Що пише світова преса про війну в Україні: 08 травня Новини Одеси\nЩо пише світова преса про війну в Україні: 08 травня\nЗ моменту вторгнення Російської Федерації в Україну 24 лютого 2022 року наша країна вже третій місяць не сходить із перших шпальт провідних світових газет.\nНімеччина. “Frankfurter Allgemeine Zeitung” (FAZ).\nАнонс заголовок: «БЕНЕДИКТ КАМБЕРБЕТЧ: Актор про Путіна, фемінізм та досконалість».\nНадпис на малюнку: «Нічого, окрім пропаганди. Війна вже ведеться за розум. Чим маніпуляція загрожує демократії?»\nРедакційна стаття: «Найголовніше свято Путіна».\n9 травня у Росії відзначають перемогу над фашистами. Того, хто не відзначить цього року, буде оголошено ворогом.\nУ своєму виступі вранці у день вторгнення в Україну президент Росії Володимир Путін провів прямий зв’язок між історією та сучасністю. Назвавши спеціальну військову операцію «денафікацією» України, він зобразив війну як продовження боротьби з нацистською Німеччиною.\nПутін обґрунтував напад уроками Другої світової війни: у 1940 та 1941 роках Радянський Союз усіляко намагався запобігти чи хоча б відстрочити початок війни. Але спроба «утихомирити агресора напередодні Великої Вітчизняної війни» виявилася помилкою, за яку російський народ заплатив страшну ціну. «Другого разу такої помилки не допустимо, ми не маємо на це права», — по-різному підхопила цей мотив російська пропаганда. Райони на півдні та сході України, контрольовані російськими військами, описуються як «звільнені від нацизму». Останніми днями перед громадськими будинками часто піднімався не біло-синьо-червоний прапор Росії, а “прапор перемоги” – копії червоного прапора з серпом і молотом, які радянські воїни піднімали наприкінці Другої світової війни у травні 1945 року поставили на Рейхстаг у Берліні.\nЧерез цей зв’язок між Другою світовою війною та війною в Україні протягом кількох тижнів очікувалося, що щось особливе має відбутися у річницю закінчення війни, яка відзначається у Росії 9 травня як «День Перемоги». Вважається, що з огляду на військові невдачі в Україні, на Путіна чиниться тиск, щоб він щось оголосив у цю символічну дату. З російських ЗМІ можна прочитати, що країна чекає цього дня з нетерпінням.\nЗахід дозволив собі заразитися, підігрів надію на те, що 9 травня має настати важливий переломний момент. Припущення про те, що може статися, абсолютно протилежні: деякі підозрюють, що Путін скористається днем, щоб оголосити про успіх в Україні, хоч би як він визначався; інші кажуть, що він офіційно оголосить «військово-спецоперацію» війною та оголосить загальну мобілізацію. Путін не просто створив приводи для припущення, що він має зробити щось особливе 9 травня своїм виступом уранці 24 лютого.\nЗа майже 23 роки свого правління він підніс День Перемоги до найважливішого національного свята Росії. У промовах, публічних ритуалах, фільмах і книгах перемога у «Великої Вітчизняної війні» проголошувалась стрижнем російської історії і звеличувалася одним із стрижнів російської нації та її ідентичності. У низці славних перемог над переважними противниками, якими Путін любить представляти російську історію, поразка гітлерівської Німеччини представляється як найбільший і найважливіший успіх. Росія також підкреслює свою визначну роль, відзначаючи закінчення війни в іншу дату, ніж Західна Європа. У момент капітуляції Німеччини 8 травня 1945 опівночі в Москві вже починався наступний день.9 травня у Москві ніколи не було просто тихого поминання жертв війни.\nЦей день уже був подією в Радянському Союзі, покликаною надати режиму легітимності. Проте, на відміну інших державних свят, військові поминки були ритуалом, не спущеним зверху, а відповідали реальної потреби населення. Пам’ять про масові злочини, вчинені німецькими військами в період окупації, і про великі жертви, принесені Радянською армією у боротьбі з агресорами, створили момент єднання народу та влади. Тому 9 травня як національне свято пережило розпад Радянського Союзу. Проте на той час йому ще не вистачало військової складової.\nІсторик Михайло Габович — один із найкращих знавців історії 9 травня — вказує, що за радянських часів у «День Перемоги» було лише три військові паради. 1995 року вони стали регулярними. Проте свій нинішній вигляд 9 травня як помпезне військово-політичне інсценування набуло лише за Путіна.\nВійськовий парад на Червоній площі демонструє військову міць Росії. Так само важливим, як і виставка озброєнь, до розриву між Путіним та Заходом після анексії Криму у 2014 році був список іноземних гостей того дня. Особливо в знаменні дні присутність якомога більшої кількості глав держав має продемонструвати репутацію та становище Росії у світі місцевому населенню і за кордоном.\nОднак, запрошення було більше, ніж запрошення. Вже 2005 року було легко побачити, як Путін намагався політично політизувати історію. Канцлера Герхарда Шредера було запрошено на «День Перемоги» з виключно дружніми словами. Присутність глави уряду Німеччини протягом кількох тижнів до і після цієї події відзначалася у державних ЗМІ як історично важлива віха у примиренні між Росією та Німеччиною. Запрошення президентів країн Балтії з іншого боку супроводжувалося масованою кампанією проти трьох країн. У добре режисованій кампанії російські політики заявили, що прибалти були не на тому боці у Другій світовій війні. Своєю появою в Москві три президенти тепер могли показати, що вони зробили з історії правильні уроки.\nНевиконання цієї вимоги загрожує санкціями і навіть погіршенням відносин із ширшим ЄС та НАТО, до яких роком раніше приєдналися Естонія, Латвія та Литва. Західноєвропейським політикам було запропоновано вплинути на країни. Але три президенти не поїхали до Москви. Для естонців, латишів та литовців закінчення війни у 1945 році не привід святкувати, бо на той час одна окупаційна держава змінювала іншу. Поки в Західній Європі починалася реконструкція, радянські війська в Прибалтиці вели нещадну війну з опором, що виникало проти окупації, що відновилася. Сотні тисяч були депортовані до Сибіру. Затуманюючу історію спроба Росії приклеїти до ганебного стовпа три країни завоювала популярність у частини західної громадської думки, як і через кілька років напівправдива заява про те, що українська національна свідомість прирівнюється до правого екстремізму.