ГДЗ Українська мова 3 клас Захарійчук Вправа 248 – 272 Нова програма 2020 рік 1 частина (Ответы к учебнику Відповіді до підручника) » Допомога учням\nВправа 248 Дієслово\n(Що?) струмки (що роблять?) жебонять.\n(Хто?) пташки (що роблять?) цвірінчать.\n(Що?) проліски (що роблять?) цвітуть.\n(Хто?) джмелики (що роблять?) гудуть.\n(Що?) весна (що робить?) йде.\nВправа 249 Поєднали іменники за змістом\nДіти (що роблять?) граються, косарка (що зробила?) скосила, ластівка (що зробила?) прилетіла, літак (що зробив?) відлетів, пекар (що буде робити?) буде пекти, море (що робить?) шумить, лікар (що робить?) лікує, учитель (що робитиме?) писатиме.\nХлопчик думав про самотній місяць, засніжені будинки, які подібні до тортів чи тістечок.\n• Доповнили речення дієсловами з тексту відповідно до питань.\nЯ (що робив?) спостерігав. Він (що робить?) сідає. Я (що зробив?) зрозумів. Сніг (що зробив?) накрив. Я (що зробив?) лизнув. Мама (що робила?) відклеювала. Я (що робив?) терпів.\nТепер Місяць живе (що робить?) у мене в слоїку! Я накидав (що зробив?) туди вовни з нашої Бульки. Вичісував (що робив?) її два дні! Місяць спить (що робить?) на дні слоїка, і йому затишно й тепло.\n• Чому хлопчик вирішив поселити Місяць у слоїк? Чи можна назвати головного героя мрійником? Мрійливий хлопчик вирішив поселити самотній Місяць у слоїк. У зимову пору йому буде там затишно й тепло. Місяць матиме вірного друга і перестане бути самотнім.\nВправа 252 Зв'язок дієслова з іменником\n(Що?) береза (що робить?) розвивається, (хто?) зозуля (що робить?) озивається, (що?) сонце (що робить?) усміхається, (хто?) зайчик (що робить?) умивається.\nВправа 253 Зв'язок дієслова з іменником\n(Хто?) бджола (що робить?) літає, (хто?) лелека (що робить?) прилітає, (хто?) хлібороб (що робить?) збирає, (хто?) дизайнер (що робить?) оздоблює, (хто?) письменник (що робить?) пише, (хто?) художник (що робить?) малює, (хто?) продавець (що робить?) продає.\nВправа 254 Зв'язок дієслова з іменником\n(Що?) місяць (що зробив?) вийшов, (що?) туман (що зробив?) піднявся, (хто?) кінь (що зробив?) потонув, (хто?) їжачок (що робив?) сидів, (хто?) коники (що робили?) грали, (хто?) зайчики (що робили?) танцювали, (хто?) їжачок (що робить?) сходить.\n• Про кого йдеться? Про їжачка. Хто, крім їжачка, згадується в цьому тексті? Кінь.\n• Пофантазуй та створи продовження казки, придумавши, що їжачок міг побачити в тумані.\nНастала (що зробила?) весна. Подув (що зробив ?) теплий поривчастий вітер. Цей вітер зганяє (що робить?) і розганяє (що робить?) завісу хмар. Тікаючи по небу від вітру, хмари залишають (що роблять?) великі краплини дощу.\n• Підкреслили слово у якому є орфограма «Правопис префікса роз-»\nНастала весна. Подув теплий поривчастий вітер. Цей вітер зганяє і розганяє завісу хмар. Тікаючи по небу від вітру, хмари залишають великі краплини дощу\nВправа 256 Продовження казки про Оленчину рукавичку…\nЯ (що робив?) бачив учора — дія, що відбулася в минулому (час минулий).\nЯ (що роблю?) бачу, радію, стою сьогодні — дія, що відбувається тепер (час теперішній).\nЯ (що буду робити?) буду співати — дія, що відбудеться в майбутньому (час майбутній).\n• Списали речення, у дужках уписуючи час дієслова.\nЯ радію (теп. ч.) весні! Учора я бачив (мин. ч.) листячко маленьке. Сьогодні я бачу (теп. ч.) більше. Я стою (теп. ч.) біля гніздечка, я буду співати (майб. ч.)\nспіваю, читаю, слухаю, шукаю\nспівала, читав, слухала, шукала\nбуду співати, буду читати, буду слухати, буду читати\nСпіваю (що роблю?), співала (що робила?), буду співати (що буду робити?);\nчитав (що робив?), буду читати (що буду робити?), читаю (що роблю?);\nслухала (що робила?), буду слухати (що буду робити?), слухаю (що роблю?);\nшукаю (що роблю?), шукала (що робила?), буду шукати (що буду робити?).\nМи з моєю дружиною-щевричкою місяць тому збудували (що зробили? мин. ч.) гніздечко. Вона там висиджує (що робить? теп. ч.) пташенят. Ми їх годуємо (що робимо? теп. ч.) й гріємо (що робимо? теп. ч.). Потім малята самі шукатимуть (що робитимуть? майб. ч.) собі їжу. Вони летітимуть (що робитимуть? майб. ч.) у небо та співатимуть (майб. ч.) веселі пісні.\nлітаю (що роблю?)\nшукаю (що роблю?)\nвишиваю (що роблю?)\nвирізаю (що роблю?)\nлітав (що робив?)\nшукав (що робив?)\nвишивала (що робила?)\nвирізав (що робив?)\nлітатиму (що робитиму?)\nбуду шукати (що буду робити?)\nвишиватиму (що робитиму?)\nбуду вирізати (що буду робити?)\nВправа 261 «Реве та стогне Дніпр широкий…»\nДніпр (що робить?) реве, стогне.\nДніпр (що робив?) ревів, стогнав.\nДніпр (що буде робити?) буде ревіти, буде стогнати.\nДві сестри до осені зеленіють, а потім одна червонітиме, а друга чорнітиме. Відгадка: горобина (червона і чорна).\nОпис калини і горобини...\nлозина буде нагинатися\nВправа 263 Як співає жайворонок...\nЖайворонкова пісня житиме у весняному степу. Коли пташка буде спати уночі, пісня спатиме разом з нею біля сірої грудки землі. Жайворонок буде оберігати її від холодного вітру та студеної роси. Буде пробуджуватися пташка — і пісня пробуджуватиметься.\nЖайворонкова пісня жила у весняному степу. Коли пташка спала уночі, пісня спала разом з нею біля сірої грудки землі. Жайворонок оберігав її від холодного вітру та студеної роси. Пробуджувалася пташка — і пісня пробуджувалась.\n• Про кого йдеться у вірші? Про носорога.\nНе насмітіть! Не наступіть! І не зірвіть!\nВправа 266 Підкреслили не з дієсловами\nДоброго не бійся і поганого не роби.\nРемесло на плечах не висить і хліба не просить.\n• Не гавкає, не кусає, а в дім не пускає. Відгадка: замок.\nНаголос змінює значення слова (слова-омоніми): замо́к (пристрій для замикання дверей), за́мок (будівля).\nВправа 267 Підкреслили не з дієсловами\nЩо вмієш — не забувай, чого не вмієш — навчайся.\nНе проходь мимо старших людей, привітайся.\nНе забувай про бідних, допоможи.\nНе ледачкуй, щиро трудися!\nВправа 268 Поради, як користуватися книжкою…\nМене не їдять, і без мене не їдять. Відгадка: сіль.\nТече, тече — не витече, біжить, біжить — не вибіжить. Відгадка: річка.\nІде слідом за тобою: утікай — не утечеш, доганяй — не доженеш. Відгадка: тінь.\n• Дієслова з не пишемо окремо: не їдять, не витече, не вибіжить, не утечеш, не доженеш.\n• Звуко-буквений розбір слова: сіль [с' і л'], річка [р' і ч к а], тінь [т' і н']\nВправа 270 За якої умови мама-мишка купить доньці комп'ютер?\nТільки ти не лінуйся, добре вчися, не забувай у школі ранець, не верти хвостом на уроці, не пищи на перервах, не гризи крейду, не залишай під партою сміття.\nВправа 271, 272 Основні правила користування Інтернетом...\nНе давайте нікому, крім рідних, свої паролі, навіть найближчим друзям.\nНе шкодьте й не заважайте іншим користувачам.


Американський військкор на Донбасі: ЗС України показують, якою буде наступна війна з Росією | Новинарня\nHome / Війна / Американський військкор на Донбасі: ЗС України показують, якою буде наступна війна з Росією\nАмериканський військкор на Донбасі: ЗС України показують, якою буде наступна війна з Росією\nФото: Єфрем Лукацький, АР\nУ вересні 2014 року військовий кореспондент зі США Нолан Пітерсон спостерігав за танковим боєм з пагорба в Маріуполі.\nВін побував на полі бою, коли була підписана перша домовленість про припинення вогню, 5 вересня 2014 року, і бачив знищені танки та бронетранспортери, і тіла десятків загиблих військовослужбовців, які нагадували йому гіпсові форми мертвих у Помпеях, що здавались застиглими в русі у хвилину їх смерті.\nКонфлікт на Сході України і був тоді, і залишається сьогодні справжньою війною – про це Пітерсон пише на сайті видання Daily Signal у статті під назвою “Правда про війну в Україні”.\nНолан Пітерсон – колишній пілот спецназу США, ветеран бойових дій в Іраку та Афганістані, закордонний кореспондент Daily Signal, що перебуває в Україні.\nЦя його стаття була написана до щорічного саміту робочої групи Сполучених Штатів та України у Вашингтоні, який проводили Американська рада зовнішньої політики, Центр американсько-українських відносин та Український конгресовий комітет Америки.\nУ перші місяці війни, крім регулярної армії, звичайні українці поповнювали лави партизанського війська, яке припинило наступ об’єднаних російсько-сепаратистських сил, що в той час перекидалися на Донбасі.\nЦе була війна з низів, народна армія – приклад суспільства, якому не потрібно було нав’язувати війну пропагандою. Це було спонтанним органічним усвідомленням того, що Батьківщина – під загрозою.\nУкраїнське суспільство, а не його офіційна армія, відбило російське вторгнення на Донбас 2014 року.\nІ ось, пише Пітерсон, через три роки після початку війни, і через два роки після “Мінська-2”, українські військові все ще перебувають там у траншеях, зазнають виснажливих щоденних ракетних та артилерійських обстрілів, переживають вибухи мін, снайперський і танковий вогонь у війні, яка, за всіма ознаками, не має кінця.\nВони здебільшого воюють з окопів та укріплених позицій уздовж ліній фронту на Донбасі. Це, за його словами, “бій на відстані, в якому військові навряд чи будь-коли бачать, у кого вони стріляють”.\nЦе страшний вид бою, зазначає військовий кореспондент Пітерсон, в якому він ніколи не брав участі за всю свою кар’єру пілота сил спеціальних операцій ВПС США в Іраку та Афганістані.\nПітерсон називає мирні Мінські угоди фарсом. Війна все ще триває, і військові та цивільні особи з обох боків все ще гинуть та отримують поранення майже кожного дня, наголошує він.\nАле, війна зміцнила Україну, її громадян та її вояків, і довела, що країна готова й прагне боротися за свою свободу.\n“Протягом років моїх воєнних репортажів” українська військова еволюція була вражаючою”, – заявляє Нолан Пітерсон.\nУ 2014 році українська армія була силою без керма, із персоналом та оснащенням, яке нехтували 25 років; армія навмисне руйнувалася корумпованими урядами, підконтрольними Москві.\nЗа останні три роки, в умовах війни, Україна відбудувала свої Збройні сили, перетворивши їх на другі за величиною в Європі, що включають близько 250 тисяч військовослужбовців регулярної служби та 80 тисяч резервістів. На континенті більша лише армія Росії.\nПітерсон вказує на те, що Україна також збільшила військовий бюджет на 23% після початку війни.\nХоча Україна має чисельну перевагу над іншими європейськими державами в частині військ та звичайної зброї, ЗСУ потребують модернізації. Значна частина їх арсеналу – ще часів “холодної війни”.\nАле на відміну від “холодної війни”, стратегічна військова доктрина України сьогодні визначає Росію як найбільшу загрозу безпеці країни. Отже, Київ відбудовує свої військові сили з конкретною метою: захищатись від російського вторгнення та прийняття стандартів НАТО до 2020 року.\nОрієнтир 2020: Україна погодила початок діалогу щодо заявки на ПДЧ НАТО\nДля модернізації Україна переробляє свій військово-промисловий комплекс.\nУ 2015 році Україна була дев’ятою країною серед найбільших експортерів зброї. У 2016 році українські контракти на експорт зброї виросли на 25% з рівня 2015 року і склали близько 750 мільйонів доларів.\nНолан Пітерсон звертає увагу на те, що президент Петро Порошенко закликав Україну до 2020 року стати однією із п’яти найбільших країн-експортерів зброї в світі.\nПроте, на погляд кореспондента, оновлення військово-промислового комплексу України було помилковим.\nВін вказує на низку причин, зазначаючи, що суть справи лежить у тому, що український військово-промисловий комплекс підриває корупція. В цілому, він більше налаштований на створення експорту озброєння, ніж задоволення потреб українських військ на місцях.\nПітерсон пише, що в нього була можливість спостерігати за навчаннями з американськими військовими на полігоні в Яворові. За словами спецкора, Україна має великий досвід, якому американські військові та їх союзники, якщо вони мудрі, повинні навчатися, аби зрозуміти, якою буде війна з Росією.\nУкраїнці звикли перебувати на слабкій стороні бою. Це незвичне місце для більшості американських військ, додає Нолан.\nВійна в Україні – це приклад вивчення російської гібридної війни. І українські війська з обмеженими можливостями зімпровізували успішний захист від Росії.\nПісля трирічної війни, в якій загинуло понад 10 тисяч українців [з обох боків], моральний дух українських військ залишається високим. Хоча вони втомилися після трьох років війни в складних умовах.\n“Щоразу, коли я відвідую фронт, – зазначає Пітерсон, – я запитую українських військових, за що вони борються. Протягом трьох років нескінченного бою їхні відповіді не змінилися”.\nЗа словами кореспондента, військові кажуть, що борються за свободу своєї країни. Вони вірять, що якщо складуть зброю, залишать свої позиції і підуть додому, то Росія просто вторгнеться слідом за ними.\nУкраїнці мають волю до боротьби. Вони довели це, коли боролися і вмирали за свою свободу, наодинці, проти другої за потужністю армії світу протягом більш як трьох років. Але їм потрібна допомога, підкреслює Пітерсон.\nІ тут знову виникає багатолітнє питання, яке обговорюється у Вашингтоні й полягає в тому, чи повинні Штати надавати Україні летальну зброю.\nНолан Пітерсон каже, що на підставі того, що він бачив, і з розмов з українськими чиновниками, смертоносна зброя США – на цьому етапі – буде більш символічним жестом. Але це могло б послати Москві недвозначний сигнал про рішучість США захистити Україну від більшої агресії.\nЦе також буде підтвердженням, наголошує Нолан Пітерсон, права будь-якого народу, незалежно від сфери впливу, в якій він опинився, обирати свою власну долю.\nПублікація українською мовою – на основі перекладу “Голосу Америки”\nПентагон активно працює для надання Україні летальної зброї,\nпитання лише за Трампом\nПов’язані публікаціїdon't missmainАТОвійнаСША\nЄвропейський Союз готовий надати Україні 1,2 мільярда євро макрофінансової допомоги для відновлення економіки за умови, якщо вона конструктивно взаємодіятиме з Міжнародним валютним фондом і посилюватиме верховенство права. Про...


