неділя, 12 липня 2020, 20:27\n15 років тому, 31 травня 2005 року не стало одного з видатних шахістів України всіх часів харків’янина Володимира Савона.\nВін був олімпійським чемпіоном, чемпіоном країни, переможцем багатьох міжнародних турнірів. Укрінформ пропонує згадати цього видатного шахіста.\nАЛАН МІЛН УКРАЇНСЬКИХ ШАХІВ\nЄ творчі люди, чия зірка яскраво горить протягом усієї їхньої кар’єри. А є такі, хто яскраво спалахне одного разу, а потім вже не ніколи не досягає такого рівня.\nНаприклад, Харпер Лі з його романом «Убити пересмішника», або Маргарет Мітчел з її «Віднесені вітром». Ще є Алан Мілн із знаменитим «Вінні Пухом». Навіть Олександра Грибоєдова з «Лихом з розуму» називали автором однієї книжки. У музиці – це композитор Михайло Огінський. Не пам’ятаєте такого? А полонез Огінського? Згадали. У живопису – Олександр Іванов із своїм твором «Явлення Христа народу».\nТакий приклад є й в шахах. Харківський гросмейстер Володимир Савон став героєм одного турніру. Щоправда, він досягав успіхів не лише одного разу. На його рахунку багато визначних звитяг, багато досить гучних титулів.\nАле чемпіонат Радянського Союзу 1971 року в Ленінграді стоїть абсолютно окремо. Володимир, який був на той момент майстром спорту, блискуче виграв його. Він випередив п'ятнадцять гросмейстерів, причому не просто «гросів», але яких! Серед них були три чемпіони світу: Василь Смислов, Михайло Таль, Анатолій Карпов. Переможці й учасники змагань претендентів Давид Бронштейн, Юхим Геллер, Лев Полугаєвський, Марк Тайманов. Такий гранд світових шахів як Леонід Штейн.\nІ перше місце скромний майстер із Харкова посів, набравши 15,5 очка з 21, випередивши призерів Смислова і Карпова на півтора очки. Досягнення такого масштабу у світовій історії підкорялися лише найтитулованішим шахістам усіх часів і народів: Олександру Альохіну, Михайлу Талю, Роберту Фішеру, Анатолію Карпову та Гаррі Каспарову.\nЦей місяць з гаком став зоряним часом українця Володимира Савона, який назавжди закарбував його ім’я в історію шахів.\nЧитайте також: Українець Антон Коробов спромігся здолати шахового короля Карлсена\nЗОРЯНИЙ ЧАС ВОЛОДИМИРА САВОНА\nПеред турніром харківський майстер у першу чергу ставив перед собою завдання здобути гросмейстерську норму. Він відчував свою силу, але надто вже хотілося стати гросмейстером. Одного разу ця норма підкорилася українцеві. Це було 1967 року (страшно подумати! – чотири літа тому) у Сараєво. Тоді Володимир не отримав найвище звання. Бо не був ще міжнародним майстром. А перескакувати через звання правилами не дозволялося.\nОтримати ж другий міжнародний турнір з нормою гросмейстера в Радянському Союзі було вельми нелегко, особливо для провінціала з України. Відчуття розпачу не залишало його. Але, що поробиш, довелося торувати дорогу до найвищого титулу своїми силами – через півфінал чемпіонату країни. Та цей етап був успішно пройдений, і Володимир почав свій, як потім з’ясувалося, тріумфальний виступ у ХХІХ чемпіонаті СРСР.\nУ першому турі жереб дав Савону в суперники Михайла Таля. Як потім відзначив харків’янин, геній шахів з Риги не надто любить захищатися. І тому в сіціліанському захисті Володимир просто попер на екс-чемпіона світу, як бульдозер.\nПроте на 17-у ході припустився помилки, і замість стійкої ініціативи потрапив у досить скрутне становище. Проте позиція лишалася настільки гострою і складною, що Михайло теж став помилятися. У цейтноті Володимир пожертвував якість. Ініціатива переходила із рук в руки. Таль міг виграти в один хід, але припустився похибки, і партія закінчилася унічию повторенням ходів.\nТреба сказати, що така розминка була вельми корисною для Савона і показала, що він здатний витримувати напруження найвищого ґатунку.\nА далі настирний харків’янин почав шалено тиснути на суперників. Чорним він обрав проти Юрія Балашова індійський захист, а потім застосував фірмовий прийом – жертву якості. Й чітко провів свої пішаки у ферзі.\nНаступного дня Володимир у відмінному стилі здобув ще одну перемогу над Полугаєвським, перегравши Льва у сіціліанському захисті, фірмовій зброї гросмейстера. Харків’янин оголосив супернику чистий мат - рідкісне явище у практиці гросмейстерів. Ця партія стала візитівкою українського гросмейстера, нею він був представлений майже в усіх статтях про нього.\nСловом, перші зустрічі українець грав гостро, різко на виграш. А після перемог над сильними суперниками відчув сильний підйом, повірив у свої сили.\nЗ Таймановим Володимир грав уже спокійно, обрав систему Ласкера у ферзевому гамбіті. І досягнув нічиєї, щоправда, дозволивши супернику провести ферзя, але Савону вдалося побудувати фортецю. Цікаво, що в позиції, де суперники погодилися на нічию, комп’ютер надає перевагу білим +6. Звичайно, насправді, це просто нісенітниця.\nПотім – нічия без боротьби білими з Рафіком Ваганяном. Це була правильна турнірна стратегія, грати з 21 суперником з повною віддачею сил - це нонсенс. Очевидно, що цих сил може не вистачити на фініші. Отож, перепочинок – просто необхідний. У Савона стало 3,5 очка из 5. Він ділив перше-четверте місця з Ігорем Платоновим, Леонідом Штейном і Талем.\nТижневик «64» писав стосовно його старту: «Савон напевно грає у гросмейстерську силу. Чому він ще не гросмейстер, одна із загадок шахів. Якось казали, що не гросмейстер, мовляв, тому, що не давали йому обстрілюватися в міжнародних турнірах. З іншого боку, англійці, наприклад, щорічно обстрілюють своїх молодих майстрів у міжнародних турнірах. Не допомагає. Думається, що фінал був і лишається найкращою школою, і Савон, хоча й, не поспішаючи, але зі схвальною грамотою повинен закінчити курс наук».\nМожна заднім числом посперечатися з шановним Михайлом Бейліним. По-перше, англійці невдовзі видали на гора значну плеяду молодих гросмейстерів, по-друге, невідомо яких вершин міг би досягнути Савон, якщо б мав умови англійців.\nПісля вихідного дня харків’янин заграв з новими силами. Він переграв Анатолія Лейна та Ігоря Платонова. Причому з Лейном у шостому турі трапився курйозний випадок, які інколи супроводжують шахові змагання.\nТур уже закінчився, коли до суддівського столику підійшов гросмейстер Лейн і заявив, що хоче здати відкладену партію проти українця. «Може не будемо розкривати конверт без Савона», - запитали судді. «Ні» -, наполягав гросмейстер. «Я хочу здати партію».\nПід атакою гросмейстера суддівська колегія капітулювала. Конверт розкрили, і Савону записали очко. З цього моменту харків’янин одноосібно очолив турнірну таблицю. Про це знали усі, крім самого лідера, який давно залишив турнірний зал і поїхав аналізувати відкладену партію з Лейном.\nСпостерігаючи за грою Савона, оглядачі звернули увагу не лише на його гру, відзначили, що він вирізняється спокоєм та доброзичливою посмішкою.\nА потім знову перепочинок – нічиї з Кареном Григоряном та Юхимом Геллером. Коли Володимир швидко відіграв з Юхимом Петровичем до нього підійшов досвідчений майстер Бейлін і зауважив, що Геллер, коли пробивався до лав найсильніших гросмейстерів, не поспішав погоджуватися на нічию із старшими за віком. «От тільки дайте виконати гросмейстерську норму, тоді обов’язково гратиму розкуто».\nІ – надважкий іспит – партія чорними проти Анатолія Карпова. Володимир продовжував грати в активні шахи. Він обрав сіціліанський захист. Тиск молодого, але вже «зубастого» суперника був вельми сильним. Та харків’янин витримав його з честю – нічия.\nПісля першого туру знову була вельми важка партія – білими проти Леоніда Штейна. Чорними киянин у сіціліанському захисті захопив ініціативу, позиція білих викликала певну тривогу. Але потім Володимир зрівняв гру, й на шахівниці виникло приблизно рівне закінчення. Проте обидва суперники не хотіли погоджуватися на нічию. І Штейн переоцінив свої шанси. Харківянин йому цього не подарував.