жовтня 2001р. о 16.00 год. на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.165.01 по захисту дисертацій на здобуття наукового ступеня доктора (кандидата) історичних наук у Національній бібліотеці України імені В.І.Вернадського за адресою: 03039, Київ–39, просп. 40-річчя Жовтня, 3.\nЗ дисертацією можна ознайомитись у читальному залі бібліотекознавчої літератури в Національній бібліотеці України імені В.І.Вернадського, Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 3.\nАктуальність дослідження. Історико-книгознавчі дослідження родових бібліотек, зокрема шляхетських книгозбірень XVIII–ХІХ ст., що сформувалися на теренах України і розділили її історичну долю, аналіз складу та змісту рідкісних і цінних колекційних книжкових зібрань, сформованих на їхніх фондах, є важливою, але маловивченою досі ділянкою історичної науки.\nРодові книгозбірні Правобережної України є окремим соціокультурним явищем, яке репрезентує цілісний пласт духовної культури Речі Посполитої XVIII ст. – першої половини ХІХ ст., водночас вони є складовою і невідємною частиною культурних процесів, що відбувалися на етнічних українських землях у XVIIIХІХ ст. Історико-бібліографічна реконструкція бібліотек є відновленням комплексів вербальних памяток, створених людством, котрі є проявом духовності, втіленням спадкоємності поколінь, каналами передачі набутих теоретичних і практичних знань від покоління до покоління. Значні за обсягом родові бібліотеки Вишневецьких Мнішків із Вишневецького замку, Потоцьких із Тульчинського маєтку привертають увагу не лише у зв`язку із загальновідомими в європейській культурі особистостями власників, але й, передусім, історико-культурною значущістю. Однак ці бібліотеки лише тепер, у нових політичних умовах, стали об`єктом книгознавчого дослідження. Значний інтерес становить історична доля, шляхи комплектування, склад і зміст бібліотек, що відображали основні культурні та освітні процеси в Польщі, Україні та Західній Європі в цілому. Надзвичайно важливим є й аналіз стародруків – найціннішої частини сучасних бібліотечних фондів. Стародруки – багата джерельна база для досліджень у галузі книгознавства, бібліотекознавства та спеціальних історичних дисциплін. Опрацювання теми дає змогу розширити конкретно історичні знання з історії культури Польщі і України, розвивати методи історико-книгознавчого, бібліографознавчого та бібліотекознавчого аналізу історичних книжкових колекцій і зібрань.\nСтан розробки досліджуваної теми. Родові книгозбірні ВишневецькихМнішків, тульчинської гілки Потоцьких та Мікошевських досі не були обєктом спеціального комплексного дослідження, немає й наукових каталогів та описів цих книгозбірень.\nРеферат на тему: Родові книгозбірні Правобережної України XVIII ст. у фондах Національної бібліотеки України імені В.І. Вернадського: історія та бібліографічна реконструкція


ᐒ Конструктор LEGO Creator Дослідницький планетохід (31107) — купити по ціні 1,619.00грн в Києві, Україні. Відгуки, опис та фото товара\nОпис Конструктор LEGO Creator Дослідницький планетохід (31107)\nКупити Конструктор LEGO Creator Дослідницький планетохід (31107) за відмінною ціною 1 619 грн в інтернет-магазині Чудо Острів.\nКупити набір конструктор для дітей бренда LEGO вигідно і оперативно можна в інтернет магазині Чудо Острів. Тут доступні набори конструкторів для дітей з кубиків найбільших торгових марок за найвигіднішими цінами.\nКомпанія з Данії LEGO почала своє існування у 1932 році і з тих пір не перестає радувати дітлахів по всьому світу ігровими наборами конструкторів. Завдяки постійним розробкам та щорічному оновленню асортименту виробник LEGO залишається новатором у будівельних ігрових наборах. Дитячі конструктори LEGO набагато цікавіше збирати з друзями або в колі сім'ї.\nУ конструкторах Lego Креатор застосовуються екологічно безпечні матеріали;але зустрічаються дрібні елементи, тому серія призначена для дітей віком починаючи з 6 років. Окремі конструктори Lego Креатор представляють собою 3 в 1, тобто в наборі будуть 3 різних конструктора, які можна зібрати у будь-який з цих конфігурацій. Це додає варіативності при грі з конструктором Лего Креатор. Якщо ви прийняли рішення купити Конструктор LEGO Creator Дослідницький планетохід (31107), то тільки в онлайн магазині конструкторів Чудо Острів за ціною в 1 619 грн з доставкою в будь-яке місто України. Динозаври, дракони, кораблі, роботи, вантажівки - все це Лего Creator!\nЗамовляючи іграшки в інтернет-магазині іграшок Чудо Острів, Ви можете бути впевнені в оперативній доставці товару – доставка здійснюється національними перевізниками по Україні. Крім цього, Ви маєте можливість замовити іграшку та отримати товар в одному з 40 магазинів «Чудо Острів» в багатьох містах, як: Чернігів, Полтава, Запоріжжя, Харків, Суми та в інших.\nТехнічні характеристики Конструктор LEGO Creator Дослідницький планетохід (31107)\nТранспорт, Космос, Літаки


2103 ПРИЙОМ ДЛЯ НАДАННЯ ПОСТЕКСТРЕНОЇ ДОПОМОГИ\nДля цілей класифікації постекстрена допомога, яку також описують як післяопераційний догляд або післяопераційне одужання, - це догляд, що надається пацієнтам до кінця гострої фази лікування. У той час як більшість пацієнтів отримують таку допомогу в лікувальному закладі, де почали лікування, іноді пацієнтівнаправляють в іншу установу для продовження лікування. Такі пацієнти все ще проходять деякий триваючий огляд з приводу відповідного\nстану, але їм більше не потрібне суттєве лікування.\nЦей стандарт можливо застосовувати не до всіх переведень між лікарнями. Він застосовується для приймаючого медичного закладу, куди пацієнтів було переведено для продовження лікування після хірургічного або медикаментозного лікування, якщо початкову фазу лікування проведено в іншій установі.\nЯкщо пацієнт переводиться з однієї лікарні до іншої для постшвидкої медичної допомоги, основний діагноз слід призначати таким чином:\n Якщо пацієнта переводять на післяопераційний догляд, призначити в якості основного діагнозу Z48.8 Інші уточнені види подальшої хірургічної допомоги.\nПризначити додатковий код для стану, що вимагає операції. Виняток становить госпіталізація на післяпологовий догляд- див. АСК 1548 Пуерперальний/післяпологовий стан або ускладнення.\nЯкщо післяопераційний догляд слідує за медикаментозними лікуванням стану, призначити в якості основного діагнозу Z51.88 Інші уточнені види медичної допомоги.\nПризначити додатковий код для стану, що вимагає медичного догляду.\nЯкщо пацієнт переведений для продовження активного лікування стану, не призначати код післяопераційного догляду, вживати АСК 0001 Основний діагноз.\nПацієнту вирізано мозкову аневризму в лікарні А. Стан пацієнта стабілізувався в лікарні А і пацієнта переведено в лікарню Б для післяопераційного догляду, де пацієнту продовжують надавати клінічні консультації та фізіотерапію\nЛікарня А: I67.1 Церебральна аневризма, без розриву\nЛікарня Б: Z48.8 Інші уточнені види подальшої хірургічної допомоги\nI67.1 Церебральна аневризма, без розриву\nПацієнта з аденокарциномою первинних бронхів легенів госпіталізовано до лікарні А на курс фракціонованої променевої терапії. Після завершення лікування пацієнта було переведено в лікарню Б для подальшого догляду.\nЛікарня А: C34.0 Злоякісне новоутворення головного бронха\nЛікарня Б: Z51.88 Інші уточнені види медичної допомоги\nC34.0 Злоякісне новоутворення первинного бронха\nПацієнта з пневмонією госпіталізовано в лікарню А. Пацієнту призначено лікування антибіотиками і внутрішньовенними вливаннями. Як тільки стан пацієнта стабілізувався, пацієнта було переведено в лікарню Б для подальшого догляду, де продовжено антибіотикотерапію.\nЛікарня А: J18.9 Пневмонія, неуточнена\nJ18.9 Пневмонія, неуточнена