ПолІс: 400-річчя Дому Романових. Як німці стали царями Росії.\nСпостерігаючи за цим «дійством», ловив себе на думці про величезний фарс, в якому будівничі «Руського міра» використовували темних забитих люмпенів, аби показати, що ідея «Вєлікой і нєдєлімой» ще живе.\nПро «тренд» - це зрозуміло. Нинішнє політичне керівництво та керівники Церкви є затятими ретроградами і щосили намагаються повернути колесо історії назад, відновити оту імперію, що її було втрачено вже бозна коли. Відповідно, тему царів Романових як легітимних (і гаряче любимих) для всіх без винятку народів Імперії щосили пхають у «політичний тренд» того, що отримало назву «руського мира».\nАле я – історик. Намагаючись бути істориком незаангажованим, не можу не сказати, що вклонятися «руському царю» ніяк не можна. Не лише тому що це – ідея Імперії, чужої українству. Справа в тому, що і росіянин, котрий себе поважає, не може сприймати Миколу ІІ як «руського» царя – а лише – як царя Росії. Або царя росіян. Кому як миліше.\nРізниця – величезна. Адже, якщо поглянути в історію, подивитися на генеалогічне дерево династії Романових, переконуєшся, що царі ці по крові були хто завгодно, але – не руські.\nСаме Юрій Довгорукий був (за легендою, бо є відомості про більш пізнє заснування міста) Москви.\nНа той час це князівство власне Руссю не вважалося, прийнято говорити про таку собі провінцію, якими були підкорені терени Римської імперії, або в новітніх імперіях – колонії. В середньовічній літературі Володимиро-Суздальське князівство називали Заліською Украйною, або просто – Заліссям. Новгородські літописи князівство називали Низовською землею.\nЦе все недаремно, бо в той час ці терени населяли не слов`Яни, з якими зазвичай ототожнюють Русь, а – фінно-угорські племена: мєря, ерзя, чудь, тощо.\nВ принципі, ми це проговорюємо лише затим, аби народ знав, що ніколи не було таких утворень, як Північно-Східна Русь та Новгородська Русь. Більше того – не було й Київської Русі. Була лише – Русь. З центром в Києві. Автентична територія якої (в імперії це називається метрополія) більш-менш співпадала з нинішньою Київською областю та деякими сусідніми з нею.\nІ про Юрія Долгорукого ми тут згадали лише як про засновника Москви, бо до подій, які стосуються нашої сьогоднішньої теми від тих часів дуже далеко.\nМолодші Рюриковичі (Мономаховичі) правили цією землею, аж до того, як вона почала зватися Московією; потихеньку «збирали землі», користуючись підтримкою ханів Золотої орди, з якими постійно родичалися, потім – брутальною військовою силою та інтригами. Загалом, поставала звичайна імперія східного типу. І все було добре аж до 1613 року.\nТо були часи Великої смути.\nПочалося все зі смерті царя Іоанна IV, якого в усіх європейських документах іменували «Жахливим», а в московських, аби трохи «підсолодити» - «Грозним».\nСправа в тому, що після того, як під час чергового припадку буйності Іван Жахливий прибив свого старшого сина Івана, який був спадкоємцем престолу, влада перейшла до рук молодшого - Федора Iоановича.\nНовий цар був трохи не в собі. Як характеризував його сам Іван Грозний:\nІнші сучасники, а також історики – більш категоричні й відкликаються про царя як про скудоумного. Наприклад,\nВ часи царювання Федора І фактичним володарем Москви був знатний боярин, шурин царя – Борис Годунов.\nУсі, в тому числі й іноземці знали: царює Федір І, а править – Годунов. Саме до нього на аудієнцію йшли не лише державні мужі, та воєначальники, але й – закордонні дипломати.\nВзимку 1598 року цар тяжко захворів і помер так само тихо, як і жив. Так припинилася Московська династія Рюриковичів.\nОтож в лютому 1598 року на царство обрали Бориса Годунова. Це була більш-менш компромісна фігура, бо, окрім здібностей державного правителя, він ще й міг вважатися родичем Рюриковичів (його сестра була дружиною царя Федора).\nПо смерті Годунова на торон сів його син - освічений, розумний, але на щасливий син Бориса Годунова – Федір ІІ Борисович правив лише 2 місяці й був убитий боярами в змові з Лжедимітрієм І.\nСильна царська влада боярам була не потрібна. Тож їх вибір впав на Михайла Федоровича Романова. На той період хлопцю було 16 років. Ніякими особливими якостями він не вирізнявся, і за легендою, бояри обрали його, кажучи «новий цар малий, недосвідчений, будемо при ньому правити». Насправді вирішальну роль тут зіграли інтриги батька нового царя – «названого патріарха» Філарета (в миру – боярин Федір Микитович Романов), котрий фактично і правив країною нарівні з сином.\nПроте нас не це цікавить. Цікавить род.\nЯк бачимо, тут вперше з`являється прізвище Романових. До роду Рюрика вони не мали жодного стосунку. Перший відомий предок цього роду – московський боярин Андрій Кобила часів Івана Калити. Звідки походить той Кобила? Маємо офіційні відомості. Тримайтеся міцніше за стілець.\n«…князь Гланда Камбила, сын князя Дивона, потомок прусского короля Видевута, утомлённый в борьбе против Тевтонского ордена, выехал в 1287 году вместе со своим сыном и множеством подданных к великому князю Александру Ярославичу Невскому. Там он крестился с именем Иван, а его сын получил прозвище Кобыла, что объяснялось опиской писца (http://ru.wikipedia.org/wiki/Андрей_Кобыла).\nАндрій Кобила не мав навіть титулу князя. І його нащадки не мали. Не мали навіть боярського чину. Були лише придворними царськими. Роман Захарович Юр`їн-Кошкін, який вважається родоначальником роду Романових, мав лише статус окольничого (другий після боярина чин Думи) та воєводи (намісника в провінційних містах та командира ополчення). І лише в 1562 році діду новоявленого царя – Микиті Романовичу Захар`їнц було пожалувано титул боярина. За що? За які звитяги? Так він же був братом першої дружини Івана Грозного – Анастасії! Негоже, аби у цариці родичі перебували лише в дворянському званні.\nНікуди не дінешся – доводиться констатувати, що обраний на царство Михайло на той момент вважався вихідцем із «худого» роду. Його генеалогія не йшла ні в яке порівняння з князями Волоцькими, або Одоєвськими, або ті ж Баратинські. У них в усіх у жилах текла кров Рюрика, нехай і капітально розбавлена.\nВ 1613 році в числі можливих кандидатів на царство був Іван Михайлович Воротинський. Боярин. Стариший син останнього удільного князя Михайла Івановича. Рюрикович. Чому не вибрали його? Бо був членом «Семибоярщини», характеризувався як талановитий і жорсткий адміністратор і воєвода. От татусь майбутнього царя Михайла, просуваючи його на трон, лякав решту боярства, що цей цар «буде злий»!\nВкравши у роду Рюриковичів трон для нащадків придворного блюдолиза царя Івана Калити – того самого Кобили, який колись гнувся перед Рюриковичем, підмітаючи підлогу бородою і принижено іменуючи себе «холопом царським Андрюшкою», Федір Микитович вирішив, що не зайвим буде обзавестися і прізвищем.\nНе довго думаючи, царський папа взяв за прізвище ім`я свого дідуся.\nТа не в коня корм, як кажуть в Русі. Царями зробитися Романови змогли, але що то були за царі!\nПро Михайла Федоровича ми вже казали. Ні риба – ні м'ясо. За дружину він собі взяв княжну Марію Володимирівну Долгорукову, з чернігівських Рюриковичів. Хід – розкішний – хоч таким чином влити в свій рід кров істинних властителів Русі. Та не так сталося. Марія захворіла і померла через 5 місяців після весілля.\nЩодо смерті першої дружини першого царя із «знатного» роду Романових існують дві версії. Обидві дуже цікаві.\nЗгідно з першою, царицю могли отруїти. Хто? Невідомі особи, з числа тих,\nТихенько собі свиснемо. Наскільки ж мала деградувати Московія як держава спадкоємців Рюрика, щоб в ній почали господарювати особи, які не бажали повертати престол Рюриковичам! А може, це все ж була хвороба? Божа кара Романовим за те, що зазіхнули на висоти «не по чину»?\nДруга версія – ще крутіша:\n«Мария Долгорукова скончалась от родовых схваток, произведя на свет нежизнеспособного ребенка. Как отмечают исследователи, это может означать, что царь женился на уже беременной Женине» (там же).\nНічого собі! Та хто ж насмілився запліднити наречену самодержця Всея Русі?! Що за бєспрєдєл? Уявіть собі, до царських палат взяли жінку, яка має народити первістка, спадкоємця престолу, і виявляється, що той первісток – байстрюк! При тому – байстрюк від невідомого батька! Від себе додамо – нежиттєздатний байстрюк!\nЧомусь історики не розглядають інший варіант. У цариці могли бути просто передчасні пологи. Вірніше, за сучасними медичними нормами, зважаючи на термін можливої вагітності (якщо батьком був Михайло), то був спонтанний аборт (викидень).\nОце так початок царювання династії Романових! Чи не давнє прокляття висіло над троном Рюриковичів? Все могло бути, цілком могло бути «пороблено», аби захистити великокнязівський стіл від осіб, що не належали до роду Рюрика.\nЗа другу дружину Михайло взяв собі нікому не відому дворянку – Євдокію Лук`Янівну Срєшньову. Вона й народила спадкоємця – майбутнього «тішайшєго» царя Олексія Михайловича.\nЗовні то був один з найкращих царів за всю історію Росії. Провів багато реформ в державному управлінні, фінансах та армії. Не був кровожерливим, що для Москви є чималою дивиною. Однак…\nЗла доля висіла і над першим з уроджених царів династії Романових. Діти.\nОлексій Михайлович майже напевне мав якісь генетичні вади, які призвели до появи на світ нежиттєздатних дітей.\nЦар цей мав дві дружини, які загалом народили 16 дітей.\nВід Марії Іллівни (Милославської) – 13 синів та дочок. До похилого віку доживали лише жінки. Хлопчики (всі!) від народження мали слабке здоров`я, і це є незаперечним свідченням деградації.\nСтарший, спадкоємець трону Дмитро помер в 3 роки.\nФедір (Федір Олексійович (III) – вступив на престол після смерті батька, в 14 років. На цей час був тяжко хворий, з раннього дитинства страждав на скорбут (цинга). Як відомо, цинга розвивається через нестачу в організмі вітаміну С і в принципі лікується дуже легко – відповідною рослинною дієтою. У випадку з царем Федором не допомагало нічого. Висновок: його організм просто не міг засвоювати цей вітамін в необхідній кількості і не виробляв його сам. Це – гормональні порушення.\nПомер цар Федір в двадцятирічному віці і на той час на нього було страшно дивитися.\nІван V, як відомо, був наступним за старшинством спадкоємцем престолу. Але він відрізнявся крайньою хворобливістю. За наявними відомостями, страждав на слабоумство. Був абсолютно не здатен правити. Серед бояр обговорювався варіант з його відстороненням від влади на користь молодшого – Петра. Але цього не відбулося через спротив родини Милославських. Тож Івану просто додали «співправителя» - Петра.\nНагло помер у віці 29 років.