\nАле Савон знав за собою недолік – із сильними грає добре, а з іншими – гірше. Тому вирішив перепочити, подивитися, що зроблять у цей час конкуренти. Та й сили хотілося зберегти для фінішу, пам’ятаючи про гіркий для нього 37-ий чемпіонат, де він на самому фініші програв тричі поспіль й вилетів з лідируючої групи.\nПроте у тринадцятому турі українець здобув ще одну впевнену перемогу. Білими в сіціліанському захисті він дуже агресивно грав проти Романа Джинджихашвілі. Чорні необачно зав’язали боротьбу в центрі. Потім сховали свого короля на ферзевому фланзі. Але це їм не допомогло, енергійними ударами Савон зруйнував позицію суперника.\nЧотирнадцятий тур завершив другу третину марафонського змагання. Й несподівано виявилося, що вже 12 турів поспіль на першому місці (разом з суперниками або й один) знаходиться майстер Володимир Савон. Утім, оглядачі відзначали, що це далеко не сенсація. Гросмейстерський клас українець демонструє вже давно. Цей чемпіонат був уже сьомим для Володимира. Проте, талановитого шахіста вже не раз підводили нерви, надмірна чутливість до поразок.\nЧи засвоїв харків’янин уроки з попередніх невдач, чи має стійкість після поразок? Проте, на останнє питання Володимир волів відповіді не давати. Поразок він просто уникав. Але явно вніс корективи в свою турнірну стратегію.\nМожливо, він прислухався до порад своїх досвідченіших колег, а, можливо, сам вирішив грати трохи спокійніше. Інколи він робив короткі нічиї. Але, уявіть собі, як зробити коротку нічию із Смисловим чи Геллером? Але виявляється, що ці два видатних шахісти охоче погоджувалися на мирову із Савоном. Чи це не красномовне визнання його сил?\nІ все ж таки, хіба можна дорікнути Савону в надмірному миролюбстві? Адже скільки разів його підводило саме бажання весь турнір проводити «на лезі бритви». А головний аргумент проти цього був – найбільша кількість перемог в українця.\nЯк ви знаєте, перед початком турніру харків’янин ставив на меті саме гросмейстерську норму. Але ж в даному випадку вона визначалася не кількістю очок, а місцем, яке він посів би.\n«Володя – жертва інформації», - сміявся Михайло Таль. «Ніхто не може йому назвати гросмейстерську норму, і він про всяк випадок іде на першому місці.\nОсь, що писали в пресі про передфінішний відрізок турніру. «З п’ятнадцятого по вісімнадцятий тур різко загострилася боротьба за призові місця. У середині турніру, коли лідери просувалися плавно, учасники говорили, що для перемоги в чемпіонаті буде достатньо «плюс 6», у крайньому випадку, «плюс 7». Постійні лідери Таль і Савон йшли на деякому віддалені від інших учасників і, здавалося, тим і вдовольнялися. Особливо це стосувалося харківського майстра, який нібито знехотя вів біг.\nЗа спинами Таля і Савона не було справжніх переслідувачів. Занадто покірно приймався темп лідерів. Проте готовність відпустити нерозлучний дует була тільки удаваною. Ближче до фінішу і почалася справжня погоня!\nСкільки ж тепер потрібно для перемоги. Можливо «+9»? Але у Таля дві незакінчені партії з шансами на перемогу.\nУ фінішних турах рішуче насунулась на позиції лідерів ціла група, звернула увагу швидкість Анатолій Карпова, який пішов на обгін. Три перемоги поспіль свідчили, що молодий, але розважливий гросмейстер тільки й чекав на зручний момент.\nСавон на даному етапі дотримувався обережної тактики – головне не програти. У чому і досяг успіху. В тих, хто запізнювався на тур, на вустах було жартівливе запитання: «Савон уже зіграв унічию»?\nУ 18-у турі Савон сидів у глядацькому залі (його суперник Микола Крогіус захворів) і наочно міг переконатися в агресивних намірах своїх конкурентів. Пропущена партія з Крогіусом, яка відбулася у день догравання, мала показати готовність Савона відстоювати свої завоювання.\nПотім, Володимир назве цю зустріч вирішальною. Під час дня догравання основні конкуренти українця перемагають своїх опонентів. Карпов виграє нічийне легкофігурне закінчення у Володимира Тукмакова, Марк Цейтлін необґрунтовано намагається перемогти Смислова і програє, а Таль заплутав Карена Григоряна.\nЗа свідченням Савона, цього моменту він розхвилювався, потрапив у цейтнот, але грав партію добре і відклав її у виграшному становищі. Тоді й відчув, що є ще запас сил і вирішив боротися за золоту медаль.\nОстанній тривожний момент був у партії дев’ятнадцятого туру з Марком Цейтліним. Проти нього Володимир вирішив ризикнути, тим більше, що Смислов, який ішов другим, зробив швидку нічию. Отож, навіть у випадку поразки у харків’янина лишався запас у пів-очка. Тому він кинувся в атаку і ледь не програв. Врятувала помилка суперника в цейтноті. Але ж мало колись пощастити і Савону!\nА в наступній партії проти Шамковича Володимир дістав білими по дебюту кращу, а головне, добре знайому йому позицію. Колись у студентських змаганнях його приблизно також «возив» білими чех Властиміл Янса. Тому гра йшла за знайомими взірцями. Незадовго до її закінчення Володимир отримав допомогу від земляка Леоніда Штейна. Той переграв його головного конкурента – Михайла Таля. Коли Михайло із посмішкою поздоровив Леоніда з перемогою, Савон, ні на кого не дивлячись, широкими кроками міряв сцену.\nПотім Володимир, впоравшись із хвилюванням, обрав з двох виграшних планів, хоча й довше, проте надійніше продовження. Ця перемога зрештою принесла йому (за тур до закінчення!) золоту медаль!\nА потім були гучні тривалі оплески. Йому, Савону. І суддя Михайло Юдович не вийшов на авансцену і не підняв, як завжди руки, закликаючи глядачів до тиші. Тому що вони вітали нового заслуженого, хоча й абсолютно несподіваного переможця.\nЩо відчуває людина, яка щойно стала чемпіоном країни? Та не просто чемпіоном, а ще й з таким відривом, а ще й яка в ранзі майстра спорту випередила 15 гросмейстерів, а ще й кількох чемпіонів світу і претендентів на це звання?\n«Звичайно, радість», - відповів на це запитання Володимир Савон. «Але більше відчуваю страшенну втому, занепад сил, якусь спустошеність. Це був вельми виснажливий турнір. Знадобився великий запас фізичної та нервової енергії. Стає образливо, коли шахи вважають такою собі тихою сидячою грою. Необізнані навіть не уявляють якої величезної нервової віддачі потребують шахові змагання. Треба поважати шахістів і створювати їм усі умови для підготовки до відповідальних змагань».\nСвій прогрес у шахах українець пояснив, у першу чергу, завдяки гнучкої тактики ведення боротьби. Утім, в чисто шаховому відношенні теж є певні зрушення. Він обновив свій дебютний репертуар, урізноманітнив його. Тепер до харків’янина стало важче готуватися. Зовсім відмовився від захисту Пірца-Уфімцева у відповідь на 1.е4. Відчув, що це за духом не для нього. Узяв курс на активні системи.\nЗ великою повагою відізвався переможець про своїх видатних суперників: «Велике враження справила гра Смислова. Так грати у 50 років! Воістину нев’янучу майстерність продемонстрував екс-чемпіон світу. З великою енергією бився Михайло Таль. З ним завжди цікаво грати. У зустрічах з Талем я за будь-яку ціну намагаюся вирвати ініціативу. Таль не любить захищатися. Мені здається, що він надто багато бачить за атакуючу сторону.\nЗ молодих мені найбільше сподобався Карпов. Він грає надійно. Капітально. До речі, партія з ним була однією з найскладніших для мене у цьому турнірі. У творчому відношенні найяскравіше враження залишив Бронштейн. Він боровся у кожній партії і продемонстрував цілу низку оригінальних ідей. Справжні бійцівські якості виявили Штейн, Полугаєвський та Балашов».\nПісля чемпіонату коментарів вистачало. Ось що, наприклад, сказав «головний уболівальник чемпіонату» Віктор Корчной: «Чого я не вгадав, це те, що чемпіоном стане майстер!