Літургія ув`язненої Церкви | Патріархат\nЛітургія ув`язненої Церкви\nо. Іван Говера\n9 лютого 2013 року виповнюється 50 років відколи мученик радянських концтаборів та великий ісповідник віри нашої Церкви – митрополит Йосиф Сліпий, будучи звільненим за клопотанням папи Івана ХХІІІ, прибуває до монастиря Гротаферрата в Італії. Митрополит зустрічається з папою та передає йому в дар карту СРСР з позначенням тих концтаборів, в яких перебував протягом 18 років. Митрополит Сліпий представляв Святішому Отцеві релігійний стан підпільної української греко-католицької церкви не як спостерігач, а як свідок, що разом зі своїм народом ніс тягар переслідування.\nПройшло понад 20 років з часу легалізації УГКЦ . Сьогодні ми маємо можливість без труднощів та небезпек задовільняти свої духовні потреби. Але в той же час спостерігається деяке механічне сповнення своїх християнських обов’язків, а в деяких випадках і байдужість. Вважаю, що на часі і доречно в 50 річницю визволення нашого ісповідника віри митрополита Сліпого дещо пригадати з «того часу» чим жили наші попередники та завдяки чому вистояли, чим ми тепер можемо пишатися та наслідувати.\n2013 рік, проголошений Святішим Отцем Бенедиктом XVI «Роком Віри», спонукує нас знову ввійти у «двері віри» і переступивши цей поріг дозволити Божому Слову діяти благодатно в нас і перемінювати нас , для оновлення Церкви, яке можливе лише завдяки особистому свідченню, яке дали своїм життям її вірні.\nВ 6 розділі Апостольського листа «Porta Fidei» Святіший Отець наголошує: «Церква “продовжує своє паломництво серед переслідувань світу та втішань від Бога, проголошуючи страждання та смерть Господа” до яких вона спрямована (пор. 1 Кор. 11,26). Через Господнє достоїнство воскресла Церква дістає силу, щоб перемагати турботи та складнощі із терпеливістю та любов’ю». Також і наша Церква воскресла разом із Христом після часів її нищення та підпілля, воскресла, щоб разом із «Роком Віри» подякувати Богові «:…за Його дорогоцінний дар, яким ми просвітилися і преобразилися 1025 років тому на березі Дніпра – українського Йордану». І на початку цього святкового року ми маємо особливу нагоду повернутися до однієї із таких осіб, яка серед переслідувань світу  своїм особистим свідченням перемогла всі турботи та складнощі дійшовши до воскресіння Церкви, адже завдяки його непохитній вірності Христові ми сьогодні маємо нагоду святкувати 1025 років хрещення Володимира втішаючись таким великим даром Господнього свідка, непохитного керманича Церкви – патріарха Йосифа Сліпого.\nВ нелегких умовах приходилось ісповідувати віру в Христа, щоб Його не зректись (пор.: Мт 10, 32-33) та задовільняти свої духовні потреби, виконуючи всі можливі до виконання обов’язки християнина та приймаючи участь у св. Таїнствах. Найважливішим джерелом духовного життя та підтримкою в важких умовах є Св. Літургія. У Пресвятій Євхаристії, єднаючись з Христом, ісповідники віри мужньо пили чашу терпінь до кінця. В яких тільки умовах не раз доводилось служити Святу Літургію! Сьогодні відкрито доступ до багатьох джерел: архівів, споминів, свідчень того часу, а також протоколів допитів, обшуків та звинувачень. Це все є багатющим матеріалом для досліджень сучасників, а також свідченням героїзму правдивих ісповідників Христа в XX ст.\nМетою цієї статті є спроба трішки привідкрити завісу містерії Святої Літургії, яку переживали вірні в часі гоніння, щоб відкрити наше серце на переживання Євхаристійного Христа сьогодні.\nДосліджуючи, в яких умовах доводилось не раз служити Святу Літургію в часи гоніння, сьогодні у вільний час можна собі поставити багато питань та піддати сумніву чи «така» Літургія була ВАЖНА? ! Під оглядом канонічності, літургійності та інших важностей. Чи служителі змушені були доходити аж до таких «крайнощів», щоб все-таки здійснювати Святі Таїнства, коли практично це було майже не можливо. Як ми сьогодні легко знаходимо собі виправдання, щоб себе заспокоїти, коли ми чогось не виконали. Звичайно, і провідники Церкви єпископи і священнослужителі не раз знаходились в сумнівах та непевностях щодо того, чи місце, час, матерія, форма відповідають критеріям для важності Таїнства. Але не завжди було можливо знайти чітку відповідь. Виходили з тих обставин та можливостей, в яких знаходились, залишивши свободу діяння Святому Духові.\nТому-то, розуміючи, що може несвідомо чи з різних причин було допущено якісь надужиття чи інші незавершені форми щодо Св. Тайн, митрополит відразу після свого звільнення представив Св. Отцеві прохання про «узаконення» цих всіх священнодіянь:\n«На одній із моїх аудієнцій, які блаженної пам’яті Святий Отець Іван ХХІІІ зволив мені уділити, я покірно просив “supplere ex thesauro Ecclesiae” усі Літургії, що служилися у відповідності до давніх основ та вказівок “et rata habere quae quaecumque modo bona fide facta sunt”. Я також дозволив собі усердно просити Папу Івана ХХІІІ, “ut Sanctitas Sua benigne omnia convalidet, quae bona fide facta sunt quoad illicitatem materiae S. Eucharistiae, quoad contractionem Missarum, quoad indulgentias et quoad alia Sacramenta in mea Metropolia et in tota Russia Sovietica a sacerdotibus catholicis utriusque ritus”».\nЧим керувались наші єпископи та священики в часі підпілля? Чи були видані якісь інструкції, літургічні приписи? Адже умови іноді складались такі, що їх не можливо було передбачити чи уявити собі на уроці літургіки чи інших предметах у спокійний час. Наші священики та вірні знаходились дійсно перед вибором. Але не залишав їх Святий Дух.\nМитрополит Йосиф Сліпий, який перебрав на себе не легку ношу керівництва нашою Церквою у важкий час, усвідомлював всю відповідальність з її витікаючими наслідками. Тому у своїй передбачливості вже в 40-х роках готує «інструкцію», як діяти у важких умовах, якщо Церква в таких обставинах опиниться. Звісно, передбачливий митрополит не міг передбачити ВСІХ варіантів, але досліджуючи нині цю «інструкцію» можемо бачити і оцінювати наскільки вона була важливою та помічною.\nРозпочинаючи із 1 листопада 1944 року, коли Йосиф Сліпий вступив у права митрополита після смерті Митрополита Шептицького, він став керманичем Церкви, але вже 11 квітня 1945 він був арештований НКВД. І розпочався час безконечних допитів. Про один із таких розповідає Ліна Вежель, викладач Інституту журналістики Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка, у своїй статті «Ув’язнене пастирське слово»:\n«Рекордним за тривалістю часу виявився допит, розпочатий Горюном о 13 годині 15 хвилин 23 травня і закінчений о 3-й годині ночі 24 травня 1945 року. З нього можна почерпнути низку фактів, невідомих історикам Церкви та широкому читацькому загалу. Зокрема довідуємось з нього про історію написання та видання брошури Й.Сліпого “Головні правила сучасного душпастирства”. Запопадливий слідчий цікавився , чому брошура підписана криптонімом “ОЙС” і видана за межами Львова. “Після окупації німецькими військами Львова у вересні 1941 року, — свідчив піддопитний, — зі Збаража Тернопільської області приїхав священик Швидкий (імені його не пам’ятаю) , сповістивши, що в місті Збаражі він має знайомих, які можуть виконати замовлення по виданню літератури. Знаючи, що раніше я друкував там свої богословські праці, Швидкий запропонував мені використати цю можливість, і якщо я маю дещо для друку, доручити це йому. Я згадав, що у мене є написана мною на друкарській машинці напровесні 1941 року брошура “Головні правила сучасного душпастирства”, яку я й запропонував Швидкому віддрукувати у Збаражі стотисячним тиражем. Зважаючи на те, що названа брошура ще не була мною остаточно відредагована і потрібно було дещо виправити, я не захотів друкувати її під власним іменем, поставивши тільки ініціали свого духовного сану”. Через два місяці священик Швидкий привіз віддруковану в Збаражі брошуру в кількості 1000 примірників. Весь тираж брошури було передано технічному робітникові консисторії Витвицькому для продажу її священикам. Однак, Горюн вбачав якусь таємницю і в тому, що у виданій брошурі були відсутні необхідні реквізити. Причиною цього, відповів на допиті Й.Сліпий, була відсутність їх в оригіналі». \nЦя брошура «Головні правила сучасного душпастирства», видана Йосифом Сліпим тиражем тільки в одну тисячу примірників, давала деякі вказівки для діяльності підпільної Церкви. Найперше мусимо звернути увагу на вступ до цього твору митрополита Сліпого, де читаємо головну засаду підпільного служіння Церкви:\n«Воєнні часи і ще більше нинішні умовини ставлять до душпастиря інші вимоги.на які він дотепер не звертав уваги і не мав навіть нагоди з ними зустрічатися в житті. Тому й не потребував пристосовувати їх у душпастирській практиці. Сучасне душпастирство вертає під деяким оглядом до первісних часів христіянства, у яких провідна думка: «Спасти душі», висувалася на перед у цілій своїй гостроті, а все інше уступало на другий плян». \nОтже, Сліпий закликає найперше священика стати, тим хто всім своїм життям і усіми діями спрямований до «спасіння душ», стати Добрим Пастирем, який віддає себе цілого, нічого не залишаючи для себе, навіть своєї особистої безпеки, віддає все, а натомість отримує велике внутрішнє задоволення від Господа і створює навколо себе атмосферу тихого щастя від свого служіння та справжньої радості . Адже «немічна людина має тільки одне джерело потрібної сили – Господа Бога» . І лише із цього джерела могли черпати підпільні священики силу, аби вистояти супроти цілої системи, яка спрямовувала всі свої сили для їх знищення, як морального, так і фізичного. Лише Господь супроводжував своїх священиків, які йшли за Ним «Хто хоче за Мною йти, нехай відречеться себе, візьме свій хрест і з ним за Мною йде!(Лк, 9,23)» . Христос був поряд із своїми священиками по усіх радянських таборах та тюрмах, по усіх підпільних монастирях та семінаріях, у всіх місцях де лише вони перебували, Господь завжди був поряд в обличчях таких самих засуджених та етапованих в’язнів, як і вони, в обличчі підпільних вірних, ба навіть у обличчі тих, хто переслідував і мучив, священики не забували бачити найперше дітей Божих і прагнути лише одного – спасіння душ. Священик завжди і всюди був священиком, служителем Святих Тайн.\nГенадій Нєфєдов у своїй книзі «Таїнства та обряди Православної Церкви» говорить про священика, як про служителя святих Тайн, який кожного разу досвідчує дію благодаті Божої на собі, яка як святість та світло, виливається на нього і через нього вільно, спасительно, ніби животворною рікою, але не як по пустому жолобі, не як через безжиттєве скло, а ллється так ніби іскриться та поширює світло, ніби дорогоцінний камінь на який попадає сонячне проміння, так і ласка коли попадає до серця священика звідтіля сяє зворотнім сяйвом, просвічуючи, а деколи і засліплюючи сяйвом та красою Небесного світла . Цією своєю спільністю із Господом та Його ласкою і любов’ю, священик відкриває своїм вірним шлях до Тайни Господа, через своє слово та через свій приклад служіння. Слова священика при уділенні Святих Тайн, це не лише зовнішня форма, а найперше вираз його внутрішнього життя із Богом, і в Бозі. I саме до такого служіння запрошує своїх священиків Йосиф Сліпий, просячи та наголошуючи для кожного із своїх пастирів, що:\n«Треба кожному священикові … пригадати собі межі важности священнодій … треба зясувати собі умови важности св. Тайн і зокрема повновластей уділених Церквою, щоб не обтяжувати своєї совісти і не робити невиносимим Христового ярма для переслідуваних і пригноблених вірних. Завдання стає тим важчим, що мусимо узгляднювати не лише наших вірних, католиків, але і нез’єдинених, які терплять уже від десяток літ і простягають до нас благаючу руку за поміччю…»\nАдже священик завжди залишається священиком. У будь-якому місці та в кожному середовищі він є священиком для всіх. Звершуючи свої пастирські обов’язки, він пробуджує у вірних бажання до життя в Христі, пробуджує спрагу до того джерела, із котрого сам черпає і пророщує плоди дії Божої ласки в своєму житті .\nЧому такі слова уваги приділялися в цій статті священнослужителеві? Бо він є тим через кого здійснюється Безкровна Жертва. Центром життя священика як служителя Тайн, звичайно є «Пресвята Євхаристія – найчистіше і безцінне спадкоємство, яке отримали учні Христа від Самого Спасителя» . Митрополит Йосиф у своїй інструкції каже, що «для справування цьої Тайни Святіший Отець уділив далеко йдучі повновласти і великі пільги». Перш за все він звертає увагу на місце відправи та літургійну утвар, котру радить використовувати в часі Літургій:\n«Службу Божу можна правити без світла, без антимінса, але бодай на обрусі, якщо є, навіть без риз, якщо їх не має і тоде-небудь у приличнім місці, і на дворі під голим небом, і без відповідаючого, як ніхто не вміє служити. Кожний священик має право посвятити собі чашу. Якщо не має чаші, можна вживати скляної посудини (склянки, келішка, порцелянового горнятка і т. д.)».\nОтже, місцем для підпільних відправ могло бути всяке місце, але завжди старались вибирати найбільш пристойне, відповідно до Таїнства, яке звершувалось. Отже, найперше це були церкви, які формально були закриті, але «наші» люди (підпільні вірні) мали від них ключі, тож у можливий час-переважно це було вночі, відкривали церкву і служили там богослуженя. Також хати, де жили священики, чи підпільні монастирі, або доми вірних у місті, на селі, на хуторах, квартири, різні закинуті будинки, де ніхто не проживав, деколи в підвалі, котельні, шахті в тюрмах і концтаборах, в різного роду приміщеннях, або просто на природі під відкритим небом, в лісі, на цвинтарі – всяке місце могло слугувати для відправ, лише воно мало бути досить утаєним, щоб можна було довести відправу до кінця. За підпільні «престоли» слугували різні предмети: звичайний стіл (письмовий або кухонний); тумбочки і табуретки; пеньок, якщо правилось в лісі; дипломат, в часі подорожей у поїзді; мури Києво-Печерської Лаври були престолом в часі святкування 1000-ліття Хрещення Русі- України. Знаємо із спогадів, що священики відправляли Літургію навіть на спині єпископа в одному із таборів. Також один із священиків згадує, як правив лежачи на підлозі на своїх грудях, Іноді Літургії правились просто на чистій землі. Щодо літургічного посуду, то знаємо з брошури Сліпого, що кожен священик міг сам посвятити собі чашу, або вживати якийсь посуд зі скла, чи фарфору, але підпільні умови додали до цього переліку ще й інші засоби, чи то була саморобна металева чаша (часто виточена таємно одним із вірних, хто працював на заводі біля точильного станка), чи навіть консервна банка, або окуляри: все використовувались в умовах найсуворіших режимів. Також відомо про вжиток різних пластмасових предметтів, які були у вжитку підпільних священиків.\nДалі в своїй брошурі Сліпий звертає також дуже велику увагу на матерію, яка дозволена до використання при відправі Літургій :\n«Щодо матерії, то мусить бути до важности хліб пшеничний, квашений або прісний. Якщо не має дріжджів чи квасного тіста, треба спекти паляницю. Якщо не має пшеничної муки і вина, не можна правити Служби Божої. В пшеничній муці може бути мала домішка іншої житньої, ячмінної, але в більшости має бути пшенична мука. Вино може бути тільки виноградне. Всі інші овочеві і штучні вина та соки є неважною матерією, і на них ніяк не можна важно правити Служби Божої. Витиснений сік із недоспілого винограду і винний оцет є теж неважною матерією. Можна зробити вино з родзинків, які набрякають у воді. Їх витискається щойно по кільканайцятьох годинах і той плин, який має мати смак, краску і запах вина, буде важною матерією». \nБачимо, з якою дбайливістю та далекоглядністю Йосиф Сліпий пише до своїх священиків про можливі способи відправи Літургій. Адже він чудово розумів значення Літургії в житті священика, який без зустрічі із Єдиним Джерелом сили та ласки в часи тоталітарних переслідувань не зміг би вистояти, ані одного дня сам. Але із Христом Євхаристійним більшість священиків не лише не зламались, не лише не втратили своєї ідентичності священика Христа, але і провадили до спасіння сотні тисяч спраглих Божого Слова та ласки вірних по цілому Радянському Союзі.\nЗнову повернемось до допиту Йосифа Сліпого який тривав від 23 по 24 травня 1945 року, і звернемось до слів слідчого Горюна, котрий посилаючись на брошуру дивується прередбачивості Сліпого та цікавиться:\n«На ст. 9 названої брошури значилося: «У випадку заслання, переховування від переслідування та в тюрмі єпископи мають право дозволяти священикам здійснювати Службу Божу в будь-який час, оскільки священики в такім разі зобов’язані пам’ятати про народ. Слідчий зацікавився, з якою метою давались подібні настанови? На це запитання митрополит відповів: «У 1940-1941 роках органами радянської влади було заарештовано і вислано декілька священиків Греко-Католицької Церкви за здійснювану ними антирадянську роботу. У зв’язку з цим окремі священики звернулися до мене з запитанням, чи дозволяється під час перебування в тюрмі чи засланні чи під час переслідування органами влади здійснювати богослужіння. Керуючись повноваженнями, даними папою Пієм ХІІ, я написав з цього приводу у своїй брошурі, що за всіх перерахованих умов єпископи мають право дозволяти священикам здійснювати богослужіння». \nІз справді пророчою силою було написано цю невеличку брошуру «Головні правила сучасного душпастирства», адже кожне слово написане тут в пізнішому часі було використане за дороговказ ув’язненими та підпільними священиками та вірними нашої Церкви. За кожним словом написаним тут ми знайдемо безліч і безліч цілковито конкретних прикладів та імен тих, хто використовував її та завдяки її постановам в часи найсуворіших перслідувань та найгірших таборових умов мав змогу зустрічі із Христом, утаєнним в Євхаристії.\nІншим, не менш важливим та цікавим пунктом, щодо відправлення Божественної Літургії, в брошурі Сліпого стала літургійна мова. Митрополит Йосиф пише:\n«Щодо форми слів освячення то нема що додавати. Хіба можна звернути увагу на те, що коли б наш священик приняв до з’єдинення парохію, яка бажає собі, щоб правити в українській, білоруській чи іншій мові, то треба так зробити і освячувати в народній мові, хоч краще було б бодай слова освячення говорити в церковній словянській мові». \nЗвертаючись до літургійної мови та літургійних книг Сліпий не звертає великої уваги на ці речі, але пізніше часи підпілля показали велику потребу в богослужбових книгах, адаптованих до умов переслідувань. Найперше вживались різні служебники, які хто мав, на церковнослов’янській мові. Вони були різного формату і різних років видання. Одні – видані ще до 1900-х років і пізніше; величезні за розмірами, які колись вживали в церквах з різними літургічними рубриками (як приміром часте підношення рук догори, що пізніше було усунене, але не зважаючи на це, ще довго практиковане багатьма священиками). Інші служебники – меншого формату, які легко можна було носити з собою, а також, так званого, «кишенькового» формату, що було великою зручністю для підпільних священиків. Але часто і того були позбавлені священнослужителі, бо часті обшуки спричинювали конфіскацію цих необхідних речей. Тоді вживали вручну переписувані тексти в різних зошитах чи блокнотах. Деколи доводилось отцям надіятись на свою пам’ять, тобто служити Службу без служебника наприклад, в умовах табору чи тюрми через суворість режиму, який не дозволяв скористатись служебником, а тому доводилось служити вночі, без світла і лише з пам’яті.\nДуже рідкісним явищем були Служби, співані в церквах чи хатах чи на хуторах, а так звані «читані» чи «тихі» відправлялись частіше. У місцях позбавлення волі, або коли священик служив сам, Служба Божа могла відправлятись навіть в думках, чи «про себе». Звершуючи Божественні Літургії, одночасно ризикуючи своїм життям, священики не звертали найменшої уваги на труднощі, котрі переживали, чи могли б переживати, завжди залишаючись священиком всюди та для всіх. Наступний пункт із брошури повчає:\n«Чи можна причащати св. Тайнами з церкви нез’єдинених? Можна з конечности, щоб тільки не було згіршення. Загально відома річ, що нез’єдинені приймають св. Причастя стоячи і приносять частіше немовлят до св. Трапези, щоби запричащати їх каплею Найсв. Крови. Треба цей прастарий християнський звичай пошанувати і зберігати». \nТобто, бачимо, що священик приготовлений до різних ситуацій не перестає бути священиком, а служить Христові і своїм вірним до кінця. Водночас він не обмежує своє служіння лише вірними «своєї отари» , але є священиком для усіх спраглих Бога. Він не обмежується приписами, чи практиками свого обряду, чи звичаю, але є відкритим для всіх. І це також вже було закладено Сліпим, ще до його ув’язнення і далеко до часів ІІ Ватиканського Собору, коли відносини між Церквами-Сестрами стали не лише дозволеними, але і необхідними для правдивого свідчення Церкви Христа. \nТакож, читаючи подальші пункти, щодо відправи Літургії із брошури Сліпого, дізнаємося і про те, що:\n«Св. Причастя можуть вірні самі взяти собі, якщо заходило б побоювання, що пізнають переслідуваного священика. [До хворого] Св. Причастя може занести без свічки і тайно побожний вірний, а недужий може сам запричащатися.».\nВірні в часи підпілля приймали участь у богослужіннях: дорослі і діти, молодь, духовні та світські. Особливою опікою вони підтримували та огортали священиків, спасали їх від переслідувань, навіть йдучи на великі самопожертви та ризикуючи власною безпекою, адже із власного досвіду розуміли цінність священичого служіння та велику потребу, яку мають інші вірні у його присутності. У багатьох домах і то не тільки духовних осіб, але і побожних світських вірних переховувались Святі Дари, як і в часах перших християн, що давало можливість щоденно приймати Св. Причастя. Щонеділі, як не було можливості бути присутнім на Св. Літургії, включалось радіо Ватикан і з великою побожністю переживалось Таїнство Літургії, яке транслювалось в прямому ефірі. Маємо багато прикладів про це, але тут хочу подати найбільш яскраві свідчення отця Карла Мелніцького, Настоятеля і Намісника Генерального Дому ОО. Василіян у Римі, який розповідає про два дуже цікавих випадки літургічного життя того періоду:\n«Чув я з уст блаженної пам’яті Преосвященнішого Мирослава Марусина, десь приблизно 1978 року, як він оповідав нам студентам богослов’ї тут в Римі наступне:\n«Отже, я правлю Св. Літургію у Ватиканському Радіо і дуже тим радію, бо добре знаю, що в Україні чимало наших вірних мають нагоду бувати на цій Службі. От і можу вам сьогодні оповісти про те, що мені недавно писав мій старенький батько Андрій з села Княжого, що коло Львова, відносно Св. Літургії, яка правиться щонеділі в Римі через радіо: «Побожні та відважні католики, кожної неділі з самого ранку ставлять стіл перед нашою закритою і огородженою церквою, яку комуністи зараз перемінили на свій склад, накривають цей стіл чистим і вишитим обрусом, кладуть на нього радіо, малий хрест, хліб, вино і воду. Всі присутні тихцем і дуже уважно моляться та слухають співи й проповідь, що їм несуть хвилі Ватиканського Радіо. Після освячення всі причащаються тими дарами, що освятилися на престолі перед ними. На початку було мало вірних на такій Богослужбі, але зараз число вірних набагато зростає. Ці люди, як літом, так і зимою роблять це кожної неділі. Переважно всі вірні, старші чи молодші, падуть на коліна і так годинами моляться. Всі дуже задоволені, що мають таку велику ласку і нагоду почути співану Св. Літургію на власній мові, що їм дарує предобрий Бог з Вічного Міста Риму. Деякі проливаються гарячими сльозами, коли приймають Св. Причастя. І там, серед тих численних вірних, знаходиться також і мій старенький батько Андрій.. .Як мені радо і мило відправляти недільну Св. Літургію для наших вірних, які роками страждають у підпіллі й благають, щоб предобрий Бог обдарував нашу рідну Україну святою свободою.» \nВ наступній історії о. Карло оповідає:\n«Відвідуючи наші василіянські монастирі, в Україні, одного разу почув з уст одного василіанського старшого священика у Львові одну дуже цікаву подію. Оповідав він, що за підпільних часів, десь приблизно 1970-их років, приїжджала з Сибіру одна поважна наша християнка; вона розповідала, як на Сибіру живуть наші люди, яких насилу і під загрозою перевезли комуністи на примусові праці в ці заморожені та багнисті землі. Наших вірних там буває велике число. Священиків там є мало і не всі вірні мають змогу приймати св. Тайни. Отож, попросила вона, щоб, на Божу милість, наш священик «освятив малі частиці» і переслав їх через неї для тих наших вірних, які сильно прагнули приймати Євхаристійного Ісуса до своїх стомлених сердець. Цей же священик освячував сотки частиць і так багато разів передавав їх цією вірною християнкою для наших побожних і вірних українців, які перебувають на важких і нелюдяних каторгах…» \nБагато вірних були готові всіляко допомогати священикові, чи то переховувати від переслідування, чи допомогати добратись на Літургію, чи в будь-якій іншій потребі. Це і було вже своєрідним служінням вірних, чи в тому, щоб переховувати Найсвятіші Дари в своєму домі, чи, щоб принести Євхаристію до хворого, чи потребуючого, чи, щоб запропонувати свою хату для богослужбових потреб – всі ці дії вірних не лише уможливлювали служіння священиків, але й стали тепер унікально близьким прикладом співпраці вірних та священика у єдиному священнодійстві Літургії . Пізніше Другий Ватиканський Собор в Догматичній Конституції про Церкву Lumеn Gentium вчитиме: «Вселенське священство вірних і священство урядове тобто ієрархічне, хоча суттєво відрізняються і не тільки в ступені, є один до одного підпорядковані; адже одне і друге, у властивий собі спосіб бере участь в одному священстві Христа». \nПрофесор із Папського Східного Інституту в Римі Томас Потт говорить, що: «Літургія — саме те місце, де в Церкві живуть справжнім богослов’ям. Справжнє богослов’я отримують у Літургії, і воно походить із Літургії». Саме таким місцем була Літургія для вірних нашої Церкви в часи підпілля. Це богослов’я зустрічі з Христом, це богослов’я, яке відкриває «очі віри», що дає нам змогу бачити в священикові Христа,  котрий собою жертвує, як жертвував Христос, без обмежень безпеки, часу, приватного простору, чи майна. Священика, котрий себе цілковито жертвує.. .як Христос.\nДоцільним тут є свідчення отця Петра Ґаладзи із Інституту Андрія Шептицького в Онтаріо (Канада), про його враження від відео Літургії котру відправляв архиєпископ і митрополит Володимир Стернюк:\n«Вперше в моєму житті я бачив правдиву Божественну Літургію. Звичайно, що з огляду на історію та доктрину, це звучить цілковито абсурдно, але це відчуття мене не покидало, і я почав розуміти чому. Це було тому що, досі я не бачив ні одної Літургії, за яку могли справді арештувати. Не бачив ні одної Літургії, яка так тісно і нерозривно була пов’язана із життям. І коли звучало «Твоє від твоїх, Тобі приносимо за всіх і за все» хтось із присутніх міг його перервати і попросити доставити не ще одну частичку, але його власне життя на дискос приношення». \nЗвісно, це далеко неповний перелік всіх можливих місць чи способів здійснення Літургії. Бо ще належить багато досліджувати і записувати свідчення ще живих свідків і опрацьовувати величезний матеріал з уже записаних чи зібраних джерел. Але і ці, вище наведені факти, говорять про найнеймовірніші умови, в яких приносилась Безкровна Жертва Христа, переплетена не раз кривавим переживанням та свідченням правдивих Його послідовників . Тому і зрозуміло, що мав на увазі блаженніший Йосиф, коли просив папу, щоб ці усі форми священнодіяння «узаконити», чи як в тексті звучить «доповнити з скарбниці Церкви».\nВже на закінчення, пропоную, щоб ми уявили собі 1957 рік.Йосиф Сліпий, перебуває на засланні в с. Маклаково Красноярського краю, де неволя, утиски, заборона священнодіяти. І з цього місця, сповненого жахів, він пише послання з несподіваною, але промовистою назвою: «Великого бажайте!» . Чи не є це посланням до нас, дітей нинішнього часу, в якому модно бажати «усе і відразу», в якому щоразу менше розрізняють добро і зло, сакральне і профанне, величне і нице?\nДякуймо всемилостивому Богові за дар особи патріарха Йосифа та за дар Його ісповідництва, які є великим скарбом не лише для нашої Церкви і українського народу, а й для всієї Вселенської Церкви.\nРим, Свята Софія 08.02.2013\n Пор. PAPA BENEDETTO XVI, Lettera Apostolica in forma di Motu Proprio “Porta Fidei”, SCV, 11.10.2011, 1.\n Пор. PAPA BENEDETTO XVI, Lettera Apostolica in forma di Motu Proprio “Porta Fidei”, SCV, 11.10.2011, 6.\n БЛАЖЕННІЙШИЙ СВЯТОСЛАВ ШЕВЧУК, Пастирське послання до духовенства, монашества і мирян з нагоди Року Віри, Київ, 8.01.2013\n Пор. PAPA BENEDETTO XVI, Lettera Apostolica in forma di Motu Proprio “Porta Fidei”, SCV, 11.10.2011, 6\n Мученик від грец. μάρτυς— свідок.\n Пор. Мт. 10, 19-20.\n Лат.: “доповнити зі скарбниці Церкви”. [Авт.].\n Лат.: “і схвалити ті речі, які будь-яким чином зроблені в добрій вірі”. [Авт.].\n Лат.: “щоб Його Святість ласкаво зволили підтвердити все, зроблено в добрій вірі щодо недозволеної матерії Св. Євхаристії, скорочення Літургій, щодо відпустів та усіх таїнств в моїй митрополії і в цілій радянській Росії католицькими священиками обох обрядів. Про цю справу я також повідомив Конгрегацію для СхіднихЦерков”. [Авт.].\n ARCHIVUM PATR. S. SOPHAE, T. 29: Curia Romana 1963, II, с. 3.\n «О. Швидкий Павло, нар. 1904 році, свячений 1932, сотрудник в Збаражі.» із Спис Грек.-Католицького Духовенства Львівської Архиєпархії, Львів 1944. [Авт.].\n ВЕЖЕЛЬ, Л.,Увʼязнене пастирське слово, Вісник ЛНУ 26 (2005), http://www.lnu.edu.ua/faculty/jur/publications/visnyk26/Statti_Vezhel.htm (31.01.2013).\n СЛІПИЙ, Й.,Головні правила сучасного душпастирства, Збараж 1941.\n Пор. БЛАЖЕННІШИЙ ЛЮБОМИР ГУЗАР, Послання до священнослужителів з нагоди проголошення 2009 року роком християнського покликання з особливим наголосом на свщеничому покликанні, Київ 14.01.2009.\n БЛАЖЕННІШИЙ ЛЮБОМИР ГУЗАР, Послання до священнослужителів з нагоди проголошення 2009 року роком християнського покликання з особливим наголосом на свщеничому покликанні, Київ 14.01.2009.\n ЛАБА, В., Священичі духовні вправи, Рим 1965, 49.\n Пор. НЕФЕДОВ, Г., «Таинства и обряды Православной Церкви», Москва 2008, 20.\n СЛІПИЙ, Й., Головні правила сучасного душпастирства, Збараж 1941.\n Пор. НЕФЕДОВ, Г.,«Таинства и обряды Православной Церкви», Москва 2008, 19.\n АРАНЦ, М.,Избранные сочинения по литургике Таинства Византийского Евхология,I, Рим-Москва 2003, 7.\n ВЕЖЕЛЬ, Л.,Увʼязнене пастирське слово, Вісник ЛНУ 26 (2005),\n Пор. Ів. 10, 16.\n Див. Декрет Unitatis Redintegratio ІІ Ватиканського Собору.\n МЕЛНІЦЬКИЙ, К.,Свідчення, 14.05.2012 Рим.\n МЕЛНІЦЬКИЙ, К., Свідчення, 14.05.2012 Рим\n Із грец. Λειτουργία— «служіння», «спільна справа».\n ПОТТ, Т., «Сакраментальне розуміння Церкви: схід і захід», із Наукові записки Українського Католицького Університету, I, 1, Львів 2009, 250.\n «Alter Christus» – «другий Христос».\n GALADZA, P.,«Liturgy and Life: The Appropriation of the ‘Personalization of Cult’ in East-Slavic Orthodox Liturgiology 1869-1996», Studia Liturgica 28 (1988), 210-231.\n Пор. Ів. 4, 23.\n СЛІПИЙ, Й.,«Заповіт», Тернопіль 2010.\nСвяте Письмо Старого та Нового Завіту, (переклад Хоменка), Львів 2007.\nARCHIVUM PATR. S. SOPHAE, T. 29: Curia Romana 1963.\nGALADZA, P.,«Liturgy and Life: The Appropriation of the ‘Personalization of Cult’ in East-Slavic Orthodox Liturgiology 1869-1996», Studia Liturgica 28 (1988).\nPAPA BENEDETTO XVI, Lettera Apostolica in forma di Motu Proprio “Porta Fidei”, SCV, 11.10.2011.\nАРАНЦ, М.,Избранные сочинения по литургике Таинства Византийского Евхология,I, Рим-Москва 2003.\nБЛАЖЕННІЙШИЙ СВЯТОСЛАВ ШЕВЧУК, Пастирське послання до духовенства, монашества і мирян з нагоди Року Віри, Київ, 8.01.2013.\nБЛАЖЕННІШИЙ ЛЮБОМИР ГУЗАР, Послання до священнослужителів з нагоди проголошення 2009 року роком християнського покликання з особливим наголосом на священичому покликанні, Київ 14.01.2009.\nБОЦЮРКІВ, Б.,Українська Греко-Католицька Церква і Радянська держава (1939-1950),Львів 2005.\nВЕЖЕЛЬ, Л., Увʼязнене пастирське слово, Вісник ЛНУ 26 (2005), http://www.lnu.edu.ua/faculty/jur/publications/visnyk26/Statti_Vezhel.htm (31.01.2013).\nДекрет Unitatis Redintegratio ІІ Ватиканського Собору.\nЛАБА, В., Священичі духовні вправи, Рим 1965.\nНЕФЕДОВ, Г.,«Таинства и обряды Православной Церкви», Москва 2008.\nОДИНЦОВ, М., Хождение по мукам, Наука и религия 8 (1990).\nПОТТ, Т., «Сакраментальне розуміння Церкви: схід і захід», із Наукові записки Українського Католицького Університету, I, 1, Львів 2009.