\nВід Наталії Кирилівни Наришкіної цар Олексій Михайлович мав трьох дітей – дві доньки і сина. Молодша дочка – Феодора померла у віці 4 років. Інша донька – Наталія дожила до 43 років. Але за неї – трохи згодом. Зараз нас цікавить знаменитий Петро І.\nПетро І був видатним виродком. Страждав на епілептичні напади і судоми, які супроводжувалися диким головним болем.\n«… молодой царь начал страдать досадным, нередко заставлявшим его испытывать мучительные унижения, недугом. Когда Петр возбуждался или напряжение его бурной жизни становилось чрезмерным, лицо его начинало непроизвольно дергаться. Степень тяжести этого расстройства, обычно затрагивавшего левую половину лица, могла колебаться: иногда это был небольшой лицевой тик, длившийся секунды две-три, а иногда -- настоящие судороги, которые начинались с сокращения мышц левой стороны шеи, после чего спазм захватывал всю левую половину лица, а глаза закатывались так, что виднелись одни белки. При наиболее тяжелых, яростных припадках затрагивалась и левая рука -- она переставала слушаться и непроизвольно дергалась; кончался такой приступ лишь тогда, когда Петр терял сознание»( http://zanuda.offtopic.su/viewtopic.php?id=1369).\nПропаганда пояснювала це переляком, який Петро пережив під час стрілецького бунту. Але це неправда. Бунт був, коли Петру виповнилося 10 років. Після цього аж до юного віку нічого не відбувалося, а потім почалося. Хвороба, яка, видно, дрімала, вилізла, спровокована пиятикою та гультяйством.\nВідзначимо, що і зовнішність останнього царя і першого імператора була дуже своєрідною. При всякому зрості (204 см.) мав ногу… 38 розміру. Одяг Петра – 48 розміру, що говорить про крайню худорлявість. Цар мав непропорційно маленькі руки й голову, вузькі плечі. Загалом – досить неприємна картина. Щоправда, завдяки портретистам та радянському кіно Петро І постає таким собі чудо-богатирем. Досі розповідають, що Петро мав величезну силу – гнув підкови та металеві тарілки. Щоправда при цьому не уточнюють, що підкови ті були парадні – дуже тонкі, схожі на ті, які зараз використовуються на іподромах, а тарілки – срібними.\nМіж іншим, непропорційно маленька голова може бути ознакою мікроцефалії (можливо, в легкій стадії).\nДодамо сюди ще напади жахливого неконтрольованого шаленства, видатну жорстокість, садизм (любив власноруч катувати арештантів), алкоголізм і навіть гомосексуалізм, про який не лише відкрито говорили в гвардії, зачисляючи в коханці царя Меншикова («Цар живет с Меншиковым блудно»), але й свідчення сучасників (Бєрхольц, Бєцкой, Кон) – і отримаємо повну картину.\nДо 11 років Петро не міг навчитися… читати. Все ще вчив абетку. До кінця життя писав з величезною кількістю граматичних і стилістичних помилок. Зараз би такого учня спровадили б до спецшколи для розумово відсталих дітей…\nА знаменитий «Всепьянейший Собор»? А страти священиків, коли їх вішали на спеціальних шибеницях у вигляді хреста кати, перевдягнені… Православними ієрархами\n(детальніше можна подивитися тут: http://polis-luga.blogspot.com/2011/07/blog-post_25.html).\nАле тут все складніше. Зауважте: деґраданти Петро та Іван народжені від різних жінок. А от батько у них – один. Відповідно, провина лежить не на жінках. Ввже Олексій Михайлович був носієм неповноцінних генів. За великим рахунком, саме з нього почалося падіння дому Романових, бо вже його, а не Петрові діти мали всі ознаки нежиттєздатності.\nДо речі, царівна Наталія, улюблена сестра Петра, поділяла всі його розваги. Вона так і не вийшла заміж (цікаво, чому?) і померла від гострого гастриту шлунку, спровокованого, видно, надмірним вживанням алкоголю.\nПроте це – ліричний відступ. Про Петра будемо закінчувати, хоча ця тема – воістину невичерпна.\nВласне, можна сказати, що на Петрі Олексійовичі автентична династія Романових і закінчилася. Рідний син Петра, царевич Олексій, який спробував усунути з трону безумця, якого в суспільстві відкрито іменували «Антихристом» помер у в`язниці. Після смерті Петра трон перейшов до його онука – Петра ІІ – сина царевича Олексія та німецької принцеси Шарлоти Кристіни Софії Брауншвейг-Вольфенбюттельскої. На престол вступив в 11 років і помер од віспи, коли йому лише виповнилося 14. Ніяк проявити себе не встиг.\nОцей хлопчина є останнім представником роду Романових по прямій чоловічій лінії.\nЯк німці стали руськими царями.\nПетро І, як відомо, офіційного спадкоємця не залишив. Який час Російською імперією правила Катерина І (Марта Скавронська), яка походила чи то з латиських, чи то з естонських селян. Нею ж було складено заповіт про успадкування престолу, за яким після неї мав правити Петро ІІ Олексійович, а в разі його смерті – одна після другої – донька царя Івана V Ганна та донька самої Скавронської – Єлизавета Петрівна.\nТак і сталося. Коли Петро ІІ помер од віспи, на престол зійшла Ганна Іоаннівна. Це була вже не трагедія Романових – це була трагедія Росії.\nДо цього моменту спадкоємність престолу визначалася лише по чоловічій лінії. Ця традиція походить з давнього степового права, яким керувалися руси від Рюрика. Якщо правитель не мав сина – влада переходила до брата, або племінника, і так – далі по генеалогічному дереву, але завжди – лише по чоловічій лінії. Наші предки, звісно, генетики не знали, але тим не менш цілком вірно вважали, що повноцінна «кров», тобто – генетична спадковість – передається від чоловіків.\nТепер же влада офіційно переходила жінці. В принципі, нас мають дуже цікавити перетасування на троні в період від 1725 по 1762 роки, адже вервечка спадкоємниць та спадкоємців, від Ганни Іоанівни та Ганни Леопольдівни до дочки Петра І – Єлизавети, яка не залишила нащадків, уривається з воцарінням Петра ІІІ.\nЦю даму ще в 1710 році було видано заміж за онука пруського короля, герцога Гольштейн-Готторпського Карла Фрідріха.\nРосійські історики не можуть не визнавати, що\nЦе дуже серйозно, бо відтепер першочергове право на престол Російської імперії перейшло до німців. З цього момент спадкоємцем трону став син Ганни Петрівни, якого звали Карл Петер Ульріх Гольштейн-Готторпский. Просто безподібний русак, чи не так?\nВ Росії його швиденько хрестили під іменем Петра ІІІ Федоровича, і на престол сів хлопчик, який не знав майже ні слова по-російськи, зате з дитинства страждав на алкоголізм.\nЗамисліться, панове, а надто ті, хто полюбляє носитися з портретами «русскіх царей» над тим, що відбулося. За всіма династичними принципами, від моменту помазання на престол Петра ІІІ, Всеросійські імператори не мали жодного права називатися Романовими. Це добре розуміли вже тоді. І вийшли з ситуації дуже просто: написали папірець, типу «вважати Петра ІІІ не німцем, а – руським».\nВідсміявшись, ми на це скажемо так: якщо хтось напише довідку, що шакал віднині іменується левом, то від цього реально шакал на лева не перетвориться – скільки б печаток ми на ту фількіну грамоту не присобачили.\nТож, панове «істінниє патріоти», ви маєте знати, що\n«…по генеалогическим правилам императорский род именуется Гольштейн-Готторп-Романовский…» (там же).\nДодамо, що елементи гольштейнського герба відтоді красуються в родовому гербі «Романових» (Олексій Михайлович, певне, в труні перевертається) та на гербі Російської імперії.\nСкільки шкоди для історії Росії та інших народів імперії зробила ця шпигунка пруського короля – окрема тема. Тут треба лише згадати знищення оригіналу «Повісті минулих літ» з подальшим створення фальсифікованих «копій» викликаними з Німеччини Байєром, Шльоцером та іншими «патріотами» землі руської. Саме ця компанія вигадала «норманську теорію», згідно з якою Рюрик та його рід мають коріння не від россомонів, які володарювали в Степу, не від нащадків великого сарматського суперєтносу, які (нащадки) носили найвищій з можливих титулів – кагана, що відповідає європейському титулу «імператор» (REX), а – від диких нікому не відомих варягів.\nПавло І залишив по собі спадкоємця – Олександра І Павловича. Матір`ю його була Ганна Федорівна. Це – після хрещення. Народилася ж ця жінка як Софія Марія Доротея Августа Луїза Вюртембергська.\nОкрім Олександра І її сином був і наступний імператор – Микола І Павлович. Обидва мали вже 1/8 руської крові.\nДружиною Миколи І (і матір`ю імператора Олександра ІІ Миколайовича) пощастило стати Олександрі Федорівні, до шлюбу - Фредеріка-Луїза-Шарлотта-Вільгельміна Пруська.\nДружина Олександра ІІІ – Марія Федорівна (Марія-Софія-Фредеріка-Дагмара Датська) і народила того, хто стане останнім імператором Російської імперії – Миколу ІІ-го. Не важко підрахувати, що цей імператор мав у собі аж 1,5 %(!) руської крові. А його спадкоємець – цесаревич Олексій, якого народжено імператрицею Олександрою Федорівною (Аліса-Вікторія-Олена-Луїза-Беатриса Гессен-Дармштадтська) і поготів був – «стовідсотковим руським».\nОтож, констатуємо, що 400-річчя дому Романових святкувати нема чого. Династія по крові і навіть формально – німецька. Не зайвим буде нагадати «патріотам», що «дом Романових» впав саме тому, що його члени сприймалися росіянами як чужинці. Царську родину відкрито називали німцями і звинувачували в пособництві Німеччині, з якою Росія вела тяжку війну.\nНавіть лідери білого руху, які боровся з більшовиками, ще за живого колишнього імператора Миколу ІІ, не розглядали його поверненні на трон. Більше того, монархісти складали дуже невелику частину цього руху.\nЦі люди практично не говорили російською. Їхніми побутовими\nмовами були німецька та французька. Голова родини був носієм\n1/64 частки руської крові. Його син та спадкоємець престолу - вдвічі\nменшу. З непорозумінням, ці німці чомусь носили прізвище Романових...\nТож що святкуємо, панове «русскіє патріоти»?\nЗ великим привітом від знайомих нащадків Рюрика роду Баратинських,\nОпубліковано Павло Правий о 17:03


До Рівного з Південмашу надійшов черговий тролейбус – Національний Промисловий Портал До Рівного з Південмашу надійшов черговий тролейбус – Національний Промисловий Портал\nОновлено: 10.12.2019 - 19:53\nДо Рівного з Південмашу надійшов черговий тролейбус\nФото: Сім днів\nНовенький синій тролейбус моделі Деіпро Т203 вже прибув до Рівного. Він комфортабельний та має низьку підлогу.\nУ КП «Рівнеелектроавтотранс» переконують, таке оновлення не стане останнім. Невдовзі отримають ще один транспортний засіб.\nЯк повідомив директор КП «Рівнеелектроавтотранс» Валентин Ткачук, їздитиме тролейбус, швидше за все, за маршрутом «Мототрек – залізничний вокзал». А невдовзі з маршруту спишуть два старі тролейбуси.\nНовий транспортний засіб має низьку підлогу, що забезпечить комфортне пересування людям з інвалідністю. Є тут і широкий майданчик для візків. А також є кондиціонер. Тролейбус обладнаний спереду, ззаду та збоку інформаційним табло.\nДо слова, автопарк Рівного вже має 15 нових тролейбусів.