\nЯ радий за Савона! На мій погляд, Володі давно вже пора бути гросмейстером. Протягом останніх років він демонструє гру, яка звертає на себе увагу. Але нестримне бажання боротися в кожній партії регулярно призводило його до зривів після поразок. Та й взагалі, мені здавалося, що у нього не вистачало сил на настільки гігантські турніри, якими є чемпіонати країни. Раптом я був приємно здивований, побачивши, як Савон з важким для себе противником, з Таймановим, грає на нічию з першого ходу. Були й інші короткі нічиї у харків’янина, як правило, «з іменами». Нова турнірна тактика Савона повністю себе виправдала. У цьому змаганні йому, одному з небагатьох, вдалося витримати усю дистанцію. Потужна гра, трохи везіння, недостатньо хороша форма основних конкурентів – Таля, Штейна, Полугаєвського ( я називаю імена тих, хто ставив до турніру завдання – брати перше місце), і Савону вдалося достроково забезпечити собі звання чемпіона».\nЧитайте також: Олександр Сулипа, головний тренер чоловічої збірної України з шахів\nМихайло Таль: «Головна відзнака турніру – його переможець. Тому що всі добре знали: Савон – чудовий шахіст. І тим не менш (гадаю, що не ображу Володю) його прізвище не так вже часто називалося у числі можливих переможців. В усякому випадку, граючи з ним у першому турі, я не передбачав, що зустрічаються два можливих призери, у протилежному випадку я, можливо, перейшов би до кращого ендшпілю.\nСам Савон, я упевнений абсолютно щиро, до певного моменту честолюбних надій не мав. Він так довго добивався гросмейстерської норми - потенційним гросмейстером його називали давно, - що в усякому випадку на перших порах його цілком влаштовувало місце у призовій трійці. Але потім, коли з’ясувалося, що вакантна посада лідера довгий час лишається незайнятою, бо ніхто з лідерів особливо не поспішав, а у мене було надто багато збоїв, харків’янин, не відчуваючи за собою гарячого дихання, очолив біг. А до його фінішного спруту – 3 очки з 3 ніхто із суперників виявився недостатньо добре підготованим.\nЩодо якості перемоги Савона, вона не викликає жодних сумнівів. Судіть самі. Він є співволодарем призу за найкращий старт і одноосібний володар призу за найкращий фініш. Разом із Смисловим він міг би отримати приз за найменшу кількість поразок (якщо б такий був). Він же з іншим екс-чемпіоном світу здобув найбільшу кількість перемог. Можу додати, що, якби він брав участь у гросмейстерському турнірі, приз належав би йому. Вважаю, що навіть цього переліку цілком досить.\nМені здається, що успіху Савона можуть радіти обидві «ворогуючі» сторони в поєдинку «батьків» і «дітей». За віком Володимир досить молодий шахіст, за досвідом досить маститий».\nВасиль Смислов: «Довга і виснажлива дистанція боротьби потребувала від учасників умілої тактики турнірної боротьби, знання своїх можливостей. Володимир Савон давно вже не новачок у першостях СРСР, він давно уже підійшов до гросмейстерського рубежу. Але його часто-густо переслідували зриви психологічного плану. Цього разу Савон зміг правильно розподілити свої фізичні й нервові сили. Він не лише добився бажаного гросмейстерського звання, але й завоював звання чемпіона СРСР. Весь турнірний шлях Савон пройшов без поразок. Заслужений успіх!»\nВолодимир Тукмаков: «Блискучий успіх Савона свідчить про те, що покоління, проголошене забутим, таким зовсім не є. Давайте поглянемо на турнірний графік чемпіона країни. Щоп’ять турів він набирав свої 3,5 очка, а на фініші (у 16 -20 турах) навіть 4 очка. Оцей ривок забезпечив йому достроково перше місце. Савон, як і Смислов, єдині, хто не програли жодної партії».\nЧасто-густо журналісти, які люблять придумувати уявні ситуації, розділили учасників чемпіонату на «старих» та «молодих». І намагалися дізнатися в харків’янина, за яку ж команду він грав. Савон відповів: «Я не молодий вже (йому йшов 31-й рік – П.М.) й не маститий, і навіть ще не гросмейстер. Грав сам за себе. Те, що нині так багато уваги приділяють молодим шахістам, - добре. Шкода, що раніше так не було. Адже я теж вперше потрапив до фіналу першості країни у 20 років. Але, мені здається, що інколи молодих балують. Зрозуміло одне – повинно бути більше сильних турнірів (і не обов’язково за кордоном), щоб нашим найсильнішим шахістам було, де грати».\nУкраїнець показав найкращий результат проти гросмейстерів – 11 очок з 15, а серед майстрів він розділив лаври першості з Альбертом Капенгутом – по 4 очка з 6. Разом з Талем Володимир здобув найбільшу кількість перемог – 9.\nУперше з 1957 року майстер випереджає усіх гросмейстерів і стає чемпіоном країни. Тоді цим майстром був Михайло Таль, який через три роки вже став чемпіоном світу.\nЗа Володимира під час чемпіонату уболівало багато людей. На це було дві причини. Перше, глядачів приваблювала свіжа ініціативна гра українського майстра, а по-друге, публіка завжди надає перевагу, умовно кажучи, «слабким». А ким же є майстер, який б’ється з 15 гросмейстерами та 6 своїми колегами? Але хоча Володимир відчував підтримку і був удячним своїм болільникам, проте під час турніру він намагався ні з ким не спілкуватися. І тим більше, не читав, що пишуть про чемпіонат. Це допомагало йому зберегти внутрішню рівновагу.\nЧитайте також: Геній з міста Лева\nТепер, ретроспективно оглядаючи творчий шлях Володимира Андрійовича Савона, можна сказати, що пік його успіхів прийшовся з 1969 року до 1976. Після цього крива його виступів поступово пішла на спад.\nДо свого головного успіху в житті Володимир Савон примірявся уже під час 37-го чемпіонату країни, який водночас був і зональним турніром. Адже четвірка його переможців (виключаючи екс-чемпіона світу Тиграна Петросяна) потрапляла до міжзонального турніру.\n«Якщо ви виявите шахіста, який постійно грає у півфіналах першості країни, і раз по раз завойовує право на участь у фінальному турнірі, знайте це сильний та зростаючий, справжній шахіст». Так схарактеризував Володимира Савона Петросян. Він на своєму досвіді пересвідчився в силі гри українського майстра.\nВолодимир не раз і не два пригадував свій виступ у цьому зональному турнірі. Відмінний старт, реальні шанси на потрапляння в четвірку, яка давала право зіграти в міжзональному турнірі, та раптом три прикрі поразки на фініші.\nДовгий час усі згадували прогноз Петросяна: «У міжзональний турнір потрапить три гросмейстера і один майстер». І оглядачі ставили запитання: «Чи не Савона мав на увазі екс-чемпіон, коли говорив це?»\nПричому, дивний факт, на старті Савон вигравав чорними (взяв гору над Васюковим і Тукмаковим), а білими вдовольнився нічиїми. На обкладинці щотижневика «64» №38 за 1969 рік красувалося фото Савона. «Один із лідерів – харківський майстер Володимир Савон», було написано у текстівці.\nСавон входив до групи лідерів і після восьмого туру, а міг би мати ще більше очок. Але саме від Петросяна Володимир зазнав тяжкої поразки у п’ятому раунді. Тигран Вартанович, незважаючи на свій зоряний статус, уважно придивлявся до гри молодих шахістів. Серед них він вирізняв Володимира Савона. Але, незважаючи на високу оцінку свого опонента, він також точним поглядом зміг розпізнати і певні недоліки опонента. Серед них і обмежений дебютний репертуар.\nТому екс-чемпіон світу вгадав, що йому доведеться боротися проти захисту Грюнфельда і обрав варіант з випадом слона на g5, який приніс «залізному Тиграну» чимало успіхів. Звернув увагу досвідчений майстер і на те, що в практиці Савона цей варіант не зустрічався.\nАле український шахіст уже на п’ятому ході обрав продовження, яке стало сюрпризом для Петросяна. На якусь мить Тигран Вартанович перетворився з мисливця на дичину. Але досвідчений метр у відповідь обрав надійне, але не найагресивніше продовження. Словом, Савон зрівняв гру.\nНевдовзі чорні позбавили білого короля рокіровки. Можливо, ця обставина навернула Володимира на думку – грати на перемогу. І, хоча в нього лишалося не багато часу, він відмовився від продовження, яке давало йому всі шанси на нічию. А в цейтноті взагалі припустився фатальної помилки і програв.\nСловом, Савон дав справжній бій екс-чемпіону світу і майбутньому переможцю цього чемпіонату. Володимир вже тоді відчував свої богатирську силу, проте і Петросян був не лише чудовим стратегом, але й відмінним тактиком, і програти йому було не соромно. Невдовзі після цього харків’янин здобув іще дві перемоги, в тому числі і над Талем. І після восьмого туру гонку очолили саме Савон і Петросян.