Луческу: у Лізі чемпіонів не повинно бути такого суддівства - Спорт - TCH.ua\nСпорт 14 вересня 2011, 08:40\nКоментар Мірічі Луческу після матчу першого туру групового раунду Ліги чемпіонів "Порту" - "Шахтар".\nКерманич донецького "Шахтаря" Мірча Луческу проаналізував гру та дав оцінку суддівству у матчі першого туру групового раунду Ліги чемпіонів "Порту" - "Шахтар", у якому "гірники" удев'ятьох поступилися з рахунком 2:1.\n- Що можу сказати? Звичайно, я незадоволений. Програли матч, який дуже добре почали, контролювали гру - до того моменту, поки не видалили першого нашого гравця. Хочу сказати, що другий гол, який забив "Шахтар", був найчистішим. Ніхто не чіпав м'яч руками, як про це нібито сказав суддя. Також хочу сказати, що друга картка Чигринському була показана несправедливо. Вилучення Ракицького теж не було. Обидва підкати були жорсткими. Може бути, варто було показати жовту картку, але не червону. Позначилася відсутність досвіду у Ракицького. Він одразу встав і, природно, показав, що з ним нічого не сталося, у той час як гравець "Порту", навпаки, валявся, як ніби його вбили. Тому, природно, видалили нашого гравця.\nЗрозуміло, що згодом "Порту" мав перевагу у володінні м'ячем, але ми теж створили гольові моменти. Адріано двічі міг забити головою. "Порту" ж використовував дальні удари, які не завжди були точні. Ми не дали їм можливості проникнути у штрафний майданчик, за рахунок того що добре закрилися на своїй половині поля. Мене здивувала манера суддівства. На такому рівні, як Ліга чемпіонів, таке суддівство я не вітаю. Часто суддя потрапляв під вплив публіки, яка дуже грамотна, професійна і знає, коли треба свистіти і освистувати.\nЗараз складно аналізувати. Я подивлюся всі епізоди матчу, і тоді, природно, коментар може бути більш розгорнутим. Шкода, що не вийшла та гра, яка повинна була вийти. В якійсь мірі вона була зіпсована. Що стосується Халка, то він дуже хороший гравець: набирає швидкість, грає в стінку, а потім сам вдаряється в суперника і падає. Три-чотири рази арбітр на це повівся, але потім більше не давав штрафні. Це природно - професійні дії футболіста, якщо він такими способами може заробити очки своїй команді. Єдине, що можна сказати: було покарано тільки одного суперника. Це був "Шахтар".\n- Питання по стартовому складу: багато хто бачив в основі Хюбшмана. Чому ви вирішили виставити пару Фернандіньо - Мхітарян?\n- Так я аналізував, і так я вирішив. Я єдиний приймаю рішення, і мій вибір був таким. Знаю, чому і навіщо на полі необхідна була саме ця пара. Ідея була виграти матч. Потрібні були більш атакуючі гравці. Плюс у цій зоні треба було закрити дуже швидкого і динамічного Моутіньо. Це повинен був зробити такий же швидкий і динамічний гравець з нашого боку. Тому в цій зоні ми виставили двох швидких футболістів.\n"Шахтар" удев'ятьох поступився "Порту" у першому турі Ліги чемпіонів\n"Мілан" вирвав нічию у "Барселони"\nЛіга чемпіонів. Результати 1-го туру у групах Е - Н\n"Шахтар" вже заробив у Лізі чемпіонів 7,2 мільйона євро


