Механізм захисту викривачів інформації як протидія корупції в Україні | UKRAINIAN LEAGUE OF LAWYERS FOR CORRUPTION COMBATINGВСЕУКРАЇНСЬКА ЛІГА ПРАВНИКІВ ПРОТИ КОРУПЦІЇ\nГоловна » Механізм захисту викривачів інформації як протидія корупції в Україні\nНова реальність створюється на очах: ще навесні 2015 року робоча група «Ініціатива 11» розпочала дебати щодо необхідності окремого закону про захист викривачів інформації та взялася до справи з його написання, а вже нещодавно 20 жовтня відбулося експертне обговорення детальної концепції законопроекту «Гарантії захисту викривачів в Україні». І ця концепція на думку однієї з його розробників - Оксани Нестеренко,члена ГО Всеукраїнська ліга правників проти корупції, є дуже близькою до самого законопроекту, який буде поданий до Верховної Ради, можливо, в наступному році.\n«Це багатопрофільний закон. Він є антикорупційним з одного боку. Але він також розширює можливості захисту осіб, які розкривають інформацію про різні зловживання - це може бути монопольна змова або порушення в сфері екології, коли завдається шкода довкіллю», - пояснює керівник правових проектів Інституту масової інформації Роман Головенко.\nВикриття є одним з найпослідовніших та найефективніших засобів боротьби з корупцією, зауважує міжнародний експерт Сьюлет Дрейфус (Австралія), яка є учасником робочої групи і долучилася до обговорення в Києві. За даними дослідження її організації Blue print for free speech, більш ніж 40% всіх випадків зловживань були виявлені за допомогою інсайдерської інформації, що вдвічі більше ніж від будь-якого іншого методу розслідувань. Закон захисту викривачів надає впевненість в їх безпеці і таким чином заохочує громадян не бути байдужими до виявлених зловживань. Експерт наголошує: на практиці закон веде до збереження коштів держави. В 2012 році, коли Південна Корея прийняла потужний закон захисту викривачів, уряд повернув до бюджету близько 10 мільйонів доларів завдяки руйнації корупційних схем, що їх оприлюднили викривачі інформації.\nКритика у вигляді пропозицій.\nТо ж досвід передових країн світу доводить, що захист осіб, які активно викривають зловживання, є важливим інструментом протидії корупції. Розробники законопроекту ретельно дослідили найбільш ефективні світові практики та намагаються найкращим чином імплементувати їх в діюче законодавство України, зауважила керівник юридичного департаменту компанії Luxoft Ukraine Оксана Бульба після обговорення концепції документу. Вона відзначила, що учасники круглого столу дуже активно та зацікавлено аналізували документ і намагалися не тільки критикувати, але й надавали пропозиції, обґрунтовували свою думку. З свого боку команда розробників з готовністю приймала зауваження та доповнення, тому обговорення стало майданчиком обміну конструктивними ідеями фахівців і однодумців, які поділяють спільну філософію майбутнього закону.\nВсього на круглому столі були присутні близько тридцяти учасників, серед яких - експерти з авторитетних правових установ України, громадські діячі, народні обранці, представники бізнесу та авторитетних міжнародних організацій. Тетяна Семілетко, юрист Інституту Медіа Права, підкреслила, що експертам вдалося знайти спільну думку щодо основних положень законопроекту. Правники погодилися, що потрібний окремий закон, якій дасть відповідь викривачу на всі запитання – до кого звертатися в разі порушення його прав, якими каналами можна викривати інформацію про суспільно небезпечну дію, бездіяльність посадовців, державного органу або у приватному секторі. Вирішили, що дефініція викривачів має бути широкою – це не тільки штатні працівники установи, але й, наприклад, волонтери, стажери, підрядники, контрагенти, постачальники послуг.\n«Ми отримали зворотній зв’язок з бізнесом – від асоціацій, зокрема був представник Американської торгівельної палати. Ми прагнемо поширити закон і на державний, і на приватний сектор», - підкреслила Тетяна Семілетко. «Це був дуже корисний захід, щоб виробити найбільш гармонійний та ефективний законопроект, - підвела підсумки Оксана Нестеренко. - Найбільш цінними були думки щодо покращання категоріального апарату, якім чином змусити закон працювати. Нам запропонували додатковий можливий механізм захисту викривачів. Зокрема зобов’язати юридичні фірми платити викривачам за надання їм правової допомоги, при тому дати право викривачів самім обрати собі захисника».\nДовіра до каналів оприлюднення інформації\nМайже кожен учасник надав своє бачення щодо змін або уточнень в концепції законопроекту в різних пунктах. Обговорювали питання про фінансове стимулювання викривачів та ведення спільного реєстру, підтримали ідею щодо створення фонду захисту викривачів. Ганна Красноступ, головний науковий співробітник з НДІ Інформатики і права НАПрН України підкреслила, що необхідно передбачити в законопроекті звільнення від відповідальності осіб, які поширили інформацію з обмеженим доступом, і знаходяться під загрозою покарання за це. Але має сумніви щодо доцільності створення спеціального фонду для компенсації викривачам, якщо їх незаконно звільнять, бо механізми відшкодування вже існують в законодавстві України.\nНайбільшу кількість зауважень викликав аспект оприлюднення інформації – до кого має звертатись викривач та яким чином. Більшість експертів висказали думку, що викривач має право обирати будь-які канали розповсюдження – як внутрішні,так і зовнішні чи регуляторні – і не повинен дотримуватись певного порядку в їх використанні. «Викривачі потребують багатьох каналів, через які можна викрити корупцію. Не тільки використовувати внутрішні канали в середині організацій, але також йти до медіа, профспілок, членів Парламенту. У Великій Британії кожен п’ятий вважає, що найбільш ефективний спосіб зупинити серйозне зловживання - це розповісти про нього журналістам чи агенціям новин. В Австралії показник близький до цього», - наголосила міжнародний експерт Сьюлет Дрейфус.\nБільшість учасників обговорення вказали на необхідність зосередити функції захисту викривачів в руках однієї відповідної особи, підтримали ідею того, що це «має бути конкретна людина при омбудсмені, з відомими контактами». «Коли за результат роботи відповідає одна конкретна людина, а не орган – то немає простору для «нероботи», - зауважила Оксана Бульба.\nУточнювались механізми роботи різних каналів. Роман Головенко наголосив на тому, що від організації каналів залежатиме їх ефективність: «Щоб внутрішні канали не стали рудиментом і запрацювали, треба, щоб посадова особа, яка відповідає за викриття зловживань і захист викривачів всередині компанії, мала значний рівень незалежності від менеджменту. Тоді буде довіра до цих каналів».\n«Ми можемо зобов’язати державні органи передбачити внутрішній канал для повідомлень про корупцію, але ми розуміємо, що в приватному секторі ми можемо лише заохочувати до створення таких каналів, - коментує обговорення засобів викриття Тетяна Семілетко. - Ми хочемо протягом року зобов’язати визначити внутрішню уповноважену особу для зібрання інформації від викривачів, можливості анонімного повідомлення. В Чехії в понад 40% приватних компаній передбачені гарячі лінії для повідомлень про зловживання, недобросовісну поведінку».\n«Ми залишимо в законопроекті можливість використовувати різні канали поширення», - запевнила Оксана Нестеренко, беручі до уваги чисельні пропозиції. - «Ми дійшли до спільного висновку, щоб викривачі мали можливість обирати внутрішні чи зовнішні канали. А також щодо необхідності захисту трудових прав викривачів - треба надати їм гарантії отримання заробітної плати протягом двох років».\nБільшість експертів вважають головною задачею отримати від закону практичні результати, не дати йому залишиться мрією на папері. Учасники вказували, що одним із шляхів зробити закон дієвим є оприлюднення «історій успіху», які призведуть до укріплення довіри, переконають людей, що вони захищені, і їх не покарають за те, що вони викрили чиїсь зловживання. Це можуть бути приклади з інших держав, де викривачі отримували нагороди.\n«Головним ризиком цього закону і всіх законів України є те, що теорія, текст закону - це одне, а практика це інше. І якщо механізм захисту не буде ефективним, то не буде довіри до нього», - вважає учасник обговорення законопроекту Роман Головенко, вказуючи на великий рівень недовіри до правоохоронних органів. Таку саму причину вважає загрозою і Руслан Сидорович, депутат ВР України від Об’єднання Самопоміч. Він наголошує, що ефективність закону напряму пов’язана із «докорінним реформуванням всієї правоохоронної системи – прокуратури та міліції. Бо прокуратура просто саботує хороші закони». При тому не вважає за можливе делегувати функції правоохоронних органів громадським організаціям.\nТарас Кислий, керівник практики інтелектуальної власності, технологій, медіа та телекомунікацій ЮБ «Єгоров, Пугінскій, Афанасьєв і партнери» також вважає, що закон працюватиме в першу чергу лише у зв’язці з нормальною роботою правоохоронних органів і вказує на шляхи відновлення довіри до них людей: «Якщо ініціативу в свої руки візьмуть нові органи – НЗК та НБА (Національне агентство з питання запобігання корупції та Національне Антикорупційне бюро), які не дискредитовані, і на прикладі своєї позитивної роботи будуть демонструвати практичне застосування саме цього закону по викривачах, то справа піде. Це буде проривом». Тарас Кислий також планує звернутися до відомих лобістських компаній - Американської Торгівельної Палати та Європейської Бізнес Асоціації, щоб вдосконалювати законопроект та сприяти його просуванню.\nРобоча група збирається опрацювати надані пропозиції та зауваження до концепції законопроекту протягом найближчого часу разом з відомими експертами та представниками Ради Європи, які можуть поділитися кращим досвідом. То ж є велика ймовірність побачити цей безпрецедентний законопроект в готовому вигляді до кінця наступного року або раніше.


Хворобливі місячні у підлітка що робити, причини, діагноз\nХворобливі місячні у підлітка що робити\n1. Хворобливі місячні причина, діагноз\n2. Хворобливі місячні у дівчинки що робити\n3. Хворобливі місячні лікування\nХворобливі місячні причина, діагноз\nВідчутний больовий синдром під час менструації відчувають близько 70% жінок. Невелика біль вважається нормальною в ці дні. Але у деяких жінок біль настільки сильна, що стає причиною втрати працездатності. Якщо до болю додаються інші симптоми, такі як запаморочення, нудота, діарея, жінка стає дратівливою, плаксивою, депресивною.\nЦе прийнято вважати хворобою, яка в медицині визначається терміном альгодисменорея. Її поділяють на первинну і вторинну.\nПервинна спостерігається у молодих дівчат, які не народжували. Як правило, болі у них з'являються через рік після першої менструації.\nВторинна альгодисменрея діагностується у жінок після тридцяти років.\nЗа словами лікарів, вона розвивається на тлі гінекологічних захворювань. Від чого з'являються хворобливі місячні, причина, діагноз – все це можна з'ясувати тільки пройшовши комплексне медичне обстеження.\nНайбільш часті причини болю під час місячних у підлітка :\nНезрілість матки. В такому ранньому віці матка ще не встигла дозріти і зміцніти, це і призводить до неправильного її скорочення. Саме з цієї причини у багатьох жінок після пологів місячні стають менш хворобливими.\nНеправильне положення матки. У деяких випадках матка може мати загин. Це утрудняє відтік крові.\nНедолік кальцію і магнію в організмі. Ці елементи безпосередньо беруть участь в таких процесах, як згортання крові і проникність судин.\nСлабкі нетреновані м'язи піхви.\nДуже часто болі з'являються у емоційно нестабільних дівчат з низьким больовим порогом. У цьому випадку буде корисна консультація психолога\nХворобливі місячні у дівчинки що робити\nДля молодих дівчат, які вперше відчувають нездужання і біль під час місячних. важливо розуміти, що це не тільки природний процес дорослішання, але й привід звернутися до лікаря. Адже іноді це може бути причиною серйозного захворювання, як ендометріоз, наслідки якого – безпліддя.\nПісля обстеження лікар з точністю визначить від чого з'являються хворобливі місячні у дівчинки. що робити щоб полегшити стан. Зняти хворобливі відчуття допоможуть протизапальні та спазмолітичні препарати. Дуже важливо в ці дні дотримуватися дієти. Вживати як можна більше свіжих овочів і фруктів. Збільшити споживання рідини. Виключити борошняне, жирне, кава. Існує думка, що чим більше токсинів і шлаків накопичується в організмі, тим болючіше протікають місячні.\nЧитайте також Як позбавити організм від шлаків і токсинів\nЩоб збагатити органи і тканини киснем, в ці дні можна зайнятися йогою. Помірне фізичне навантаження піде тільки на користь молодому організму.\nУ тому випадку, якщо біль сильна, можна прикласти до живота теплу грілку. вона розслабить черевні м'язи і зменшить біль. Але тримати її потрібно не більше 20 хвилин, так як тривала дія тепла може збільшити крововтрату.\nВ період менструації потрібно намагатися уникати переохолодження. Навіть невеликий протяг або промоклі ноги можуть спровокувати запальний процес. Масаж як не можна краще допоможе розслабитися. Якщо є така можливість, краще на цей період залишитися вдома, випити теплого чаю, і повністю захистити себе від стресів і переживань. Вже з підліткового віку важливо прищеплювати дівчинці дбайливе ставлення до себе і свого організму.\nХворобливі місячні лікування\nЯкщо дівчинку-підлітка турбують хворобливі місячні, лікування допоможе усунути неприємні симптоми. У разі, коли немає серйозних паталогій і запалень, лікування первинній альгодисменореї полягає в прийомі знеболюючих препаратів. Причому приймати їх краще за день до початок місячних. Лікар-ендокринолог, якщо в цьому є необхідність, призначить оральні контрацептиви. Вони містять естроген і прогестерон, які допоможуть стабілізувати гормональний фон. Враховуючи стрімкі темпи розвитку підлітків, іноді лікарі призначають прийом кальцію і магнію. Так як їх нестача провокує не тільки біль, але і порушення в нервовій системі. Для занадто емоційних і вразливих дівчат може знадобитися допомога психолога, і прийом заспокійливих препаратів.\nЯкщо хворобливі місячні обумовлені серйозними причинами, не варто зволікати і чекати, поки хвороба почне прогресувати. Своєчасне лікування запобігає ускладнення й дозволить в майбутньому залишатися здоровим і щасливим людиною.