\nДо 70-річчя закінчення війни у 2015 році Путін зробив чергову спробу заповнити трибуни перед Кремлем якомога більшою кількістю державних гостей з-за кордону. Через рік після анексії Криму та початку війни на Донбасі метою було продемонструвати, що Росія не ізольована у світі. Це вдалося лише частково: канцлер Ангела Меркель, наприклад, їздила до Москви, але не на військовий парад 9 травня. З огляду на війну в Україні це було б образою для Києва. Меркель приїхала до Москви 10 травня на мовчазну панахиду до Могилі Невідомого солдата біля Кремлівської стіни.\nМинулого року єдиним главою іноземної держави, який привітав Путіна на трибуні на Червоній площі 9 травня, був президент Таджикистану Емомалі Рахмон. Це також було пов’язано з пандемією корони, яка зіпсувала святкування 75-річчя закінчення війни у 2020 році, котре мало бути масштабнішим за все, що відбувалося раніше.\nІноземних державних гостей цього року взагалі не запрошували, заявив наприкінці квітня речник Кремля Дмитро Пєсков.\n“Це наше свято, святе свято для всієї Росії”, – сказав він. Окрім того, це не кругла дата. Проте за кілька днів раніше Пєсков оголосив, що список іноземних гостей буде опублікований найближчим часом. Відсутність відвідувачів, ймовірно, також показує, як у цей день дистанціюються навіть країни, які формально є союзниками Росії.\nВсе частіше пов’язуючи 9 травня зі своєю агресивною зовнішньою політикою, Путін перетворив «День Перемоги» зі спадщини, яку розділяє більшість колишніх радянських республік, на російське свято, яке отруйне у дедалі більшій кількості сусідніх держав.\nДо анексії Криму у 2014 році «День Перемоги» був фіксованою датою у річному календарі святкувань у більшості колишніх радянських республік за межами Прибалтики. Пам’ять була присвячена власному внеску, кожної країни колишнього СРСР у переможну ходу Радянської Армії на Берлін.\nВ Україні також святкували «День Перемоги» перед революцією 2014 року. Це змінилося після анексії Криму. З того часу офіційне вшанування війни в Україні відбувається 8 травня — щоб продемонструвати рух на захід. Це також стосується вже не перемоги Радянської Армії, як раніше, а пам’яті всіх загиблих на війні. Інші держави-наступники Радянського Союзу також стали менш демонстративно дистанціюватися від «Дня Перемоги» 9 травня.\nУ державах Середньої Азії, наприклад, георгіївську стрічку замінили на стрічки національних кольорів. Навіть Білорусь, яка має тісніші зв’язки з Росією, ніж будь-яка інша країна, у 2015 році створила свій власний символ. Цього року поминки у більшості держав-правонаступників Радянського Союзу були скасовані або значно скорочені з різних причин: у Казахстані, наприклад, дали підстави для жорсткої економії, у Республіці Молдова було зроблено пряме посилання на війну в Україні. У Росії це було зустрінуте обуренням та погрозами.\nДержавні ЗМІ Росії описали відносини до 9 травня як лакмусовий папірець того, чи є країна другом чи ворогом Росії. Ця риторика лише посилить відхід від Дня Перемоги за межами Росії – навіть серед російських меншин у тих країнах, для яких це був день самоствердження. «Справа не в даті, а у дуже конкретному погляді на Росію як націю. І ми не хочемо, щоб вони були тут», – заявила FAZ міністр внутрішніх справ Латвії Марія Голубєва, яка сама розмовляє російською. пояснює, чому цього року у Латвії заборонено усі публічні заходи, присвячені 9 травня.\nГазета «Der Tagesspiegel». Головний матеріал: “Україна в тривозі напередодні російського свята”\nЗеленський і Кличко очікують на ракетний обстріл міст\nГлава російського парламенту звинувачує США в участі у війні\nБерлін. У зв’язку з «Днем Перемоги», що відбудеться 9 травня в Москві, в Україні зростає занепокоєння посиленням російських авіаударів. Президент Володимир Зеленський закликав українців до обережності та попередив, що не можна ігнорувати повітряну тривогу. Мер Києва Віталій Кличко порадив людям залишатися вдома: “Найближчими днями висока ймовірність ракетних обстрілів у всіх регіонах України”, – сказав він. У південно-українському портовому місті Одесі діє дводенна комендантська година з вечора неділі до ранку вівторка.\nУ понеділок 9 травня Росія святкує перемогу Радянського Союзу над гітлерівською Німеччиною. У Москві заплановано традиційний великий військовий парад. Очікується, що з цієї дати президент Росії Володимир Путін візьме курс на офіційне оголошення війни проти України.\nУ суботу вже були сильні російські ракетні обстріли Одеси. Повідомлення про вибухи надходили з інших регіонів України. За даними українського уряду, принаймні всі жінки, діти та старі вже евакуйовані з металургійного заводу «Азовсталь» у портовому місті Маріуполь, обложеному російськими військами.\nТим часом, Росія реагує на збільшення допомоги США Україні. Впливовий глава російського парламенту В’ячеслав Володін звинуватив країну у безпосередній участі у війні. “Вашингтон координує та розвиває великі військові операції і, таким чином, бере безпосередню участь у військових діях проти нашої країни”, – написав він у Telegram.\nПрезидент України Зеленський запросив канцлера Олафа Шольца (СДПН) в Україну 9 травня. Таким чином Шольц міг зробити «дуже сильний політичний крок», сказав Селенський. Проте інавгураційний візит переобраного президента Франції Еммануеля Марона до канцлера Шольца заплановано на понеділок. Спільна поїздка Макрона та Шольца до Києва наразі не планується, повідомляють французькі урядові кола.\nАле інші високопоставлені німецькі політики тепер хочуть якнайшвидше з’їздити в Україну. Заплановано візит федерального міністра закордонних справ Анналени Бербок (Зелені) до України. Відповідаючи на запитання, Федеральне міністерство закордонних справ спочатку не підтвердило чуток про те, що це має статися у вівторок. Президент Бундестагу Бербель Бас (СДПН) хоче відвідати Україну цієї неділі.\nТим часом у Берліні йде суперечка про поліцейські умови проведення демонстрацій та пам’ятних заходів цієї неділі, 8 травня, у річницю закінчення Другої світової війни, та 9 травня. На 15 меморіальних об’єктах та музеях не можна вивішувати ні російські, ні радянські, ні українські прапори.\n“Це скандальне рішення берлінської поліції має бути скасовано”, – написав у Twitter посол України в Німеччині Андрій Мельник. Заборона — це ляпас Україні. Поліція Берліна пояснила, що заборона поширюється лише на вибрані місця, а не на дипломатів. За даними поліції, у п’ятницю в будівлю російського інформаційного агентства в Берліні було кинуто запальний пристрій.