Тирлич жовтий\nГоловна Лікарські рослини Тирлич жовтий\nТирлич жовтий, горечавка жёлтая, Gentiana lutea\nЦе — багаторічна трав'яниста гола рослина родини тирличевих. Стебло прямостояче, просте, 50—120 см заввишки. Листки супротивні, еліптичні або широкоеліптичні, цілокраї, до 30 см завдовжки і до 15 см завширшки, з 5—7 поздовжніми жилками; нижні листки короткочерешкові, верхні — сидячі, напівстеблообгортні. Квітки правильні, двостатеві, на довгих ніжках, зібрані в пазушні напівзонтики по 3—11 квіток; чашечка плівчаста, коричнювато-жовтувата, дво-, п'ятизубчаста, з одного боку майже до основи надрізана; віночок колесовидний, глибоко розщеплений, 6—7 см завдовжки, жовтий, з коротенькою трубочкою і 5—6 вузьколанцетними, загостреними, в кілька разів довшими за трубочку лопатями. Плід — видовжена коробочка. Цвіте з червня до серпня.\nПоширення. Тирлич жовтий — дуже рідкісна, зникаюча рослина. Росте в Карпатах на полонинах, у заростях криволісся з вільхи зеленої. Занесена до Червоної книги України. Заслуговує на увагу позитивний досвід ботанічних садів по введенню тирличу в культуру.\nЗаготівля і зберігання. Для виготовлення ліків використовують коріння тирличу (Radix Gentianae), яке заготовляють рано навесні або восени, викопуючи рослини віком не менше як 4 роки (на плантаціях коріння тирличу викопують на п'ятому або шостому році культури). З зібраної сировини обтрушують землю, звільняють її від стебел, миють у холодній воді, ріжуть на куски завдовжки 15 см, при необхідності розщеплюють навпіл і сушать на сонці, а при несприятливих погодних умовах — у теплому приміщенні або в сушарці при температурі 50—60 °. Сушити сировину треба якомога швидше, бо при повільному сушінні (ферментації) відбувається трансформація гірких глікозидів, і сировина втрачає свої лікувальні властивості. Готову сировину зберігають у сухих прохолодних приміщеннях з доброю вентиляцією. Строк придатності — 5 років.\nФармакологічні властивості і використання. Препарати тирличу жовтого поліпшують функціональну діяльність травних органів (збуджують апетит, стимулюють секрецію шлункових залоз, дещо посилюють моторику травного каналу), мають протизапальні й антисептичні властивості, виявляють глистогінну дію на Тохосаrа canis. Еспериментальними дослідженнями встановлено й жовчогінну та жовчотворну властивості препаратів тирличу, їхню здатність підсилювати скорочення серця. Особливо ефективним є застосування тирличу жовтого при порушеннях травлення, що супроводяться відсутністю апетиту, ахілією й диспепсичними явищами, та при анемії й золотусі. Крім того, тирлич жовтий є ефективним загальнозміцнювальним засобом для реконвалесцентних хворих. У народній медицині тирлич жовтий вживають для загального зміцнення організму, стимулювання діяльності печінки і жовчного міхура, при блідій немочі у недостатньо розвинених дівчат, при цинзі й артриті різного походження, хворобах селезінки, жовтяниці, печії, відригуванні й катарі шлунка, від метеоризму, дизентерії та запорів і як жарознижувальний засіб при простудних захворюваннях органів дихання та як засіб, що сприяє довголіттю. Часто тирлич жовтий застосовують у комбінації з іншими лікарськими рослинами, що поліпшують травлення. При зовнішньому застосуванні препарати тирличу є ефективним засобом при смердючому потінні ніг, сприяють загоюванню гнійних ран.\nЛікарські форми і застосування. ВНУТРІШНЬО— відвар коріння (10 г, або 1 столова ложка сировини на 200 мл окропу) по 1 столовій ложці З рази на день за 30—40 хвилин до їди; настій коріння (половину чайної ложки сировини настоюють 8 годин на 400 мл холодної кип'яченої води, проціджують) по півсклянки 3—4 рази на день за 30 — 60 хвилин до їди; 3 чайні ложки суміші (порівну) коріння тирличу жовтого, трави деревію звичайного і золототисячника малого заливають 3 склянками холодної води, кип'ятять 10 хвилин і одержаний відвар випивають протягом дня при відсутності апетиту, при хлорозі, гастриті, ахілії шлунка, спастичному коліті та діареї; столову ложку суміші коріння тирличу жовтого, трави звіробою звичайного, грициків звичайних та перстачу гусячого, взятих у співвідношенні 1 : 1 : 3 : 3 , настоюють 20 хвилин на 250 мл окропу і п'ють по 2—3 склянки на день при нецукровому діабеті. ЗОВНІШНЬО — гнійні рани обмивають відваром коріння (готують, як у попередньому прописі) або посипають порошком з коріння тирличу жовтого, змішаним порівну з порошком квіток ромашки лікарсько); ножні ванни у гарячому відварі (5 столових ложок суміші коріння тирличу жовтого і кори дуба звичайного, взятих у співвідношенні 1 : 3, на 1 л окропу) приймають щодня перед сном при смердючому потінні ніг. Треба пам'ятати, що великі дози тирличу жовтого можуть спричинювати блювання і погіршання діяльності травних органів.