У Івано-Франківську відкрили пам'ятний знак полковому лікареві УСС-УГА Богдану Кисілевському - 10 Січня 2018 - НСКУ: Івано-Франківська обласна організація\nГоловна » 2018 » Січень » 10 » У Івано-Франківську відкрили пам'ятний знак полковому лікареві УСС-УГА Богдану Кисілевському\nУ Івано-Франківську відкрили пам'ятний знак полковому лікареві УСС-УГА Богдану Кисілевському\nВ Івано-Франківську відкрили та освятили пам'ятну дошки відомому громадському та політичному діячу, полковому лікареві УСС-УГА, хорунжому Богдану Кисілевському. З'явилась вона на фасаді міської поліклініки №5 на вулиці Привокзальній, передає кореспондент Фіртки.\nНа відкритті краєзнавець Василь Романюк зазначив, що постать Богдана Кисілевського залишила значний слід в історії України. "Він - Герой, який рятував життя людей", - каже краєзнавець.\n"Треба шанувати пам'ять тих, хто віддавав життя з Україну. Зараз іде війна, але я переконаний, що ми скоро переможемо того клятого ворога. Пам'ять про подвиги героїв минулого допоможе у майбутньому", - зазначив син Б. Кисілевського Ігор.\nЗа словами Олега Тягнибока, такі дошки важливі для пам'яті і для сучасників.\n"Вони надихають на подвиги. Зараз наша ненька Україна продовжує народжувати Героїв, які борються за незалежність. Це продовження боротьби Кисілевського і його соратників", - каже Тягнибок.\nДо слова, дошку відкрили в день 131-ліття від народження Богдана Кисілевського.\nПам'ятний знак встановлено в рамках програми "Івано-Франківськ - місто героїв". За весь час існування програми на вулицях Івано-Франківська з'явилось понад півсотні пам'ятних табличок.\nУ часи Першої світової війни отримав військове звання хорунжого та був скерований лікарем до корпусу Українських січових стрільців. Восени 1919 разом з частинами Української Галицької Армії потрапив у «трикутник смерті», був полонений та етапований до більшовицького концентраційного табору біля Ростова. В досконалості покористовувався російською мовою, це йому стало в пригоді при організації втечі. Разом із такими ж бранцями-вояками УГА вирушив пішки через ворожу територію до Галичини. Подорож на захід тривала майже півроку.\nЗа «других совітів» оперував ночами у криївках українських повстанців, передавав зв'язковими упівським командирам інформацію намірів енкаведистів. Помер доктор Богдан Кисілевський у січні 1957 року в Делієві, де організував за дорученням місцевої влади лікарню, якою керував до останніх днів життя.


Поради для всіх » Рецепти » Начинка для сирних кошичків: самі спокусливі рецепти\n25 січня, 2018 0 617\nТарталетки по праву вважаються найкращими закусками. А якщо в основі використовується сир, рейтинг страви підвищується ще більше. Коли ж начинки для сирних кошичків відрізняються різноманітністю, господиня вечора може бути впевнена: жоден гість не залишиться розчарованим. Так що якщо у вашої книжки з рецептами така закуска відсутня, саме час заповнити цей прикрий пробіл у кулінарному освіту.\nСирні кошички з начинкою: рецепт з фото\nАле перш ніж наповнювати тарталетки, їх ще потрібно спекти. Найкращим тестом для них вважається наступний варіант. Береться склянку борошна і сто грамів маргарину; продукти рубаються ножем у дрібну крихту. Стограмовий шматок твердого сиру натирається і вводиться в масу. Сюди ж додається жовток одного яйця і пів-ложечки солі. Замішане тісто скочується в кулю, що обертається харчовою плівкою і ховається в холодильник хвилин на сорок. Після тісто розкочується в тонкий коржик, з неї чашкою нарізати кружечки, розкладаються за формами та прибираються в піч на чверть години. Поки тарталетки печуться і остигають, можна зайнятися начинкою для сирних кошичків.\nЯкщо ви не хочете витрачати час на тісто, основу під начинку можна зробити з одного сиру. Для цього його потрібно потерти і насипати на лист пергаменту гуртками потрібного діаметру і шаром в 2-3 мм. Лист з заготовками ставиться в духовку, поки сир не розплавиться; після виймання з печі кружечки вкрай акуратно підчіплюються лопаткою і накидаються на перевернуті стопки – для додання форми. Коли сир застигне, по отриманим «чарках» розкладається обрана начинка для сирних кошичків. А вибирати є з чого!\nСирні кошички з начинкою: рецепт з грибами\nТретина кіло печериць ріжеться пластинками і витримуються на сковорідці до випаровування рідини. Потім додається масло, і гриби обсмажують до рум'янцю і готовності. Окремо припускаются півкільця середньої цибулини. Два крутих яйця і яблуко без шкірки нарізати кубиками, зелень дрібно ріжеться. Всі компоненти з'єднуються, начинка для сирних кошичків заправляється сумішшю сметани і майонезу в рівних частках і розкладається по тарталеткам. Прикраси – за вибором кухаря.\nРиба потрібна консервована, у власному соку. Рідина з неї зціджує, після чого тунець розминається виделкою, доповнюється дрібно натертим яйцями (3 штуки), можна додати і сирну стружку. Для заправки використовується майонез; після розкладки по кошиках начинка присипається нарубаним кропом.\nЗ ними виходять просто чудові сирні кошички з начинкою. Варіанти комбінацій – найрізноманітніші. З найбільш популярних можна згадати наступні.\nВідварені кальмари, близько півкіло, пара яєць круто, три огірка невеликих розмірів, для заправки майонез. Огірки часто замінюють пекінською капустою або листовим салатом.\nКрабові палички (300 г), варені яйця (2 штуки), тертий сир (40-50 грамів), майонез, змішаний з соєвим соусом. Рекомендується прикрашати червоною ікрою, але можна і кільцями чорних маслин\nМожна також поекспериментувати з морськими коктейлями, використовувати креветки – жодних обмежень для фантазії.\nЦя начинка для сирних кошичків може бути використана лише в тому випадку, якщо тарталетки зроблені з тіста, оскільки після наповнення нею кошику містяться в духовку. Пачка сиру розтирається з двома жовтками і перемішується з неповною ложкою манки. 50 грамів сиру з твердих різновидів дрібно треться і додається в масу. Начинка викладається в тарталетки на половину висоти (при випіканні вона зростає в обсязі), і закуска ставиться в піч. Можна заощадити час, якщо кошики попередньо не запікати, а наповнювати формочки, простеленные тестом.\nТакі кошички напевно особливо сильно припадуть до душі чоловікам. Для начинки варяться дві картоплі і куряче філе. До них в компанію нарізається солоний огірок; салат заправляється майонезом, улюбленими спеціями і подрібненою зеленню. Є й інший м'ясної варіант наповнювача. В ньому може використовуватися або курятина з стегенець, або яловичина. В доповнення до м'яса йдуть обсмажені морквина і болгарський перець. Коли вони будуть майже готові, до овочів слід додати роздавлений зубчик часнику. Салат заправляється традиційно – майонезом.\nВаріант перший: консервований ананас ріжеться дрібними кубиками, сир натирається крупно, часник подрібнюється (краще нарубати, а не продавити). Інгредієнти змішуються і присмачуються майонезом з накришеною зеленню. Пропорції продуктів – відповідно з вашим уявленням про прекрасне. Смак виходить дуже оригінальний, незвичайний, але приємний. Варіант другий: корзиночка вистилається листком салату, на нього кладеться шматочок свіжої груші без шкірки і нарізати фети. Конструкція сбрызгивается оливковою олією з бальзамічним оцтом в співвідношенні 2:1. Останнім кладеться рулетик, згорнутий з тонкої пластинки шинки. Послужить прикрасою гілочка будь пряної зелені.


Ліга Європи: "Арсенал" удев'ятьох перемагає в Словенії і... вилітає - портал новин LB.ua\nГоловна — Спорт — 9 серпня 2012, 23:17\nУкраїнський клуб, героїчно борючись із вердиктом УЄФА та рішеннями арбітра, все-таки залишає єврокубки.\nСтоличний "Арсенал" вирушив на матч-відповідь 3-го кваліфайн-раунду Ліги Європи з "мінус" трьома м'ячами в пасиві. Нагадаємо, "каноніри" вдома розгромили "Муру" 3:0, але пізніше УЄФА зарахував українському клубу технічну поразку зі зворотним рахунком - 0:3.\nАле "Арсенал" і не думав здаватися. Уже на 2-й хвилині відзначився Кобахідзе. І все б добре, але на 30-й хвилині видалення заробив Сергій Симоненко. Щоправда, "Арсенал" і це не зупинило, і на 61-й хвилині Гоменюк зробив рахунок 2:0. До додаткового часу залишався один гол.\nАле зробити ще один крок киянам не вдалося. До речі, вони закінчували матч удев'ятьох - на 90-й хвилині другу жовту картку отримав Шахов.\n"Арсенал" програв 2:3 за сумою двох матчів і вилетів із єврокубків. Та сама доля спіткала й донецький "Металург", який вдома несподівано поступився "Тромсе" 0:1. В України залишилися чотири представники в євротурнірах. Наступним можемо втратити "Дніпро", якому належить грати в останньому раунді кваліфікації Ліги Європи.\n17 серпня 2012, 12:19\n31 серпня 2012, 11:09\nЧетверта ракетка світу Енді Маррей відмовився від подальшої участі в турнірі серії Masters у Торонто. Британець пояснив своє рішення болем у коліні. 25-річний тенісист уже встиг зіграти… 11:49\n"Таврія" - "Металург" З. Напередодні\nСуперники не найкраще стартували в новому чемпіонаті. Таврія в чотирьох турах тричі програла, хоча при цьому треба зазначити, що лише раз команда Олега Лужного грала вдома. "Металург… 11:37


Львівські друкарі і друкарки, або скільки коштував умілий ремісник у давньому Львові?\nЗа “сяйвом” і “блиском” політичної історії ми не завжди звертаємо увагу на “пил” та “бруд” повсякдення простих людей. Хоча саме там і кипів казан життя, там варився еліксир безсмертя історії. Чого прагнули, у що вірили прості люди, що цінували, які біди та негаразди переживали, чому тішились і ін. Метою цієї статті є показати рівень та особливості життя львівських (і не тільки львівських) друкарів та представників інших професій, що мали стосунок до появи книги – нашого головного провідника у ті далекі часи. Мова головно буде йти не про людей калібру Івана Федорова чи Михайла Сльозки (хіба дотично), а про менш відомих, але не менш важливих.\n“Львівський” Іван Федоров. Фото з http://luk-look.livejournal.com\nМабуть кожному відомий заблудівський епізод із життя Івана Федорова, коли його мало не відправили на пенсію. Гетьман Ходкевич зрозумів, що ця діяльність не приносить йому прибутку, охолов до створення книг і вирішив припинити видавничу діяльність. Федорову тоді було запропоновано зайнятись рільництвом, як більш потрібною у той час справою. Але це було фактично на зорі книговидавництва. Можливо також, що цей епізод є відображенням складнощів роботи першодрукарів, біографічним міфом Федорова, або і одним, і іншим водночас. З іншого боку, з усвідомленням важливості друкарського ремесла та ваги книги в поширенні, лобіюванні та втіленні у життя власних ідей та інтересів (книга тоді фактично як телебачення зараз. А хто володіє інформаційними потоками, той володіє світом), статус працівників цієї сфери і ставлення до них починає мінятися.\nЗаставка з одного з видань Михайла Сльозки. Фото з http://photo-lviv.in.ua\nСвідченням цього може бути справа, яку у 1644 році розглядав львівський магістрат. Відомий друкар Михайло Сльозка скаржився на свого словолитника Дмитра та палітурника Матвія Пухальського. За допомогою останнього краківський друкар Францішек Цезарій “переманив” до себе Дмитра, пообіцявши цьому “досвідченому ремісникові” вищу оплату праці. Після позову Сльозки Пухальський був змушений облишити власні справи на Барському ярмарку, аби повернути Дмитра з Кракова у майстерню львівського друкаря. Такий собі “бій за Дмитра” між Львовом та Краковом.\nКиївський Требник 1703 року. Фото з https://ru.wikipedia.org\nДрукарям також починають відносно непогано платити. Про це дізнаємось із протоколів та ділових документів з історії Львівського Ставропігійного братства. В документах подано відомості про обсяг замовлень друкарям та рівень оплати їхньої праці. До прикладу, у 1698 році друкарю Василю Ставницькому за роботу над Требником заплатили 179 злотих і 10 грошів. І це була далеко не вся сума, бо частину було дано ще раніше. Друкарю Лукашу Болдриковичу у 1699 році виплатили 16 злотих за його роботу. Працював він тоді з тим самим Ставницьким, якому за ту ж роботу заплатили 50 злотих. У 1700 році замовили Ставницькому “Октоїх” (очевидно певний тираж) і платили по 50 злотих 3, 12, 21, 29 травня і так далі з подібною регулярністю. У 1701 році тому ж Ставницькому замовили 1000 примірників Служебника і 80 злотих було дано на початку роботи. Далі знову з певним інтервалом регулярно виплачували по 40 – 50 злотих.\nОктоїх Львівського братства (1630). Фото з https://uk.wikipedia.org\nАби щось видавати, друкар мусив мати якісь матеріали, з чимось працюватись. Це також дешево не коштувало. Про це свідчать наступні записи про купівлю паперу. 2 серпня 1701 року братство купило в Аарона папір на Служебники. Придбали 44 ризи вроцлавського паперу і це обійшлося їм у 374 злотих. Крім того, довелося ще заплатити людям, які принесли матеріал. Це ще 12 грошів.\nСлужебник (Літургікон) Успенського братства (1702). Фото з http://tsdazu.gov.ua\nТакож, очевидно, друкар мусив мати і де працювати. Скільки коштувала друкарня? Поглянемо на купівлю приміщення друкарні Михайла Сльозки незадовго після його смерті. Братство тоді заплатило його намісникам 7000 злотих. Виплата здійснювалась частинами. Окремо на спорядження, окремо на приватні подарунки і т. д.\nЦікава ілюстрація друкарів. + Іван Федоров. Фото з http://secondfloor.gallery/vystavky/diyachi-ukrayiny/\nДрукували, виявляється, не тільки чоловіки. Від 1662 року з Успенським братством співпрацював Дмитро Кульчицький, який прибув до Львова з Кракова (можливо той із судового процесу Слозки). Спочатку його взяли задля переливання літер. За роботу платили “від каміня євангельських літер” по 7 злотих, а псалтирних по 5 злотих. Пізніше цьому майстру передали всю друкарню. Замовили по 600 примірників Граматики і Часовника. Пообіцяв виконати замовлення через чотири тижні, а зробив за 11. Тим не менше, контракт і контакт із ним продовжили. З Дмитром в друкарні працювала його дружина. Чи не єдина жінка-друкарка, про яку є згадки в документах: “друкарка Дмитровая”, “так теж і малжонка його”. Також за 1663 – 1664 роки є згадки, що платили “друкарці Дмитровуй”.\nІнколи друкарів навіть непогано балували, а вони виставляли свої умови праці. Цей фрагмент вже не стосується Львова, але стосується епохи і також є досить цікавим. У Чернігові єпископ Лазар (Баранович) заснував свою друкарню. Утримувати її, а особливо кваліфікованих кадрів при ній, було не так просто. Самому Барановичу це досить дорого обходилось. До прикладу, єпископ обіцяв постачати “товариству куншту друкарського” питний мед на початок роботи, а під час праці – пиво і горілку, залежно від того, “як велика робота”. Тому сірими і нудними друкарські будні були не завжди.\n← Що означають написи усипальниці італійців у центрі Львова\nУ Львові вирішили, де будуватимуть канатну дорогу на Високий замок. Візуалізація →