2017 рік – Рік Японії в Україні | Комунальний заклад "Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №3" Харківської обласної ради\nУказ президента України про оголошення 2017 року – Роком Японії в Україні\nПлан проведення заходів у Комунальному закладі “Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 3” Харківської обласної ради, присвячених Року Японії в Україні у 2017 році\nВідкритий урок у 10 класі на тему «Кімоно – національний одяг японців»\n21 грудня 2017 року, згідно плану проведення виховних заходів, присвячених Року Японії в Україні та відповідно графіка проведення відкритих уроків, учитель кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії”, учитель-методист, Круподер Євгенія Василівна провела відкритий урок-презентацію з трудового навчання зі швейної справи у 10 класі на тему «Кімоно – національний одяг японців» . Учитель на уроці ознайомила учнів з національним японський одягом — кімоно. Розповіла про види кімоно, з яких деталей шиється, яка тканина використовується для шиття, скільки метрів тканини потрібно, вивчали викрійку кімоно. Також діти дізнались яке традиційне взуття носять японці з кімоно. Під час уроку діти були активними, уважними: з тканини складали пояс довжиною 11 метрів, грали в гру “Склади кімоно”, демонстрували національний одяг японців. Урок проведено на високому методичному рівні, він відповідав усім сучасним вимогам проведення навчально-розвиткової роботи у спеціальній школі, учитель дотримувалась дидактичних цілей спеціальної педагогіки. Учні під час уроку були активні, зацікавлені, матеріал уроку засвоїли.\n6 грудня 2017 року у школі організовано виставку дитячих творчих робіт «Японія очима дітей» згідно плану проведення заходів, присвячених Року Японії в Україні. На виставці представлені дитячі роботи про Японію. Вихованці відобразили особливості японської культури, традицій і звичаїв, природи, уподобань, про які дізнались упродовж року від своїх педагогів на виховних заходах про таку цікаву та незвичайну країну вранішнього сонця.\nУрок трудового навчання з квітникарства “Бонсай — кімнатний сад”\nЗгідно плану проведення заходів, присвячених Року Японії в Україні, 30 листопада 2017 року учитель квітникарства Головченко Наталія Валентинівна, провела урок трудового навчання “Бонсай — кімнатний сад” з учнями 7 класу.\nВихованці із задоволенням вчились доглядати за кімнатними рослинами, дізнались про нові види вирощування та створення мініатюрних дерев, таких як бонсай. Учитель розповіла про мистецтво створення бонсаю як частини національної культури Японії. Наталія Валентинівна підібрала цікавий матеріал про бонсай, історію виникнення цього мистецтва, як правильно вирощувати та доглядати за маленькими та тендітними кімнатними рослинами.\nУроки образотворчого мистецтва «Подорожі країнами і континентами. Японія.»\nУпродовж листопада-грудня 2017 року учитель Долганюк Ольга Василівна провела для учнів 8 класу цикл уроків з образотворчого мистецтва на тему «Подорожі країнами і континентами. Японія.», присвячених проведенню Року Японії в Україні. Було проведено п’ять занять на теми: «Бесіда з образотворчого мистецтва «Подорожі країнами і континентами. Уявна екскурсія до Японії»»; «Тематичне малювання «Cхід сонця»»; «Декоративне малювання «Традиційні костюми японців»»; «Декоративне малювання «Ескіз архітектурного декору за східними мотивами «Японська пагода храму»»; «Тематичне малювання «Мандруємо до країн світу. Японія.»». Під час уроків учні дізнались багато цікавого про незвичайну країну вранішнього сонця, про історію, культуру, мистецтво, традиції, звичаї японців, про державні і народні символи Японії, про національні одяг, свята, страви, особливості архітектури, красу природи. Вихованці вчились порівнювати спільні та відмінні ознаки у житті українців та японців: у традиційних національних костюмах, у відношенні до природи, у образотворчому мистецтві, у національних традиція та святах, у релігії, у кулінарних уподобаннях та архітектурних традиціях. Кожен урок закінчувався виставкою яскравих дитячих малюнків. Діти захопились японською тематикою, малювали і під час уроків образотворчого мистецтва, і у вільний час, і, навіть, вдома у вихідні дні. Показували свої роботи один одному, педагогам, учням інших класів, із захопленням розповідали цікавинки про дивну країну. Уроки про Японію сприяли розвитку пізнавального інтересу учнів, творчих здібностей, розширенню світогляду, прищепленню любові до художнього мистецтва, виникненню нових хобі у вихованців.\n20 листопада 2017 року вихователь Горлова Тетяна Павлівна провела виховний захід «Віртуальний щоденник допитливих «Японські школи та школярі»» для учнів старших класів. Захід відбувся згідно плану проведення заходів, присвячених Року Японії в Україні. Тетяна Павлівна розповіла про освіту в Японії, цікаві факти з шкільного життя японських дітей. Учні дізнались про триместровий навчальний рік, про вимоги до шкільної форми, про гуртки та секції, що відвідують японські учні, про чергування по школі та допомогу вчителям в організації шкільних свят та заходів. Віртуальна подорож до японської школи була цікавою та повчальною.\n2 листопада 2017 року вчителем природознавства Зубриловою Ольгою Миколаївною проведено урок-подорож за темою “Рослинний та тваринний світ Японії”. Яскрава наочність, цікаві розповіді про рослинний та тваринний світ країни сонця, що сходить, не залишили байдужими учнів 6 класу. Діти були активні, допитливі і з задоволенням поринули у світ японської культури.\nПоїздка до Харківського національного академічного театру опери та балету імені М.В. Лисенка\n24 жовтня 2017 року наші учні відвідали III Обласний патріотичний форум “ З “Україною в серці!” На заході учні змогли взяти участь в майстер класі з японської каліграфії, орігамі, працював фотосалон де можно було перетворитися на японську леді. Також діти були присутніми на виступі барабанщиць, та на виставі “За двома зайцями” від дитячо-юнацького народного театру оригінального жанру”Діти майбутнього” при ГУ МВС України в Харківській області. Дякуємо організаторам за запрошення та за чудово проведений час.\nІкебана. Квіткова композиція\n19 жовтня 2017 року вихователь Неонета Ірина Вікторівна з учнями гуртка “Вікно в природу” в рамках року Японії в Україні провела заняття на тему “Ікебана. Квіткова композиція”. Вихователь цікаво розповіла про походження ікебани, ії складові, та запропонувала учням самостійно створити композицію. Дітям було цікаво, і кожен впорався з запропонованим завданням.\n17 жовтня 2017 року учні 8 класу з вихователем Левченко Наталя Олегівна провели пізнавальний виховний захід присвячений року Японії в Україні “Традиційні та сучасні японські види спорту”. На заході учні дізналися про різні види спорту Японії, спортивне мистецтво та техніку проведення. Також вихователь розповіла про відомих спортсменів Японії та їх досягнення.\nПідсумки конкурсу виробів «Японське мистецтво у долонях дітей»\nВихованці нашої школи брали участь у конкурсі «Японське мистецтво у долонях дітей» до Року Японії в Україні серед закладів інтернатного типу, що проводила Харківська обласна бібліотека для дітей. Наші учні виготовили панно «Лялька-японка», виконане у техніці кінусайга (аплікація з тканини на пінопласті).\n30 травня 2017 року працівник бібліотеки запросили учасників конкурсу до себе у гості та провели підбиття підсумків конкурсу. Завзяті, невтомні та творчі бібліотекарі підготували для вихованців шкіл-інтернатів святкову театралізовану програму у японському стилі, присвячену Міжнародному дню захисту дітей, цікаву екскурсію бібліотекою, нагородили грамотами і призами. Діти із захопленням мандрували залами бібліотеки, із цікавістю розглядали виставку конкурсних робіт, тематичні стенди, книги, журнали, слухали розповіді бібліотекарів.\nУчасть у проекті «Японське мистецтво у долонях дітей»\n16 травня 2017 року вихованці школи взяли участь у проекті «Японське мистецтво у долонях дітей», який проводить Харківська обласна бібліотека для дітей в рамках проведення Року Японії в Україні. Метою проекту є формування інтересу дітей до культури, звичаїв та традицій Японії, стимулювання пізнавальної активності, спонукання дітей до творчості. Бібліотекар Олена Миколаївна Ніколаєнко провела для дітей майстер-клас з виготовлення аплікації із тканини на пінопласті у техніці кинусайга. Діти з інтересом і старанністю оволодівали новим видом аплікації, результатом стало панно «Лялька-японка». Творча робота вихованців школи відправлена для участі у обласному проекті.\nДОВІДКА. Кінусайга або печворк без голки – мистецтво створення панно, картин з використанням декількох технік: аплікація, мозаїка, різьба по дереву і печворк. Засновником даного виду мистецтва є японка Маено Такаші. Це досить молоде мистецтво, рік його народження – 1987. Але ці картини встигли завоювати світ. Кинусайга – це свого роду синтез декількох технік. Це, по-перше, техніка аплікації, по-друге, (саме ця техніка дала підстави називати кинусайгу клаптевими картинами), по-третє, мозаїка, по-четверте… різьблення по дереву. Іншими словами, кинусайга – це техніка мозаїчної клаптикової аплікації на дереві (пінопласті, картоні). Кинусайга – художній жанр, що виник, якщо можна так висловитися, на ґрунті економії. Вірніше, японської економності. Це спочатку був спосіб «утилізувати» старі відслужилі кімоно. Шовк кімоно – тканина дорога і красива, хотілося вигадати їй «друге життя». І вигадали! Кинусайга – досить рідкісний жанр: далеко не всім європейцям, які побували в Японії, пощастило подивитися на клаптикові картини. Але на тих, кому вдається їх побачити, вони справляють незабутнє враження. На батьківщині кінусайги, в Японії, ці картини стоять досить дорого, так як кожна картина – ексклюзив, картина створюється довго, ретельно і копітко. Навіть підготовка – це дуже тривалий процес. А вже сама техніка на кшталт медитації … Але старанність і терпіння у японців в генах.\nХанамі – милування квітучими деревами\nВесна – прекрасна пора року, що дарує насолоду від розквітаючої природи. Навесні хочеться затриматись під чудовими квітучими деревами, вдихати їх прекрасний аромат, вбирати красу пишного цвітіння, що дарує весняна природа. У японців є національна традиція – ханамі, що у перекладі означає «милування квітами». Також Ханамі – це свято милування цвітінням сакури, декоративної вишні, національного рослинного символу Японії. Під час ханамі японці влаштовуються під квітучими деревами, спілкуються з друзями, складають і читають вірші, співають національні пісні, малюють, багато фотографуються. У українців одним із національних рослинних символів також є вишня. Про квітучі вишні українцями також складено багато віршів і пісень, намальовано красиві картини. Українці також насолоджуються і милуються квітучими деревами. Наші педагоги і вихованці вирішили приєднатись до чудової японської традиції і провели ханамі. Тобто провели весняні екскурсії, під час яких милувались квітучими деревами. На згадку про прекрасні прогулянки робили фотографії. Під час ханамі педагоги виховували у дітей бережливе ставлення до природи, до рослин, вчили не знищувати рослини, а висаджувати дерева, кущі, квіти, прищеплювали естетичний смак, розвивали уміння бачити прекрасне у оточуючій природі.\nДОВІДКА. Ханамі – це японська національна традиція милування квітами, яка виникла при імператорському дворі. Придворні проводили години під квітучими деревами, насолоджувалися спілкуванням, легкими напоями, та складанням віршів. У короткий період цвітіння сакури, яке триває від 7 до 10 днів, в Японії бачили глибокий сенс. Обпадаючі пелюстки квітів ототожнювали з красою і швидкоплинністю життя, з хоробрістю і чистотою помислів. Навесні, коли зацвітають дерева, майже усе населення Японії іде до парків, щоб насолодитися цим приголомшливим за красою видовищем. Японці багато фотографуються, щоб зберегти цю недовговічну красу і потім похвалитися перед друзями. У японців є ханамі інших квітів: ковалій, соняшників, хризантем, тюльпанів, космей.\n3 травня 2017 року вихователь Ускова Марина Олексіївна провела для учнів старших класів пізнавальний виховний захід «Чайна церемонія». Під час заходу діти дізнались в яких країнах вирощують чай, про види чаю, корисні властивості цього чудодійного напою, про традиції чайної церемонії різних народів. Особливий акцент був зроблений на традиціях, звичаях та цікавинках церемонії заварювання та вживання чаю у Японії.\nМайстер-клас з паперопластики «Орігамі – мистецтво складання фігурок з паперу»\n22 березня 2017 року учитель трудового навчання Халєєва Вікторія Олександрівна організувала для учнів старших класів майстер-клас з паперопластики «Орігамі – мистецтво складання фігурок з паперу». Заняття пройшло відповідно План проведення заходів у школі-інтернаті, присвячених Року Японії в Україні у 2017 році. Учитель розповіла вихованцям про давнє мистецтво японців складати фігурки з паперу, звернула увагу, що цим мистецтвом займаються і в Україні. Самі діти часто складають літачки, жабок, квіти, журавликів, голубів та інші фігурки з паперу, все це і є мистецтво орігамі. Упродовж заняття діти вчились працювати з папером, оволоділи технікою складання паперу та з’єднання паперових модулей без клею. Результатом заняття стала виставка квітів з кольорового паперу. Дітям заняття сподобалось, надихнуло на виготовлення різних фігурок, а у бібліотеці стали популярними книги «Орігамі для дітей».