Як захистити комп'ютерну гру? Юридичні тонкощі\nЮлія Підодвірна Gamedev та кіберспорт\nДізнаєтесь, які елементи в комп`ютерній грі можна вберегти від зазіхань недобросовісних розробників, а також розкажемо, як це зробити, якщо Ви збираєтесь продавати гру через Google Play.\nЩо можна захистити в комп`ютерній грі?\nДля ґеймерів комп`ютерна гра – це графічне середовище – сеттінг, в якому можна розслідувати злочини, збирати тістечка або пробиратись крізь лабіринти. Для юристів – це сукупність об`єктів інтелектуальної власності.\nВ комп`ютерній грі можна захистити:\nназву гри як торгову марку;\nназву (якщо це компанія) або ім`я розробника гри як торгову марку;\nперсонажа гри як торгову марку, а також можна зареєструвати авторське право на нього як на мистецький твір;\nсценарій гри можна зареєструвати як літературний твір;\nнові функціональні елементи в інтерфейсі гри можна запатентувати.\nЯк зареєструвати авторські права?\nОскільки авторські права є транс-континентальними і виникають з моменту створення твору, то зареєструвати зображення персонажа і сценарій гри можна в будь-якій країні. В Україні це робить Державна служба інтелектуальної власності, в США, наприклад, Copyright Office.\nПісля реєстрації Ви отримаєте свідоцтво про реєстрацію авторських прав, яке дозволить захищати Ваші права як автора у всіх країнах світу.\nРеєструвати авторські права на вихідний код самої гри сенсу немає, оскільки будь-які зміни до компонентів Вашого коду роблять з Вашої гри нову.\nВ якій країні краще реєструвати торгову марку?\nМайте на увазі, що торгова марка (і також) патент діють тільки в країні реєстрації. Тобто якщо Ви, наприклад, зареєстрували назву своєї гри як торгову марку в Україні, то тільки в Україні кожен, хто використає назву Вашої гри, порушить Ваші права на торгову марку (вчинить trademark infringement). Якщо він це зробить, наприклад, в Гонг Конзі, то Ви вже не зможете звинуватити його в недобросовісному використанні Вашої торгової марки.\nЯкщо Ви збираєтесь заливати Вашу гру в онлайн-store на зразок Google Play, то реєструвати торгову марку потрібно в країні, де розташована компанія-власник цього магазину. Якщо в цьому сервісі Ваш конкурент продаватиме свої додатки під Вашою торговою маркою, то Ви зможете звернутись з позовом про захист своїх прав як власника ТМ до суду за місцем розташування компанії. Наприклад, Google дислокується в Каліфорнії, тому всі справи пов`язані з іграми в Google Play розглядає United Sates District Court of Northern District of California.\nОскільки Google Play є одним із найпопулярніших сервісів, то далі розповімо про реєстрацію торгової марки і патенту в США.\nПід час реєстрації торгових марок і патентів велике значення відіграє право пріоритету. Зокрема згідно з п. (2) Паризької конвенції про охорону промислової власності, будь-яка особа, що належним чином подала заявку на патент на винахід, промисловий зразок чи торгову марку в одній з країн Союзу, чи правонаступник цієї особи, користується для подання заявки в інших країнах правом пріоритету протягом:\n12 місяців для патентів\n6 місяців для торгових марок.\nЦе означає, що якщо Ви подаєте заявку на торгову марку чи патент, наприклад, в США, а Ваш конкурент вирішує зареєструвати таку ж заявку в іншій країні Союзу, Ви все одно маєте право подати заявку також в США і будете також там вважатиметесь першим, хто зареєстрував таку заявку.\nПерелік усіх країн-учасниць Ви можете знайти тут: http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/995_123/page4.\nКласи торгових марок\nПодати заявку на реєстрацію може будь-яка особа незалежно від того, де вона мешкає і чи є вона громадянином США.\nПід торговими марками можуть продаватись різноманітні товари, тому існує аж 45 класів торгових марок. Для назви комп`ютерної гри нам підходять:\n9 клас – призначений для захисту торгової марки на матеріальному носії. Тобто якщо Ви плануєте продавати гру на диску (а не через Google Play), то Вам потрібна власна копія гри із зареєстрованою торговою маркою.\n42 клас – для продажу програмного забезпечення (не на матеріальних носіях).\nСтроки реєстрації торгових марок в США\nРеєструє торгові марки в США United States Patent and Trademark Office – USPTO (аналог нашої Державної служби інтелектуальної власності).\nЗаявку на реєстрацію можна подати онлайн, що заохочує робити саме USPTO. Після подання заявки її впродовж місяця перевіряє trademark examiner, і якщо вона відповідає вимогам – підтверджує заявку. Якщо екзаменатор відхиляє заявку, то збір не повертають. Так відбувається доволі часто, оскільки описувати торгову марку і заповнювати аплікаційну форму потрібно з урахуванням низки аспектів, викладених на сайті USPTO.\nПід час процесу реєстрації також перевірятимуть, чи торгову марку з такою ж назвою ще хтось використовує, чи Ви її вже використовуєте чи тільки маєте намір використовувати (intent to use). Можливо навіть доведеться чемно відповідати на заяви/претензії екзаменатора. Процес реєстрації займає приблизно рік. Потім USPTO Вам надсилає свідоцтво про реєстрацію, за яке додатково потрібно заплатити $200.\nUtility patent для комп`ютерної гри\nЗ патентами значно складніше, оскільки процедура реєстрації займає 2-3 роки і платити потрібно не лише за подання заявки, а і за пошук екзаменатором в базі патентів, перевірку самого патенту і навіть за переписку з ним.\nВ комп`ютерній грі можна запатентувати придуманий Вами функціонал, який раніше ніхто в будь-яких варіаціях не використовував.\nВ США є три види патенту:\nutility patent (для винаходів)\ndesign patent (для зображень нових моделей предметів і орнаментів)\nplant patent (для рослин).\nЕлементи комп’ютерної гри – кнопки інтерфейсу, стрілочки, ефекти (наприклад, підсвічування контурів персонажів) патентують utility патентом.\nЯкщо Ви таки вирішите патентувати Ваш винахід, то для отримання патенту він повинен бути:\nкорисним (useful), тобто його буде можливо практично застосувати;\nнеочевидним (nonobvious). Неочевидність винаходу означає, що для фахівця конкретної галузі даний винахід не випливає з наявного рівня техніки, а також якщо винахід створено із застосуванням відомої технології поліпшення таким чином, що дасть передбачувані результати вважати винахід очевидним.\nНа перший погляд може видатись, що все просто і навіть заявку на реєстрацію торгової марки можна подати за 5 хв.\nПроте, краще доручити це професіоналам 🙂\nРеєстрація авторського права в Україні, ЄС та США