КАМІНЬ – символ буття, означає міць і гармонійне примирення із самим собою; символ єдності й сили; у християнстві – один із символів Ісуса Христа; у фольклорі, літературі – символ непорушності, твердості, водночас жорстокості, суму, душевного болю і відчаю; основи світу; Місяця. Твердість, надійність каменю споконвіку вражала людей. Саме із цього матеріалу вони робили надійні знаряддя праці, а тому – обожествляли його. У стародавніх переказах їх називали “кістками землі”. При ударі каменю об камінь з’являлися “чудо-іскри” (вогонь), які теж стали предметом культу. Довговічність, сакралізація каміння спричинили і те, що більшість ідолів були зроблені саме з твердих порід каменю. Обожненню цих мінералів сприяли і метеорити, що падали з неба, їх називали у слов’ян – язичників “перуновими” чи “громовими” стрілами і використовували з лікувальною метою. “Особливою силою, – пише З. С. Болтарович (Народна медицина українців. – К, 1990. – 168 с.), – наділяла народна уява камені\nнезвичайних форм, великі, з заглибленнями на поверхні. В народній уяві східних слов’ян такі заглиблення часто асоціювалися з слідами ніг Богородиці, а вода, яка збиралася у них під час дощу, вважалася цілющою… Таким каменям приносилися жертви у вигляді полотна, частин одягу, грошей та ін. Біля них відправлялися молебні”. У Росії ще в XIX ст. існував звичай класти в домовину померлого камінь. Вислів “побити камінням”, як вважає А. Голан, походить від звичаю карати злочинця у країнах Стародавнього Сходу саме камінням. Це символізувало принесення жертви богу землі через його атрибут – камінь. Відомий також “філософський камінь”, що символізує в алхімії “поєднання протилежностей”, є символом “Всього”. Християнська символіка часто персоніфікує Ісуса Христа саме через камінь (“Кам’яна твердиня”, “Камінь живий”, “Духовний камінь” тощо). Біблійний вислів “камінь спотикання” означає перешкоду, на яку наражаються в якійсь справі. Інший вислів “каменю на камені не лишити” вживається в значенні “знищити, зруйнувати вщент”. В українських колядках камінь символізує основу Всесвіту, Місяць. К. Сосенко згадує про звичай класти на Святвечір під стіл камінь (на Гуцульщині) і кадило. На його думку, “цей святочний камінь є символом місяця; тут додам, що є він, мабуть, також наглядною фігурою каменя, на якім світ зродився й розвився, та посереднім об’єктом культу Бога…” (Сосенко К. Різдво-Коляда. – 251 с.). У фольклорі, літературі камінь символізує також душевні муки (камінь на душі, на серці), самовідданих борців за щасливе майбутнє (“каменярі” І. Франка).\nPrevious Post: Як людина використовує води суходолу\nNext Post: Функціональний підхід у менеджменті


Як захистити дитину від комарів | Все про мам та про дитей\nЯк захистити дитину від комарів\nЩо б це уникнути, кожна мама повинна знати, як захистити дитину від комарів, використовуючи для цього самі прийнятні варіанти і засоби. Використовувати для цього можна і спеціальні креми, що випускаються від укусів комарів, як вітчизняного, так і зарубіжного виробника. Головним залишається надійність обраного засобу, будь то крем — бальзам або спрей, де доречно буде і використання спеціальних бальзамів.\nМожна використовувати гвоздикове масло, наносячи його трохи — трохи на шкіру дитини і чи спеціально обробивши його речі цим ароматизатором, що буде своїм специфічним запахом відлякувати «кровососів». Вже після самої прогулянці, неодмінно варто змити нанесений Антикомарин склад з шкіри малюка, використовуючи для цього дитяче мило і воду.\nЗахисний Антикомарин складу використовується для дотримання безпеки малюка від укусів комарів не більше трьох разів за день, знаючи, що чим більше буде щадний режим для дитини, тим краще це буде позначатися на його загальному стані здоров'я. Використовуючи від укусів крем або лосьйон, його наносять тонким шаром, при цьому ні в якому разі не втираючи склад в ніжну шкіру малюка, що б не викликати її роздратування і прояви алергічних реакцій.\nЄ для цих цілей і випускаються спеціальні серветки для малюків з просоченням потрібним складом Антикомарин кошти. При нанесенні такого засобу завжди варто уникати потрапляння його в наявні на шкірі ранки і подряпини. Уникаючи прямого попадання на слизову і, звичайно ж, в рот, що звичайно може відбуватися тоді, коли засіб для захисту від комарів, залишається на пальці дитини, а потім проникає в рот. Це не тільки не допустимо, але і всіляко необхідно уникати, особливо в тих випадках, коли малюк зовсім ще маленький.\nГруднічков, вивозячи в колясці на прогулянку, щоб уникнути укусу комарами, сам засіб від «кровососів» варто наносити на полог коляски, що позбавить від зайвих проблем і небажаних проявів алергічних реакцій у малюка.\nМожна в якості засобів від укусів комарів використовувати і продавані антимоскітні дитячі браслети, перевіривши їх попередньо на відсутність токсичних і отруйних речовин, після чого їх можна одягнути дитині або на руку або на ногу. Такого плану антикомарині кошти повинні бути сертифіковані відповідними органами охорони здоров'я і мати відповідну супровідну документацію.\nНе варто поспішати з вибором засобів від укусів комарів для малюків, які не заручившись відповідними сертифікатами! Адже можна просто повісити над дитячим ліжечком відлякувач комарів ThermaCell, що дає генерацію сигналів для знищення комарів або застосовувати дитячий антимоскітними нічник! Вибір завжди залишається за вами, і тільки правильний підхід допоможе вибрати найбільш прийнятний варіант засобів для захисту дитини від комарів.\n« Симптоми і лікування дитячого позбавляючи\nДитина не слухається або криза 3 років »\nСкорочення матки під час вагітності\nСтимуляція овуляції народними засобами


Як клеїти тиснені шпалери своїми руками\nЯк виглядають тиснені шпалериЩо таке тиснені шпалери, як вони виготовляються, їх переваги та недоліки, технологія наклейки різних видів полотен на стіни і дизайнерські особливості вибору рельєфних полотнищ.\nТиснені шпалери - це особливий вид шпалер, які мають рельєфну поверхню. Зазвичай вони представлені двошаровими паперовими виробами, верхній шар яких був схильний до спеціальній обробці.\nТехнологія виготовлення витиснених шпалер\nТиснені шпалери мають таку назву завдяки особливій технології їх виготовлення. Залежно від основи матеріалу, використовуваного при створенні цього різновиду шпалер, для виготовлення рельєфного візерунка застосовується гаряче, сухе, сире, хімічне тиснення.\nТиснені (рельєфні) шпалери виготовляються за такою технологією:\nГлибокий друк. Такий метод дає можливість перенести на полотно найтонші переходи кольору і відтінків, створюється ілюзія реального зображення.\nКаширування паперу. Внутрішній шар шпалер клеїться до верхнього особливим клейовим складом.\nТиснення. Вологі проклеєні шпалери проходять через сталевий і паперовий вал. Профіль верхнього вала зі сталі має візерунок, який переноситься у вигляді фактури на полотно.\nПросушка готових шпалер, нарізка, формування рулонів.\nЗавдяки такій технології виготовлення, шпалери такого типу вважаються стабільними, тобто мають мінімальне розтягнення при змочуванні клеєм. Крім того, це дуже міцні шпалери.\nТиснені шпалери можуть виготовлятися не тільки на папері, а й на основі з флізеліну. Може використовуватися обробка поливинилхлоридом, яка значно покращує експлуатаційні характеристики шпалер.\nОсновні різновиди витиснених шпалер\nТиснені шпалери можуть відрізнятися матеріалом, який використовується при їх виготовленні і відповідно технологією, яка застосовується в процесі. Залежно від різновиду, рельєфні полотна мають свої переваги, недоліки і особливості поклейки.\nПаперові тиснені шпалери дуплекс\nШпалери паперові тиснені інакше називаються дуплекс. Полотно цього оздоблювального матеріалу складається з пари шарів паперу, таких як підкладка і верхнє покриття. Шпалери цього виду можуть бути безбарвні з рельєфним візерунком під фарбування і з кольоровим зображенням. Шпалери, призначені під нанесення фарби, мають більш виражений рельєф. Варто відзначити, що при частому фарбуванні поверхню таких рельєфних шпалер деформується.\nПлюси паперових витиснених шпалер:\nМожна замаскувати нерівності і шорсткості на стінах.\nШпалери дуплекс - міцніші, ніж симплекс (одношарові шпалери з паперу).\nОздоблювальний матеріал «дихає», що допомагає створити в кімнаті оптимальний мікроклімат.\nДуплекс - екологічний матеріал, оскільки для його виробництва не використовуються хімічні речовини.\nТиснені паперові шпалери - відносно недорогі. Вони обійдуться дешевше, ніж інші види рельєфних шпалер.\nВтім, відзначимо і недоліки цього оздоблювального матеріалу:\nТакі шпалери не вдасться помити. З цієї причини не слід їх клеїти в кухні або дитячої.\nПаперова поверхню схильна до механічного впливу.\nТермін служби відносно невеликий - до 5 років.\nСтандартна довжина шпалер в рулоні становить 10,5 метрів, ширина - 0,53 метра.\nВінілові рельєфні шпалери\nВінілові тиснені шпалери мають декоративний зовнішній шар з ПВХ. Основа може бути виготовлена з паперу або флізеліну. Вініл добре захищає основу від вологи, хімічних сполук (солей, жирів, кислот, лугів), зводить до мінімуму ризик загоряння.\nПри технології гарячого тиснення таких шпалер використовується спеціальна камера, де полотно, вкрите спіненим поливинилхлоридом, розігрівається і пропускається через валики з візерунками. Такі шпалери можуть бути трьох видів:\nшелкографические. Мають гладкою і рівною структурою, можуть відбивати світло, що створює ефект шовкових переливів. Це досить тонкий матеріал, який не приховує дефектів стін, тому перед обклеюванням поверхні повинні бути ідеально вирівняні.\nважкий вініл. Його поверхня добре імітує рельєфну штукатурку. Якщо планується обклеювання такими шпалерами, то доводити стіни до ідеальної гладкості не обов`язково - все шорсткості будуть вдало приховані.\nплоский вініл. Ці шпалери імітують різні оздоблювальні матеріали: мазки пензля, цегляну кладку, штукатурку, необроблену деревину. Такі шпалери створюються з щільним шаром вінілу і глибшим рельєфом.\nВінілових шпалер гарячого тиснення притаманні такі плюси:\nДовгий термін експлуатації - в середньому 7-15 років.\nСтійкість перед сонячними променями, бактеріями, вологою, грибками.\nМатеріал не вбирає запах.\nЛегкість очищення. Можна використовувати вологу тканину і неабразивні чистячі засоби.\nМатеріал екологічний, так як під впливом високої температури при виготовленні велика частина смол випаровується.\nНедоліками таких шпалер є те, що вони не пропускають повітря. Тому кімнату, яка обклеєна цим матеріалом, необхідно часто провітрювати, щоб не допустити застій повітря. В іншому випадку на стінах може виникати грибок, цвіль. Також варто відзначити і більш високу ціну вінілових шпалер в порівнянні з паперовими рельєфними.\nПри виготовленні вінілових шпалер хімічного тиснення використовується спосіб зонного інгібування вінілу, який попередньо спінюється. Іншими словами: на певні ділянки полотна, яке покрите ПВХ, наноситься реагент. Останній пригнічує утворення піни полівінілхлориду. Після процедури шпалери розігріваються в камері і шар вінілу, який не був оброблений реагентом, збільшується в об`ємі (спінюється).\nПереваги таких шпалер:\nОригінальні дизайнерські рішення: гармонійно поєднуються елементи спіненого вінілу і шовкографії.\nХороша стійкість перед механічними пошкодженнями, ультрафіолетом.\nШпалери можна чистити багаторазово, навіть вологою ганчіркою, губкою.\nТривалий термін експлуатації - до 15 років.\nНедоліки оздоблювального матеріалу: висока ціна шпалер, погана маскування дефектів поверхонь стін.