\nКолонка справа: «8 травня 1945 р. Не може бути ніжного вшанування пам’яті»\nІсторія може зашкодити. Захисні рефлекси включаються, коли звичний погляд на минуле порушується. Цього року річниця 8 травня 1945 показує це з великою силою. Кажуть, цього дня закінчилася Друга світова війна, був повалений фашизм та звільнена Німеччина від Гітлера. Це дуже вузький погляд. Вона правильна, але неосвічена. Друга світова війна закінчилася 15 серпня 1945 капітуляцією Японії. До цього бойові дії велися в Азіатсько-Тихоокеанському регіоні. США скинули атомні бомби на Хіросіму та Нагасакі. Все це нівелюється, коли 8 травня оголошується днем закінчення війни.\nЩе більш проблематичним є слово про рятування.\nТак, фашизм був розгромлений, в’язні концтаборів, що вижили, врятовані, народи, окуповані вермахтом, повернуті на волю. Але за залізною завісою – у Східній Європі, Прибалтиці, зоні радянської окупації – почалася інша, комуністична диктатура для мільйонів людей. Визволення від Гітлера? Так. Звільнення від страху, терору та гноблення? Ні! Це було придушено протягом багато часу. Будь-кого, хто виступав за загальноєвропейське вшанування жертв радянської влади, звинувачували в релятивізації злочинів націонал-соціалістів. Невипадково реалізація меморіалу жертвам комунізму за рішенням Бундестагу не просувається. І досить збентежено згадують 23 серпня 1939 року, коли Гітлер та Сталін домовилися про поділ Польщі та Прибалтики.\nВійна Росії проти України прискорила інтеграцію східноєвропейського досвіду страждань до загальноєвропейського спогаду. Зростає розуміння, що побоювання поляків і прибалтів щодо російської гегемонії не перебільшені, а цілком обґрунтовані.\nЦе стосується і фінів, які зараз разом зі Швецією хочуть вступити до НАТО. «Досвід робить вас розумнішими», як то кажуть. У вітчизняній історіографії «Велика Вітчизняна війна» розпочалася лише 22 червня 1941 року з нападу вермахту на Радянський Союз через пакт Гітлера-Сталіна, про який зараз говорити не будемо.\nВолодимир Путін оголосив себе єдиним спадкоємцем цієї антифашистської боротьби. Тому його має дратувати, що Україна, яка була частиною Радянського Союзу під час Другої світової війни, з моменту здобуття незалежності у 1991 році набула сильної власної історичної свідомості. Згадується Голодомор, влаштований Сталіним голодомор, який забрав життя близько шести мільйонів українців. Нагадаємо, що у Другій світовій війні українці зазнали пропорційно більше втрат, ніж росіяни.\nЦього дня, 8 та 9 травня, стикаються протилежні прочитання історії. “Ніколи більше!”, що відноситься до війни і злочинності, поширюється і на згадку про війну і злочинність. Те, що було, має вийти назовні. “Ніколи більше!” також означає: ніколи не пригнічувати. Історія може зашкодити. Не може бути ніжного вшанування пам’яті.\n«The Times» – «Російські солдати ґвалтували українок «для розваги»\n“П’яні ракети” – заголовок статті Sunday People, в якій повідомляється, що українські хакери зупинили “горілку для вечірки” Володимира Путіна.\nThe Herald друкує анонс статті експерта під заголовком: «На параді перемоги Путіна».\nДанія. Газета «Politiken» колонка: «Данія та Європа.\nСистема концепції захисту застаріла. Проголосуйте за ії відміну».\nКоли факти змінюються, я змінюю свою думку. А що роблять решта? Ось як одного разу відреагував батько сучасної грошової системи Джон Мейнард Кейнс, коли його дражнили, щоб він передумав. І ось як слід сьогодні говорити супротивникам скасування оборонних концепцій Данії на референдумі 1 червня.\nЧи справді ті, хто хоче зберегти застереження, вірять, що світ сьогодні такий самий, як коли він був запроваджений у 1993 році? Коли закінчилася холодна війна, деякі навіть вважали, що історія закінчилася, що ліберальні демократії раз і назавжди перемогли, а Росія перебуває на шляху стати частиною Заходу.\nСьогодні у Європі знову війна. Росія необґрунтовано вторглася до сусідньої країни і насильно намагається узурпувати територію. Хіба це не добрий аргумент на користь зміцнення оборони Європи? ТАК, але ми маємо НАТО, це звучить від прихильників оборонної концепції. І все ж таки ЄС нічого не може зробити, коли справа доходить до жорсткої сили. То чому ми маємо приєднатися?\nВідповідь проста. Тому що це не альтернатива НАТО, а посилення всього Заходу. НАТО є і залишиться наріжним каменем безпекової політики Данії, незалежно від результату референдуму.\nАле коли Сполучені Штати стають все більш і більш поляризованими, і ми щойно бачили президента Трампа, який грав з ідеєю виведення Сполучених Штатів з НАТО. Тому безвідповідально і недалекоглядно здавати на зберігання Данію безпеки постійно США. І так, ЄС не має великих можливостей, коли справа доходить до оборони та збройних сил. Тому резервування оборони поки що мало що означає на практиці.\nАле ЄС може й має розширювати свої можливості, зокрема й у військовій сфері. Ми повинні бути в змозі захистити себе та допомогти нашим друзям та союзникам у таких країнах, як Україна. І Данія має бути активною стороною у цьому процесі. Забезпечте наших за свободу та європейські цінності. Голосувати проти скасування оборонного пункту в концепції означає закривати очі на те, що світ змінився з 1993 року. Але світ змінився. Повинна змінитись і зовнішня політика Данії.\n«Morgenavisen Jyllands-Posten» – «На думку експертів, війна в Україні переросла в конфлікт між Росією та Заходом, як і під час холодної війни».\nІталія. “Фабрика фейкових новин” – головний заголовок в La Repubblica. «Розповідає Ігор Волобуєв, другий номер Газпромбанку, який втік до України: «Як вони підтасовували факти за наказом Кремля».\nІз «Азовсталі» евакуйовано все мирне населення. Останній штурм.\nСтолтенберг: «НАТО не може прийняти анексію Криму», –\nНафтове ембарго буде прийнято але ЄС потрібен час.\nООН: необхідно уникнути світового голоду.\nLa Stampa “Відвоювати назад Україну” – головний заголовок.\n«Російські кошмари та європейські мрії, розбиті правом вето та одностайністю” – головна стаття.\n«Крим. НАТО каже: немає анексії».\n«Примара СРСР, що терзає царя»\nШвеція. «Expressen», вийшла с заголовком: «Путіна треба приручить.\nЙого спадщина і справа життя залежить від цього.