Євангелія від Матея 23:13-22\n13Горе вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що людям замикаєте Царство Небесне! Самі не входите й не дозволяєте ввійти тим, які бажали б увійти. 14Горе ж вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що вдовині хати поїдаєте, і напоказ молитесь довго, – через те осуд тяжкий ви приймете. 15Горе вам, книжники та фарисеї, лицеміри, що проходите море й землю, щоб придбати одного новонаверненого, і коли знайдете, то робите його гідним пекла, подвійно від вас гіршим. 16Горе вам, сліпі проводирі, що кажете: Хто клянеться храмом, то це нічого; а хто клянеться золотом храму, той винуватий. 17Нерозумні і сліпі! Що більше – золото чи храм, який освячує те золото? 18І хто клянеться жертовником, то це нічого; хто ж клянеться тим даром, що на ньому, той винуватий. 19Сліпі! Що більше? Дар чи жертовник, який освячує той дар? 20Хто клянеться жертовником, той клянеться ним і всім тим, що на ньому. 21І хто клянеться храмом, той клянеться ним і тим, хто живе в ньому. 22І хто клянеться небом, той клянеться Божим престолом і тим, хто сидить на ньому.


Фунгіцид Акула від компанії Укравіт\nПереваги фунгіциду Акула\nпроявляє профілактичну, лікувальну та викорінюючу дії та надійно захищає від широкого спектра патогенів;\nконтролює раси збудників хвороб листя і колосу, що проявляють резистентність до бензимідазолів;\nзавдяки вмісту трьох діючих речовин забезпечується надійний та тривалий контроль шкодочинніших грибкових хвороб зернових культур;\nгнучкі терміни застосування (кущення, вихід в трубку, прапорцевий листок, початок колосіння, початок цвітіння).\nПрохлораз – діюча речовина із захисними та викорінюючими властивостями, що діє за рахунок порушення мембранних функцій. Швидко проникає в усі частини рослин і зберігає активність упродовж кількох тижнів. Тебуконазол швидко поглинається рослинами через вегетативні органи та, переміщуючись акропетально, рівномірно розподіляється. Дія тебуконазолу проявляється у пригніченні синтезу ергостеролу в мембранах клітин грибів патогенів, що призводить до їх загибелі. Ципроконазол інгібує біосинтез стеринів, у тому числі ергостеролу, у клітинах грибів. На відміну від інших інгібіторів біосинтезу стеринів, ципроконазол проявляє ширший спектр дії, обумовлений фізико-хімічними властивостями, поглинанням і переміщенням у рослинах.\nСумісний з іншими пестицидами та агрохімікатами, окрім лужних. Однак перед приготуванням бакових сумішей пестицидів необхідно перевіряти препарати на відсутність осаду, піни, розшарування, збивання в грудки, неповне розчинення одного з препаратів тощо.\nальтернаріоз, піренофороз, снігова пліснява, борошниста роса, іржа, кореневі гнилі, септоріоз, гельмінтоспоріоз, фузаріоз, темно-бура плямистість


Лоліта розпатякала, яку пенсію отримує Алла Пугачова - Новини Українці\nНа ці гроші вижити в Росії непросто, особливо з потребами Алли Пугачової\nВиконавиця розсекретила і розмір своїх щомісячних виплат.\nРосійська зірка, співачка Лоліта Мілявська озвучила ЗМІ розмір пенсійних виплат, які отримує Алла Пугачова.\nЗа словами виконавиці, яка стала гостем ефіру шоу "Антоніми" з Антоном Красовським, вони подруги, тому розмір пенсії Алли Борисівни для неї – не секрет.\nМілявська зізналася, що не є прихильницею звань і нагород, які отримують артисти. Їх єдиний плюс - це надбавка до пенсії, яку вона теж вже оформила.\nНагадаємо, що співачці – 56 років.\nВона також згадала, що отримує 23 000 рублів.\n"У Алли Борисівни була 46 000 рублів, оскільки вона – народна артистка СРСР", - повідомила співачка.\nТакож зірка пояснила, що отримала 10-тисячну виплату, як і всі російські пенсіонери на тлі коронакризи.\nМілявська впевнена, що звання отримують ті, за кого хтось "клопоче", вона ж останнім часом відмовляється від непотрібних виступів, тому що "у всьому повинен бути присутній сенс".\nЗа словами виконавиці, вона в званнях сенсу не бачить, і сама на себе характеристику "складати" не стала, тому що не хотіла бути зобов'язаною комусь через отримання звання.\n"А мені не подобається спати на тісних ліжках", – резюмувала своє ставлення вона.\nТеги: Лоліта Мілявська Алла Пугачова


"Майдан" переміг | Вікна-Новини\nВікна-Новини / «Майдан» переміг\nДокументальний фільм «Майдан» Сергія Лозниці здобув ґран-прі на кінофестивалі у Нюрнберґу.\nСтрічка про Революцію гідності побачила світ торік у травні. Її створили винятково з документальних кадрів. Протягом двох годин на екранах оживають події страшної торішньої зими. Від мирних мітингів — до озброєного протистояння.