\nБамбукові тиснені шпалери\nЯк правило, тиснені бамбукові шпалери виготовляються під подальше фарбування. Підкладка з флізеліну складається з волокон целюлози, які скріплюються між собою полімером. Плюси цього матеріалу - в тому, що він міцний, стійкий до стирання, погано запалюється. Також шпалери на основі цього матеріалу володіють такими перевагами:\nХороша здатність маскувати недоліки поверхонь стін.\nРулони флізелінових шпалер зазвичай великий ширини, що спрощує їх наклеювання.\nЛегко піддаються вологим прибиранням, не псуються від них.\nДопускається багаторазова фарбування, рельєфність залишається незмінною.\nПри проведенні ремонту вініловий шар шпалер легко відокремити від флізелінових, а на підставу, яке залишилося - наклеїти нові полотна.\nМінусами витиснених шпалер на основі флізеліну точно такі ж, як і у всіх вінілових шпалер цього типу: висока ціна і поганий повітрообмін.\nТехнологія монтажу витиснених шпалер на стіни\nЯк правило, на упаковці паперових шпалер дуплекс виробник вказує тип клею, який підходить для використання з полотном. Найчастіше, це клейовий склад, призначений для важких різновидів шпалер, наприклад, на флізеліновій основі.\nПерш ніж приступити до наклеювання нових шпалер, необхідно підготувати стіни. Для цього з поверхні ретельно видаляються старі оздоблювальні матеріали, усуваються тріщини і нерівності, забруднення.\nШпалери тиснені дуплекс наклеюються на стіни поетапно:\nПідготовлені стіни обробляємо грунтовкою для поліпшення адгезії. Даємо їй просохнути протягом доби.\nПеревіряємо рулони шпалер: їх номер партії, відтінок і малюнок повинні повністю збігатися.\nВимірюємо висоту стін в кімнаті і розрізаємо шпалери на відповідні відрізи. З кожного боку залишаємо припуски по 3-5 см. Ретельно контролюйте, щоб візерунок на шпалерах збігався на стиках.\nГотуємо клей і за допомогою широкої кисті наносимо його на смугу. Після цього складаємо відріз в співвідношенні 2/3 і 1/3 і даємо полежати близько 10 хвилин. Стежимо за тим, щоб кожне полотно лежало однаковий час.\nКреслимо на стіні вертикальну лінію з використанням будівельного рівня. Вона буде орієнтиром для приклеювання смуг шпалер.\nПершу смугу клеїмо від вікна.\nМ`якою щіткою або гумовим шпателем видаляємо бульбашки повітря, якщо вони утворилися під шпалерами. Робимо це плавно в напрямку зверху вниз і від центру до краю.\nПолотна шпалер можуть злегка накладатися один на одного, оскільки після того, як вони висохнуть, їх розміри можуть зменшитися.\nЗайві частини шпалер обрізаємо будівельним ножем.\nПри наклеюванні шпалер цього типу слід запам`ятати також ряд рекомендацій:\nПроводимо всі роботи при температурі від 15 до 22 градусів тепла.\nУникаємо протягів в приміщенні.\nЯкщо клей потрапляє на зовнішню поверхню полотна, видаляємо його м`якою губкою, акуратно промаківая, але не розтираючи.\nЯкщо шпалери мають малюнок, то краще за все клеїти їх удвох, якщо ж візерунок стикувати не потрібно, то можна впоратися і самому.\nЗнімати розетки і вимикачі в процесі обклеювання стін шпалерами не обов`язково. Досить знеструмити кімнату і зняти кришки. Шпалери ж потрібно попередньо докласти до поверхні стіни і зробити розріз у формі хреста.\nШпалери гарячого і холодного тиснення на флізеліновій основі клеяться однаково. Варто відзначити, флізелін - прозорий матеріал. Тому якщо верхній шар шпалер не надто щільний, то крізь них може просвічувати неоднорідний шар фарби на стінах або шви в ГКЛ.\nПеред тим як клеїти тиснені шпалери цього типу, потрібно докласти їх до стіни при сонячному світлі і переконатися, що неоднорідний колір не просвічує крізь полотно. Якщо станів дефекти видно, то доведеться додатково готувати поверхню - фарбувати в один тон. Втім, якщо ви плануєте фарбувати шпалери, то стіни можна не покривати фарбою.\nДля флізелінових шпалер необхідно використовувати густий клей, який не стає жовтим після того, як висохне. Роботи по наклейці шпалер проводимо за такою інструкції:\nШпалери нарізаємо смугами по висоті стін плюс 5-7 см. Пам`ятайте, що візерунок або малюнок повинен збігатися.\nНаносимо на стіну пензлем або валиком клей. Ширина обробленої поверхні повинна трохи перевищувати ширину відрізу шпалер.\nСухе полотно прикладаємо до стіни і притискаємо.\nГумовою щіткою або м`якою ганчіркою видаляємо повітря, який скупчився під шпалерами.\nСмуги цих шпалер клеїмо в стик, не залишаючи зазорів або нахлестов.\nПам`ятайте, що клеїти шпалери найкраще в приміщенні з однорідною температурою. Гарячі батареї або протяги холодного вітру з вікон будуть негативно позначатися на зовнішньому вигляді оздоблювального матеріалу після висихання.\nДизайнерські рішення щодо застосування витиснених шпалер в інтер`єрі\nТиснені шпалери для стін представлені на ринку в широкому асортименті фактур, кольорів, візерунків. Перш ніж зупинити свій вибір на тих чи інших полотнах, враховуйте рекомендації по використанню рельєфних шпалер в інтер`єрі:\nШовкографія буде мати гарний вигляд у вітальнях, спальнях. Причому, не має значення розмір кімнати. Головне, вдало підібрати візерунок і колір матеріалу.\nЯскраві шелкографические шпалери підійдуть для світлих кімнат - відблиски сонячних променів підкреслять їх красу.\nЯкщо в приміщенні переважає штучне освітлення, то краще вибрати рельєфні шпалери пастельних тонів.\nУ великих кімнатах можна використовувати шпалери з великими фігурами і сюжетами.\nПідібрати тиснені шпалери можна під будь-який стиль приміщення, завдяки тому, що вони добре імітують фактури: дерево, цегла, фарбу, плитку.\nНе обмежуйтеся одним типом шпалер. Дуже цікаво виглядають комбінації. Так, для приміщення в стилі хай-тек або лофт підійде поєднання деревного рельєфу з цегляним. А для ретро стилю можна підібрати шпалери з візерунком, що імітує штукатурку і фарбування.\nСвіжо і нестандартно будуть виглядати стіни, обклеєні тисненими шпалерами в стилі печворк. Для цього потрібно використовувати шпалери різних видів, нарізані на шматочки. Таке неоднорідне строкате «клаптева ковдра» на стіні прикрасить дитячу або вітальню в стилі кантрі.\nЯк клеїти тиснені шпалери - дивіться на відео:\nТиснені шпалери - це відмінний сучасний оздоблювальний матеріал, який підійде практично для будь-яких кімнат. Технологія поклейки мало чим відрізняється від роботи зі звичайними паперовими полотнами, тому впоратися з нею може і новачок.\n» Відповіді на запитання » Як клеїти тиснені шпалери


Event-агенція LvivFest\nLvivFest Event-агенція: організація свят\nПрофесійна організація святпо Львову та області\nМи організовуємо заходи різноїскладності на "відмінно"\nКорпоративи, корпоративи на природі\nЗалишайте заявку на організацію свята прямо зараз,довірившись справжнім фахівцям в цій справі:\nФОРМА ЗАКАЗА 2(изменить) Повідомлення успішно відправлено!\nДочекайтесь дзвінка консультанта.\nЯк подарувати своїй дитині справжнє свято?\nВ житті дітей багато щасливих моментів, але свят набагато менше, ніж в дорослих. День Народження буває раз в рік. Новий рік - теж. Тому для кожної дитини вони мають велике значення. Діти чекають особливого чуда в кожен із таких прекрасних днів. Їм хочеться зануритись в чарівний світ, де будуть збуватися всі їх мрії. Батькам ж хочеться зберегти ці моменти щасливого дитинства і зробити їх якомога яскравішими. Але не всі батьки готові надіти на себе костюм, придумати і провести повноцінний святковий захід, крім того, вони зустрічають чимало організаційних проблем, які відбивають будь-яке бажання щось проводити. Ми готові до цих проблем, ми допоможемо зробити свято для Вашої дитини найяскравішим! В жизни детей много счастливых моментов, а вот поводов для праздника намного меньше, чем у взрослых.\nМи перетворимо будь-яку подію в житті Вашої дитини в справжнє чарівне свято. День Народження, випуск в школі чи в дитячому садочку, закінчення навчального року - разом з нами будуть переповнені яскравими враженнями, позитивними емоціями, ейфорією і розвагами!\nЗамовте незабутні враження своїм дітям в один клік,та отримуйте оригінальні подарунки від LvivFest\nПрофесійна організація весіль!\nВесілля - це перша і найголовніша спільна подія свіжоспеченої сім'ї, і всі молодята мріють про те, щоб цей день був найказковішим і найнеповторнішим. Цей особливий, світлий день повинен приносити тільки позитивні емоції і залишати лише приємні враження, адже саме з цього дня починається щасливе сімейне життя.\nНе існує універсального рецепту організації весілля, але ми допоможемо Вам знайти такі рішення, які здійснять усі Ваші мрії. Ми дуже любимо свою роботу, тому що допомагаємо людям зробити красивим і незабутнім найважливіший і найвідповідальніший момент їх життя.\nНаша мета - перевершити очікування клієнта, і ми - кращі в цій справі. Ми висуваємо високі вимоги до результату і володіємо багатим візуальним досвідом. Ми знаємо, як створити для кожної пари унікальну і приємну атмосферу, а також допомагаємо клієнтам правильно спланувати витрати і не витрачати зайві кошти. Від процесу підготовки Ви будете отримувати тільки задоволення - все інше ми зробимо замість Вас!\nНаша event-агенція дозволить Вам відволіктися від повсякденних, нудних моментів і повністю насолодитись перебуванням одне біля одного в очікуванні одного із найважливіших свят в історії Вашої сім'ї. Із безлічі весільних турбот ми залишимо Вам тільки найприємніші. При цьому, найважливіше для нас - розробити весільний сценарій, ідеально відповідний саме для Вашої пари, і втілити його в життя на такому рівні, щоб опісля гості телефонували Вам і дякували за найкраще весілля, яке тільки траплялось їм в житті.\nОрганізація весілля від нашої агенції - це справа фахівців, які в повній мірі врахують всі Ваші побажання, реалізують будь-які, навіть найсміливіші мрії, фантазії та задуми. Ми надаємо повний комплекс послуг, починаючи від розробки загальної концепції і закінчуючи вибором ресторації, постановкою розважальної програми, весільного танцю. "Весілля під ключ" - це можливість молодятам повноцінно зануритись в свої почуття, в свої думки, в свої мрії. Адже ми знаємо, що радість від очікування не менш важлива, ніж задоволення від самого свята!\nХоч це і довгий і нелегкий процес, ми стараємося залишити для своїх клієнтів найприємніші турботи. Ми завжди намагаємося застерегти кожну пару від помилок, адже їх ціна надто висока - можливості повторити цю подію в них вже не буде. Крім того, в наше завдання, як агенції, входить прийняти на себе всі турботні моменти по організації весілля, а молодятам залишити найцікавіше - право вибирати і насолоджуватися!\nНаближаючись до цього дня, Ви будете мати точний похвилинний розпорядок. Проте ми постараємось забезпечити щоб цей день дарував Вам приємні сюрпризи - це ж святковий день! І, повірте, сюрпризи ці будуть виключно приємними! Наша мета, щоб Ваше весілля не залишило байдужими навіть найбільш скептично налаштованих гостей. Ми популяризуємо сім'ю, шлюб і вічні цінності, перетворюємо цей пам'ятний день в справжню казку. Звертаючись в нашу святкову event-агенцію "LvivFest", Ви зможете спостерігати за тим, як Ваші мрії збуваються вживу, як вони стають все більш реальними. З нами працюють тільки досвідчені фахівці в сфері весільних послуг, які створюють ідеальне свято, крок за кроком.\nПри замовленні організації весіллявиїзна реєстрація в подарунок!\nОрганізація випускного балу\nВипускний бал в житті кожного школяра буває тільки раз, і кожен випускник починає готуватися до цього свята зазадлегідь.\nСаме на випускному вечорі у кожного є можливість показати себе з найкращого боку, спробувати себе в ролі дорослого.\nEvent-агенція LvivFest повністю візьме на себе організацію випуску, щоби залишити найкращі спогади про це свято в серцях випускників. Випускний бал, організований нашої компанією, принесе море щастя і барвисті спогади. Головне - зайнятись підготовкою наперед. Ми маємо значний досвід в організації і проведенні заходів "Останній дзвінок" і "Випускний бал" в різних форматах. В останні роки випускні вечори активно проводяться не лише в школах, а і у вищих навчальних закладах. Що тут найбільш дивовижне, зовсім недавно з'явилася ще одна традиція - організовувати випускні вечори не лише в старших класах, але і в середній і, навіть, початковій школі! Ми маємо досвід роботи як з загальноосвітніми школами, так і з вищими навчальними закладами. Випускний бал - це свято, яке повинне проходити в відповідному стилі, оскільки на ньому в основному присутня молодь. Всі наші працівники володіють достатніми вміннями, щоб захід сподобався молодим людям. Багаторічний досвід дозволяє нам правильно вгадати вподобання випускників і зробити організацію випуску цікавою і веселою.\nЗамовляйте випуск з початком навчального року отримуйте знижку в 25% на послуги агенції\nОрганізація Дня Народження - це відповідальна справа, оскільки кожен із цих днів кожної людини повинен бути особливим. Потрібно не лише збудувати грандіозний і неповторний план, але і реалізувати його так, щоб гості ще довго згадували святкування Вашого Дня з щасливою ностальгічною посмішкою. Відірвіться на тематичній вечірці в стилі "Голлівуд" або "Джаз", зануртесь в середовище Чикаго 30-их років чи надуманого майбутнього, слухайте зворушливі пісні або дивіться захоплюючі шоу і феєрверки в Вашу честь, адже Ви - іменинник, Вам можна все!\nНу, а якщо цей день - День Народження Вашого друга - з нами Ви зможете влаштувати йому класний розіграш.