\nЯК МОЖЕ РОСІЯ МСТИТИ ЗА ЧЛЕНСТВО В НАТО. Російський супертанк зруйнован Україною\nІзраїль. «HAARETZ» – «Вибачення Путіна перед Беннетом нічого не змінюють»\nУкраїна. Колишній прем’єр-міністр Ехуд Ольмерт нещодавно згадував свої зустрічі з президентом Росії більше десяти років тому. Однією з основних цілей Ольмерта було спробувати відмовити Володимира Путіна від поставок до Ірану передових зенітних ракет. «Путін завжди казав мені, що «мої найкращі друзі живуть в Ізраїлі; Моя шкільна вчителька живе в Ізраїлі, і я купив їй квартиру в Тель-Авіві. Коли я був заступником мера Санкт-Петербурга, я літав у Тель-Авів та їздив із друзями в Ейлат, де я лежав на пляжі і дивився на ваших гарних ізраїльських малюків», – сказав Ольмерт в інтерв’ю.\n«Путін говорив: «Я не ворог Ізраїлю і ніколи нікому не допоможу завдати шкоди безпеці Ізраїлю». Комуністи були дурні. Вони були односторонні проти Ізраїлю. Я не проти Ізраїлю.\nАле не помиляйтеся, я президент Росії, а Росія світова держава. Я ніколи не відмовлюсь від будь-якої впливової позиції, яку має Росія».\nСпогади Ольмерта про його зустрічі з Путіним збігаються з тим, що інші чули від нього багато років. У російського диктатора інше ставлення до Ізраїлю та євреїв, ніж у радянських лідерів, які передували йому у Кремлі. Видатний російсько-єврейський лідер каже, що «у путінському аналізі невдач, що призвели до розпаду Радянського Союзу, той факт, що вони ставилися до євреїв та Ізраїлю як до своїх ворогів, є одним із них. Він хоче повторювати цю помилку».\nВибачення Путіна в четвер у телефонній розмові з Нафталі Беннетом за слова міністра закордонних справ Росії Сергія Лаврова про те, що «у Гітлері теж текла єврейська кров», слід розглядати саме у цьому світлі. Путін не хоче, щоб Ізраїль відмовлявся від своєї позиції майже нейтралітету у російсько-українській війні. Москва усвідомлює, що Ізраїль може опинитися на межі того, щоб зайняти більш чітку позицію на стороні України, включаючи постачання їй «оборонних» систем та іншої зброї.\nКувейт. «The Kuwait Times»– «Росія посилює атаки на Україну перед парадом Перемоги\nДжилл Байден вітає «напрочуд сильних» біженців у Румунії\nОАЕ. «Khaleej Times» – «Немає доказів того, що Росія планує застосувати тактичну ядерну зброю: ЦРУ»\nЦентральне розвідувальне управління США не бачить ознак того, що Росія готується розгорнути тактичну ядерну зброю у війні в Україні, заявив у суботу директор ЦРУ Білл Бернс.\n“Як розвідувальна спільнота ми не бачимо на даний момент практичних доказів того, що Росія планує розгортання або навіть можливе використання тактичної ядерної зброї”, – сказав Бернс.\n«З огляду на брязкання зброєю, яку… ми чули від російського керівництва, ми не можемо легковажно ставитися до цих можливостей», — заявив Бернс на конференції, організованій Financial Times.\n“Тому ми, як розвідувальна служба, дуже зосереджені… на цих можливостях у той момент, коли ставки для Росії дуже високі”, – сказав директор ЦРУ.\nРосія привела ядерні сили у стан підвищеної бойової готовності невдовзі після того, як 24 лютого президент Росії Володимир Путін направив війська на Україну. Путін також робив трохи завуальовані загрози, натякаючи на готовність Росії розгорнути тактичну ядерну зброю.\nГазета «NYT» – «Росія руйнує мости перед збройними силами українців»\nВідступ з Харкова\nМосква помилилася, розраховуючи на співпрацю за місцевими\nКРИВИЙ РІГ, Україна — Прохання вчинити зраду надійшло до Олександра Вілкула на другий день війни, у телефонному дзвінку від старого колеги.\nПан Вілкул, нащадок могутньої політичної родини на південному сході України, яка довгий час вважалася прихильною проросійськими поглядами, прийняв цей заклик, коли російські війська просувалися в межах кількох миль від його рідного міста, Кривого Рогу.\n«Він сказав: «Олександр Юрьович, ви дивитеся на карту, ви бачите, що ситуація вирішена», – сказав пан Вілкул, згадуючи розмову з колегою-міністром у колишньому проросійському українському уряді.\n«Підпишіть договір про дружбу, співпрацю та оборону з Росією, і вони будуть мати з вами хороші стосунки», – сказав колишній колега. «Ви будете великою людиною в новій Україні».\nПропозиція вражаюче провалилася. Після початку війни, сказав пан Вілкул, сіра зона для нього вийшла з української політики. Ракети, які вразили його рідне місто, зробили вибір очевидним: він буде воювати та захищати рідну землю.\n«Я відповів нецензурною лайкою», – сказав пан Вілкул в інтерв’ю.\nЯкщо перші місяці війни в Україні стали для російської армії військовою поразкою — підірвали репутацію її командирів і військ у вимушеному відступі від Києва, — російське вторгнення також підкреслило ще одну кричущу невдачу: Поганий аналіз Москвою політики країни, яку вона атакувала. Прорахунок призвів до помилок, які не менш дорого коштували російській армії, ніж хибна тактика танкістів, які зайшли в болота.\nКремль вступив у війну, чекаючи швидкої та безболісної перемоги, передбачивши, що уряд президента Володимира Зеленського розпадеться, а провідні чиновники в переважно російськомовному східному регіоні з радістю перейдуть на сторону. Такого не сталося.\nПолітичні аналітики кажуть, що політична короткозорість була найбільш значною на сході країни.\nУ всіх селах, крім невеликої кількості, Росія не змогла перевернути місцевих політиків на свій бік.\nЗруйнування російськими військами трьох мостів приблизно в 12 милях на північний схід від Харкова, про яке повідомили українські військові, свідчило про те, що росіяни не тільки намагалися перешкодити українцям переслідувати їх, але й не мали негайних планів повертатися.\nВисокопоставлений український чиновник, на умовах анонімності, щоб обговорити бойові дії, сказав, що російські війська руйнують мости не для того, щоб відступити, а тому, що «ми їх витісняємо».\nЗа його словами, боротьба за Харків ще не закінчена, і хоча «на даний момент ми домінуємо», російські війська намагаються перегрупуватися і перейти в наступ.\nДеякі військові аналітики стверджують, що дії Росії були схожі на те, що російські військові зробили минулого місяця під час відступу з Чернігова на північ від Києва.\nКолонка: «Нова невдача для Путіна напередодні важливого свята»\nПрагнення військових Росії дати своєму президентові показову перемогу в Україні, схоже, зіткнулося з новою невдачею у суботу, коли українські захисники відтіснили загарбників до північно-східного кордону та міста Харкова, а російські підірвали мости за ними.