Урядовий портал :: Збройні Сили України отримали 5 модернізованих транспортних літаків Ан-26\nУрядовий портал Головна Новини Міністерств та відомств Новини Міністерств та відомств (2015 рік) Збройні Сили України отримали 5 модернізованих транспортних літаків Ан-26\nЗбройні Сили України отримали 5 модернізованих транспортних літаків Ан-26\n25.08.2015 | 18:01\nПро це сьогодні, 25 серпня, повідомив Міністр оборони України генерал-полковник Степан Полторак під час перебування на Державному підприємстві «410 завод цивільної авіації».\n«Відповідно до державного оборонного замовлення, Міністерство оборони України замовило модернізацію і ремонт бойових і транспортних літаків. Замовлення надійшли на всі підприємства України. Що стосується саме цього заводу, ми замовили модернізацію та ремонт шести транспортних літаків Ан-26, із яких 5 уже поставлено Збройним Силам України», – повідомив генерал-полковник Степан Полторак.\nПеребуваючи на підприємстві, очільник оборонного відомства разом із керівництвом держави ознайомилися із сучасними зразками авіаційної техніки. Зокрема, новітніми засобами зв’язку та системами захисту літальних апаратів, виготовленими вітчизняними підприємствами, військовими вертольотами типу “Мі”, новими, модернізованими та відновленими літаками сімейства Антонова та вітчизняними безпілотними літальними апаратами.\n«У нас уже підписано низку контрактів із виробниками безпілотних літальних апаратів. Частково ми їх уже отримали. Розробки, безперечно, заслуговують уваги. Апарати, які нас зацікавили, випробовуватимуться в зоні АТО, після чого по них прийматимуться відповідні рішення», – зазначив Міністр оборони України генерал-полковник Степан Полторак.


Український рум PokerMatch увійшов до числа претендентів на премію Europe Gaming Awards 🂡 Poker Experts\nУкраїнський рум PokerMatch увійшов до числа претендентів на премію Europe Gaming Awards\n15 листопада на Мальті відбудеться церемонія Europe Gaming Awards, на якій будуть відзначені досягнення кращих гемблінгових компаній світу. Цього року одним з претендентів на престижну премію став топовий український рум PokerMatch.\nПокерматч отримує світове визнання\nНа церемонії будуть відзначені десять брендів з досягненнями в різних сферах грального бізнесу, в тому числі: «Кращий букмекер», «Краще онлайн казино», «Кращий прогрес» і т.п. PokerMatch став одним з претендентів на звання «Кращого покерного онлайн оператора року». Серед його конкурентів — такі флагмани покерної індустрії, як GGPoker, PokerStars та інші гранди гемблінгу. Підтримати український покер рум можна на сайті організатора.\nВарто відзначити, що ще один український оператор буде представлений в номінації «Краща букмекерська компанія року». Це популярний бренд PariMatch, який увійшов до шістки основних претендентів на премію.\nГолосувати за своїх фаворитів можна до 1 листопада. Переможці будуть оголошені 15 листопада на заході, який пройде на Мальті в місті Сент-Джуліас.


Ганді. Сатьяграха. Розділ XL. Жінки в тюрмі — Тексти.org.ua\nГанді. Сатьяграха. Розділ XL. Жінки в тюрмі\nЖінки в тюрмі\nЦі люди, які "вторглися", мали піти в тюрму за те, що перетнули кордон і в’їхали у Трансвааль без дозволів. Читач, який бачив список їхніх імен, побачить, що якби деякі з цих імен було розкрито заздалегідь, то, можливо, поліція не заарештувала б людей, які їх носять. Скажімо, це стосувалося мене. Мене двічі або тричі заарештовували, але після цього поліція припинила перешкоджати мені на кордоні. Ніхто не знав, що ця група вирушила в дорогу, і, звичайно, новина не подавалась у газети. Крім того, учасникам групи було сказано не називати свої імена навіть поліції й заявляти, що вони назвуть їх у суді.\nПоліція була знайома зі справами такого роду. Після того, як індійці взяли за звичку добиватись арешту, вони часто не називали своїх імен просто заради розваги, й тому поліція не помітила нічого дивного в поведінці групи з Феніксу, яку, відповідно, заарештували. Потім їх судили і присудили по три місяці ув’язнення з трудовою повинністю (23 вересня 1913 року).\nСестри, які зазнали розчарування у Трансваалі, тепер в’їхали до Наталю, але після в’їзду до країни без дозволів їх не заарештували. Тому вони доїхали до Ньюкасла й узялися за роботу відповідно до планів, визначених раніше. Їхній вплив поширювався зі швидкістю блискавки. Сумна історія про кривди, завдані індійцям податком у три фунти, зачепила працівників до глибини душі, й вони розпочали страйк. Я отримав новину про це телеграфом і був настільки ж здивований, як і задоволений. Що мені було робити: я не був готовий до цього дивовижного пробудження. Я не мав ані людей, ані грошей, які допомогли б мені впоратись із роботою, що стояла переді мною. Але я дуже чітко бачив свій обов’язок. Я повинен поїхати до Ньюкасла і зробити все, що зможу. Я одразу подався туди.\nУряд більше не міг залишати сміливих трансваальських сестер на свободі, де вони продовжували б свою діяльність. Їх також засудили до ув’язнення на той самий термін – три місяці – й посадили в ту саму тюрму, що й групу з Фенікса (21 жовтня 1913 року).\nЦі події зворушили серця індійців не тільки в Південній Африці, але й на батьківщині до самих її глибин. Сер Ферозешах доти залишався байдужим. У 1901 році він наполегливо радив мені не їхати в Південну Африку. Він вважав, що для індійських заморських емігрантів не можна нічого зробити, поки не досягла свободи Індія, і рух сатьяграхи на початкових стадіях справив на нього слабке враження. Але жінки в тюрмі апелювали до нього, як ніщо інше. І, як він сам висловився у своїй промові в Бомбейському муніципалітеті, його кров закипала від думки про цих жінок, які перебувають у тюрмах поруч зі звичайними злочинцями, й Індія більше не може не зважати на цю справу.\nСміливість жінок було неможливо описати. Всі вони сиділи в тюрмі Марітцбурга, де їм значною мірою допікали. Їхня їжа була найгіршої якості, а їхнім завданням стало прання. До кінця терміну їм не дозволяли передавати їжу ззовні. Одна з сестер дотримувалася релігійної обітниці обмежуватися конкретним набором продуктів. Після значних труднощів влада тюрми дозволила їй ці продукти, але їжу, яку їй давали, неможливо було їсти. Сестрі дуже була потрібна оливкова олія. Спершу вона її не отримувала, а коли отримала, олія була старою і протухлою. Вона запропонувала купити олію за власний рахунок, але їй сказали, що тюрма – не готель, і вона повинна їсти ту їжу, яку їй дають. Коли цю сестру звільнили, вона була просто-таки скелетом, а її життя врятували, тільки доклавши значних зусиль.\nІнша жінка повернулася з тюрми зі смертельною лихоманкою, яка здолала її через кілька днів після звільнення (22 лютого 1914 року). Як я можу її забути? Валліамма Р. Манусвамі Мудаліар була молодою дівчиною з Йоганнесбурга, якій було тільки шістнадцять років. Коли я побачив її, вона була прикута до ліжка. Оскільки вона була високою дівчиною, жахливо було дивитися на її виснажене тіло.\n- Валліамма, ти жалкуєш про те, що пішла в тюрму? – запитав я.\n- Жалкую? Я й тепер готова ще раз піти в тюрму, якщо мене заарештують, – сказала Валліамма.\n- Але якщо призведе до твоєї смерті? – наполягав я.\n- Мені все одно. Хто б не хотів померти за батьківщину? – була її відповідь.\nЧерез кілька днів після цієї розмови Валліамми більше не було з нами у плоті, але вона залишила нам у спадок безсмертне ім’я. В різних місцях було проведено жалобні збори, й індійці вирішили звести "Валліамма-Хол" на згадку про найвищу жертву цієї доньки Індії. На жаль, це рішення досі не виконано на практиці. Було багато труднощів. Спільноту розривали внутрішні суперечності; ключові працівники йшли геть один за іншим. Але незалежно від того, чи буде збудовано хол із каменю й цементу, подвиг Валліамми – безсмертний. Вона збудувала храм свого служіння власноруч, а її славний образ і нині має для себе постійне місце в багатьох серцях. А ім’я Валліамми житиме в історії південноафриканської сатьяграхи стільки, скільки житиме Індія.\nЖертва, принесена цими сестрами, була цілковито чистою, вони нічого не знали про юридичні формальності, а багато з них нічого не знали про країну, і їхній патріотизм ґрунтувався тільки на вірі. Деякі з них були неграмотні й не могли читати газет. Але вони знали, що честі індійців завдають смертельного удару, і те, що вони пішли в тюрму, було криком агонії та молитвою з глибини душі – це була найчистіша з усіх жертв. Бог завжди приймає таку сердечну молитву. Жертва дає плоди лише тією мірою, якою вона чиста. Бог прагне людської відданості. Він радий прийняти гріш вдови, пожертвуваний самовіддано, тобто без егоїстичних мотивів, і відшкодовує за нього тисячоразово. Безхитрісна Судама пожертвувала жменьку рису, але ця маленька пожертва поклала край багаторічній нужді та голоду. Ув’язнення багатьох людей може бути безплідним, але самовіддана жертва однієї-єдиної чистої душі ніколи не буде даремною. Ніхто не знає, чию пожертву в Південній Африці Бог прийняв і чия пожертва дала завдяки цьому плоди. Але ми знаємо, що пожертва Валліамми дала плоди, як і пожертва багатьох інших сестер.\nНезліченні душі віддавали себе в минулому, віддають нині й віддаватимуть у майбутньому на служінні країні та людству, й так має бути, й ніхто не знає, хто чистий. Але сатьяграхі можуть бути певні, що навіть якщо тільки один серед них чистий, як кристал, то його жертви вистачить для досягнення цілі. Світ стоїть на фундаменті з сатья, або ж істини. Асатья, що ознчає неістинне, також означає неіснування – а сатья, або ж істина, також означає те, що є. Якщо неістинне навіть не існує – його перемога поза питанням. А істина, будучи тим, що є, не може бути знищена. Таким є вчення сатьяграхи у двох словах.