\nІнсценізація казки «Японський календар»\n14 березня 2017 року, у рамках проведення Року Японії в Україні, вихованці шкільного театрального гуртка «Казкова мозаїка» під керівництвом Харченко Ольги Дмитрівни та Халєєвої Вікторії Олександрівни підготували інсценізацію казки «Японський календар». У виставі діти розповіли про історію виникнення японського календаря, про тварин, які мають відповідати за свій рік. Після вистави Ольга Дмитрівна провела вікторину по японському календарю. Дітям дуже сподобався виховний захід, вони із задоволення визначали тварину свого року народження і дізнавались про ознаки того чи іншого тваринного заступника. Вони також дізнались багато цікавих прикмет про 2017 рік – рік Півня за японським календарем. Таким чином вихованці знайомляться з історією та звичаями японського народу, у них виховується інтерес до вивчення географії, історії, природознавства, прищеплюється інтерес до читання.\nВипуск стінних газет про Японію\n25 лютого 2017 року в школі пройшла виставка стінних газет про Японію. Учні 4 класу розповіли цікаві факти про Японію і японців. Учні 5 класу дослыдили рослинний світ Японії. Учні 6 класу підготували газету про тваринний світ Країни вранішнього сонця. 7 клас ознайомив із традиційними видами спорту японців. Учні 9 класу намалювали традиційний японський одяг. А 10 клас розповів про японську їжу і чайну церемонію. Газети допомогли всім більше дізнатись про культуру, традиції та звичаї японців.\nЗ січня по грудень 2017 року у шкільній бібліотеці буде діяти постійна виставка “Дивовижна Японія”. Вихованці зможуть дізнатись багато цікавих фактів про Японію, про японську історію, культуру, мистецтво, літературу, традиції і звичаї японців. Виставка буде постійно поповнюватись різноманітними матеріалами про Японію, які будуть добирати і бібліотекар Олена Миколаївна, і педагоги школи, і вихованці.\n25 січня 2017 року учитель Білоєдова Любов Іванівна провела для учнів школи тематичну лінійку “Японія – країна вранішнього сонця”. Цим заходом розпочато Рік Японії в Україні в нашому навчальному закладі. Вихованці були ознайомлені з Указом президента України “Про оголошення 2017 року Роком Японії в Україні” та планом проведення заходів, присвячених Року Японії в Україні, у нашій школі. Діти під час лінійки дізнались про розташування Японії на карті світу, про державний устрій, державні та народні символи Японії, історію назви країни, про народ, який живе у країні вранішнього сонця.


Володимир Жевахов — Київський князь-мученик\nУкраїнська Православна Церква свято вшановує пам’ять свого новомученика та сповідника святителя Іоасафа (Жевахова). Більша частина життя цього подвижника ХХ ст. пов’язана з Києвом. Тут пройшли роки його духовного становлення. Тут, в катівнях НКВС, він терпів і перше випробування за свою віру.\nНародився Володимир Давидович Жевахов, майбутній святитель, в м. Прилуки Полтавської губернії (нині — Чернігівська обл.), в родовому маєтку князів Жевахових. Насіння благочестя в душі хлопчика посіяла його благочестива мати, княгиня Катерина Жевахова — нащадок великого руського святителя і чудотворця Іоасафа Білгородського. Чудовий юнацький спогад про матір владика Іоасаф проніс через весь тернистий шлях свого життя. Це був сон, який переніс Володимира у Линовщіці — родовий маєток князів Жевахових. Наснився йому приїзд св. Іоана Кронштадтського. Дорогого гостя зустрічали усією сім’єю. Першою підійшла до Батюшки мати. Після неї за благословенням підійшов і Володимир. Отець Іоан посміхнувся і осінив його хресним знаменням. А мати тим часом, ніби представляючи сина, сказала: “Це наш майбутній...” Останніх слів єпископ Іоасаф так нікому і не сказав.\nКнязь Володимир Жевахов здобув юридичну освіту (закінчив 1899 р. Київський університет св. Володимира). Його кар’єра була забезпечена. До 1913 р. “Найвищим указом по громадянському відомству” колезького асесора князя Жевахова призначили старшим радником Київського губернського управління.\nІз 1909 р. Володимир Давидович — дійсний член Київського благодійного товариства. Зазначимо, що благодійність була не простою формальністю і не даниною моді, а однією з основних рис святителя до останніх днів його життя. Навіть після жовтневого перевороту, коли сам князь і всі його близькі були в крайній небезпеці, він не переставав допомагати грошима та продуктами багатьом київським монастирям, з яких нова влада вивозила останнє.\nЛюбов до чернечих обителей і привела князя 1991 р. до Свято-Троїцького храму Київського Іонинського монастиря. Там він познайомився з ігуменом Валентином (Коротенком), який розповів йому про нововідкритий древній печерний Звіринецький монастир. Цей день відкрив нову сторінку в житті Володимира Давидовича. Щиро, усією душею, полюбивши цю святиню, він доклав великих зусиль для того, щоб на місці печер було організовано скит. 1912 р. князь заснував фонд, що дозволив зібрати кошти і розпочати будівництво надпечерного храму Різдва Богородиці з приділом на честь свого предка святителя Іоасафа Білгородського.\nКнязь Володимир разом зі своїм братом Миколаєм доклали чимало зусиль для церковного прославлення свого знаменитого предка, яке відбулося 1911 р. Через чотири роки у Києві побачила світ книга Володимира Давидовича “Святитель Іоасаф, Білгородський і всієї Русі чудотворець (1705–1754). Його щогодинна молитва”. Книга ця написана благоговійно, витонченою літературною мовою і, як відзначають сучасні біографи Іоасафа Білгородського, понині не втратила своєї пізнавальної цінності.\nДалі був трагічний період Жовтневого перевороту... Доля сім’ї князів Жевахових була схожою на долі багатьох тисяч таких самих людей, небайдужих до долі Вітчизни та Православ’я. Але постійні переслідування зовсім не позначилися на духовній налаштованості Володимира Давидовича. У тяжку годину братам Володимиру і Миколаю дав притулок у себе настоятель скита Пречистої під Києвом, відомий подвижник благочестя — ігумен Мануїл. Перебуваючи у скиту, князі трудилися нарівні з рядовими послушниками. Присутність таких “високих” гостей у монастирі щохвилини загрожувала його закриттям (у кращому випадку), але неодноразові облави більшовиків так і не виявили, Божою милістю, у смиренних послушниках “ворогів революції”. Життя у постійному страху іноді викликало нарікання у маловірної братії, проте ігумен Мануїл завжди вміло приструнчував тих, хто нарікав, нагадуванням про допомогу, яку до останнього часу надавав бідую чому монастирю Володимир Давидович. Приблизно в цей час брати Жевахови познайомилися з родиною відомого духовного письменника — Сергія Нілуса. Згодом ці сім’ї поєдналися міцними дружніми узами.\nНезважаючи на постійні переслідування, Володимир Давидович за будь-якої нагоди намагався допомогти Звіринецькому скиту, який він гаряче любив. Із часом, як тільки це стало можливим, його призначають опікуном Звіринецьких печер і старостою надпечерного храму. Усі ці роки він добивався передачі землі над печерами у приватну власність скиту, але з приходом нової влади здійснити цей задум було практично неможливо. Не стільки особисті проблеми, скільки невдачі, пов’язані зі скитом, глибоко ранили душу князя. Незабаром йому довелося покинути Київ. У книзі відгуків відвідувачів Звіринецьких печер зберігся запис, зроблений через декілька років потому: “28 січня 1924 року. Вперше у цьому році відвідав Звіринецький скит. Нехай буде цей рік роком відродження приниженої Батьківщини нашої на славу і ствердження Православної Церкви... В. Жевахов”. На жаль, цьому благородному побажанню здійснитися не судилося. Вир безбожної вакханалії набирав усе страшнішої могутності, змітаючи на своєму шляху багатьох вірних синів і дочок Церкви і Вітчизни. Не пройшла ця чаша і повз князя Володимира Жевахова. У тому ж, 1924-му, році його спіткав перший арешт і сім місяців ув’язнення в одній із тюрем. Переслідування, арешт, а також небажання спокійно, склавши руки, дивитися на те, як антихрист усіма своїми силами намагається задушити Святу Церкву, все більше спонукало князя діяти. Поклавши все уповання на Єдиного Бога і Йому одному віддавши своє життя, 1924 р. Володимир Давидович пише прохання на ім’я Святішого Патріарха Московського Тихона:\n“Имея с юношеских лет влечение к иноческой жизни, но в силу обстоятельств моей жизни, которые превышали, независимо от воли моей, силу моих желаний, не имея возможности до последних лет исполнить это тайное желание моего сердца, — покорнейше прошу Ваше Святейшество удостоить меня монашеского пострига, упреждая при этом, что как характер того, что должно быть со мною, при условии Вашего благословения, послушание и место проживания для меня были бы совершенно безразличны, поскольку надеюсь на ниве монашеского делания исполнить в немощи моей волю Божию, этого одного желаю, и к этому только стремлюсь. 1924 год. В. Жевахов” (мова оригіналу. — Ред.)\n11 грудня того ж року, в 11-ту річницю з дня освячення першого престолу храму на Звіринецьких печерах, князь Володимир Жевахов прийняв чернечий постриг від Преосвященнішого Управителя Київської Єпархії Єпископа Макарія, “мужа мудрого і стійкого ревнителя Православ’я”, з нареченням імені Іоасаф.\nУ книзі відвідувачів Звіринецьких печер залишився такий запис: “Волею Божою, у понеділок 6 липня 1926 року у Нижньому Новгороді у Хрестовоздвиженському монастирі Високопреосвященнішим Сергієм, Митрополитом Нижегородським, який займає місцеблюстителя Патріаршого Престолу, соборно з єпископами Григорієм Печерським, вікарієм Нижегородським, та Іоаном Конотопським під час Божественної літургії возведений в Єпископа Дмитровського, вікарія Курської єпархії. Єпископ Іоасаф”.\nДалі в біографії святителя — біла пляма, заповнити яку вдалося лише через десятиліття, коли зловісна правда, схована в архівах НКВС, стала відома усім. Отримавши можливість з амвону говорити з паствою, новопоставлений єпископ, нічого не боячись, став правдиво викривати беззаконня, яке творилося довкола, чим одразу ж викликав незадоволення безбожної влади. Реакція не примусила себе довго чекати: вже через два місяці після рукоположення єпископа Іоасафа арештували і етапували до Соловецького табору особливого призначення, де він розділив долю десятків тисяч вірних чад Православної Церкви. Перебування в найстрашнішому пеклі, яке тільки міг вигадати падший людський розум, повинне було не тільки зламати віру, але і будь-яку волю в людині, зробивши її покірним рабом. Але вийшло навпаки. СЛОН (рос.) (Соловецький табір особливого призначення) загартовував мучеників за Віру, даючи їм здатність переносити нові й нові випробування, заради сповідання істини Христового Євангелія.\nУ жовтні 1929 р. єпископа Іоасафа (Жевахова) перевели на заслання до Наримського округу Східно-Сибірського краю. 1932 р., звільнившись із шестирічного ув’язнення, святитель жодного дня не залишався без послуху і прийняв призначення на П’ятигорську кафедру. Уже через рік стався новий арешт і вирок трійки НКВС — десять років заслання у Північний край. Тут єпископ Іоасаф познайомився зі святителем Лукою (Войно-Ясенецьким), у минулому хірургом. Архангельське заслання дарувало цим подвижникам благочестя глибоку християнську дружбу, але вкрай підірвало слабке здоров’я змученого в’язницями владики Іоасафа: дав знати себе суворий сирий північний клімат. І 1934 р. єпископа, як інваліда, перевели під нагляд у Московську область. У червні 1934 р. він, прийнявши призначення на посаду керуючого Могилівської єпархії, знову повернувся до пастви. Проте слабке здоров’я не дозволяло владиці продовжувати єпископське служіння — він змушений піти на спочинок. Святитель оселився в Білгороді, що його він дуже любив, щоб ближче прихилитися до тої землі, яка берегла пам’ять про його святого предка.\n30-ті рр. минулого століття забрали у Церкви тисячі священиків і архієреїв, котрі поповнили мученицький сонм у Горньому Єрусалимі. Черговий фатальний арешт чекав на єпископа в самому Білгороді 1936 р. Звинувачення було винесене в дусі тієї епохи — “керівництво контрреволюційною фашистською організацією церковників”. Протримавши єпископа Іоасафа більше року спочатку у Білгородській в’язниці, а потім під наглядом у Новгородській області, наприкінці 1937 р. його доправляють для суду до Курська. Те, що довелося пережити літньому єпископу в катівнях курської НКВС можна уявити завдяки коротенькій сухій фразі, знайденій у архіві матеріалів допиту — “свою участь в контрреволюційній діяльності заперечував”. На благополучний результат слідства надії було мало, тому що упередженість суддів ніхто навіть не збирався приховувати. Вирок було винесено 4 грудня того ж року — “вища міра покарання — розстріл” і виконано в день винесення. З десяти розстріляних із владикою Іоасафом того дня єпископів та священиків лише він один зміг встояти під час нескінченних допитів і не видати жодного свого побратима.\nТак, на свято Введення у храм Цариці Небесної Господь благоволив ввести в небесні обителі Божого Царства свого вірного раба, який гідно і непохитно проніс благе іго Христове. З одинадцяти років свого єпископства священномученик Іоасаф пробув на волі близько двох і жодного разу ні на крок не ухилився в численні розколи, які виникли в той нелегкий час, від відданості єдиній істинній Православній Церкві.