\nМенш ніж за 48 годин до того, як президент Росії Володимир В. Путін мав намір очолити свою країну на святкуванні Дня Перемоги в ознаменування перемоги Радянського Союзу над нацистською Німеччиною, очевидний відхід Росії з району навколо Харкова, суперечить російській версії та ілюструє складну картину. мильного фронту на сході України.\nРосіяни намагалися просунутися на сході України протягом останніх кількох тижнів і особливо активно просувалися в міру наближення Дня Перемоги, але українські сили, озброєні новою зброєю, поставленою Сполученими Штатами та іншими західними країнами, було зупинено. відхід у контрнаступ.\nРуйнування трьох мостів російськими військами приблизно за 12 миль на північний схід від Харкова, про яке повідомили українські військові, свідчить про те, що росіяни не лише намагалися перешкодити українцям переслідувати їх, а й не планували повертатися найближчим часом.\nВисокопоставлений український чиновник, говорячи на умовах анонімності, щоб обговорити бойові дії, сказав, що російські війська руйнують мости не для того, щоб відступити, а тому, що «ми їх виштовхуємо».\nВін сказав, що битва за Харків ще не закінчена, і що хоча «в даний момент ми домінуємо», російські війська намагаються перегрупуватися і перейти в наступ.\nДеякі військові аналітики кажуть, що дії Росії аналогічні до дій російських військових минулого місяця при відступі з міста Чернігів на північ від Києва.\n«Los Angeles Times» – «Усіх жінок, дітей врятували з Маріупольського заводу».\nУкраїнські міста готуються до нових нападів напередодні військового свята Росії\nЗаголовок: «Рецепти успіху біженців за кордоном»\nЖиття стає трохи солодше, коли шеф-кухар у Парижі вирішує спробувати українську кухню\n«Washington Post»– Як визначити перемогу України\nПопереду довгий шлях, оскільки війна затягується. Громадська підтримка має вирішальне значення для результату, кажуть чиновники.\nУ той час як війна в Україні триває вже третій місяць, адміністрація Байдена намагалася підтримувати набір публічних цілей, які адаптуються до змін на полі бою та наголошують на єдності НАТО, одночасно даючи зрозуміти, що Росія програє, навіть якщо Україна вирішить що таке перемога.\nАле контури поразки Росії залишаються такими ж туманними, як і перемога України. І в міру того, як конфлікт переростає у затяжну боротьбу, необхідність керувати союзницькою співпрацею, єдністю та громадською думкою тут і за кордоном, врівноважуючи ймовірне та можливе, стала таким самим пріоритетом, як і те, що відбувається на полі битви.\nКолонка -«Зляканий, але все ще бореться, на щорічний День Перемоги»\nВід Харкова на північному сході України до південного порту Маріуполя понеділок буде вдень страху.\n9 травня – День Перемоги, коли держави колишнього Радянського Союзу святкують поразку нацистської Німеччини у Другій світовій війні. У Москві танки гордо промчать Червоною площею під вітання ветеранів і оплески захоплених натовпів. А президент Володимир Путін виступить з промовою, яка, на думку багатьох, може позначити новий — і потенційно руйнівний напрям його вторгнення в Україну.\nАле для українців, які проживають уздовж великої 250-мильної лінії фронту путінського кривавого наступу, російська армія не варта святкування. Для них це сила, яка обстрілювала їхні багатоквартирні будинки, обстрілювала ракетами їхньої лікарні, катувала та вбивала членів їхніх сімей, друзів та сусідів.\nВійна назавжди змінила їхнє життя. Поет став волонтером, який доставляє екстрену їжу та одяг. Батьки, матері та підлітки стали солдатами. Священик був змушений подумати про те, щоб носити з собою зброю та чи вбивати. Деякі діти зникли безвісти, інші звикли до вигляду і запаху мертвих тіл.\nВ інтерв’ю на передовий репортери та фотографи Washington Post задокументували деякі зі своїх історій. Війна Путіна тепер частина їх — глухі удари, вибухи та повітря налети


Цитати до образу фігурки з твору І. Калинця “Хлопчик-фігурка, який задоволений собою” | Твори з літератури\nHome ⇒ 📁Твори з літератури ⇒ Цитати до образу фігурки з твору І. Калинця “Хлопчик-фігурка, який задоволений собою”\nЦитати до образу фігурки з твору І. Калинця “Хлопчик-фігурка, який задоволений собою”\nІгор Калинець, автор казкового оповідання “Хлопчик-фігурка, який задоволений собою” ,додає до твору підзаголовок “трохи казка”, бо Хлопчик-фігурка існує насправді і є ніби символічним образом нашого натхнення та фантазії), а от пригоди, описані в багатьох його життєписах, дійсно казкові. У такий спосіб письменник хотів показати читачам, як важливо не втрачати віру в те, що диво може відбутися в будь-який час в реальному житті, і як прекрасно стане тоді, коли в кожного з нас буде власна фантазія, уміння мислити і мріяти.\nіз оповідання І. Калинця “Хлопчик-фігурка, який задоволений собою” – це:\n“Ганнуся поверталася додому трамваєм. Була пізня осіння пора, вікна запотіли, і на них можна було пальчиком намалювати що завгодно. То й дівчинка не втрималася: намалювала людинку. Потім подумала – і домалювала людинці великі окуляри: вийшов досить пристойний Хлопчик, Хлопчик-Фігурка”.\n“Я вже нарисований, і мені видається, що цілком пристойно. Дякую. Я задоволений собою”.\n“Я задоволений собою! Я мав би бути в оточенні цих обох знаків: з одного\nбоку, я не всім зрозумілий – тут і знак запитання. А з другого, я найдостойніший з-поміж хлопчиків-фігурок – тому і знак оклику. І тільки червоний”.\n“Це я, Хлопчик-Фігурка. Я вмію розмовляти і писати життєписи. Хіба ти не чула мого життєпису з Ганнусиного зошита? Я даремно не отримую знаків окликів! До речі, червоним олівцем. Я задоволений собою!”.\n“…отими грабельками можу писати як завгодно. І дуже гарно насамперед. Каліграфічно, а не калідрапічно”.\n“він напише кожному учневі свою біографію. Тільки істота, що задоволена собою, може це зробити, запевнив він на цілий клас”.\n“Ганнуся мала необережність дорисувати Ха-еФові на трамвайній шибці окуляри. Тому він такий розумний”.