Секрети домашніх тварин 2: рейтинг та відгуки, дивитися трейлер - новини\nСекрети домашніх тварин 2: рейтинг та відгуки, дивитися трейлер\n30 травня 2019 08:36 12.5т\nУ четвер, 30 травня, в Україні проходить прем'єра нового мультфільму "Таємне життя домашніх тварин 2" ("Секрети домашніх тварин 2", The Secret Life of Pets 2).\nВін є продовженням популярного мультика від 2016 року, повідомляє UAportal.\nНад мультфільмом працювали Кріс Рено і Джонатан дель Валь, він вийшов під слоганом "Реготатимеш", має тривалість 86 хвилин, майже півтори години, і розповідає про пригоди домашніх вихованців, які трапляються, як тільки господарі йдуть.\nДивіться трейлери та кадри з "Секрети домашніх тварин 2":\nВарто зауважити, що відгуки про другу частину мультика досить спірні. На Rotten Tomatoes дали оцінку в 5.51/10, в Metacritic, - 54/100, в той час як "Кинопоиск" оцінив його більш ніж на 7 балів.\nЗа словами критиків, мультфільм сподобається тим, хто любить першу частину історії, проте, нічого особливо оригінального він в собі не несе.\nНагадаємо, раніше UAportal писав, чи варто йти в кіно на бойовик з Кіану Рівзом в головній ролі "Джон Уік 3".


У Рівному запахло війною - Piвнe-Paкуpc\nУ Рівному запахло війною\n9 травня рівняни могли відчути весь жах війни. Близько 11-ї години група археологів в історичному центрі міста проводила розкопки. Раптом один із археологів натрапив на якийсь предмет…\nНесподіваною знахідкою виявилася міна! І це за кілька метрів від триповерхового магазину “Будинок одягу”! Всі роботи відразу припинили. А за кілька хвилин на місце прибула команда “еменесників”.\nВже за мить в магазині по внутрішній системі оповіщення попросили присутніх залишити приміщення. Близько 110 працівників та більше 300 покупців евакуювали на безпечну відстань.\nЗа словами інспектора центру пропаганди ГУ МНС у Рівненській області Миколи ПРОКОПЧУКА, на місце події відразу прибула оперативна група ГУ МНС області на чолі з першим заступником начальника Головного управління Сергієм Соломчуком та група піротехнічних робіт спецзагону МНС. Після ретельного огляду знайденого предмета рятувальники встановили, що це ніщо інше, як 50-міліметрова німецька мінометна міна часів Другої світової війни. Більше того, вибуховий предмет знаходився у бойовому стані. А радіус його ураження, між іншим, становить близько 300 метрів.\nПісля ретельної перевірки прилеглої території вибухонебезпечних предметів сапери більше не знайшли. Тому завантажили снаряд в піротехнічний спецавтомобіль та у супроводі працівників ДАІ, швидкої допомоги і пожежного автомобіля транспортували небезпечну знахідку на військовий полігон, де успішно знешкодили.\nЛише з початку травня це вже другий випадок, коли під час земельних робіт люди знаходили “подарунки” часів Великої Вітчизняної війни. Так, 7 травня на перехресті Буковинської-Виговського, під час будівництва будинку знайшли 100-міліметровий артилерійський снаряд.\nА поза тим, і селяни Рівненщини продовжують збирати “врожаї” небезпечних знахідок. Так, у селі Садове Гощанського району, під час виконання будівельних робіт на приватній присадибній ділянці, знайшли три 82-міліметрові мінометні міни часів Другої світової війни.\nЗагалом, з початку року рівненські рятувальники зробили більше 60 виїздів по території Рівненщини, під час яких знешкоджували небезпечні снаряди.\nРеальна кількість снарядів, великих та малих калібрів, які ще й досі знаходяться під землею та несуть реальну загрозу життю і здоров’ю людей, встановити аж ніяк неможливо.\n• «Кармановірус»… (235)\n• Електронні лікарняні. (230)\n• Кожен п’ятий споживач газу не сплатив рахунки через коронавірус (227)\n• Власникам корів на Рівненщині відшкодовують кошти за придбані доїльні апарати (222)\n• Хто заплатить за комерційні вузли обліку води? (220)\n• Шоколадні мафіни з сирною начинкою (210)\n• Природні засоби, які допоможуть швидко позбутися від комарів (199)\n• Цибулю не зберігайте поряд із картоплею (197)


У тернопільському таборі чотири дні не могли полікувати зуб хлопчику з Луганська - ПОГЛЯД\n08:31 | 18.10.2021\n20:07 | 15.07.2014 Redaktor 357 Views\nГолова правління благодійного фонду “Вікно життя” Ірина Жигунова звітує про роботу, проведену із дітьми, які приїхали до нас із зони АТО.\nВчора (14 липня – прим.ред.) разом з МНС їздили в Струсівський “Зорепад” возили хлопчика з Луганська лікувати зубчик.\nНа моє запитання: ” Чому дитину із зубним болем чотири дні поспіль кормили анальгіном?” табірний лікар відповіла: “Я ж не місцева, я Тернопільська, де я маю стоматолога взяти?”. Я зрозуміла, що взивати до клятви Гіпократа – марна справа. Такий лікар навіть у виправній колонії був би злочином проти людяності.\nДружбівський стоматолог, до речі, за свої послуги з нас грошей не взяв. Дай йому Боже здоров”я.\nСправи у Луганську на краще не йдуть , а в дітей 21 липня кінчається заїзд. На мою просьбу про продовження перебування дітей у таборі (а діти хочуть, їм подобається) відповіли, що діти мають право на безоплатне оздоровлення лише раз на рік і ніякі форсмажори у вигляді війни не в силі на цю ситуацію вплинути.\n← Тернопільські підприємства можуть показати себе у Греції\nТернопільський депутат вперше в Україні застосував новітню технологію ремонту доріг →


Які дороги відремонтують на Горохівщині - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nТериторіальна громада готова у 2021 році виготовити та оплатити ПКД на ремонт лише частини цієї дороги.\nЕкономіка 09.02.2021, 15:42\nЯкі дороги відремонтують на Горохівщині\nЧлени профільної комісії розглянули ряд питань, що стосувалися ремонту автошляхів\nРозглянули члени профільної комісії звернення депутата Андрія Турака стосовно включення до переліку об'єктів будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонтів на 2021 рік ділянки автомобільної дороги протяжністю 4,5 км С 030205 /Н-17/ Угринів – Сенкевичівка.\nПро це повідомляється на сайті Волинської обласної ради.\nЗа інформацією управління транспорту та зв'язку ОДА, цей автошлях попередньо включено до проєкту переліку об'єктів, фінансування яких цьогоріч здійснюватиметься за рахунок державної субвенції. Без дискусій депутати більшістю голосів погодили включення цієї ділянки дороги до відповідного переліку на 2021 рік.\nПершочергово в цьому році слід відремонтувати частину дороги від села Широке до Бужан протяжністю 5,6 км, що з'єднує 4 села і де проживає понад 2 тисячі населення.\nТакож члени профільної комісії заслухали інформацію голови Мар'янівської територіальної громади Олега Басалика стосовно ремонту дороги О 030210 між селами Широке і Бужани.\nНагадаємо, на сайті облради була зареєстрована відповідна петиція місцевих мешканців, що набрала понад 1000 голосів.\nЧитайте також: Горохівчанину поставили страшний діагноз, він потребує коштів для лікування за кордоном.\nОлег Басалик повідомив, що територіальна громада готова у 2021 році виготовити та оплатити ПКД на ремонт лише частини цієї дороги.\n«Загальна протяжність цієї дороги 12 км. Нам першочергово в цьому році слід відремонтувати частину дороги від села Широке до Бужан протяжністю 5,6 км, що з'єднує 4 села і де проживає понад 2 тисячі населення. А іншу частину цієї дороги від Бужан до Ржищева ми будемо ремонтувати згодом», – сказав він.


Полікарбонати — сімейство полімерів, що володіють високою стійкістю до ударів. Завдяки своїм винятковим експлуатаційним характеристикам, полікарбонат застосовується там, де інші пластики (акрил, ПВХ, полістирол) не витримують механічних, або температурних навантажень. Основним недоліком матеріалу є його слабка захищеність від ультрафіолетових променів: тонкий шар УФ захисту покриває матеріал тільки по поверхні, і в результаті погодного впливу цей шар, з часом, втрачається, що призводить до вигоряння кольору. За своєю структурою, листовий полікарбонат ділиться на два типи: осередковий (стільниковий) і монолітний.\nОсередковий полікарбонат застосовується в теплицях, огорожах, всіляких навісах і надбудови, при будівництві малих архітектурних форм, і т.д. Завдяки своїй стільникового конструкції, матеріал по всій площині наповнений повітрям, що робить його відмінним теплоізолятором, що володіє достатньою прозорістю для проходження сонячних променів. Крім застосування в будівництві, полікарбонат набув великої популярності і в рекламі, багато в чому, завдяки своїй температурної стійкості, міцності, і великої площі листа, що дозволяє використовувати його у виробництві габаритних вивісок.\nМонолітний полікарбонат,за своїм зовнішнім виглядом, схожий з акрилом, але має більшу міцність і температурний діапазон - від -45 до +130 ° С. З усіх прозорих полімерів саме цей матеріал є самим міцним, що дозволило використовувати його для виготовлення прозорих поліцейських щитів, захисних окулярів, мотоциклетних шоломів, захисту на хокейних і футбольних майданчиках, всіляких вандалозахищена конструкцій. На відміну від акрилу, полікарбонат менш горючий, хоча в естетичному плані кілька йому програє. Ще однією важливою перевагою є те, що монолітний полікарбонат застосовується не тільки для декорування або виготовлення рекламної продукції, а й широко використовується в авіації, космонавтиці, медицині, сфері високих технологій, і т. Д.\nДля виготовлення виробів зовнішньої реклами наша компанія здійснює фрезерну порізку комірчастого та монолітного полікарбонату. Всі роботи виконуються кваліфікованими фахівцями, на наших потужностях, розташованих в Києві.\nФрезерування монолітного полікарбонату\nКриволінійна фрезерна різка прозорого і непрозорого полікарбонату\nГравірування будь-якого зображення на поверхні полікарбонату\nФрезерна різання строго по кресленнях замовника. Мінімальні відхилення ліній\nФрезерування пористого полікарбонату\nФрезерна різання стільникового полікарбонату по кривій лінії\nНанесення зображення на осередковий полікарбонат за допомогою гравера з ЧПУ