"Ми чітко розуміємо, хто це зробив": правоохоронці розповіли про знайдений арсенал зброї під Києвом (відео) | УНІАН\n"Ми чітко розуміємо, хто це зробив": правоохоронці розповіли про знайдений арсенал зброї під Києвом (відео)\n19:49, 17 жовтня 2017\nПісля проведення всіх необхідних експертиз особа, яка зробила цей тайник, буде притягнуто до кримінальної відповідальності.\nОбшуки тривають / НПУ\nСьогодні у Києві правоохоронці виявили схрон зі зброєю, вибухівкою та боєприпасами.\nЯк повідомили у Департаменті комунікації Національної поліції України, про це заявив перший заступник голови Національної поліції України – начальник кримінальної поліції В’ячеслав Аброськін.\nВін повідомив, що внаслідок реалізації оперативної інформації поліція спільно зі СБУ провела низку слідчих дій, під час яких вилучили зброю, боєприпаси і вибухівку.\n«Обшуки ще тривають. Наголошую, що це – не останній крок Служби безпеки і Національної поліції, спрямований на недопущення заходів з дестабілізації ситуації в державі», – підкреслив Аброськін.\nВін також наголосив, що після проведення всіх необхідних експертиз особа, яка зробила цей схрон, буде притягнута до кримінальної відповідальності.\nВ свою чергу заступник голови СБУ Віктор Кононенко заявив, що вилучені предмети могли бути використані під час сьогоднішніх подій біля Верховної Ради, а також для дестабілізації ситуації в державі та провокування сутичок, які могли мати негативні наслідки.\n«Ми чітко розуміємо, хто зробив цю «закладку» і хто мав намір придбати спецзасоби. Я вважаю, що в рамках кримінального провадження ці особи будуть ідентифіковані і їх вина буде доведена», – сказав Кононенко.\nЯк повідомляв УНІАН, раніше радник міністра внутрішніх справ Зорян Шкіряк заявив про можливу спробу штурму парламенту з використанням вибухових пакетів.\nЗранку під будівлею Верховної Ради відбувається мітинг, учасники якого вимагають скасування депутатської недоторканності, внесення змін до виборчого законодавства, а також створення Антикорупційного суду. В акції беруть участь від 5 до 7 тис. осіб.\nТеги: #Рада штурм арсенал зброя Київ 17 жовтня


Янукович переніс День Свободи на інше число | Велика Епоха\nПрезидент України Віктор Янукович скасував сьогодні указ про святкування Дня Свободи 22 листопада 2004 року, який встановила «Помаранчева революція», перенісши його на День Соборності.\nВ указі сказано, що це рішення прийняте на підтримку пропозицій громадян та громадських організацій з метою впорядкування святкування в країні деяких пам'ятних дат і професійних свят.\nКолишній Президент України Віктор Ющенко підписав указ про святкування Дня свободи 22 листопада в січні 2005 року.\nДень Свободи тепер відзначатиметься 22 січня разом із Днем Соборності, який святкується після об'єднання Української Народної Республіки і Західно-Української Народної Республіки в 1919 році.\n«Значення свободи як невід'ємної складової незалежної України набуває особливого змісту і стає нерозривно пов'язаним із соборністю наших земель», — пояснює Янукович, якого цитує його прес-служба.\nПредставники опозиції розкритикували указ Президента, назвавши «актом знущання не тільки над лідером опозиції, а й мільйонами людей, які в 2004 році повстали проти приходу до влади криміналітету».\n«Це демонстрація приниження бандитською владою кожного громадянина, спроби витравити найменший спогад про час, коли країна відверто говорила Януковичу, хто він і де його місце», — йдеться в заяві БЮТ.


І. Демянюк. Виступ на День незалежності.У НАС НЕ МАЄ ПРАВА НА ПОРАЗКУ ... — Державний архів Рівненської області/State Archives of Rivne region\nВи тут: Головна Архіви у ЗМІ Публікації в пресі Демянюк І.В. – заступник директора-головний зберігач фондів. Закінчив Львівський державний університет. Історик, політолог. 20 публікацій, 2 видання: історія, краєзнавство, релігієзнавство, політика, політологія. І. Демянюк. Виступ на День незалежності.У НАС НЕ МАЄ ПРАВА НА ПОРАЗКУ ...\nУ НАС НЕ МАЄ ПРАВА НА ПОРАЗКУ ...\nДемянюк І.В. Виступ на урочистому засіданні громадськості та керівництва Рівненської області з нагоди 24-ї річниці незалежності України (21 серпня 2015 року)\nВід часу ліквідації Гетьманщини та Запорозької Січі російським імперіалізмом українці ніколи не мирилися з втратою власної державності. Наші духовні велети Тарас Шевченко, Іван Франко, Леся Українка просвітлювали народ, закликали до боротьби. Кожен історичний період характерний різними умовами, в яких проходила ця боротьба, мирна чи збройна. У 1985 році, коли в Радянському Союзі було оголошено “перестройку”, система державних репресій ще існувала, компартія утримувала владу, у концтаборах були замучені поети Василь Стус та Валерій Марченко, проводилася русифікація, а за усім пильно стежив КГБ. Але процес, як то кажуть, пішов...\nУ наступні роки світова комуністична система стала розвалювалася, у країнах Східної Європи наростали виступи народних мас проти комуністичних режимів. В СРСР піднялися Латвія, Естонія, Литва. Стратегічне значення в цих умовах мало становище в Україні – найпотужнішій республіці комуністичної Європи, де верхівка КПУ усіма силами намагалася не допустити демократизації.\nПершими організаціями, які підняли прапор боротьби в Україні, були Українська Гельсінська спілка, Товариство української мови та Народний Рух України. Саме їх актив сформулював триєдине завдання боротьби: 1) суверенітет, незалежність України, вихід зі складу імперії-СРСР, 2) демократія і права людини, усунення від влади компартії, ліквідація тоталітарної системи, 3) національне відродження українського народу, відродження мови, культури, національної символіки, релігії, традицій.\nСили, однак, були нерівні. Нам протистояла наймогутніша у світі імперія, тоталітарна влада, 18-ти мільйонна компартія, міліція та внутрішні війська, КГБ, прокуратура, судова система. Здавалося, ніщо не зможе зламати таку силу, таку потугу, на яку зважав увесь світ.\nАле у нас було те, чого не мали представники комуністичної влади, – бойовий дух. Для нас головною заповіддю стали тоді слова Т.Шевченка:\n“Борітеся – поборете,\nІ воля святая”.\nІ ця святая правда, сила і воля давали нам незламну віру у справедливість нашої боротьби, у нашу перемогу. Ми вірили, що люди підтримають нас, а не комуністично-репресивну, атеїстично-погромницьку владу. Ми знали, що не самотні у боротьбі, що з нами солідарна демократична громадськість світу. А ще ми таки сподівалися на Бога, сподівалися, що він не покине нас.\nБоротьба за державний статус української мови, за відміну статті 6 конституції про “керівну і спрямовуючу роль КПРС”, за свободу слова і друку, зборів і мітингів, за відновлення прав церкви і повернення храмів віруючим, за економічний суверенітет, за чисте довкілля, за реабілітацію жертв комуністичних репресій, за визнання голодомору злочином комуністичного режиму - все це були складові боротьби на шляху до перемоги. А трьома величними віхами цієї перемоги стали прийняття Верховною Радою України Декларації про державний суверенітет України 16 липня 1990 року, Акту проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та всеукраїнський референдум 1 грудня того ж року.\nДо речі, за незалежність України проголосували усі 10 народних депутатів УРСР від Рівненщини.\nСлід окремо згадати боротьбу за національну символіку українського народу: Синьо-жовтий прапор, Герб Тризуб та Гімн “Ще не вмерла Україна”, які забороняв комуністичний режим. 18 червня 1989 року ми вперше підняли національні прапори під час вшанування памяті козаків гетьмана Б.Хмельницького в музеї-заповіднику “Козацькі могили”, і тоді міліціонери намагалися їх виривати, забирати, а сьогодні ці прапори майорять по усій Україні землі, по усьому світу, з ними гордо воюють наші військові на Донбасі.\nЧасто люди запитують: чому у посткомуністичних країнах, наприклад у Польщі, Чехії, Угорщині, республіках Балтії відбулися успішні реформи й вони приєдналися до Європейського Союзу, а Україна тупцює 20 років. Головна причина така: у цих країнах комуністи були усунені від влади ще в кінці 80-их - на початку 90-их років. В Україні проголошення незалежності було компромісом між національно-демократичними силами, які виступали за незалежність та демократію, і суверен-комуністами, які відмовилися від партії, але залишалися при владі. А національно-демократичні лідери, такі як Л.Лукяненко і В.Чорновіл, І.Драч і Д.Павичко були ідеалістами й не мали досвіду економічної діяльності. Спільно з першим Президентом Л.Кравчуком національно-демократичні сили провели політичні реформи, вибудували нову державно-політичну систему країни, але випустили з-під контролю економічні і фінансові процеси, зокрема приватизацію. Натомість, у часи президентства Л.Кучми була сформована кланово-олігархічна система, загальнодержавна власність перейшла у володіння кількох груп олігархів. У жодному складі Верховної Ради України (а саме вона формує законодавче поле) національні, демократичні сили, на жаль, не мали більшості. Ще однією причиною були занадто тісні економічні і фінансові зв’язки України з Росією. Тому Україна зависла між демократичною Європою і посткомуністичною Росією.\nТакий стан призвів до накопичення суперечностей у суспільстві й викликав широкі протестні настрої, які під час президентських виборів 2004 року переросли у Помаранчеву революцію. “Нас – багато, нас не подолати!” - скандували мільйони українців і перемогли, країна отримала надію на реформи і європейське майбутнє. Прикро, але здобутки цієї мирної революції не були реалізовані.\nПравління донецьких “регіоналів” ще більше загострило суперечності: Україна нуртувала невдоволенням, молодь, середній і дрібний бізнес, політична опозиція, культурна і психологічна домінанта українців були спрямовані на Європу, а не на Росію. У цих умовах В.Янукович відверто зневажив інтереси країни і народу, відмовившись підписати угоду про асоціацію з Європейським Союзом у Вільнюсі.\nПобиття молоді, яка вимагала європейського вибору для України, у ніч 30 листопада 2013 року було не лише спробою влади щодо наведення порядку на центральному майдані столиці, це був удар у майбутнє усієї нації і країни. Саме це відчули українці, які вже наступного дня - 1 грудня піднялися на революцію Гідності. Молодіжний європейський майдан перетворився у Майдан всенародний, революційний, який висунув гасло “Банду – геть!”, переріс у широкий народний рух проти влади, яка пішла всупереч прагненням більшості народу.\nТрагічні події 18-20 лютого 2014 року у Києві виявили велич духу борців, стійкість народу і боягузливу сутність влади. Розстріляні борці стали Небесною сотнею, а колишні керівники держави утікли з країни. Перемога 22-23 лютого була перемогою не тільки політичної опозиції та її лідерів, а головним чином - перемогою нестримної енергії народу, його кращих синів і дочок, які стійко трималися на Майдані, перемогою неймовірного піднесення духу нації, яка повстала.\nПеремога Майдану знаменувала собою зміну геополітичного становища – відхід України з пострадянського простору і приєднання до демократичного світу, крах сподівань В.Путіна на відновлення російської імперії у межах СРСР. Саме тому це викликало оскаженілу реакцію кремлівської верхівки і агресію Росії, що мала на меті шляхом так званих “гібридних революцій” захопити владу в південно-східних областях України, проголосити створення “Новоросії”, привести до влади в Києві маріонетковий уряд і до кінця 2014 року розчленувати Україну.\nОднак героїчний опір українців, з одного боку, і санкції США та ЄС проти Росії, з іншого, змінили диспозицію. “Русская весна” завязла на Донбасі й перетворилася в російсько-українську війну, а сама Росія опинилася у міжнародній ізоляції. Ми вдячні за солідарністьі підтримку демократичнійгромадськості світу, Сполученим Штатам Америки, Канаді, країнам Європейського Союзу, у першу чергу Польщі і Литві, Німеччині, Франції, Британії.