\nТвір на тему: “Четвертий життєпис хлопчика-фігурки, який задоволений собою” за оповіданням І. Калинця У своєму творі “Хлопчик-фігурка, який задоволений собою” письменник І. Калинець розповідає про те, як задяки багатій уяві школярки Ганнусі з’являється на світ дивовижний казковий хлопчик. Звичайний малюнок на трамвайному склі, намальований дівчинкою заради забави несподівано оживає і перетворюється у живу фігурку. Хлопчик-фігурка починає діяти самостійно, постійно втручається у життя своєї власниці, яка вдихнула у нього […]...\nСвіт фантазії в казковому оповіданні “Хлопчик-фігурка, який задоволений собою” Ігор Калинець – талановитий майстер слова, поет і прозаїк, що пише для дорослих і дітей. Світ дитинства для цього митця – невичерпне джерело натхнення. Він тонко відчуває дитячу душу, її потяг до мрії, уміння бачити невидиме, таємниче в буденному житті. У творі “Хлопчик-фігурка, який задоволений собою” автор показує, як завдяки багатій дитячій уяві Ганнусі з’являється […]...\nТвір-роздум: “Четвертий життєпис хлопчика-фігурки, який задоволений собою” за оповіданням І. Калинця У своєму творі “Хлопчик-фігурка, який задоволений собою” письменник І. Калинець розповідає про те, як завдяки багатій уяві школярки Ганнусі з’являється на світ дивовижний казковий хлопчик. Звичайний малюнок на трамвайному склі, намальований дівчинкою заради забави несподівано оживає і перетворюється у живу фігурку. Хлопчик-фігурка починає діяти самостійно, постійно втручається у життя своєї власниці, яка вдихнула у нього […]...\nХлопчик-Фігурка, який задоволений собою І. Калинець Хлопчик-Фігурка, який задоволений собою Трохи казка Пізньої осені Ганнуся поверталася додому трамваєм. На запотілих вікнах дівчинка намалювала фігурку людини в окулярах: вийшов Хлопчик-Фігурка. Виходячи з трамвая, Ганнуся почула, як її попросили подати руку, озирнувшись, побачила, що Хлопчик-Фігурка (Ха-еФ) стоїть поруч. Дівчинка посадила Ха-еФа у ранець, в альбом. “Яка дивна пригода трапилася зі мною, – думала […]...\nТвір: “Цитати до образу Діка Сенда з твору Жуля Верна “П’ятнадцятирічний капітан” Колись древньогрецькій філософ Вергілій сказав: “Відважним доля допомагає…”. Яскравим прикладом цього вислову може служити відомий у всьому світі роман французького письменника Жуля Верна “П’ятнадцятирічний капітан”. У цьому романі видатний автор найвідоміших пригодницьких романів розповідає про надзвичайні пригоди у відкритому океані та нетрях тропічної Африки, які довелося пережити юному Дику Сенду та його вірним друзям. Героям […]...\nНаціональний колорит та гумор твору Шолом-Алейхема “Хлопчик Мотл” На титульній сторінці книги написано “Переклад з єврейської”. Зрозуміло, що перед нами твір, написаний для людей, для яких побут і звичаї єврейського народу не є чимось екзотичним. Автору більше до вподоби розібратися з психологією героя, ніж із його зачіскою чи повсякденним меню. Шолом-Алейхем (Шолом Нохумович Рабінович) писав івритом, ідіш і російською мовою, він автор відомих […]...\nЦитати до характеристики образу Бальтазара Зовнішність: “Стрункий юнак років 23-24, із темних блискучих очей якого переконливими словами промовляє жвавий і ясний розум. Його погляд можна було б назвати майже сміливим, коли б не мрійна туга, що легким серпанком лягла на бліде обличчя і пригасила жагуче проміння очей. Його сюртук із чорного тонкого сукна, облямованого оксамитом, личив до оксамитового берету, що […]...\nЦитати до образу Юрби (Твір О. Олеся “По дорозі в Казку”) Цитати до образу юрби, що характеризують натовп. 1. “Дарма! Привикнуть до всього можна”. 2. “Смійтесь! Ваш сміх мене минає”. 3. “Твій швець не був ніколи в небі, твій швець нікого не здіймав з землі угору, нікого не кликав”. 4. “Та ти кажи: ми й лежачи почуємо”. 5. “У їх душа як кремінь: б’єш крицею по […]...\nТвір на тему: “Цитати про піратів з твору Р. Л. Стівенсона “Острів скарбів” “Острів скарбів” – роман відомого шотландського письменника Роберта Стівенсона про пригоди, пов’язані з пошуком скарбів, захованих піратом Флінтом на безлюдному острові. Вперше він був опублікований в 1883 році, а до цього в період з 1881 рік по 1882 рік виходив серіями в дитячому журналі “Young Folks”. Події цього захоплюючого роману відбуваються приблизно в середині XVIII […]...\nТвір на тему: “Вчинок, який я зробив в житті, про який я жалкую в сьогоденні і ніколи не зроблю в майбутньому” Напевно, кожному з нас властиво робити вчинки, про які в подальшому ми починаємо шкодувати. Ідеальних людей, як і ідеальних вчинків, відповідно не буває. У своєму житті я здійснювала багато чого, про що зараз моторошно каюсь. Шкода, що прогрес не дійшов до такої міри, щоб люди могли змінювати той чи інший часовий проміжок у своєму минулому. […]...\nЦитатна характеристика до образу Деві – головного героя твору Джеймса Олдріджа “Останній дюйм” Деві – головний герой оповідання Джеймса Олдріджа, який протягом усього твору постає перед нами персонажем, який змінюється, розкриває свою душу та являє світові свої справді вражаючі моральні якості. За допомогою цитат я б хотіла більше охарактеризувати цього видатного хлопчину: Хлопчик обділений увагою, материнською турботою та батьківською опікою, а батько вважає приблизно так: “…десятирiчного сина, що […]...\nТвір з мовознавства «Біографія розділових знаків» Крапка і кома – найдавніші розділові знаки. Вони з’явилися в друкованих книгах шістнадцятого століття. Крапка – це переклад латинського слова пунктум. Це слово дало такі назви: пункт, пунктуація, пунктир, пунктуальний, пунктограма. Кома – слово латинської мови. Воно мало таке значення: кую, б’ю, відрубую, відсікаю, відділяю. Тире – французьке слово. Воно означало – тягти. Першим застосував […]...\nПроменистий національний дух (за віршем “Писанки” Ігора Калинця) Український поет Ігор Калинець народився 1939 року на Львівщині. Він навчався у Львівському університеті, складав вірші, і переслідувався радянською владою “за антирадянську агітацію і пропаганду”. Тому відбував покарання на Уралі та в Забайкаллі. Повернувся до Львова він тільки у 1981 році. Його перша книжка віршів “Вогонь Купала” з’явилася друком у 1966 році, наступні твори письменника […]...\nТвір на тему: “Характеристика образу Сехисмундо з твору “Життя – це сон” Головний герой п’єси авторства письменника Кальдерона під назвою “Життя – це сон” – це молода людина по імені Сехисмундо – польський принц, син короля, інформацію про існування якого було прийнято рішення приховати у зв’язку з тим, що король отримав пророцтво, що його син може стати страшним тираном для всього народу. Крім приховування цієї інформації, король […]...