\nОрганізація ювілею справа ще більш відповідальна. З кожним роком людина знаходить нових друзів, яких захочеться запросити на Особливий День Народження, і в той ж час здивувати їх чимось унікальним. А ми Вам в цьому допоможемо!\nЮвілеї бувають не так часто, як Дні народження, такі заходи набагато масштабніші, урочистіші, оскільки ювілей є певним умовним кордоном, коли хочеться відзначити перемоги ювіляра, його значимість і важливість для близьких людей.\nОрганізація ювілею - це особливий вид організації Дня народження, адже ювілей являє собою щось більше - це кругла дата, суперсвято. Ми розуміємо, як важливо врахувати сімейні традиції ювілярів і огорнути увагою важливих гостей, але також знаємо, що ювілей повинен бути веселим! Ви хочете відмінно повеселиться і отримати купу приємних спогадів? Телефонуйте нам!\nСвяткове агентство особливу увагу в організації Днів Народження і ювілеїв приділяє їх проведенню, адже хороший ведучий повинен відчувати душею потреби гостей, повністю відображати їх інтереси і творити гарний настрій. Проведення ювілеїв і днів народжень для наших клієнтів здійснюється тільки талановитими, професійними ведучими з відмінною репутацією і значним досвідом. Наші фахівці спеціально для Вас розроблять ексклюзивний сценарій організації та проведення Дня народження і ювілею!\nЗамовляйте організацію за місяць до свого\nДня Народження або ювілею зі знижкою в 15%\nВас до печінок дістали сірі будні, наповнені нудними посиденьками і однотипними проблемами? Хочеться розважитись? І не просто, а так, щоб це запам'яталось надовго, забути про проблеми і дозволити собі створити цікаву тематичну вечірку, про яку Ви так давно мріяли? Щож, тоді вперед!\nТематичні вечірки, підстроєні під різні пори року, місця і події, останнім часом стають все популярнішими. І це не дивно: все більше людей хочуть, щоб їхнє свято було оригінальним і не схожим на інші такі свята. Святкова агенція "LvivFest" допомагає не лише створювати окремі такі вечірки, а навіть підлаштовувати різні інші події, наприклад, весілля, ювілеї чи корпоративи, під певну тематику.\nТаке свято вже точно запам'ятається назавжди усім гостям!\nДень Народження в стилі "диско"\nСімдесяті роки - це пора диско: пишні зачіски, клеш-штани, блискучі сорочки, очки-зірочки і, звичайно ж, дзеркальна диско-куля. Пропонуємо Вам переміститись у минуле і провести свій День Народження в стилі диско!\nГоловним звеселянням на диско-вечірці, звичайно ж, виступає танцювальний марафон, де професійний хореограф нагадає або навчить Вас танцювальним рухам того часу. Стилізоване бармен-шоу, конкурс караоке і море тематичної музики від ді-джея, який знає толк в 70-их.\nЧому б Вам не влаштувати гарячу літню вечірку прямо серед сніжної зими? Немає нічого простішого! Адже якісна відмінність аква-вечірки - наявність плаваючого басейну з кришталево-чистою водою. Літній настрій Вам буде забезпечено! Світлове шоу, лазерне шоу, гучна музикиа - все це створить шалену енергетику, неповторну атмосферу і подарує море драйву! Водні змагання, пікнік на воді, аква-шоу. Ведучий вечірки - веселий і запальний Нептун обов'язково вибере собі королеву морських глибин. Подарує гостям сувеніри в вигляді океанічних тризубів і інші скарби з морського дна. Розповість багато таємниць підводного світу. Ді-джеї потішать Вас найсвіжішими запальними треками, а танцівниці в ролі русалок виконають для Вас свої ритмічні танці. І зовсім не обов'язково чекати літа, щоб потусити на веселій аква-вечірці, можна просто уявити себе серед морських хвиль під пекучим сонцем і просто забути про зимовий холод, скориставшись нашою допомогою!\nНапевно багато хто чув про знамениту американську премію в сфері кіно, яка має гучне ім'я "Оскар". Вручення цієї цінної нагороди завжди транслюється телебаченням, і завдяки техніці ми, буквально не встаючи з диванів, можемо відчути себе частинкою цього яскравого свята. Для того, щоби погрузитися в святкову атмосферу повністю, де тебе будудь переслідувати яскраві спалахи фотокамер, де ти відчуєш всю чарівність "зіркової публіки, нам зовсім не обов'язково летіти на інший кінець земної кулі!\nПобути на один вечір Бредом Піттом чи Ніколь Кідман тепер можливо. Навіть вони не зможуть дозволити собі власну кінопремію! Золота статуетка Оскара допоможе втішити власне самолюбство, а жартівливі номінації назавжди запам'ятаються гостям вечірки. Головне пам'ятайте: папараці не сплять!\nА чому б Вам не спробувати створити справжнє свято, де Вашими гостями були б знаменитості, і Ви самі змогли б пройтись по казковій ковровій доріжці, а потім подякувати своїм близьким і друзям за вручену Вам нагороду? Все реально. Святкова агенція "LvivFest" Вам з цим допоможе!\nДуша вимагає свята. Але свята зовсім незвичайного, навіть нетрадиційного. Нові емоції і відчуття всім нам просто необхідні. Зараз вже, на жаль, поїздкою на природу, походом в кіно або ж у нічний клуб нікого не здивуєш. Це ті розваги, які кожен з нас вже не раз відчував на собі. Що ж нам залишається? Невже не можна організувати щось зовсім новеньке, і тим не менш, цікаве, а головне - щоб таке свято міг порадувати всіх друзів і знайомих? Можна. І одне з порятунків від нудьги носить назву «піжамна вечірка». І наша агенція організує її на найвищому рівні!\nМи пропонуємо компаніям і окремим меломанам організацію вечірки в стилі джаз. Ми можемо запропонувати Вам божевільні джаз-вечірки, концерти у великих і малих залах, елітних клубах. Головне, все буде - джаз. Основними творцями атмосфери будуть, звичайно ж, джаз-бенди. Будьте впевнені, що від такої музики джаз-меломани пострибають зі своїх місць у шаленому пориві емоцій. Завдяки майстерності і таланту артистів, щедрим закускам від кращих кухарів - свято вийде яскравим, запальним і екстравагантним. Ви потрапите в атмосферу 20-30-х років, коли у світі панував джаз. Уявіть, як на галявині прогулюються, оперезані шовковими спідницями, елегантно одягнені в стилі 20-х років дами, в красивих капелюхах і з мереживними парасольками в руках. А під руку їх тримають джентельмени в білих костюмах, в не менш елегантних капелюхах і штиблетах. Енергійні звуки джазу розносяться над танцмайданчиком. Костюмовані танці - чарльстон, степ. Час джазу настав!\nЗамовляйте організацію тематичної вечірки наперед отримуйте знижку в 20% на всі послуги "LvivFest"\nОрганізація Нового року\nНовий рік - найчарівніше і найдивовижніше свято, кожен раз так приємно занурюватися в його радісну атмосферу. Саме тому організація Нового року - це наша улюблена робота і ми завжди чекаємо її з нетерпінням.\nЧасто кажуть, що як зустрінеш Новий рік, так його і проведеш. Можливо, це і неправда, але краще не ризикувати, адже повеселитись в компанії найкращих друзів так приємно! Це хороший привід відірватись по-повній, а наша event-агенція Вам в цьому допоможе.\nСкажемо по-секрету, що перед Новим роком починається "гаряча пора", тому краще почати готуватися до святкування Нового року наперед!\nЗамовляйте організацію Нового Року до 1 грудня і отримуйте знижку в 20% на послуги агенції\nКорпоративи - важлива і невідємна частина культури будь-якої компанії. Корпоративи зближують компанію, на таких вечірках посилюється внутрішній культурний дух. Головне, що дають корпоративи - це можливість розважитись, розслабитись, відійти від постійних робочих питань і проблем, не покидаючи таку рідну компанію своїх колег.\nОсь уже декілька років ми займаємося організацією корпоративних вечірок і заходів, і ми знаємо, чим по-справжньому можна зацікавити і розважити колег по роботі. Враховуючи особливості фірми, сфери її діяльності, побажання компанії ми складемо особливий сценарій проведення і організації корпоративу з нагородженням кращих працівників і, звичайно, тортом з логотипом фірми.\nМи організовуємо не тільки корпоративні свята, але й різні бізнес-заходи, які будуть корисні Вашому бізнесу.\nОрганізація корпоративів - це наша робота, і ми її любимо. Ми гарантуємо, що Ваш корпоратив буде особливим!\nКорпоратив на природі - це чудовий вихід для тих, кому надоїли львівські кафе і ресторани. На природі відчуваєш себе вільним, як дома.\nЗвичайно, організація корпоративу на природі має бути продумана до деталей, щоби забезпечити відповідний комфорт і атмосферу свята. Яскравий захід дозволить добре відпочити Вашим працівникам, посприяє згуртуванню колективу, що зробить їх спільну роботу в майбутньому ще ефективнішою!\nСвяткова event-агенція LvivFest повністю організує корпоратив на природі: підбере відповідне місце (сад старовинної садиби, санаторій, берег річки, лісову галявину і т.д.), забезпечить доїзд, продумає сценарій свята і реалізує його. Варіанти проведення корпоративу можуть бути самими різними - це захоплююча шоу-програма, тімбілдінг, салюти, активні ігри, конкурси, розваги та багато іншого.\nЗамовляйте корпоратив більше, ніж на 20 осіб і отримуйте круті сюрпризи від LvivFest\nОрганізація корпоративів - затребувана послуга на ринку, проте останнім часом все частіше бізнесмени починають розуміти, що професійно організовані заходи і різні акції, спрямовані на роботу з клієнтами, приносять досить відчутні результати, і, щоб бути попереду, не можна не використати такий ефективний засіб реклами.\nВиставки та презентації фірми, її продукції і послуг, залишаються однією з найефективніших форм реклами, це відмінний спосіб заявити про себе і наочно продемонструвати свої можливості, серйозність намірів і конкурентоспроможність потенційним клієнтам. Cвяткова event-агенція "LvivFest" допоможе організувати і провести промо-акцію, виставку, презентацію, зробить це якісно і нестандартно, так, щоб Ви відчули реальний результат.\nДілові зустрічі проводяться для того, щоб залучити ще більше клієнтів, максимально подружитися із ними, продемонструвати свою зацікавленість, надійність, добрий стан фірми. Зустріч - це іміджевий захід і тут необхідно бути на висоті. Cвяткова event-агенція "LvivFest" організує і проведе клієнтський вечір вищого класу: підготує мультимедійну презентацію про діяльність Вашої компанії, організує захоплюючу ексклюзивну шоу-програму, забезпечить транспортом і розмістить в готелях усіх гостей.\nКожен наступний бізнес-захід замовляйте із знижкою в 30%\nМи забезпечимо ВСЕ необхідне\nСучасне звукове і світлове обладнання\nПідготовка і розробка якісного сценарію\nЗапальні ведучі і діджеї\nПрофесійна фото і відео - зйомка\nТранспортні послуги: лімузини, кабріолети\nІ багато іншого: жива музика, живі статуї, професійні танцівники, фотомоделі.\nЯк організована наша робота\nВи замовляєте на сайті або телефонуєте нам\nМи зустрічаємося з Вами і обговорюємо всі деталі заходу, складаємо кошторис\nРозробляємо сценарій заходу, враховуючи всі Ваші побажання\nГотуємо захід, залучаємо найкращих фахівців\nЩасливі гості, Ви задоволені!\nЧому Ваші заходи треба проводити з нами?\nВідповідальна підготовка кожного заходу\nВиконуємо завдання різної складності\nІндивідуальний підхід до кожної події\nОрганізація заходів "під ключ"\nПрацюємо тільки з професійними ведучими, діджеями, артистами\nПідбираємо і декоруємо місце для заходу\nВідповідний музичний супровід і якісне технічне забезпечення\nФото- та відео- звіти з кожного заходу\nДо нас звертаються знову і рекомендують знайомим\nКожному клієнту - гарантований подарунок\nВідправити заявку на розрахунок вартості заходу - це БЕЗКОШТОВНО\nІрина Левко та чоловік Андрій:\n"Велике спасибі колективу святкового агентства LvivFest за допомогу в організації нашого весілля! Дякую за урочисту реєстрацію, дякую за програму вечора, дякую за незвичайні конкурси та номери! Окреме дякую за оформлення залу і букет для нареченої! Дякую Вам за ввічливе ставлення! Дякую Вам за те, що наш найщасливіший день пройшов радісно, світло і гладко! Все було просто супер! Ми ніколи не забудемо чарівну і веселу атмосферу нашого свята!"\nВипуск 2013р. ЛНТУ:\n"Хочеться сказати величезне СПАСИБІ Вашій агенції за організацію та проведення вузівських випускного вечора (6 липня 2013 року). Окрема подяка ведучому, який зробив це свято незабутнім, веселим і радісним. Хочу подякувати фотографу за прекрасні якісні фото, зроблені на цій вечірці. Бажаємо ВАМ удачі, успіхів у роботі!..."\nОля та Микола Грицкевичі:\n"Ми з дружиною висловлюємо величезну подяку Вашій святковій агенції за виконану роботу і наданого фотографа. Це проявилося в хорошій організації та адмініструванні торжества. Ми не переживали за те, що може щось не вийде, а це для нареченого і нареченої вельми-вельми важливо. Спасибі Вам!"\n"Команда "LvivFest" успішно організувала і втілила в життя 4 корпоративних заходи для ряду компаній "L'Oréal", що відбулися наприкінці вересня і початку жовтня 2012 року. Величезне Вам спасибі!"\nДовірте Ваше свято фахівцям:\nLvivFestEvent-агенція | Львів та Львівська область


Главная › ua › Новини соціальних мереж › Нескінченна Історія (Neverending story) — цитати, фрази, статуси з фільму.\n— У Фантазії немає меж.\n— Дурний хлопчисько. Ти нічого не знаєш про нашу країну. Це світ людської фантазії. Вся наша країна це частина надій, мрій всіх людей. Тому у неї НЕМАЄ кордонів.\n— Але чому Фантазія гине?\n— Тому що люди стали втрачати надію і забувати свої мрії. Від цього Ніщо стає ще сильнішим.\n— Що таке «Ніщо»?!\n— Це порожнеча. Розпач, губящее світ. А я допомагаю цьому.\n— Тому що над людьми, у яких немає надії, легше володарювати.\n— Я люблю дітей …\n— На сніданок?