\nПопри всі недоліки, що є в Україні, українська держава є реальністю, реальністю є український народ, нація. Ця реальність становить силу, яка вже засвідчила її в державно-політичному аспекті, громадською активністю, на полях боїв власною кровю. Ця реальність, ця сила зовсім не бажає належати до “Русского мира”, розчинятися у російській імперії, підкорятися В.Путіну. Упродовж всього ХХ століття українці вели мужню боротьбу за державність і незалежність, продовжують її вести й нині.\nСьогодні ми відзначаємо День Незалежності у складний час – вже півтора року йде війна і ніхто не знає, коли вона закінчиться. Не знаємо цього і ми. Але ми знаємо, що наші предки, українські козаки, два століття вели боротьбу проти наїзників-ординців, з року в рік відбивали їхні напади. Ми знаємо, що наші діди і батьки п’ять років воювали проти гітлерівського нацизму і перемогли. Бог дарує перемогу не лише сміливим, але й терпеливим. Переконаний, українці витримають усі випробування і переможуть. Сподіваюся, Бог не покине тих, хто у нього вірить. Нагадаю, у свято Преображення Господнього у 1991 році Бог відкинув сили зла в самому серці імперії - Москві - і дарував перемогу не озброєним атеїстам-комуністам, які хотіли встановити ГКЧП, а мирному, беззбройному християнському люду. І про це особливо слід пам’ятати сучасним кремлівським верховодам, які розв’язали братовбивчу війну, вчинили богопротивну і антилюдську дію, за яку їх чекає не лише міжнародний трибунал, але й суд Божий.\nНині ми бачимо наше новітнє козацтво - це наші добровольчі батальйони, це добровольці, які пішли у Національну гвардію і Збройні сили. Саме на їх плечі ліг тягар перших місяців війни, саме вони першими виявили незламний характер і волю до перемоги. Честь Вам і шана! Найвищої подяки заслуговують волонтери, які забезпечили військових одягом, їжею, спорядженням, медикаментами, ремонтували техніку, вивозили поранених. Заслуговують на повагу українські військові, які стали справжніми захисниками країни і народу, довели, що насправді існує така професія – захищати Вітчизну. Доземний уклін лікарям, медперсоналу, які рятують наших поранених.\nВійна спростувала розпалювані нашими недругами проблеми, зокрема мовні і регіональні, бо на фронті пліч-о-пліч воюють україномовні і російськомовні українці, громадяни різного етнічного походження, різного віку і соціального становища, жителі Поділля і Придніпров’я, Волині і Причорномор’я, Галичини і Чернігівщини. Сьогодні єдність нації окроплена кровю її кращих синів і дочок.\nМи бачимо зусилля Президента України Петра Порошенка у миротворчому процесі на міжнародній арені та у зміцненні обороноздатності нашої держави. Ми підтримуємо його сподівання на мир, але не ціною розчленування України і поступок В.Путіну, а шляхом мобілізації зусиль усієї країни, влади і народу, шляхом подолання корупції і проведення реформ.\nЗ небес на нас дивляться мільйони борців за Україну попередніх поколінь, тому нинішня влада, усі українці не мають права знеславити їхню память. Пропоную вшанувати память рівнян, які йшли у перших рядах борців за Україну і відійшли в інший світ, усіх, хто боровся у попередні періоди, хто загинув на Майдані та на Донбасі, хвилиною мовчання.\nНайкращою пам’яттю про них стане перемога України, сильної демократичної, європейської, процвітаючої держави.\nУ нас немає права на поразку, у нас є тільки право на перемогу!\nІван Демянюк, історик, політолог, один з засновників Народного Руху України та Української Гельсінської спілки на Рівненщині, в.о. директора Державного архіву Рівненської області


Новини України: Нашій Україні вже сьогодні варто думати над більшістю в обласній і міській\n„Нашій Україні” вже сьогодні варто думати над більшістю в обласній і міській\nпонеділок 16 січня, 2006 13:13\nПолітичні партії та їх коаліції на Львівщині тільки починають формувати свої виборчі списки до органів місцевого самоврядування, а вже сьогодні можна здебільшого окреслити, хто стане депутатом обласної чи Львівської міської рад, які партії зможуть пройти 3% бар’єр, а яким це буде не під силу, які за величиною будуть фракції партій і яким політичним силам вдасться створити більшість.\nНа основі різноманітних соціологічних досліджень, які систематично відслідковують політичні симпатії виборців Львівщини, можемо зробити висновок, що прихильність галичан до більшості політичних сил, які мають шанс подолати 3%-й бар’єр на виборах до органів місцевого самоврядування є стабільною. Зокрема, такими силами ми вважаємо: Блок „НУ”(від 35% до 50%), БЮТ (від 20% до 35%), СПУ (5-8%), Партія Регіонів (3-5%). Однозначно, що виборча кампанія навряд чи матиме вплив на збільшення електорату Партії Регіонів, тому ми вважаємо її рейтинг найбільш статичним. Рівень підтримки Блоку „НУ”, БЮТ та соціалістів залежатиме як від виборчої кампанії в регіоні, так і подій в країні в цілому, а тому ми встановили максимальну і мінімальну границю відсотків, які ці партії можуть отримати на місцевих виборах.\nНайбільш непередбачуваними є потенційні виборці блоку партій Пора-ПРП, а також УНП і НПУ. Перші дві партії є фактично альтернативою до НУ і БЮТ із помаранчевої команди, а партія Литвина може розглядатися як альтернатива для тих людей, які не хочуть голосувати за Януковича, однак і помаранчевий та лівий табори є для них неприйнятними. Відповідно, за нашими оцінками, залежно від проведеної виборчої кампанії, ці партії можуть розраховувати на таку підтримку — УНП (3-8%), НПУ (3-8%), Пора-ПРП (за умови, якщо вони підуть разом 3-6%). Зауважимо також, що до групи ризику (тих, чиї шанси подолати чи не подолати 3%-й бар’єр є рівними), потрапляють, окрім Партії Регіонів, УНП, НПУ і Пори-ПРП, також і КПУ, яка з останніх сил все-таки може переманити електорат регіоналів і зайняти їхнє місце в обласній раді, однак такі шанси оцінюються як 1:6. Тому цей варіант ми розглядати не будемо. Варто зауважити, що в групі ризику можуть виникати різноманітні сценарії. Наприклад, в дуелі партій, що боротимуться на одному електоральному полі УНП-Пора-ПРП і НПУ-ПР результати можуть бути як успішними для обох (обидві партії-суперниці наберуть більше, ніж 3%), так і для обох невдалими (партії наберуть менше 3%), можливий такий варіант, що одна із суперниць, провівши блискучу виборчу кампанію, витіснить свою суперницю за межі влади.\nЙмовірна кількість депутатів у міській та обласній радах\nОтож, відповідно до зазначених нами максимальних та мінімальних рейтингів партій, ці партії можуть отримати таку кількість депутатів:\nЛьвівська міська рада (90 депутатів) Обласна рада (120 депутатів)\nБільшість 46 депутатів Більшість 61 депутат\nБлок „Наша Україна” 31- 45 42-60\nБЮТ 18 -35 24-42\nСПУ 4-8 6-9\nНПУ 2-8 3-9\nУНП 2-8 3-9\nПора-ПРП 2-5 3-7\nПартія Регіонів 2-4 3-6\nЦі підрахунки не враховують ту кількість депутатів, яка пропорційно буде розподілятися серед переможців із частини голосів, які будуть віддані за партії, що не пройдуть 3%-го бар’єра. Враховуючи ментальність галицького електорату, а також з огляду на попередні виборчі кампанії, можна припустити, що сумарно пропаде не більше 10%, а це 9 депутатів міської ради та 12 обласної, які пропорційно розприділяться між партіями-переможницями. Тобто „Наша Україна” максимально може отримати відповідно 4 і 6 депутатів, БЮТ – 3 і 4 депутати і т.д.\nВзявши середній імовірний рейтинг партій, ми можемо здебільшого визначити ту кількість депутатів, яку партії отримають за результатами виборів. Звісно, що таким методом не можна підрахувати точну кількість депутатів, однак він дозволяє побачити загальні тенденції, які пануватимуть в обласній та Львівській міській радах. Отож „НУ” — в міській раді 38, в обласній 51, БЮТ — 26 і 33; СПУ 6 і 7-8; НПУ, УНП — 4 і 6; Пора-ПРП — 3-4 і 5; ПР — 3 і 4-5.\nМожливі коаліції на рівні міста і області\nПеред тим, як розкласти усі можливі варіанти коаліційного пасьянсу, необхідно звернути увагу на те, що вибори на Львівщині і у Львові виграє Блок „Наша Україна”. Усі соціологічні дослідження показують відрив цього блоку від найближчих переслідувачів — БЮТ у 1,5-2 рази. Тобто саме на базі „НУ” формуватиметься більшість.\n1. Найпростіший варіант для переможців — це якщо вони зможуть сформувати більшість на базі лише своєї політичної сили, для цього їм необхідно набрати 50-51% голосів у місті та області. Чи це реально? Наразі так. Однак, навіть якщо „нашоукраїнцям” це вдасться, то їх більшість буде нестабільною, а тому їм доведеться шукати ще союзників.\n2. Як у цьому випадку, так і у випадку, якщо „НУ” набере трохи менше половини відсотків, цими союзниками можуть бути насамперед УНП і Пора-ПРП за умови, що вони потраплять в міську та обласну ради. Наскільки є реальним такий варіант формування суто помаранчевої коаліції, наразі говорити важко, адже усе залежить від успіху цих двох партій під час виборчих перегонів. Для формування стабільної коаліції ідеальним варіантом було б, щоб обидві партії отримали максимально можливу кількість голосів. Однак зрозуміло, що розвиток подій може піти і за найгіршим для переможців сценарієм, коли „НУ” отримає близько 40% голосів, а потенційні „природні” союзники менше 10%. Зауважимо також, що голова Львівської міської організації „Пори” Маркіян Іващишин вже зараз заявляє, що його політична сила піде в опозицію. Правда, заради справедливості варто зауважити, що нонконформістський запал Іващишина може і пройти, коли справа дійде до справжніх переговорів.\n3. За таких умов Блоку „НУ” потрібно буде домовлятися із іншими політичними силами: БЮТ, СПУ, НПУ. Партію Регіонів виключаємо, оскільки вона якщо і пройде, то точно буде в опозиції. Коаліційні стосунки із соціалістами можуть відбутися лише за тих умов, якщо цього дуже прагнутиме титульна партія, за інших обставин соціалісти перейдуть в помірковану опозицію. Загалом сьогодні в міській раді група СПУ, яка складається із 3-х депутатів і, очевидно, складатиме основу фракції СПУ у міській раді наступного скликання, не надто співпрацює із нинішньою більшістю, яка в основному складається із депутатів-„нашоукраїнців”. Однак, враховуючи конструктивні стосунки голови ЛОК СПУ Євгена Таліпова із лідером обласних „нашоукраїнців” Петром Олійником, можемо припустити, що в разі необхідності соціалісти можуть увійти у більшість в обласній раді.\nСформувати коаліцію із партією Литвина буде ще важче, і не тільки через „ідеологічні” та особистісні розбіжності. На рівні міста НПУ не отримає велику кількість голосів (проходження партії 3% бар’єру у Львові стоїть під питанням), а тому не може бути основним партнером. Натомість, знову ж таки на рівні області коаліція цілком реальна, тим більше, що Олійник останнім часом спілкувався із головою ЛОО НПУ Володимиром Снітинським навіть частіше, ніж із своїми колишніми помаранчевими колегами Стецьківим чи Гудимою.\n4. Зауважимо, що варіант коаліції із БЮТом був би найкращим для міста і області, оскільки така коаліція була б досить потужною, однак такий варіант є мало реальним, оскільки сьогоднішній рівень спілкування „нашоукраїнців” і бютівців, як на міському, так і обласному рівні є досить напруженим, а виборча кампанія зробить його ще складнішим. Перехід голови ЛОО Івана Деньковича із міської до обласної ради робить формування коаліції на рівні області практично нереальним.\nНа завершення варто наголосити, що партіям помаранчевого табору вже сьогодні потрібно думати над майбутніми стосунками в радах місцевого рівня і відповідним чином варто вести виборчу кампанію, щоб потім колишнім союзникам не довелося через чвари і гордість переступати через принципи і створювати коаліцію із колишніми супротивниками. Або, що ще гірше, не створити коаліції взагалі і мати протягом 5 років місцеву владу у підвішеному стані, залежну від обставин і фінансової сторони вирішення питань.