\nЦитатна характеристика до образу Толька із твору Анатолія Дімарова “Блакитна дитина” Жвава дитина, яку часто вважають хуліганом, із яскравою уявою: “Адже коли б оце блакитна дитина залетіла б багато-багато років тому в наш п’ятий “Б” клас, вона не вирвалася б звідти живцем. А якщо й вирвалася б, то з обдертими крилами. І найбільше отого блакитного пір’я, звичайно ж, лишилося б у моїх кишенях”. Совісний: “Увесь той […]...\nМистецтво бути собою (Культурна людина. Якою я її бачу?) Важко сказати, чи існує взагалі таке мистецтво – бути собою. Це, скоріше, право бути собою таким, яким ти є. І щоб інші сприймали тебе саме таким, бо коли кожен намагається тебе “переробити”, це викликає спротив, небажання піддаватися чужим впливам і, взагалі, породжує неадекватну реакцію стосовно тих подій, що відбуваються. Перш ніж творити себе, – бути […]...\nЯкі почуття викликала в мене поезія “Писанка’ І. Калинця Поезія Ігоря Калинця надзвичайно яскрава і самобутня. У ній пульсує і промениться національний дух, вона випоєна живлющими соками рідної землі. Душа просто не може залишатися байдужою, коли до неї торкаються вірші цього поета. У них – пам’ять нашої історії та роду, українська духовна спадщина. У них живуть воєдино злиті язичництво і християнство. Коли я читала […]...\nСхожі поміж собою (за оповіданням «Вигадники») В оповіданні Євгена Гуцала «Вигадники» головними героями є Михайлик та Надійна. Вони чимось схожі поміж собою: у обох біляве, як льон, волосся, вони захоплено пізнають навколишню природу. Себе ці діти відчувають її частиною, уявляють, що вони квіти, і навіть вірять, що можна викликати вітер або дощ. Але Надійка більш жвава і тому має першість під […]...\nЧи Легко бути самим собою? (міркування) Теперішні ми не завжди подобаємося людям, і для того, щоб подобатися, надягаємо різні маски: увічливості, вихований ности, розуму, зухвалості. Бути самим собою людина може тільки із самим собою, зі своїми думками або з тією єдиною людиною, кому може відкрити свою душу, довірити свої таємниці. Бути собою не те щоб складно, просто страшнувато. У суспільстві не […]...\nЦитати “Тараса Бульби” Хоч ти мені й батько, а як будеш сміятися, то, їй-Богу, поколоброджу! Вітчизна є те, що шукає душа наша, що миліше для неї всього. Вітчизна моя – ти. Батьку! де ти! чуєш ти все це? (Остап) – Чую! (Тарас Бульба) Що, синку, допомогли тобі твої ляхи? Я тебе породив, я тебе і вб’ю! А повернись-но, […]...\nЦитати характеристика Енея з поеми І. Котляревського Еней – центральний персонаж травестійно-бурлескної за жанром поеми І. Котляревського. Увесь сюжет “Енеїди” побудований на мандрах Енея просторами морів та перевдягнутої в українське “вбрання” Італії. У традиції тогочасної літератури було типізоване зображення героїв, тому ми не знайдемо надто індивідуальних рис чи глибокої психологічності образу Енея. З тесту поеми ми дізнаємося про Енея, що він був […]...\nМистецтво бути собою Великий та загадковий Всесвіт поповнено ще однією маленькою часточкою. Вона рухається, видає якісь дивні звуки, викликає посмішки та захоплені вигуки оточення і ще не знає, що попереду довге життя, а разом з ним – велика та іноді жорстока битва за право залишатися собою. Так-так, саме битва, адже сьогодні, у добу пристосуванства, так важко не піддатися […]...\nВолодіти собою – найбільша влада (Сенека) Тих, хто може володіти собою, поважають за всіх часів. Завжди цінуються спокій, упевненість, рівність у поводженні. Дратівлива, неврівноважена, невитримана людина ні в кого не може викликати гарних почуттів. Зазвичай її вважають просто невихованою. На мою думку, вміння володіти собою можна розвинути. Для цього треба стежити за своєю поведінкою та не допускати роздратування, крику, сліз, істерик. […]...\nЩо таке мистецтво бути собою? Я погоджуюсь з тим, що вміння бути собою – це справжнє мистецтво. Але головною його особливістю є те, що ніякий вчитель не допоможе вам його опанувати, тому що сама людина формує свої переконання, характер та зовнішність. Аргументами на користь моєї думки є те, що, по-перше, кожна люди прагне відчути себе особистістю, а не стати частиною […]...\nЦитати до теми про літературу й гумор Сміхом виправляють характер. О. Бальзак Великі платять за мистецтво життям, маленькі – заробляють їм на життя Эмиль Лагідний Література не підкоряється законам тління. Вона одна не визнає смерті Г. Салтиков-Щедрин Можна було б знайти сотні доказів того, що поезія неможлива, якби не те, що вона існує. Ю. Лотман Ораторами стають, поетами народжуються. Гораций Де життя, […]...\nУ чому справжня краса людини (за казками О. С. Пушкіна “Казка про мертву царівну та сімох богатирів”, О. Вайльда “Зоряний хлопчик” Та “Щасливий принц”, Г. К. Андерсена “Снячий королева”) Красива людина завжди привертає до себе увагу. Нею милуються, пишаються, на неї хочуть бути схожими. А якщо до того вона любить грати перші ролі, добре зодягнена, шляхетного походження, то може стати для когось і справжнім ідеалом, зразком людської досконалості. Пам’ятаєте, якою блискучою, прекрасною здавалася Каєві Снігова королева? За все життя він не бачив такого привабливого […]...\nТвір-цитати “Перші враження Робінзона від острову” Мало кому відомо, що Даніель Дефо написав за своє життя більше півтисячі творів, серед яких сім романів. Але в усьому світі він відомий як автор одного єдиного пригодницького роману “Робінзон Крузо”, який понад двісті років з задоволенням читають і дорослі, і діти. Життя і незвичайні пригоди Робінзона Крузо, моряка з Йорка, який прожив двадцять вісім […]...\nЦитати темі гроші й професія Жити – значить працювати. Робота є життя людини. Вольтер Ледачі завжди бувають людьми посередніми. Вольтер Школа – це майстерня, де формується думку підростаючого покоління, треба міцно тримати її в руках, якщо не хочеш випустити з рук майбутнє. А. Барбюс …Немає настільки поганої людини, якого б добре виховання не зробило краще. В. Бєлінський Усяка школа знаменита […]...\nНаука про те, як лишитися самим собою (За творчістю В. Стуса) Бути самим собою, лишатися самим собою – це важкий труд, який триває все життя. І ця спроба може призвести людину до загибелі. Особливо, якщо ця людина – поет. Василь Семенович Стус перемагав у своєму житті частіше, ніж програвав. Він перемагав словом і справами. Перемагав загальну інертність суспільства, заблокованість української мови, тупість партійних керівників і партократів […]...