\nАле потім харків’янин трохи пригальмував. Серія нічиїх та програш Ігорю Зайцеву, який зірок з неба не хапав. Проте Володимир тут же від реваншувався двома перемогами. Після однієї з них – чорними над Гуфельдом, українця спитали, чого він відмовився від мирової. Савон відповів: «Може, позиція і нічийна, але грати там треба було ще сто ходів. Раніше я свого суперника би не відпустив». Щоправда, з висновком, який зробив відомий шаховий журналіст Олександр Рошаль, можна не зовсім погодитися. «У Савоні прокинувся нарешті так довго дрімаючий боєць, і воювати з ним буде не просто». По-перше, здається, саме бійцівські якості завжди були в українця на першому плані. А по-друге, на фініші турніру боротися з Володимиром Андрійовичем було досить легко.\nВіктор Корчной перед фінішем написав: «У лідируючу групу вклинився також і майстер. Це – харків’янин Володимир Савон. Шахіст яскравого таланту, він усі свої партії проводить, ніби на лезі бритви, і можна лише дивуватися, що саме так він проводить увесь турнір. Хотілося б порадити йому – фініші грати спокійніше».\nУ цьому висловлюванні є багато дивного. По-перше, це казав той самий Корчний, який сам сповідав безкомпромісну гру. По-друге, він радить Володимирові зберігати спокій. Сам Корчной не вмів і не хотів робити це. І, по-третє, шахіст екстра-класу дає чудову оцінку скромному майстру.\nЗвичайно, треба сказати й про неймовірний зі знаком мінус фініш Володимира. Першим завдав йому удар земляк – Ігор Платонов. Скільки разів вони грали в чемпіонатах України, а також за збірну… Грали із змінним успіхом, але тепер настав час Платонова. Цікаво, що на момент їхньої зустрічі Савон був реальним претендентом на потрапляння до чільної четвірки, а Платонов мав примарні шанси на виконання другої гросмейстерської норми.\nАле після цієї партії їхні шляхи розійшлися, як в морі кораблі. Харків’янин пішов долу, а киянин бурно фінішував і заробив таки свою останню норму гросмейстера.\nНаступного раунду Савон відмовився від нічиєї проти Юхима Геллера, та не витримав напруги і поступився. Також наступного дня харків’янин мав рівну, бо навіть моментами трохи кращу позицію проти Тайманова, але сил уже не лишилося, і Володимир знову поступився, припустившись вирішальної помилки на 41-у ході.\nТак невдало закінчився цей чемпіонат, який при певній удачі міг би бути тріумфальним для Володимира Андрійовича.\nЧитайте також: Шахову корону зберегла китаянка\nЗ шахами Володимир познайомився доволі пізно – в 11 років. У наш час деякі шахісти в такому віці вже борються за гросмейстерський титул. А тоді, на початку п’ятдесятих років маленький Володя тільки засвоював ази старовинної гри. Сталося це не зовсім з його доброї волі. Хлопчик абсолютно не вмів добре грати з м’ячем, і однолітки не бажали приймати його у футбольні баталії. От, «з горя» і довелося сісти за шахівницю. Навчив його грати батько.\nАле вже через два роки хлопчик виконав норму першого розряду на чемпіонаті Сумської області. Треба сказати, що перша категорія на той момент була зовсім не те, що в наші часи. По перше, першорозрядників було на кілька порядків менше, а по-друге, їхній рівень був значно вищим.\nТобто талант юного шахіста не викликав жодного сумніву, тим більше, що кваліфікованих тренерів у нього не було. Та які наставники могли бути у ті часи в Сумській області. Тому у його шаховій освіті мали допомагати книжки. Улюбленими були «120 вибраних партій Михайла Чигорина» та «300 вибраних партій Олександра Альохіна». Ці двоє шахісти, а також Михайло Ботвинник були кумирами тих років для Володимира. Утім, за його словами, і багато років по тому вони так і залишилися кумирами.\nВеликим проривом стала участь Савона у чемпіонаті України 1959 року. У свої вісімнадцять років він продемонстрував чудову гру і виконав норму майстра.\nЗгадує Тигран Петросян: «Якось потрапив мені до рук розмножений на ротаторі збірник партій чемпіонату України з шахів. Переглядаючи наосліп ці партії, я звернув увагу на нове для себе прізвище – Савон. Швидко розставив шахи і вже при побіжному аналізі пересвідчився, що звання майстра було завойоване ним у тому турнірі не випадково. Звертала на себе увагу твереза, але нешаблонна оцінка позиції. Як правило, це вірна ознака по-справжньому здібних шахістів! На мій погляд, у першу чергу виявляються і легше за все піддаються вдосконалюванню здібності тактичні. Я досі не розумію, чому багатьох, вельми багатьох юних шахістів, зараховують до категорії талановитих і багатообіцяючих через одне переважання тактичних навичок, навіть при великих пробілах в розумінні позиції».\nУ часи молодості українського шахіста проводилися командні чемпіонати світу серед студентів. Савон грав у них п’ять разів. Перший млинець виявися глевким. Збірна Радянського Союзу єдиний раз поступилася першістю в цих змаганнях. Особливо образливими були дві обставини. По-перше, це сталося «на своєму полі» - в Ленінграді, а по-друге, поступилися збірній Сполучених Штатів Америки. А початок шістдесятих років відзначався найбільшою напругою в політичних стосунках цих країн.\nЩодо шахової складової, то склад команди господарів був на порядок сильніший за склад переможців. Борис Спасський, Бухуті Гургенідзе, Олександр Нікитін, Юрій Ніколаєвський, Яніс Клованс та Володимир Савон проти В.Ломбарді, Ч.Калме, Р.Вайнштейна, А.Сейді, А.Медніса та Е.Херста. Як бачимо, принаймні троє з американців узагалі невідомі широкому шаховому загалу, а троє інших теж ніколи не хапали зірок з неба.\nВласне, провини Савона у цій невдачі не було. Він виступав на другій запасній шахівниці й набрав 2,5 очка з 3. Можливо, якби тренери довіряли харків’янину трохи більше, іншими були б і підсумки чемпіонату.\nПочинаючи з 1973 року, було вирішено проводити два міжзональних турніри (замість одного, як раніше). Перший з них був в тодішньому Ленінграді, другий – у бразильському місті Петрополісі. Завдяки такому розподілу різко збільшилася кількість радянських учасників. Усього їх грало дванадцятеро (по шість у кожній групі). Серед них і українець Володимир Савон.\nДо чого ще призвело збільшення кількості турнірів – стало важче пробитися до числа претендентів. Все ж таки потрапити до чільної шістки набагато легше ніж до чільної трійки. А склад учасників, що одного турніру, що двох був приблизно рівноцінним.\nНе сумніваюся, що перед турніром харків’янин планував поборотися за місце у трійці. Адже чемпіонат СРСР 1971 року був не слабкішим, а вочевидь сильнішим за міжзональний.\nПроте не все склалося, як гадалося. По-перше, штучне жеребкування принесло Володимиру на старті п’ятеро співвітчизників. І кожна партія складалося для дебютанта нелегко. У першому раунді йому довелося відбиватися білими від Смислова. У жодній стартовій партії Володимир не мав істотних шансів на перемогу.\nПроте, він зміг і не програти жодного разу. Словом, п’ятдесят відсотків не такий вже і поганий результат. Потім була ще нічия чорними з румуном Флоріном Георгіу. А, мабуть, вирішальним для турнірної долі Савона стала партія сьомого туру з бразильцем Енріке Мекінгом.\nЗвичайно, після турніру, в якому Мекінг став переможцем, а Савон набрав лише +2, можна вважати закономірним результат їхньої партії. Бразилець чорними здобув упевнену перемогу. Але перед цим двобоєм ситуація була далеко не такою.\nЗа системою коефіцієнтів Ело, яка тільки починала діяти на світових просторах, Володимир лише на п’ять пунктів відставав від Енріке. 2570 проти 2575. За успіхами Савон, як мінімум, не поступався бразильцю. Після шостого туру харків’янин відставав на очко від суперника. Але це був зайвий привід для нашого шахіста спробувати ліквідувати цю різницю. Словом, Володимир був настроєний по-бойовому.