\nСписки кандидатів до Львівської обласної та міської рад\nБлок „Наша Україна”. Квоти\nУ блоці до сих пір не визначено квот, за якими розподілятимуться місця у списку. Наразі визначено уповноважених вести переговори, однак самі переговори ідуть досить складно. Цікаво, що коли скласти разом відсотки, які партії-учасниці блоку задекларували як бажані для них, то отримаємо далеко за 100%. Нагадаємо, що партіями були задекларовані такі квоти: НСНУ — 55%, НРУ — 30%, ПППУ — 30% КУН — 20%, ХДС — 20%, УРП „Собор” —10%.\nУ ході переговорів найважчим моментом є домовленість із Народним Рухом, який хоче 30% у списках, а також кількох міських голів, включаючи Львів. Команда НСНУ жодним чином не може погодитися на те, щоб знову віддати Львів рухівцям, а окрім того, пропонує їм не 30%, а 25%. Саме через це протистояння до сьогодні переговори не рухаються з місця, оскільки ці 5% є досить вирішальними для інших учасників блоку. У разі, якщо Рух поступиться, то теоретично квоти у блоці мали б розподілитися таким чином: НСНУ — 55%, НРУ — 25%, КУН — 7%, ХДС — 7%, ПППУ — 4%, УРП „Собор” — 2%. Якщо ж НРУ все-таки доб’ється 30%, то в блоці доведеться урізати апетити інших учасників. А тут, як видно, і урізати майже немає кого. Ще одним варіантом є зменшення квоти НСНУ із 55% до 51%, однак цей варіант є мало реальним.\nНайбільше до зменшення апетитів надається та частина УРП „Собор”, яка пішла в Блок Ющенка. Нагадаємо, що після розколу більшість членів організації залишилася із головою обласної організації партії Ростиславом Новоженцем, який підтримує БЮТ. Незважаючи на те, що частка партії, яка пішла до блоку „Нашої України” поки що не пройшла перереєстрації членів, однак зважаючи на те, що її головою стала мало відома у львівському політикумі Ірина Лукавецька, то можемо припустити, що залишки цієї партії не мають серйозного кадрового потенціалу. Отож, на місце в прохідній частині обох списків (до обласної ради та львівської міської ради) від цієї політичної сили може претендувати 1-2 людини. Насамперед це сама Ірина Лукавецька, яка претендує на місце в списку в міську раду, а також її заступник, ректор Інституту фізкультури Мирослав Герцик, який радше за все піде в обласну раду. Якщо задовільнити інтереси НРУ, а натомість зменшити квоту УРП „Собор” до 1 людини, а також зменшити апетити КУНу, ХДС і ПППУ, то загальна конфігурація може виглядати таким чином:\nЗа умови, якщо НРУ буде мати 30% або За умови, якщо НРУ буде мати 25%\nНСНУ — 55% НСНУ — 55%\nНРУ — 30% НРУ — 25%\nКУН — 5% КУН — 7%\nХДС — 5% ХДС — 7%\nПППУ — 4% ПППУ — 5%\nУРП „Собор” — 1% УРП „Собор” — 1%\nОкрім цього, не все гаразд у блоці із взаємопорозумінням титульної партії та ЛОО ПППУ. Зауважимо, що впродовж цілого року ЛОО ПППУ була в опозиції до обласної влади, а критичні зауваження від її голови Володимира Макари лунають і до сих пір. До того ж партія заявила про свою самостійну участь у кампанії на рівні м. Львова, де партія підтримує Олександра Сендегу, як кандидата на посаду міського голови, а також у Мостиському районі, де партія має найчисельнішу парторганізацію. Тобто фактично із 2700 членів партії, дві тисячі будуть брати участь у місцевих виборах самостійно. При цьому ПППУ бажає брати участь у єдиному блоці на рівні області, адже самостійно подолати 3%-й бар’єр в обласну раду партія не в змозі. З іншого боку, згідно із законодавством виборчий блок місцевих організацій партій, утворений на рівні відповідно області, району чи міста обласного значення, поширюється на всі місцеві вибори в межах цієї адміністративно-територіальної одиниці. Незважаючи на те, що партія підписала угоду про створення блоку на обласному рівні, її керівництво в області продовжує наполягати на самостійне висунення мера і похід у міську раду. А все ж ПППУ повинна визначитися: або вона іде в блоці, або самостійно. Останній варіант розглядається в кулуарах блоку цілком серйозно.\nЯкщо ПППУ піде самостійно, то квоти партії можуть розподіляться таким чином:\nІз врахування попередніх умов щодо НРУ і УРП „Собор” Без врахування\nНРУ — 25% НРУ — 30%\nКУН — 9% КУН — 7%\nХДС — 10% ХДС — 7%\nІ нарешті є ще один варіант, згідно з яким будуть урізатися інтереси саме НРУ, позаяк одну партію значно легше „переконати”, аніж кілька. Хоча це можливо і не зовсім справедливо, однак ефективно. Зрештою, у своїх аргументах НСНУ посилатиметься на соціологію, згідно з якою рейтинг НРУ є меншим, ніж 1%. Тому цілком реально, що квоту НРУ вдасться зменшити до 20%.\nНСНУ — 55%\nНРУ — 20%\nКУН — 10%\nХДС — 10%\nПППУ — 4%\nУРП „Собор” — 1%\nЗ іншого боку, такий крок варто робити лише для задоволення амбіцій КУНу та ХДС, яким явно не подобатиметься їхня ймовірна квота у 5 чи 7%. Однак квота НРУ може й не зменшуватися, якщо ПППУ таки вирішить іти самостійно, оскільки 10% для задоволення амбіцій КУНу і ХДС, гадаємо, цілком достатньо.\nОкрім розподілу квот у Блоці „Нашої України”, ми хотіли б звернути увагу також на декілька принципових тенденцій, які проглядаються у сьогоднішньому процесі визначення претендентів на прохідні місця у списку.\nНагадаємо, що Блок „Наша Україна” за нашими підрахунками може отримати максимальну кількість депутатів у міській раді — 45 чоловік, а в обласній раді — 60 чоловік. Якщо врахувати можливі так звані преміальні, то отримаємо 49 і 66 осіб.\nОтже, від НРУ в прохідну частину списку, залежно від квоти 20-30%, потрапляють максимум 10-15 чоловік. На нинішній день до фракції НРУ в міській раді входить 19 депутатів. Тобто зрозуміло, що не всі сьогоднішні депутати потраплять у списки. Окрім того, НРУ є однією із найконсервативніших партій, особливо щодо зміни особистісних пріоритетів, а тому, радше за все, саме нинішні депутати матимуть пріоритет у боротьбі за прохідні місця у списку. На нашу думку, найперспективніші шанси потрапити у прохідну частину списків мають такі депутати: Юрій Батюк, Богдан Бедрило, Роман Боднар, Микола Гембар, Зеновій Гузар, Тетяна Крушельницька, Михайло Космина, Костянтин Лазурко, Ігор Микитин, Богдан Приймич, Іван Рудницький, Лев Рошинець, Богдан Федорчак, Роман Шлапак, наразі, щоправда, невідомо, чи останній йтиме в політику взагалі.\nХДС може розраховувати, залежно від квоти на 2-5 депутатів. На сьогодні у фракції ХДС залишилися якраз 5 депутатів. Першість серед них, звичайно, триматимуть Данило Ярема та Михайло Задорожний. Далі (по спаданню шансів) слідують Леся Судова, Володимир Рудницький та Валерій Ткачук. Утім цілком реально, що на зміну останнім трьом політикам ХДС знайде заміну.\nІдеальна ситуація в КУНі, адже єдиний політик від партії Роксоляна Лемик вже тривалий час перебуває в декреті. А тому партія має вільний доступ на заповнення своїх 2-5 депутатських місць. Хто піде в міську раду від ПППУ і чи піде ПППУ взагалі у блоці — ці питання ще тривалий час залишатимуться відкритими. Хоча автор цих слів схильний припускати, що ПППУ все-таки піде самостійно, оскільки квотові показники партії точно не задовольнятимуть утворення підприємців „Ділова Львівщина”, яке лежить в основі цієї партії.\nВраховуючи неймовірну кількість бажаючих і незначну кількість місць в міській раді, можна прогнозувати, що від УРП „Собор” шанс стати депутатом Львова має лише її теперішній голова Ірина Лукавецька.\nНайзапекліша боротьба за місця буде проводитися в НСНУ, адже вагомих претендентів у цій політичній силі є в кілька разів більше, ніж максимум 28 депутатських місць в прохідній частині списку. Зокрема, у фракцію НСНУ входить 21 депутат. Дивлячись на склад фракції, можна прогнозувати, що саме через НСНУ в міську раду потрапить найбільша кількість „свіжої крові”. Найбільші шанси потрапити у прохідну частину, на нашу думку, мають близько 10 чоловік, серед них Сергій Бащук, Роман Балаш, Остап Вороняк, Зафійовський Роман, Дмитро Квіт, Саврук Олег, Сивокозова Людмила, Андрій Стецьків, Василь Трач, Шумило Ігор, Янчак Ярослав. Зауважимо, що значна частина міських депутатів, колишніх ПРПістів, сьогодні є не „в милості” через роботу в.о. міського голови Зеновія Сірика, а тому цілком реально, що вони опиняться на дальших місцях.\nОкрім нинішніх депутатів, лаву міських депутатів від НСНУ мають великі шанси поповнити представники ради партії. Зокрема, ректор „Політехніки” Юрій Руданський, політик Валерій Калинюк, бізнесмен Тарас Колтик, бізнесмен Ярослав Гула, радник львівського намісника Ростислав Панкевич, в.о. міського голови Сірик Зеновій. Окрім того, цілком реально, що в прохідну частину потраплять чимало підприємців, які активно допомагали помаранчевій революції та продовжили співпрацю із сьогоднішньою владою. Найактивнішими на цій ниві є підприємці, які об’єдналися в громадську організацію „Комітет підприємців Львівщини” і протягом року вели активну громадську діяльність, створюючи громадські ради при митниці і податковій, організувавши „Комітет порятунку Львова”, що зайняв активну позицію у питанні відставки Любомира Буняка. Як мінімум, від цієї організації в міську раду потрапить її голова бізнесмен Тарас Сосновський. Список підприємців на цьому навряд чи буде вичерпаний, адже особисту квоту матимуть також Мирослав Сеник, який відмовився від участі у мерській кампанії, голова ЛМО НСНУ підприємець Олег Мандюк та найбільш рейтинговий кандидат на міського голову Андрій Садовий. Між тим НСНУ може залучити в свої ряди і інших відомих громадських діячів Львова, можливо, за традицією партії на всеукраїнському рівні, хтось із відомих журналістів.\nТему досліджував Богдан Бачинський


ОРГАНІЧНІ (В ТОМУ ЧИСЛІ СИМПТОМАТИЧНІ) ПСИХІЧНІ РОЗЛАДИ - М. горького психіатрія. Наркологія\nМ. горького психіатрія. Наркологія\nНазва М. горького психіатрія. Наркологія\nОрганічні (в тому числі симптоматичні) психічні розлади\nПсихічні розлади внаслідок вживання психоактивних речовин та залежності від них\nМети вихідного рівня\n^ ОРГАНІЧНІ (В ТОМУ ЧИСЛІ СИМПТОМАТИЧНІ) ПСИХІЧНІ РОЗЛАДИ\nАктуальність дійсної теми визначається значним ростом частоти виникнення психічних розладів, що мають першоосновою органічну поразку головного мозку. Це викликано рядом причин, основними з яких є наступні: демографічна тенденція, що спостерігається в усьому світі, збільшення абсолютного й відносного числа літніх і старих людей у загальній популяції населення, що приводить до росту поширеності деменцій первинно-атрофічного або судинного генезу; ріст травматизму, як виробничого й побутового, так і внаслідок ДТП; частішання аварій на виробництві з розвитком у постраждалих психічних розладів інтоксикаційного, радіаційного генезу; зниження якості надання медичної допомоги населенню, що веде до збільшення захворюваності інфекціями, що часто дають мозкові ускладнення, обважненню плину нейроінфекцій; збільшення поширеності Сніду, сифілісу, ендокринних захворювань.\nЦіль загальна: У результаті вивчення даної теми навчитися розпізнавати психічні розлади, що виникають на тлі органічної мозкової дисфункції, і визначати лікувально-тактичні заходи відносно даного контингенту хворих.\n1. Запідозрити наявність у хворого деменції.\n2. Запідозрити наявність у хворого інших психічних розладів органічної природи (органічний делірій, органічний амнестичний синдром, органічний маревний розлад, органічний афективний розлад, органичний астенічний розлад, органічний розлад особистості й ін.).\n3. Встановлювати зв'язок між розвиненим психічним розладом і органічною дис функцією.\n4. Визначати лікувальну тактику відносно даної категорії хворих.\n5.Визначати напрямок рішення експертних питань для даного контингенту хворих.\n6. Визначати реабілітаційні напрямки в роботі з хворими, що страждають психічними розладами органічної природи, у т.ч. деменціями.\n1. Виявляти скарги, збирати анамнестичні дані, проводити об'єктивне дослідження хворого відповідно з принципами медичної етики та деонтології (кафедра пропедевтики внутрішніх хвороб, кафедра ОЗО з циклом історії медицини).