Орден Босих Кармелітів в Україні — Кармелітський скапулярій: фартушок Марії\nКармелітський скапулярій: фартушок Марії\nМоніка Біалковська, «Przewodnik Katolicki» / DEON.pl\nЦе таке непоказне. І таке непрактичне. І таке невчасне. Хотілось би спитати – навіщо комусь скапулярій у наші часи? Але, може, саме сьогодні він і потрібний?..\nНепоказний – бо звичайний малий медальйон. Або образочок на шматку полотна, на довгій стрічці. Інколи можна побачити, як вона вибивається з-під сорочки. Непрактичний – бо згубити легко, і носити треба на шиї, а не десь у домі повісити, щоб зручніше… І несучасний, бо зараз модно підбирати не тільки одяг, щоб усе пасувало, а й прикраси. Кожний перстеник і сережка старанно продумані «в образ». Ну й куди тут скапулярій? Може, священикові під колоратку, але ж не молодій людині!\nОднак варто познайомитися і подружитися зі скапулярієм. А щоб його зрозуміти, варто почати від початку. Або принаймні від однієї історії про св. Йоана Марію Віаннея, святого арського пастиря. Він мав дар читати в людських серцях, бачити в них дію і Бога, і сатани. Одного дня прийшла до його сповідальниці великосвітська дама, якій о. Жан-Марі пригадав недавній бал і молодого чоловіка, що був там героєм дня. Дама визнала, що й справді страшенно хотіла з ним танцювати, і заздрила іншим жінкам, які з ним розважалися, – бо він її постійно оминав у запрошеннях. Нагадав їй священик і те, що їй самій здалося галюцинацією: як той молодик виходив із залу, під його ногами вона побачила дві смуги полум’я. «Отож, дочко моя, тим молодиком був сатана, – пояснив арський пастир. – Хто з ним танцював, ті вже засуджені або на шляху до засудження. А що до тебе він не підійшов, це завдяки скапулярію, який ти носиш, і, маючи побожність до Пресвятої Діви, вважаєш його своїм надійним захистом».\nДама (а власне, ще молода дівчина), якій о. Йоан Марія показав могутність скапулярію, вступила в монастир. Однак це зовсім не обов’язковий результат, бо скапулярій – хоч і має орденське походження – призначений також і для мирян.\nПри початках свого існування скапулярій був звичайним фартухом, що його монахи надягали поверх габітів, аби не забруднитися під час роботи (монахи не тільки моляться!). Чорний скапулярій носили цистерціанці на своїх білих габітах; він і понині є частиною бенедиктинських, домініканських чи паулінських габітів. Складається з двох довгих прямокутних шматків матерії, зшитих на плечах, з вирізом для голови. До середини ХІІІ ст. насправді був фартухом, але потім сталося щось, що діаметрально змінило значення цього банального на вигляд шматка тканини.\nОдин Симон, точніше Саймон, прозваний Стоком (англійською – стовбур, пень), бо провадив своє пустельницьке життя у порожнистому стовбурі дерева, був вибраний кармелітами, в Англії сущими, своїм Генеральним настоятелем. Становище ордену було в його часи нелегке: кармелітів сприймали як чужих, а монаший Устав, якого дотримуватися монахи мусили обов’язково, не відповідав умовам життя на новому місці – в Англії, куди кармеліти перебралися зі Святої Землі під тиском історичних обставин. Симон Сток намагався реформувати орден, але все вказувало на те, що кармелітам загрожує ліквідація. Тоді то нещасний Генеральний настоятель почав гаряче молитися до Марії про врятування ордену. Він волав: «Квітко Кармелю, прекрасний Винограднику, тільки Ти, Сяйво Небесне, є Вічною Дівою! О Матір тиха, прекрасна, як зоря, для кармелітів, дай привілеї нам, о Зірко Моря!»\nУ ніч із 15 на 16 липня 1251 р. Марія об’явилася Симонові й подала йому скапулярій, який відтоді мав бути знаком Її опіки. Симон почув: «Улюблений сину! Прийми Скапулярій твого ордену, привілей для тебе і кармелітів. Хто в ньому помре, не зазнає вогню вічного. Ось знак спасіння, порятунок у небезпеках, завіт миру і вічного зобов’язання».\nСимон Сток швидко переконався, що Марія казала правду. Коли він, згідно з Її дорученням, подався до Рима, аби клопотатися про стабілізування ситуації ордену кармелітів у Європі, Вона сама показала, що дотримується обіцяного: Папа Інокентій IV скерував до єпископів листа, в якому доручав їм турботу про Орден Пресвятої Діви Марії з Гори Кармель.\nШата царів і Папи\nЧому саме скапулярій Марія обрала знаком своєї опіки? Чому ним стала частина одягу, до того ж не надто «благородна», всього лише захист від бруду? Тут немає нічого випадкового, а символіка скапулярію глибока. Достатньо пригадати Ісуса, з якого ангел знімав брудний одяг, що символізував гріх, і вдягав його у «прекрасні шати» (пор. Зах 3,1-4). Або апостола Павла, який писав, що християнин має надягнути зброю воїна Христового (див. Еф 6,14). У стародавньому Римі через надання людині нового одягу її приймали до нового стану, а коли імператор брав у свою власність (або під свою опіку) якусь будівлю, то на її зовнішній стороні вивішували його вбрання. Отож нічого дивного, що Марія також вибрала одяг як знак, аби люди могли довіритись Її опіці і щоб Вона в такий спосіб особливо чувала над ними.\nЗавдяки рішенню Марії та позиції Симона Стока скапулярієва побожність стала розвиватися. Скапулярій – у мініатюризованому вигляді, як шматочки тканини, з’єднані тасьмою, – стали приймати не тільки монахи, а й миряни, для яких поставали Братства скапулярію. Про цей знак Марії проголошувано проповіді, його носили королі – наприклад, королева Ядвіга і Владислав Ягайло. З плином століть побожність залишилась живою, і найкращий приклад цього – блаж. Йоан Павло ІІ, на чиїх фотографіях, зроблених у клініці Джемеллі незабаром після замаху на нього, видніє на шиї шматочок коричневої стрічки від скапулярію.\nМедальйон на заміну полотняного скапулярію затвердив 1910 року Папа Пій Х. Про це просили шахтарі-гірняки, бо за їхніх умов праці тканина дуже швидко зношувалася. На медальйоні зображено з одного боку Пресвяте Серце Ісуса, а з іншого – Діву Марію. Аби прийняти скапулярій, спершу потрібно щиро прагнути ввірити Їй себе і наслідувати Її своїм життям. Носити його можуть миряни, священики і богопосвячені особи, дорослі й діти, які вже можуть зрозуміти його значення. Сам обряд прийняття скапулярію має відбуватися у стані освячуючої благодаті, а надягнути його людині (тобто прийняти її під скапулярій) може тільки священик або диякон.\nСкапулярій чинить чуда в житті людини, але він не є сам по собі «білетом у рай». Ідеться про обітницю, яку Марія дала людям, і яку готова виконати – за умови готовності та сприяння самої людини. Хто побожно носитиме святий скапулярій, того душею і тілом Марія опікуватиметься за життя і в годину смерті. Хто збереже у житті, схований під скапулярій, свою чистоту відповідно до стану свого життя, того Марія визволить із чистилища в першу суботу по смерті. І той, хто перебуває під Її плащем, матиме участь в усіх молитвах, Месах, постах і заслугах кармелітів.\nВарто довіритися Матері Святого Скапулярію?


Україна заборонила в’їзд чоловікам-росіянам віком від 16 до 60 років | Громадське телебачення\n30 листопада, 2018 07:49\nУкраїна обмежила в'їзд росіянам чоловічої статі віком від 16 до 60 років. Про це заявив президент Петро Порошенко. Винятками будуть гуманітарні випадки, які чітко випишуть в інструкції.\n«Україна ввела обмеження щодо в'їзду громадян РФ чоловічої статі віком від 16 до 60, щоб РФ не формувала в Україні загони «приватних» армій, які насправді є представниками Збройних Сил РФ. Щоб не дати росіянам здійснити в Україні ті операції, які вони планували ще у 2014 році», — заявив президент Порошенко.\nВинятком для в’їзду чоловіків з громадянством Росії може бути гуманітарна мета, наприклад, похорон.\nЯк повідомив Громадському заступник голови ДПСУ Андрій Демченко, заборона на в'їзд росіянам діятиме поки лише на час воєнного стану, тобто до 26 грудня.\nякщо людина їде на похорони\nВодночас жодних обмежень на в’їзд для українців немає, повідомив керівник Державної прикордонної служби Петро Цигикал.\nЗа його словами, прикордонників перевели на 1-й рівень повної бойової готовності:\nЗбільшені наряди на кордоні з Росією та на адміністративній межі з Кримом\nВ районі Операції об’єднаних сил посилені режимні заходи.\nПрикордонники спільно з Нацполіцією створюють додаткові контрольні пости при в’їзді в Україну для перевірки транспорту.\nПорошенко також запропонував посилити вимоги до реєстрації для громадян Росії, особливо в тих десяти областях, де діє воєнний стан. Президент попросив внести протягом доби пропозиції щодо цього.\nЗі свого боку Росія наразі не має наміру запроваджувати дзеркальні заходи у відповідь на обмеження з боку України на в’їзд громадян РФ чоловічої статі віком від 16 до 60 років.