\nПро це свідчив і вибір дебюту. У гострішому варіанті Найдорфа в сиціліанському захисті харків’янин надав перевагу найгострішому його розгалуженню. А на восьмому ході застосував дуже рідкісне продовження, яке лічені рази зустрічалося лише в радянських турнірах.\nЦікаво, що в цьому ж турі так само зіграв і Бронштейн проти Георгіу. Проте, досвідчений метр на наступному кроці обрав обачніший хід. Потім пожертвував фігуру і зрештою переміг.\nУ той же час харків’янин у гострій тактичній перепалці припустився низки помилок, і коли дим битви трохи розсіявся, з’ясувалося, що білі лишилися в ендшпілі без якості і без жодних шансів на порятунок. Ця поразка поставила хрест на надії Володимира Андрійовича потрапити до турніру претендентів.\nПроте, він наполегливо продовжував боротися, адже йому треба було виконати норму міжнародного гросмейстера. Саме так, як не дивно, маючи такі успіхи, які багато хто з гросмейстерів не зможе досягнути і протягом усієї кар’єри, Савон формально ще вважався міжнародним майстром (хоча і гросмейстером СРСР).\nЦей турнір складався нелегко для харків’янина. Зокрема, партія десятого туру з Любоєвичем. Українець чорними в захисті Каро-Канн переграв суперника, слушно пожертвував якість. Але, коли прийшла пора збирати плоди, в цейтноті наробив кілька помилок, а до того ж прострочив час.\nСловом, за три тури до кінця Савону треба було набирати 2,5 очка з 3, щоб виконати заповітну норму. Щоправда, уже перший суперник викликав тривогу. Це був Лайош Портіш з Угорщини, який упевнено йшов на першому місці, не зазнавши жодної поразки. Проте, харків’янина це не дуже бентежило.\nБілими він обрав гострий варіант французького захисту і захопив ініціативу. Дуже цікавим був його маневр королем уперед при повній шахівниці фігур. Але ця гра з відкритим забралом відняла у Володимира багато часу. І в цейтноті, вже у виграшній позиції, він прикро помилився, досягнувши лише нічиєї.\nОтож, відступати вже не було куди. Дві останні партії треба було будь що вигравати. В передостанньому турі Савону довелося грати чорними з Самуелем Решевським. Тим самим. Колишнім вундеркіндом, багаторічним претендентом на світову корону. Щоправда, йому було вже трохи за шістдесят років, проте шахової сил він не втратив.\nЦя партія, де Володимир грав чорними, певна річ, увійде до історії шахових курйозів. Проте під час неї харків’янину було не до жартів. Він обрав індійський захист, улюблений дебют чемпіонів світу Михайла Таля та Роберта Фішера. У середині гри українець провів відмінну комбінацію з жертвою якості. За неї він отримав два пішаки та велику позиційну перевагу.\nУ Решевського лишався тільки один шлях – ускладнювати гру за будь-яку ціну. І це йому зрештою і вдалося. Картина боротьби різко змінилася. Усі фігури білих накинулися на чорного короля. До того ж, Володимир перебував у жорсткому цейтноті. І тут сталося диво.\nОсь що розповів мені сам Володимир Андрійович про подальші події: «Маленький на зріст Решевський підвівся над шахівницею і своїм ліктем заслонив слона чорних на b1. На сороковому ході американець, у якого лишилося 18 хвилин на хід, міг оголосити мат за чотири ходи. Проте вирішив прискорити події і дати мат одразу – ферзем на g6. Цього моменту в мене лишалися лічені секунди, і було не до чемності. Я відштовхнув лікоть уславленого маестро, витягнув з-під нього свого слона, встиг пронести його над усією шахівницею і збити ферзя. Приголомшений американець зупинив годинник».\nМоже хтось скаже, пощастило. Але це буде невірно. А скільки разів Савону не щастило, навіть у цьому ж турнірі, навіть у цій партії. І в жодної людини не виникало сумнівів, що українець заслуговує, давно вже заслуговує, на звання міжнародного гросмейстера.\nЩо він переконливо довів у останній партії проти канадійця Петера Байасаса. Він переміг його досить упевнено, причому грав з надмірним запасом міцності, намагаючись не розплескати досягнену перевагу. 9,5 очка з 17 – гросмейстерська норма, восьме місце. Програму-мінімум виконано!\nЧитайте також: Анна Музичук потрапила до числа призерів шахового турніру в Гібралтарі\nНАЙСИЛЬНІШИЙ ЧЕМПІОНАТ КРАЇНИ\nВища ліга чемпіонату СРСР 1973 року була однією з найсильніших (якщо не просто найсильнішою) з усіх чемпіонатів країни. У ній грали екс-чемпіони світу Борис Спасський, Михайло Таль, Василь Смислов, Тигран Петросян, майбутній чемпіон Анатолій Карпов, учасники турнірів або матчів претендентів на корону різних років: Віктор Корчной, Лев Полугаєвський, Пауль Керес, Юхим Геллер, Марк Тайманов, Олександр Білявський та багато інших сильних шахістів.\nНа жаль, цього разу Володимиру вже не вдалося поборотися за перемогу. Проте, результат його в такій компанії був досить пристойним – 8 очок з 17. У підсумку він розділив місця з 9-го – по 12-е. А головне, він завдав єдиної поразки переможцю, Борису Спасському, який щойно втратив свій титул чемпіона світу.\nПісля зустріч харків’янин був уражений тим, що Спасський, коли щось проґавив, почервонів як рак. Савон тоді дивувався: «Як Спасський міг грати з Фішером, у нього ж на обличчі все написано?». Не можна видавати своїх емоції!»\nЧитайте також: Марія Музичук здобула призове місце на шаховому турнірі в США\nДИВОВИЖНІ ПРИГОДИ ХАРКІВСЬКОГО ГРОСМЕЙСТЕРА\nНа долю кожної людини випадає певна кількість пригод. Утім, є люди, на долю яких випадає їх зовсім небагато. А є ті, які аж ніяк не можуть поскаржитися на їхню кількість. До таких належав і Володимир Савон.\nНайприкріша з них трапилася на півфіналі чемпіонату СРСР у Дніпропетровську.\nРозповідає Володимир Охотник: «Одного, далеко не найкращого дня під час півфіналу чемпіонату СРСР у Дніпропетровську ми з моїм тренером Костею Івановим зайшли до ресторану повечеряти. Там зустріли інших учасників півфіналу – челябінського гросмейстера Олександра Панченка, Леоніда Юртаєва та Володю Савона. Ми швидко поїли та пішли до готелю – готуватися до партії.\nНаступного дня дізналися, що Савон потрапив до лікарні. Що ж сталося? У тому ресторані була якась компанія, що добряче вже хильнула. Ці пиятики стали чіплятися до шахістів. Проте, Панченко мав непогані навички з карате, Юртаєв теж був хлопець нівроку. І вони, анітрохи не злякавшись, стали відмахуватися від нападників. А Володя був зовсім не тієї комплекції, а також абсолютно не тієї спрямованості. Життєвої агресії в нього абсолютно не будо. Він був доброзичливим і миролюбним чоловіком. Але саме його штовхнув хтось із хуліганів. Гросмейстер дуже невдало ударився і потрапив до лікарні, де пролежав із травмами голови понад півтора місяці».\nПотім ця історія обросла легендами. Розповідали, що Володимиру влучили пляшкою по голові. Утім, можна зрозуміти, звідки ростуть ноги у такої версії. 1966 року в Гавані саме такий «тактичний» удар пропустив у місцевому барі Михайло Таль.\nЗвичайно, ця прикра пригода сильно вплинула на подальші результати Володимира Савона.\nЧитайте також: На фініші етапу шахового Гран-прі сестри Музичук не вразили\nПоговоримо трохи про шахову філософію Савона, про методи його підготовки, про роботу над шахами.\nВолодимир Савон до всього змушений був доходити сам. На жаль, протягом його шахового життя у нього не було справжнього наставника. А як же удосконалюватися самому? По-перше, через шахові книжки. А, по-друге, вивчаючи досвід колег-гросмейстерів, а також і власний досвід. Певні висновки Володимир Андрійович робив, виходячи саме з нього. Вираз «пізнай самого себе» був для нього не порожньою фразою.\nЙого шахове кредо – активна позиційна гра. Володимир дуже добре відчував ініціативу, вмів знаходити критичний хід, якій змінює ситуацію на шахівниці. Проте не вельми любив захищатися. Недарма найбільше прикростей харків’янину завдавали шахісти гострокомбінаційного стилю.\nНаприклад, як харківський шахіст готувався до турніру і в процесі змагання?