\n2. Визначати обсяг і інтерпретувати дані необхідних додаткових досліджень (кафедра неврології, кафедра інфекційних хвороб, кафедра внутрішніх хвороб).\n3.Проводити патопсихологічне дослідження та інтерпретувати отримані дані (цикл загальної психології кафедри ОЗО, цикл мед. психології кафедри психіатрії та мед.психології).\n4. Виявляти психопатологічні симптоми і визначати провідний синдром (загальна психопатологія на кафедрі психіатрії та мед. психології).\n5.Уміти визначати механізм дії психотропних препаратів.\nЗавдання №67. Хворий Г., 34 роки. При бесіді: обличчя сумне, на питання відповідає тихо й односкладово, хоча по суті питань. Поза млява, активність знижена. Інтелект відповідає віку. Песимістично оцінює сформовану ситуацію. Ваша тактика ведення бесіди:\nА. Співчуття проблемам хворого\nB. Тривалий докладний розпит\nC. Вживання висловлень типу: «Не хвилюйтеся, все пройде»\nD. Жартування над станом хворого\nE. Проведення всеосяжного патопсихологічного дослідження (дослідження емоцій, інтелекту, особистісних особливостей)\nЗавдання №68. Хворий Л., 23 років. Добу назад переніс отруєння угарним газом. Пред'являє скарги на головний біль, запаморочення, нудоту. У неврологічному відділенні відзначався одиничний судорожний пароксизм. У план обстеження хворого найбільш показано включення:\nB. Біохімічного аналізу крові\nC. Рентгенографії кісток черепа\nЗавдання №69. Хворий К., 35 років. До терапевта звернувся із скаргами на поколювання в області серця. Об'єктивних даних за патологію серцево-судинної системи немає. Був спрямований на консультацію до психіатра. При огляді трохи астенізован. Відзначає постійну втому, недосипання через надмірно напружений ритм життя. За методикою Айзенка нейротизм - 14 балів, екстраверсія - 16 балів. Який тип темпераменту визначається у хворого:\nЗавдання №70. Хворий Ж., 32 років. Скарги на стомлюваність, підвищену помисливість, дратівливість, зниження пам'яті, неуважність, періодичний головний біль. Психічний стан: орієнтований вірно. Тривожний, недовірливий, часом здається, що люди обертають на нього особливу увагу. Не може подовгу займатися однією справою, з труднощами зосереджує увагу. При бесіді швидко стомлюється. Емоційно нестійкий, часом слабодушен, відзначається підвищена виснаженість психічних процесів і зниження пам'яті. Провідний синдром:\nЗавдання №71. Хвора Д., 67 років. Психічний стан визначається картиною тривожної депресії. Хворій показані препарати групи:\nПравильні відповіді на тестові завдання на вихідний рівень у додатку 1.\n1. Синяченко О.В., Ігнатенко Г.А. Пропедевтика внутренних болезней. Донецк, 2000. – С. 20 – 46.\n2. Вітенко І.С. Загальна та медична психолоія .-К. “Здоров’я”, 1997. - С.76 - 89.\n3. Абрамов В.А. и соавт. Психопатологические симптомы и синдромы. Донецк, 1998. – 209 с.\n4. Медицинская психология под ред. проф. В.А. Абрамова. – Донецьк, 2008. – 290 с.\n1.Лекція „ Органічні (в тому числі симптоматичні) психічні розлади. Психічні розлади у похилому та старечому віці” доц. Т.Л. Ряполова\n2. Загальна психопатологія. Навчальний посібник под ред. проф. В.А.Абрамова. – Донецк, 2005. – с.58-70.\n3. Психіатрія. Підручник під ред. проф. О.К.Напреєнко. – Київ, 2001. – с.126-151.\n4. Психиатрия. Учебник под ред. проф. Е.Н.Жарикова. – Москва, 2000. – с.64-87.\n5. Руководство по психиатрии. Под ред. проф. А.Н.Тиганова. – Москва, 2001, т.1. – с. 126-163.\n1. Основні клінічні форми соматогенних психозів.\n2. Психічні розлади при вагітності, у післяпологовому та лактаціонному періоді.\n3. Психічні розлади при пухлинах головного мозку.\n4. Психічні розлади при пухлинах поза мозкової локалізації.\n5. Особливості психічних розладів при ендокринних захворюваннях.\n6. Основні принципи терапії, реабілітації та профілактики психічних розладів при ендокринних та соматичних захворюваннях.\n7. Класифікація психічних порушень при гострих та хронічних інфекціях.\n8. Особливості психічних порушень при сифілісі мозку, прогресивному паралічі.\n9. Психічні розлади у ВІЛ-інфікованих.\n10. Принципи лікування психічних розладів при гострих та хронічних інфекціях.\n11. Психічні порушення у гострому періоді черепно-мозкової травми, їх лікування та профілактика.\n12. Психічні порушення у пізньому періоді травматичної хвороби.\n13. Резідуально-органічні наслідки черепно-мозкових травм.\n14. Пізні травматичні психози, їх диференційна діагностика та лікування.\n15. Клінічні особливості психічних розладів при гострих та хронічних отруєннях лікарськими засобами, при харчових отруєннях, при інтоксикаціях промисловими та побутовими отрутами.\n16. Клінічні особливості психічних розладів при гострих отруєннях препаратами брому, стероїдними гормонами, психотропними препаратами.\n17. Клінічні особливості психічних розладів при гострих і хронічних інтоксикаціях чадним газом, речовинами, що містять фосфор, ртуть, миш’як, свинець, тетраетил свинець, нафтопродукти.\n18. Клінічні особливості психічних розладів при гострих і хронічних інтоксикаціях хлорофосом, антифризом, нітратами, дефоліантами.\n19. Особливості психічних порушень, які викликані екологічно несприятливими факторами.\n20. Профілактика і лікування психічних порушень в разі промислових, лікарських інтоксикацій та внаслідок екологічно несприятливих впливів.\n21. Гостра та хронічна променева хвороба, її психоневрологічні прояви.\n22. Пострадіаційні психічні розлади: реактивні та органічні.\n23. Особливості терапії, соціальної реабілітації та експертизи пострадіаційних захворювань.\nГраф логічної структури теми “Органічні (в тому числі симптоматичні) психічні розлади” приведено у додатку 6.\nОрієнтована основа дії (ООД): У додатку 6 приведено діагностичні алгоритми за даною темою.\nЗавдання №72. Хворий К., 58 років. Скарги на стомлюваність, дратівливість, запаморочення, частий головний біль, неуважність. З 50-ти років страждає гіпертонією. Перераховані вище скарги з'явилися біля 2-х тижнів назад після чергового гіпертонічного кризу. Психічний стан: орієнтований у місці, часі, власній особистості вірно. У процесі бесіди швидко стомлюється. Емоційно лабилен, під час бесіди кілька разів на очі навертаються сльози. При патопсихологічному дослідженні: увага знижена, крива запам'ятовування 10-ти слів: 5-3-7-8-5, через годину 7; мислення послідовне, задовільний рівень узагальнень і абстрагування. Сомато-неврологічно: АД 170-100 мм рт.ст. Акцент другого тону над аортою, тони серця ритмічні, Ps до 98 уд. в 1 хв. Недостатня конвергенція. Тремор вік і пальців рук. Розлитий червоний дермографізм. Попередній діагноз:\nА. Судинна деменція\nВ. Органічний астенічний розлад\nС. Органічний маревний розлад\nE. Органічний розлад особистості\nА. Лікування основного захворювання\nЗавдання № 73. Хворий Ж., 28 років. Скарги на головний быль, стомлюваність, що з'явилися протягом останніх 3-х тижнів “голоси”. 2 роки тому переніс відкриту ЧМТ, довгостроково лікувався, потім повернувся до роботи, але турбували стомлюваність, головний быль. Психічний стан: контакту доступний. Орієнтований вырно. Чує чоловічі й жіночі голоси «всюди, які коментують вчинки хворого та інших людей, іноді засуджують, іноді лають, іноді змушують виконувати ту або іншу дію, але хворий їм пручається». Докладно розповідає про свої переживання, допускає думку про їх хворобливість. У процесі бесіди швидко втомлюється, пам'ять на поточні події знижена, з труднощами розуміє інструкції при патопсихологычному дослідженні. У неврологічному статусі: двостороння слабість конвергенції. Очні щілини D\nА. Шизофренія параноїдна\nB. Органічний делірій\nC. Органічний галюциноз\nD. Деменція після перенесеної ЧМТ з іншими симптомами, переважно галюцинаторними\nЗавдання № 74. Хворий Ф., 45 років. Скарги на дратівливість, що “суперечить вимогам релігії”. Працював у шахті до 35 років, коли переніс важку виробничу ЧМТ і був визнаний інвалідом III групи. Відносини в родині протягом останніх 3-х років конфліктні, оскільки хворий став затятим прихильником баптистської церкви, нав'язує близьким положення цієї релігії, але не зустрічає підтримки. При цьому вивчення релігійної літератури не занадто захоплює хворого, тому що він не може довго зосереджувати увагу на одній діяльності. Після відвідувань церкви дружина відзначає у хворого стан зайво підвищеного настрою, але він легко змінюється дратівливістю з агресією відносно близьких. Хворий ніде не працює, більшу частину часу проводить у ліжку, на прохання дружини допомогти їй по господарству реагує лайкою, може почати бити посуд і меблі. Сомато-неврологічно: АД 120/70 мм рт.ст. Очні щілини D\nА. Шизотипичний розлад\nB. Дисоціальний розлад особистості\nC. Органічний розлад особистості\nD. Параноїдний розлад особистості\nE. Деменція після перенесеної ЧМТ\nЗавдання № 75. Хворий Ш., 32 років, будівельник, упав з будівельних лісів, кілька хвилин був без свідомості, після чого був госпіталізований у травматологічне відділення, де скаржився на головний біль і нудоту. В 23 години раптово виникла неадекватна поведінка: оглядався по сторонах, зосереджено водив пальцем по тріщинах на стіні, на обличчі було вираження страху, раптово підхопився з ліжка й кинувся бігти по коридорі. При огляді психіатром вірно називав свої прізвище, ім'я, по батькові, але не розумів, де перебуває, був дезорієнтований у часі. На питання відповідав односкладово. З жахом оглядався по сторонах, запитував: “Звідки тут так багато мишей?” Попередній діагноз:\nА. Органічний галлюциноз\nB. Органічний маревний розлад\nC. Органічний амнестичний синдром\nD. Органічний делірій\nE. Органічний тривожний розлад\nЗавдання №76. Хворий К., 34 років, шофер, надійшов у терапевтичне відділення із приводу правобічної нижнечасткової пневмонії, хворіє протягом 2-х днів. Температура 38,7. При надходженні психічний стан характеризувався млявістю, гіподинамією, сонливістю, однак заснути не міг через кашель. В 22 години голосно закричав, з жахом дивився в кут, благав медсестру: “Нехай вони підуть, проженете їх, мені погано, я не можу йти в рейс!”. При прямо поставлених питаннях виявлялося, що не знає дати, нечітко розуміє, де перебуває. Свої прізвище, ім'я, по батькові, вік, професію називає правильно. Через кілька хвилин після початку бесіди знову на обличчі з'явилося вираження страху, почав розмахувати руками, як би відганяючи когось, кинувся до вікна, спробував влізти на підвіконня. Після виконання лікарських призначень заснув. Ранком температура 37,2, орієнтований правильно, своєї вчорашньої поведінки не пам'ятає. Говорить, що йому здається, начебто ввечері до нього приходили з роботи, була неприємна розмова, йому загрожували полчища тарганів. Говорить тихим голосом, на обличчі вираження втоми. Ваша тактика відносно хворого:\nА. Переклад у психіатричну лікарню\nB. Призначення нейролептиків\nC. Патогенетична терапія + транквілізатори\nD. Фіксація хворого\nE. Патогенетична терапія\nЗавдання № 77. Хворий В., 18 років. В 4 роки переніс відкритий епідемічний енцефаліт. Надалі відзначався розлад сну, хлопчик став дратівливим, плаксивим. З 8-ми літнього віку став тікати з будинку, бродяжив, виносив із будинку речі, обмінював їх. Перед госпіталізацією був неспокійний, дратівливий, ні до чого не проявляв інтересу, нічим не займався, не доводив початого до кінця, швидко стомлювався від будь-якої роботи. У відділенні хворий був настирливим, імпульсивним, погано зосереджувався. Неодноразово відзначалося, що разом з необхідними предметами збирає в себе непотрібні йому речі - шматки паперів, цвяхи. Пам'ять і інтелект знижені. У неврологічному відділенні: анізокорія, ослаблена реакція зіниць на світло. Попередній діагноз:\nА. Постенцефалічний синдром\nB. Органічний розлад особистості\nC. Деменція внаслідок енцефаліту\nD. Органічний маревний (шизофреноподібний) розлад\nE. Органічний астенічний розлад\nЗавдання №78. Хворий К., 37 років. Занедужав в 36-ти літньому віці. Захворювання почалося з підвищення