\nКрилаі вирази, вислови, цитати, які когут бути у творах ПРО БАТЬКІВЩИНУ ТА ПАТРІОТИЗМ. ПРО РІДНУ МОВУ, УКРАЇНСЬКУ ПІСНЮ. Будь-чий патріотизм доводиться не словом, а ділом. В. Бєлінський. Хто не належить своїй вітчизні, той не належить і людству. В. Бєлінський. Де люблять нас – лиш там оселя рідна. Дж. Г. Байрон. Пісня, яку співає мати біля колиски, супроводжує людину все її життя, до труни. Генрі […]...\nТвір на тему: “Вчинок, за який я себе засуджую” Якщо озирнутися назад, у своє минуле, завжди можна знайти один, а то й кілька вчинків, про які хочеться забути. Людина не завжди щира з собою та іншими, а це часом призводить до неприємних наслідків. Соромно зізнатися, але в моєму житті теж є місце вчинкам, про які я шкодую. Одного разу я прилюдно образила свою подругу. […]...\nТвір роздум чому я пишаюся своїм товаришем.\nПопередній Попередній запис: З історії музичного мистецтва в Україні\nНаступний Наступний запис: Мушкетик Юрій Михайлович


У школах та дитсадках Миколаєва до кінця січня оголосили карантин — 5 канал\nВодночас дошкільні заклади все ж прийматимуть дітей, чиї батьки не знайдуть можливості з ким залишити їх вдома.\nТаке розпорядження ухвалили в міській раді в неділю, 24 січня. Карантин триватиме з 25 січня по 31 січня 2016 року, інформують у прес-службі міськради. Водночас дошкільні заклади все ж прийматимуть дітей, чиї батьки не знайдуть можливості з ким залишити їх вдома.\nЯк повідомляв 5.ua, у суботу, 23 січня, через підвищений рівень захворюваності на грип та ГРВІ напередодні оголосили карантин на Закарпатті. Також цього тижня на вимушених канікулах школярі в Івано-Франківській області, а також на Рівненщині, Черкащині та Херсонщині.\nНагадаємо, станом на 19 січня в Україні зареєстровано близько 2,5 млн випадків захворювань на грип та ГРВІ, або близько 6% населення України.\nМиколаїв грип ГРВІ карантин


«Була мертва три хвилини»: новонароджена дочка Ф'юрі пережила клінічну смерть\n"Була мертва три хвилини": новонароджена дочка Ф'юрі пережила клінічну смерть\n13 серпня 2021 в 13:37\nФото: The Sun | Дочка Тайсона Ф'юрі пережила клінічну смерть\nБатько чемпіона світу з боксу підтвердив, що дочка Тайсона Ф'юрі перебувала в критичному стані.\nУ чемпіона світу з боксу британця Тайсона Ф'юрі та його дружини Періс Ф'юрі ледь не сталася трагедія під час народження шостої дитини, повідомляє The Sun.\nЯк повідомляє батько Тайсона Ф'юрі Джон Ф'юрі, дитина дійсно мала серйозні проблеми і пережила клінічну смерть — дочка Ф'юрі не дихала самостійно протягом трьох хвилин і була підключена до штучної вентиляції легенів у реанімації.\nДитину вдалося врятувати завдяки оперативній реакції лікарів, які вчасно провели всі необхідні процедури для відновлення дихання.\nСам Ф'юрі подякував у соцмережах всім за підтримку і молитви за здоров'я свого шостого немовля. Маленьку назвали ім'ям Афіна, зараз її життю вже нічого не загрожує.\nЧим знаменитий Тайсон Ф'юрі?\nТайсон Ф'юрі — чемпіон світу в боксі в суперважкій вазі. Запам'ятався українському спортивному вболівальнику, як боксер переміг за очками Володимира Кличка в передостанньому бою в його кар'єрі. Крім того, Ф'юрі відомий зухвалою поведінкою за межами рингу — на пресконференцію з Кличком одного разу він прийшов у костюмі Бетмена і перестрибнув стіл замість того, щоб нормально всістися за стілець.\nНезважаючи на одіозний образ у ЗМІ та трештолки, які любить влаштовувати британець, він дійсно хороший на рингу. Після перемоги над Кличком він провів два бої із супертяжем Деонтеєм Вайлдером і жодного разу не програв — перший бій завершився внічию при його повній домінації, а в другому бою британець переміг достроково. Вайлдер підключив юристів і зумів змусити Ф'юрі проводити ще один реванш. Очікується, що бій відбудеться 9 жовтня у США.\nУсик в "костюмі Джокера" провів першу битву поглядів з Джошуа (фото, відео)\n14 вересня 17:32\nСекретний бій: Джошуа побив Ф'юрі в 2010-му році — ЗМІ\n16 серпня 11:42\nМоторошний момент: футболісту "Бордо" стало погано прямо під час матчу (фото)


Риба з овочами та любистоком\nЯкщо ви скучили за зиму по свіжій зелені, виростите любисток і приготуйте з них дивовижно смачну страву з риби.\nЛюбисток служив людині з давніх часів. Римляни застосовували його як засіб від розладу шлунка і для видалення веснянок, німці – для ароматичних ванн. На Русі нареченої зашивали гілочки любистку в подоли своїх суконь, щоб їх любили все життя, а дружини додавали його в страви, щоб укріпити чоловічу силу подружжя.\nВ їжу підходять молоді пагони і листя, що володіють пряним запахом і смаком, що нагадує селеру. Іноді – корінь, у якого злегка пряний лимонний аромат і гострий, трохи гіркуватий смак.\nЧас любистку – кінець березня-початок квітня, коли інша городня зелень ще тільки прокльовується і несміливо тягнеться до весняному сонечку. Його можна їсти сирим разом з очищеними черешками або додавати в овочеві салати, страви з рубленого м’яса свинини, яловичини, риби або птиці.\nТакож можна використовувати його для приготування зеленого масла (подрібнене молоде листя + розм’якшене вершкове олія + сіль), маринадів і ароматичного оцту. Або додавати в невеликих кількостях в соуси і підливи до смаженого м’яса, блюда з яєць і сиру.\nМ’ясний бульйон, приправлений любистком, набуває винятковий смак. Хороша пряність в українському борщі, пюре з картоплі і квасолі.На зиму добре заготовлювати зелень і коріння любистку (останні можна додавати в подрібненому вигляді в рагу і страви з птиці). Любисток поєднується з петрушкою, чебрецем і розмарином.\nПряність володіє інтенсивним смаком, тому додавайте її в їжу в невеликих кількостях.\nНорма на одну порцію: сушеної зелені – на кінчику ножа, свіжої – 1/3 ст. л. за 5-10 хв. до готовності страви.\nРиба з овочами і любистком\n0,5 кг морської риби\n2/3 скл. молока\n1. Змащену маргарином глибоку сковороду, посипте тонким шаром панірувальних сухарів, викладіть шматочки риби, обробленої на філе, посоліть.\n2. Зверху розкладіть нарізану розморожену квасолю, посоліть, залийте яйцями, збитими з молоком.\n3. Посипте подрібненою зеленню любистку.\n4. Запікайте в розігрітій духовці на середньому вогні 30-35 хв.\n5. Подавайте з картопляним пюре.\nЛюбисток можна замінити петрушкою, селерою або кропом.