\n«Головне перед партією повністю розслабитися, зовсім не думати про шахи. По-перше, щоб не перегоріти. По-друге, потрібна свіжість сприйняття, щоб п’ять годин гри були не тягарем, а задоволенням. Готуватися, працювати треба до турніру. Потім – тільки гра. Зрозуміло, якщо трапиться якась «нп», виб’ють певний варіант, тоді потрібен терміновий ремонт», - ділився своїми секретами український шахіст.\nТакож він надавав велику увагу фізичній підготовці. Це було особливо важливо, бо Володя за своєю статурою був далеко не атлет. Але справлявся з наднавантаженнями довгих турнірів зовсім непогано. Серед видів спорту він надавав перевагу плаванню та лижам.\nНа питання, що вважає головним у шаховому вдосконаленні Савон відповів так: «Треба брати участь у сильних турнірах. У зустрічах із сильнішими противниками вдосконалюється гра. Можна вислухати з десяток добрих порад, але одна-дві партії подекуди дадуть значно більше. Багато що залежить від працездатності. Дехто вважає, що треба працювати кожний день. Я дотримуюсь іншої думки: працювати, коли є бажання».\nЧитайте також: Шаховий турнір претендентів не дограли через коронавірус\nНАЙВИЩА НАГОРОДА З ГІРКИМ ПРИСМАКОМ\nШахова Олімпіада в югославському місті Скоп’є 1972 року принесла харків’янину найпам’ятнішу в житті нагороду - золоту медаль олімпійського чемпіона. Проте, для харківського гросмейстера Олімпіада виявилася з дуже гірким присмаком. Тут дався взнаки психологічний фактор. Насамперед, лише в останній момент Савона включили до команди, І, звичайно, йому будь що хотілося довести, що це було правильним рішенням. А грати з таким настроєм аж ніяк не можна. Відомий шаховий журналіст Олександр Рошаль прокоментував це так: «Даремно Савон прагне довести, що його взяли до команди не даремно».\nВолодимир, бойовий шахіст, високого класу виступив не просто нижче своїх можливостей, а просто погано. Він набрав 4,5 очка з 8, зазнавши двох поразок.\nМожливо, він некомфортно почував себе в компанії Петросяна, Корчного, Таля, Смислова та Карпова. Почав Савон грати з третього туру півфіналу. Йому дали чорний колір проти непоганого кубинця Гільєрмо Естевеса. І Володимир замість того, щоб спокійно зіграти унічию, тим більше, що позиція не давала підстав грати на виграш, та харків’янин будь що хотів добитися перемоги, а в результаті прострочив час.\nПісля того Володимир зіграв білими дві партії, вигравши обидві. А в фіналі його знову поставили чорними у третьому турі проти німця Роберта Хартоха. І знову харків’янин занервував. У приблизно рівній позиції він пропустив сильніший удар і втратив двох пішаків. Незважаючи на відчайдушну оборону, яка тривала ще тридцять ходів, урятувати партію не вдалося.\nТа й подальша гра не принесла Савону великих успіхів. Він виграв одну партію, а дві закінчив унічию. Якщо врахувати, що збірна країни до останнього туру не могла відірватися від конкурентів, і кожне очко було на вагу золота, можна собі уявити, як почував себе Володимир в Скоп’є. На щастя, збірна СРСР все ж таки виборола перше місце, на півтора очка випередивши других призерів – угорців.\nНа закритті Олімпіади на Володимира Савона чекала ще одна образа. Замість нього золоту медаль вручили… актору Андрію М’ягкову. Річ у тім, що той грав головного героя – гросмейстера, який буцімто виграв Олімпіаду. Для правдоподібності саме М’ягков вийшов разом з іншими зірками отримувати цю нагороду.\nЗрозуміло, що Савон не заперечував, але що він переживав у душі, можна собі лише уявити. Можливо, Скоп’є залишило незабутню зарубку в його серці.\nЧитайте також: Шаховий король запрошує і виграє 75 тисяч доларів\nЗОНАЛЬНИЙ ТУРНІР 1975 РОКУ\nЗональний турнір у Вільнюсі, а також додатковий матч-турнір після нього були останніми успішними змаганнями в житті 35-річного гросмейстера. Можливо, те, що він так і не потрапив до міжзонального, остаточно вибило Володимира із колії.\nВласне, якби харків’янин просто виступив невдало, це не вплинуло б на нього таким чином. Але, коли мета, яка практично в тебе у кишені, раптом вислизає з рук. І так два рази поспіль – витримати це дуже важко.\nА спочатку ніщо не віщувало нічого поганого. Шістнадцять гросмейстерів і майстрів мали вибороти чотири путівки до міжзональних турнірів. Аутсайдерів у зональному не було. Кожен з учасників перед початком змагань сподівався потрапити до чільної четвірки.\nНа старті удача посміхнулася українцеві. Білими він не зміг переграти у французькому захисті Рафаеля Ваганяна. У ті роки це інколи вдавалося лише Анатолію Карпову. Отож, перед відкладенням шанси чорних були помітно кращими. Але імпульсивний Рафік заміть того, щоб негайно відкласти партію, зробив кілька необачних ходів, втратив перевагу, а потім і рівновагу. Володимир чітко довів партію до перемоги.\nДраматично проходила його партія з Олегом Романишиним (білі). І хоча львів’янин мав непогані перспективи протягом гри, та проти молодих Савон виступив у ролі суворого екзаменатора. Його тури буквально декласували білого короля. Тут же він білими упевнено переграв Віталія Цешковського. Словом, досвідчений гросмейстер не лише демонстрував чудову гру, але й, починаючи з десятого туру, одноосібно вийшов на чільну позицію.\nВін випереджав переслідувачів на одне очко. Та на фініші Володимир раптом загальмував. Дивом йому вдалося звести унічию партію з Едуардом Гуфельдом. Іще три партії він закінчив теж миром. І перед заключним туром Володимир зберігав лідерство.\nПроте йому треба було не програти останню партію Юрію Балашову, який перед цим виграв тричі поспіль. Та зробити це Савону не вдалося. Він вперше у цьому турнірі поступився і роділив перше-четверте місце разом з Борисом Гульком, Віталієм Цешковським та Балашовим.\nТепер та четвірка розіграла в додатковому змаганні три перші місця. Здається, не таке вже й важке завдання. І знову – перед останнім туром українець йшов на чистому першому місці. Йому лишалося не програти Цешковському. На жаль, не вийшло це і тепер. Шахісти розділили перше-четверте місце, набравши по 3 очка з 6. Але додаткові показники зробили четвертим зайвим саме Савона.\nКілька років тому чи не найкращий шаховий журналіст світу Генна Сосонко запропонував багатьом гросмейстерам таке запитання. Чи могли б ви залишити шахи, якщо б вам дали 100 тисяч доларів? Дехто погоджувався, дехто торгувався, мовляв, тільки за пів-мільйону. А дехто відповідав приблизно так: «Ну і що я робитиму з тими грошима, коли з мого життя підуть шахи»?\nНе сумніваюсь, що саме так відповів би і Володимир Андрійович, який безмежно і дуже щиро любив шахи. Хтось може зауважити. Ясна річ, адже все життя він грав, це було його головним заняттям. Але любити цю мудру гру можна по-різному. Деякі шахісти кидають гру у сорок років, у п’ятдесят, не бажаючи змиритися із неминучим зниженням результатів. Один мій старший товариш покинув активні виступи після того, як проґавив ферзя у незначному командному турнірі. Але він не міг заснути всю ніч і вирішив, це сигнал про те, що треба зав’язувати.\nА от Володимир Андрійович грав достатньо довго, майже до самої смерті. Наприклад, у 57 років він виступив у марафонському змаганні в Харківській юракадемії. Цей турнір тривав рівно добу - з 12 годин 9 липня до 12 годин 10 липня. У ньому взяли участь 12 шахістів, які зіграли в два кола з контролем 30 хвилин на всю партію. Уявіть собі, тут треба не просто грати. А й не спати усю ніч. А 57 років, зрештою, не той вік, коли хочеться виступати з такими експериментами. Але Савон не просто зіграв, а й посів перше місце з результатом 16,5 очка з 22 можливих. Серед тих, кого він випередив, був і його учень тодішній майстер спорту 17-річний Олександр Мойсеєнко.\nІ ще одна деталь. Ці змагання завершували інший марафон, серію турнірів, в яких, починаючи з квітня, успішно виступив маститий гросмейстер. Отож, квітень – командна першість України, турнір «Дружба-97»; травень – «Альтаїр-6», «Перемога», в місті Орел; червень – «Білі ночі» в Санкт-Петербурзі. І нарешті – однодобовий марафон. Словом, Володимир грав у турнірах, які за рангом були значно нижчими, ніж його клас. А це і значить, що він по-справжньому любив шахи.