температури, слабості, головного болю. Незабаром з'явилися гіперкінези жувальних м'язів, часом було утруднено ковтання. Відзначалися безсоння, млявість, повільність, іпохондричність. Лікувався амбулаторно. У цей час госпіталізований у психіатричну лікарню у зв'язку з спробою самогубства (намагався повіситися). У психіатричному стані при надходженні: орієнтований у місці, часі, власній особистості вірно. В'ялий, подавлений, гіпомімічен. Затверджує, що хворіє венеричною хворобою. Відчуває неприємний запах, що виходить із носоглотки. Говорить, що навколишні ненавидять його, ображають, хворі не пускають його в палату. Часом стає збудженим, наносить собі ушкодження, рве на собі білизна, душить себе. Рухи хворого вповільнені, іноді стереотипно робить однакові рухи. Повільно осмислює питання, що йому задають, «відповідає із труднощами, після тривалої паузи. Пам'ять знижена. Настрій знижений. Критики до свого стану немає. У неврологічному статусі: відзначаються гіперкінези (запрокидує голову, спазм м'язів в області шиї, рота, закочування очних яблук). Попередній діагноз:\nА. Органічний маревний розлад\nB. Органічний афективний розлад\nD. Органічний кататонічний розлад\nЗавдання № 79. Хворий У., 36 років. При надходженні скарги на стомлюваність, підвищену помисливість, дратівливість, зниження пам'яті, неуважність, періодичний головний біль. Психічний стан: орієнтований у місці, часі, власній особистості вірно. Тривожний, недовірливий, часом здається, що люди обертають на нього особливу увагу. Не може подовгу займатися однією справою. Трохи в'ялий, у процесі бесіди швидко стомлюється. Емоційно нестійкий, відзначається підвищена стомлюваність, зниження запам'ятовування. Неврологічний статус: недостатня конвергенція, непостійні ністагмоїдні посмикування при крайніх відведеннях. Тремор вік і пальців рук. Різко виражений розлитой червоний дермографізм. З анамнезу: в 32-х літньому віці - контузія із втратою свідомості. Надалі відзначалося пов'язане з додатковими факторами (перевтома, ГРВІ, перегрівання) погіршення стану з підвищеною стомлюваністю, помисливістю, дратівливість. Попередній діагноз:\nА. Органічний розлад особистості\nC. Органічний тривожний розлад\nD. Органічний астенічний розлад\nЗавдання № 80. Хворий А., 26 років. У віці 23-х років переніс закриту черепно-мозкову травму. Скарги на головний біль, ослаблення пам'яті, що з'явилися останнім часом, “голоси”. Психічний стан: хворий доступний контакту. Орієнтований у місці, часі, власній особистості правильно. Докладно описує “голоси”, що з'явилися, за словами хворого, під час останньої поїздки в труському вагоні. Говорить, що “голоси”, починаються зранку, підсилюються до вечора; часто коментують його поведінку, іноді забороняють будь-що робити, ображають його. Чує “голоси” з різних сторін. Іноді хворий зауважує, що навколишні обертають на нього увагу, обговорюють його. Також, за словами хворого, іноді виникають “бачення”, “картини”, частіше сцени бою, дим, зброя, невизначені фігури. Хворий говорить повільно, намагається найбільше повно описати свої переживання. Зміст складних питань розуміє з труднощами, відповідає не відразу. З трудом засвоює прочитане та зосереджується на будь-якому занятті. Пам'ять знижена. Попередній діагноз:\nA. Органічний галлюциноз\nB. Параноїдна шизофренія\nC. Органічний маревний (шизофреноподібний) розлад\nE. Посткомоційний синдром\nЗавдання № 81. Хвора К., 52 років. Доставлена на прийом сестрою у зв'язку з наявністю у хворої зниження пам'яті, неможливістю справлятися із звичною роботою на виробництві та будинку, безпорадністю, зниженням настрою. З анамнезу: мати хворої померла у віці 83 років у психіатричній лікарні від “запалення легенів”. Чоловік хворої раптово помер 4 місяці назад, після чого на настійну вимогу сина хвора звернулася до психіатра, де протягом місяця лікувалася з приводу реактивної депресії - без значного ефекту. За словами сестри, вище перераховані скарги з'явилися ще за півроку до смерті чоловіка хворий. Психічний стан: хвора сидить в одноманітній позі, обличчя гіпомімічно. Одягнена в брудне пальто, застебнуте неправильно. Відмовляється переодягтися, не помічає помилок в своєму одязі. Вірно називає свої паспортні дані. На питання, де вона перебуває, відповіла “у будинку”, не уточнюючи в якому. Правильно називає місяць (“4 місяці назад загинув чоловік”), число й рік назвати не може. Відповісти на трохи більш складно сформульовані питання не може (“Не знаю”, “Не розумію, чого ви хочете”). Мова із запинками, неодноразово повторює перші склади деяких слів. Пам'ятає імена сина, сестри, батьків, вік їх назвати утрудняється. Рахункові операції виконує в межах 20. При списуванні тексту й у листі під диктування пропускає букви, не дописує слова, помилку відшукати не може. Читає простий текст, однак утрудняється в його переказі. Критично оцінити свій стан не може, хоча відзначає, що “стала якась не така”. Сомато-неврологічно - без патології. КТ - атрофія головного мозку у височно-тім'яних відділеннях. Попередній діагноз:\nА. Деменція при хворобі Піка\nB. Судинна деменція\nC. Важкий депресивний епізод без психотичних симптомів\nD. Деменція при хворобі Альцгеймера з раннім початком\nE. Деменція при хворобі Альцгеймера з пізнім початком\nЗавдання № 82. Хворий Р., 20 років, студент. Під час бесіди на місці не втримується, підхоплюється, поправляє одяг на собі і навколишніх (“все повинне бути в ідеальному порядку”). Настрій підвищений, багато сміється. Говорить швидко, проковтуючи закінчення, у той же час докладно описує несуттєві деталі. Увага легко відволікаєма. Себе вважає “видатним спортсменом”, говорить, що завдяки своїй фізичній підготовці може знайти “вигідну роботу із зброєю і допомогти правоохоронним органам знищити бандитів і розбійників”. Під час бесіди неодноразово починає демонструвати фізичні вправи, показуючи очевидну спритність. До свого стану та вчинків критики немає. Неврологічний статус: очні щілини D>S, опущений правий кут рота. Сухожильні рефлекси підвищені S>D. Погойдування в позі Ромберга, палеце-носову пробу виконує з промахіванням. ЭЭГ - дисфункція діенцефально-стволових відділів головного мозку. З анамнезу: мати хворого є на обліку в психіатра. Раніше розвиток без особливостей. По характеру спокійний, доброзичливий, має багато друзів. Два роки тому переніс важку ЧМТ у тім'яній області (удар по голові), був прооперований у нейрохірургічному відділенні, місяць перебував у несвідомому стані. Описаний стан розвився тиждень назад після дострокової здачі іспитів. Попередній діагноз:\nA. Манія без психотических симптомів\nB. Маніакальний розлад органічної природи\nC. Параноїдна шизофренія\nD. Органічний розлад особистості\nE. Гостра реакція на стрес\nЗавдання № 83. Хвора Ж., 68 років. Під час огляду дезорієнтована в часі. Пам'ятає імена, дати народження своїх онуків, не пам'ятає дати народження дітей, що їла на обід. Знає ім'я президента країни, дати початку й закінчення Вов. Затверджує, що її чоловік живий, “вийшов за продуктами в магазин”. Мова дизартрічна, бідний словниковий запас, відсутній інтерес до бесіди. Від дослідження пам'яті та мислення за допомогою психологічних тестів відмовилася, відзначаючи, що “через хворобу не зможе нічого запам'ятати”. Голосно призиває дочку, щоб та поправила складки на постелі. Не випробовує сорому перед лікарем під час перестилання мокрої постелі та перевдягання. З анамнезу: протягом останніх 25 років не працює. Чоловік раптово помер 10 років тому. Хвора по характеру владна, однак надзвичайно тактовна в спілкуванні з іншими людьми. З 58 років страждає гіпертонічною хворобою, приймала підтримуюче лікування (энам, клофелін, вінпоцетін). У віці 65 років перенесла мікроінсульт, іпохондрічна. Півроку назад перенесла ішемічний інсульт з лівостороннім геміпарезом. На тлі проведеної терапії рухові функції відновилися, однак хвора перестала самостійно пересуватися, стала примхливої, наростало зниження пам'яті, поступово втратила контроль над функцією сфінктерів, втратила інтерес до їжі. Неврологічний статус: Обличчя асиметрично, очні щілини D>S, опущений правий кут рота. Сухожильні рефлекси підвищені S>D, відзначається зниження болючої чутливості в лівій верхній кінцівці. Рухи кінцівок у повному обсязі. Статику й координацію перевірити не вдалося. Попередній діагноз:\nB. Депресивний розлад органічної природи\nC. Делірій на тлі деменції\nD. Деменція при хворобі Альцгеймера з пізнім початком\nE. Мультиінфарктна деменція\n^ ПСИХІЧНІ РОЗЛАДИ ВНАСЛІДОК ВЖИВАННЯ ПСИХОАКТИВНИХ РЕЧОВИН ТА ЗАЛЕЖНОСТІ ВІД НИХ\nПо даним WHO (2001), "наркотизація" населення планети неухильно росте: тільки офіційно у світі налічується понад 1 млрд. осіб, що зловживають психоактивними речовинами (ПАР), з них 50 млн. зловживають речовинами, віднесеними до наркотичних.\nПсихічні та поведінкові розлади, що виникають у результаті використання психоактивних речовин, включають розлади, викликані алкоголем, препаратами опію, канабіса, заспокійливими й гіпнотичними засобами, кокаїном та іншими стимуляторами, галюциногенами, тютюном і летучими розчинниками. Стани, що пов'язані з їхнім використанням, включають інтоксикацію, вживання з шкідливими наслідками, залежність, синдром скасування й психічні розлади. До ПАР відносять, таким чином, всі нелікарські та лікарські засоби, які можуть стати предметом зловживання в силу їхнього впливу на психічні процеси, наприклад, на когнітивну й афективну сфери з розвитком суб'єктивно приємних психічних станів (наприклад, ейфорії, підвищення активності, комфорту, спокою). Під зловживанням розуміють "постійне або спорадичне надмірне вживання ПАР, несумісне або не пов'язане з припустимою медичною практикою" (WHO, 1969).\nЗначний ріст вживання й зловживання ПАР з щорічним збільшенням числа осіб з залежністю від ПАР, що супроводжується як соматоневрологічними, так і психічними розладами, наносить значну соціально-економічну і моральну шкоду як суспільству в цілому, так і окремим особам. Щорічно збільшується число дітей і підлітків, що вживають і зловживають ПАР. Це визначає актуальність вивчення проблеми психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивных речовин як проблеми не тільки медичної, але й соціальної.\nЦіль загальна: уміти визначати клінічні прояви психічних розладів внаслідок зловживання ПАР і лікувальну тактику у відношенні даних хворих.\nМети конкретні - уміти:\n1. Визначати клінічні ознаки гострої інтоксикації ПАР й призначати лікування.\n2. Виявляти клінічні ознаки синдрому залежності й призначати лікування.\n3. Визначати клінічні ознаки синдрому скасування, у т.ч. синдрому скасування з делірієм і призначати лікування.\n4. Виявляти клінічні ознаки психотичного розладу при зловживанні ПАР й визначати лікувальну тактику.\n5. Визначати клінічні прояви амнестичного синдрому при зловживанні ПАР й призначати лікування.\n6. Виявляти клінічні ознаки резидуального психотичного розладу й психотичного розладу з пізнім (відставленим) дебютом і визначати лікувальну тактику.\n^ Мети вихідного рівня:\n1. Виявляти скарги, збирати анамнестичні дані, проводити об'єктивне дослідження хворого у відповідність з принципами медичної етики та деонтології (кафедра пропедевтики внутрішніх хвороб).\n3.Проводити патопсихологічне дослідження та інтерпретувати отримані дані (цикл загальної психології кафедри ОЗО, цикл мед. психології кафедри психіатрії та мед. психології).\n4. Виявляти психопатологічні симптоми й визначати провідний синдром (загальна психопатологія на кафедрі психіатрії та мед. психології).\nІМ. М. Горького психіатрія. Наркологія\nАбрамов в. А., Абрамов о. В., Ряполова т. Л., Виговська о. М., Пирков с. Г., Голоденко о. М., Денисов є. М., Путятін г. Г., Кокотова...\nДовідник для студента складений на основі діючого навчального плану та програми з навчальної дисципліни «Психіатрія та наркологія»...