Spotify запустив нові функції для користувачів Android та iOS - Pingvin.Pro\nГоловна » Технології / Новини ІТ » Spotify запустив нові функції для користувачів Android та iOS\nSpotify оголосила, що запускає нові способи ділитися своїми улюбленими піснями і для впорядкування файлів. Зміни стануть доступними користувачам Android та iOS у мобільних застосунках музичного сервісу. Проте, розгортання функцій поетапне і тому, можливо, прийде трохи з запізненням. Нагадаємо, що недавно Facebook запустив мініплеєр Spotify для Android та iOS.\nПерший спосіб обміну представлений спільним використанням міток часу подкастів. Це дозволяє користувачам обмінюватися певними епізодами, так само, як це працює з відео на YouTube. Процедура досить проста: натисніть на кнопку «поділитися» під час прослуховування епізоду, використовуйте функцію «перемкнути, щоб поділитися», а потім виберіть, як і де ви хочете ним поділитися.\nФункція Spotify Canvas почала підтримувати ще одну соцмережу – Snapchat. Вона дозволяє перетворювати статичні сторінки з піснями на вітрини відео-арту. Досі це працювало тільки для Instagram Stories, який нещодавно запустив функцію автоматичних субтитрів.\nІ останнє, але не менш важливе: нове меню загального доступу на пристроях Android та iOS тепер доступно всім користувачам у всьому світі. В залежності від того, які месенджери та соцмережі ви встановили на свій смартфон, меню загального доступу динамічно заповнюватиметься на основі цих застосунків, щоб їх було легше переглядати.\nAndroid (1269) Instagram Stories (62) iOS (616) Snapchat (28) Spotify (70) Музичний сервіс (77) Подкасти (6)


Шенген мультивіза в Бельгію для українців\nМультивіза в Бельгію\nОтримання бельгійської мультивізи самостійним шляхом можливо для туристів зі стажем, які мають час. Доведеться збирати безліч документів, відповідних певному переліку.\nДержави шенгенської зони мають спільний перелік документів, однак, кожен має право вимагати від мандрівника додаткові папери. А нововведення в списку вносяться досить часто, що може привести до відмови в в’їзному дозволі. Вміст пакету документів залежить виключно від соціального статусу громадянина та мету візиту.\nВартість оформлення мультивізи в Бельгію\nГоловним фактором при дозволі на видачу візи в Бельгію українцям, буде біографія конкретної особи і часті поїздки в цю країну. Існує також і ряд інших чинників:\nпоїздка до знайомих або членам сім’ї, при наявності офіційного запрошення;\nвізит в країну в ділових цілях, пов’язаних з професією;\nучасть в будь-яких наукових або культурних заходах;\nвходження до складу делегації;\nнаявність нерухомості в країні.\nПроцес оформлення і ціна мультивізи в Бельгію для Українців\nБезпосередньо в консульстві на затвердження бельгійської візи буде потрібно близько тижня з дня подання паперів при особистій присутності. Її вартість складе для жителів України 35 євро.\nЯкщо звернутися до візового центру, то оформлення бельгійської мультивізи може зайняти два тижні, а її ціна дещо зросте. При отриманні відмови на в’їзд в країну, гроші не будуть повернуті.\nВідмова у видачі бельгійської мультивізи\nОтримання дозвільного документа в умовах самостійності не завжди може увінчатися успіхом. Громадянам може бути заборонений в’їзд в країну.\nОднак, варто розрізняти поняття відмови в отриманні візового документа та заборони на в’їзд до країн Європейського Союзу. У першому випадку посольство не влаштував якийсь нюанс в поданих документах. Людина може бути викликана на вторинну співбесіду або їй дають можливість надати додаткові папери і виправити попередні.\nІнший варіант віщує великі труднощі – можливо, громадянин порушив український закон або ж мав проблеми з бельгійським законодавством. Таку людину, швидше за все, занесуть в «чорний список», і він не зможе в’їхати в країну. У список можна потрапити на термін до десяти років.\nОтримання мультивізи в Бельгію без зусиль\nПитання отримання бельгійської мультивізи не стоїть перед клієнтами агентства VISA OPTOM. Наш стаж на ринку візових послуг досить великий, щоб доручити нам всі турботи про отримання візи. Ми зберемо необхідний пакет документів, займемося страхуванням, заповнимо анкету і супроводимо вас на подачу паперів. Мультивіза з нами не стане проблемою навіть для тих, хто жодного разу не залишав меж України.


Ryanair отримав 1 млрд євро чистого прибутку за останній рік - BACKPACKERS | UA\nRyanair отримав 1 млрд євро чистого прибутку за останній рік\nІрландський лоу-кост перевізник Ryanair оприлюднив свій дохід та витрати за останній рік до 31 березня включно. У звіті зазначається, що чистий прибуток склав 1 мільярд євро. Також компанія повідомила, що не змогла спрогнозувати свій дохід на наступний рік через пандемію COVID-19.\nКількість перевезених пасажирів склала 148,6 млн, що на 4% більше, ніж в 2019 році. Фактичний показник виявився на 5 млн менше планового через те, що в березні 2020 року Ryanair почав скорочувати число рейсів через введені обмеження на польоти.\nЗагальна виручка авіакомпанії за минулий рік зросла на 10% і склала 8,49 млрд євро. На продажу квитків Ryanair заробив 5,56 млрд євро (+ 6%), на додаткові послуги – 2,93 млрд євро (+ 20%).\nКуди витрачав гроші Ryanair в 2020 фінансовому році?\nПаливо: 2,76 млрд євро\nАеропортові збори та витрати на хендлінг: 1,14 млрд євро\nВитрати на персонал: 1,11 млрд євро\nАеронавігація: 736 млн євро\nАмортизація: 748,7 млн євро\nМаркетинг, дистрибуція: 578,8 млн євро\nТехнічне обслуговування, ремонт і запчастини: 256,4 млн євро\nОренда літаків: 38,2 млн євро\nЗагальні операційні витрати: 7,37 млрд євро\nКерівництво компанії вже не вперше озвучує свої очікування стосовно кількості пасажирів у поточному році. Початкова ціль річного пасажиропотоку становила близько 150 млн, тиждень тому компанія прогнозувала цифру у 100 млн пасажирів, проте зараз навіть не впевнена у 80 млн, що досить далеко від її початкової цілі.\nУ розмові з ірландським національним телерадіомовленням RTE, виконавчий директор Ryanair Майкл О’Лірі зізнався, що зараз він може тільки здогадуватися, якою буде завантаженість авіакомпанії з весни 2020.\n“Протягом наступних 12 місяців неможливо дати будь-які прогнози щодо кількості трафіку чи прибутку… Все це повністю залежить від кількості пасажирів та скасування обмежень у кожній країні”\n– сказав О’Лірі у відео-презентації.\nПандемія COVID-19 стала причиною зупинки роботи багатьох авіакомпаній по всьому світу і Ryanair не виняток. Компанія використовує це як привід для скорочення штату та заощадження грошей всюди, де тільки можна. Уже оголошено, що в офісах компанії в Дубліні, Станстеді , Мадриді та Вроцлаві, буде звільнено 250 офісних працівників. Попри це, авіакомпанія може звільнити також аж 3000 пілотів та бортпровідників.\nСтосовно вартості квитків О’Лірі зазначив, що компанія планує суттєво знизити вартість польотів задля привернення уваги мандрівників та якомога швидшого повернення колишнього трафіку.


Електронні або онлайн енциклопедії - популярні довідкові видання в умовах активного збільшення обсягу соціальної інформації, які існують в мережі Інтернет. Віртуальна форма подання енциклопедичної інформації відкрила нові перспективи в розвитку видань даного жанру, дозволила зміну формату (пошук по запиту без необхідності гортати сторінки, пошук за зображеннями, більший обсяг тексту, посилання) та збільшила доступність для широкого загалу, як в частині вільного доступу до інформації, так і в частині участі загалу у формуванні контенту. В електронну енциклопедію, як і в традиційну, входять: статті-огляди, статті-довідки, статті-тлумачення і статті-відсилання (адресують до іншого терміну). Перші два типи статей відрізняються лише об'ємом, до їх складу входить інформація по суті питання і відомості про шляхи отримання більш глибоких і повних знань (за посиланнями на літературу в кінці статті або в спеціальному бібліографічному блоці енциклопедії).\nпо виконанню: як різновид локальних інформаційних ресурсів (на носіях інформації), як різновид ресурсів мережі Інтернет;\nВиди подання інформації\nанімації - динамічні малюнки, графіки, таблиці, схеми, діаграми;\nСпосіб подачі інформації може здаватися самим користувачем, ним же за рахунок просування по гіпертекстовому інформаційному «дереву» варіюється її повнота і складність. У віртуальній енциклопедії може бути організований самостійний вибір виду та методу роботи з інформацією:\nредагування і «програвання» відібраних блоків інформації у формі тематичних презентацій тощо.\nВелике значення в енциклопедії надається його бібліографічному оснащенню. В електронній енциклопедії бібліографічні посилання можуть включати інтернет- адреси відповідних електронних видань і бібліотек.\nЗначне місце займають ілюстрації: фотознімки, малюнки, карти, плани, схеми, креслення. Вони можуть носити анімаційний характер і включати елементи інтерактивності і гіперграфікі.\nПринципово важливим для електронної енциклопедії є апарат орієнтування. Це можуть бути традиційні способи орієнтування користувача в енциклопедичному матеріалі: тематичний план (покажчик розподіл статей за типами і видами), словник (повний перелік термінів, яким присвячені статті). При цьому ясно, що можливості ЕОМ для відображення структури інформації в енциклопедії, системи зв'язків між її основними елементами непорівнянні з можливостями традиційної книги. Електронна енциклопедія може включати різні види « навігаторів ». У неї може бути закладена ціла система покажчиків (алфавітних, систематичних, бібліографічних), яка може бути доповнена пошуковою системою на конкретний термін, на ключове слово та ін.\nСписок онлайн енциклопедій\nЦю статтю, мабуть, потрібно повністю переписати, щоб привести її вигляд до стандартів Вікіпедії. Будь ласка, допоможіть привести цю статтю до бажаного вигляду. Можливо, сторінка обговорення містить обговорення потрібних змін.\nОнлайн-енциклопедії Інформацію Про\nОнлайн-енциклопедії beatiful post thanks!\nОнлайн-енциклопедії Ви переглядаєте суб єкт.\nОнлайн-енциклопедії що, Онлайн-енциклопедії хто, Онлайн-енциклопедії опис


Сяючі фарби. Новий погляд на інтер'єр. Статьи компании «Boden | консультируем | теплый пол»\nСяючі фарби. Новий погляд на інтер'єр\nСяючі фарби. Новий погляд на інтер'єр Сяючі фарби - простий і приголомшливий спосіб перетворити будь-який інтер'єр: вдень одна картина, а з настанням темряви всі перетворюється. Стіни розцвічують дивовижні квіти, самі собою світяться посуд та...\nСяючі фарби ― простий і приголомшливий спосіб перетворити будь-який інтер'єр: вдень одна картина, а з настанням темряви всі перетворюється. Стіни розцвічують дивовижні квіти, самі собою світяться посуд та аксесуари або просто горщики для рослин. Тільки уявіть ту бурю емоцій, яку ви будете відчувати кожен вечір, і ті буремні враження, які випробують ваші гості.\nСвітна фарба ― продукт не новий, але не особливо популярний, оскільки він вважається не зовсім класичним способом декорування. І даремно! Ця фарба підходить, як для громадських закладів, так і для житлових будинків, квартир. Потрібно тільки ненадовго включити фантазію.\nЩо почитати на етикетці\nВибір. Світна фарба випускається абсолютно для всіх видом поверхонь ― бетон, дерево, скло, залізо, пластик і багато іншого. Одні виробники поділяють свій продукт по класах, інші випускають універсальні покриття. Тому варто уважно ознайомитися з етикеткою, перш ніж брати ну чи іншу фарбу.\nЕфективність. Вся люмінесцентна або світиться фарба працює за одним принципом ― вдень вона вбирає в себе сонячні промені, щоб світитися в темряві. До речі, з неоновими лампами ця фарба «працює» постійно, незалежно від кількості накопичився кольору. До речі, одна фарба світиться 6-8 годин, інша (по завіреннях виробників) до 24. Все залежить від складу і кількості пігменту ― цей момент також варто вивчити на упаковці.\nБезпека. Світна фарба абсолютно нешкідлива для здоров'я, оскільки в ній немає нічого особливого, крім люмінесцентних пігментів ― вони безпечні і не виділяють отруйні речовини. Але якщо ви раптом засумніваєтеся в якості ― не соромтеся взяти сертифікат у продавця. До речі, тому краще брати фарбу перевірених виробників.\nНаноситься світиться фарба точно так само, як і будь-яка інша ― на рівну, загрунтовану поверхню, але бажано в 2-3 шари.\nЗвичайно, не у всіх містах можна знайти гідний вибір світиться фарби, але зараз її досить просто купити в інтернеті і замовити доставку, виходить не дуже дорого, тільки доведеться почекати кілька тижнів. Але це того варте!\nТільки уявіть, що ваш балкон може стати справжнім казковим садом з Аватара, а кафе в нічний час повністю перетворитися, адже люмінесцентною фарбою можна виділяти окремі деталі інтер'єру.


При якому кашлі можна приймати Пектусин\nПектусин – перевірений часом ліки від кашлю, який допомагає позбавитися від болю в горлі і неприємних відчуттів при різних захворюваннях порожнини рота. Даний засіб виробляється на основі натуральних інгредієнтів, проте і у нього є свої показання та протипоказання. При якому кашлі приймати Пектусин найкраще? Чи можна використовувати його для лікування у дітей.\nІнструкція — при якому кашлі приймати\nПектусин випускається у формі таблеток білого кольору. При розсмоктуванні помітний їх виражений м’ятний смак, обумовлений основними діючими речовинами, що входять до складу препарату. Ліки засноване на екстрактах евкаліпта та м’яти, які мають протизапальну дію, полегшує симптоми кашлю, і допомагають у якості анестетика, знімаючи біль у горлі.\nОскільки ментол і евкаліпт володіють подразнюючою рецептори впливом, покращуючи відкашлювання, приймати даний препарат слід при вологому кашлі.\nВ період сухого кашлю Пектусин буде просто посилювати кашель, при цьому харкотиння в достатньому обсязі ще не утворилася, тому даний ефект буде по суті марний.\nОсобливо радять даний засіб при труднощі з відкашлюванням, при підвищеній в’язкості мокротиння. Застосовувати препарат можна при різних запальних захворюваннях дихальних шляхів, бронхітах, трахеїтах, простудних хворобах. Крім того, завдяки впливу ментолу таблетки можуть допомогти полегшити гострий і хронічний риніт.\nСередня ціна препарату в аптеках знаходиться в межах ста рублів, вона може залежати також від виробника, кількості препарату в упаковці і ряду інших факторів. Таким чином, Пектусин є одним із самих недорогих, доступних препаратів від кашлю.\nВажливо! Перед застосуванням даного препарату варто переконатися у відсутності протипоказань і проконсультуватися з фахівцем.\nІнструкція по застосуванню до Пектусину досить проста. Даний засіб можна приймати до 3 – 4 разів на день по одній таблетці, строк застосування залежить від особливостей перебігу захворювання, зазвичай курс становить тиждень або трохи більше.\nТаблетки слід розсмоктувати, радять покласти її під язик і дочекатися повного розчинення. Після розсмоктування препарат можна запити водою, якщо смак ліки здається неприємним.\nТаблетки Пектусин не рекомендують давати дітям віком до семи років, у них вони можуть викликати сильне подразнення і побічні реакції. Для дітей від семи років можна давати по одній таблетки до 3 – 4 разів на день залежно від особливостей перебігу захворювання. Застосовувати цей засіб у дітей радять виключно при сильних болях в горлі і вираженому вологому кашлі з важким отхаркиванием.\nДля дітей віком до семи років радять підібрати інші засоби, які більше підходять за віком. На даний момент існує досить аналогів, які можна давати практично без обмежень.\nВажливо! При цьому даний препарат можна використовувати при вагітності та під час грудного вигодовування практично без обмежень.\nКрім дитячого віку до семи років, суворим протипоказанням є алергія на компоненти препарату, особливо на масло, екстракт евкаліпта і ментол, інші складові ліки.\nТакож не слід використовувати Пектусин при бронхіальній астмі, цукровому діабеті, з-за великої кількості цукру в таблетках. Препарату також слід уникати при спазмофілії та деяких видах ларингіту.\nВзаємодія з іншими лікарськими препаратами у даного засобу не досліджувалося, тому при необхідності прийому Пектусина одночасно з іншими ліками, особливо з протикашльовим дією, слід проконсультуватися з лікарем.\nПри цьому різні побічні ефекти виникають рідко, частіше чого зустрічаються різні алергічні реакції: поява висипань, свербежу, набряки, можливі інші індивідуальні реакції. При виникненні побічних ефектів слід обговорити подальший прийом препарату з лікарем.\nВажливо! Пектусин не здатний викликати передозування, такі випадки не фіксуються. Однак у будь-якому випадку не варто завищувати допустимі дози, можна погіршити перебіг простудного захворювання.\nІснує сироп Пектусин?\nВсупереч думці, що даний препарат випускається у формі сиропу, Пектусин існує виключно у формі таблеток. Плутанина виникає через існування дитячого сиропу від кашлю під назвою Пертусин. На відміну від Пектусина, даний препарат випускається для лікування кашлю у дітей.\nПертусин заснований на натуральних компонентах і по дії схожий з м’ятними евкаліптовими таблетками. Основна діюча речовина – екстракт чебрецю, надає відхаркувальну дію, яка дозволяє м’яко позбутися від вологого кашлю. Даний препарат можна застосовувати при більшості запальних захворювань дихальних шляхів, при застуді, що супроводжується кашлем.\nДозування даного препарату залежить від віку дитини, зазвичай Пертусин приймають таким чином:\nдітям від трьох до шести років – по 1,5 чайної ложки до трьох разів на день;\nдітям від шести до дванадцяти років – по 2 чайних ложки до трьох разів на день;\nдітям від дванадцяти років – по одній столовій ложці до трьох разів на день.\nКурс лікування може тривати від одного тижня до двох, все залежить від індивідуальних особливостей перебігу захворювання. Випадки передозування препаратів не виявлено, побічні ефекти, які проявляються алергією, зустрічаються рідко.\nОднак при цьому у сиропу досить протипоказань. Не можна приймати цей препарат при індивідуальній непереносимості, алергії на екстракт чебрецю та інші складові сиропу. Даний засіб не варто використовувати при важких захворюваннях нервової системи, при печінковій недостатності.\nТакож не слід приймати Пертусин сироп при вагітності і в період лактації. Його безпеку під час виношування і годування не доведена, тому використовувати його небажано.\nВ цілому, Пектусин – одне з найбільш ефективних засобів від кашлю з легким знеболюючою дією, воно випускається виключно у формі таблеток і підходить для лікування дорослих. Сиропу під назвою Пектусин не випускають, плутанина виникає через препарату зі схожою назвою.\nЩоб вилікувати кашель у дитини віком до семи років, краще вибрати Пертусин сироп, який часто плутають з Пектусином. Даний препарат більше підходить для лікування кашлю у дітей, він також заснований на натуральних компонентах і рідко викликає алергію.