Блог Володимира Банцера\nІдеї та роздуми, якими я хочу поділитись з людьми, здатними відчувати, мислити, усвідомлювати свої почуття і думки, жити у світі людей, ідей та речей, а не у світі фантазій та ідеалів....\nВиживання – це не життя, а терпіння – не терпимість\nПацієнт чи клієнт? На моє тверде переконання відповідь на це запитання має пряме відношення до того, що ми називаємо українським бізнесом.\nЯ певний час працював з дуже цікавою стоматологічною клінікою «Айлама» з Миколаєва. Ми реалізовували задуману власником компанії комплексну програму розвитку медичного персоналу. І це запитання постійно виникало в учасників тренінгів. Зрозуміло, що лікар бачить передусім пацієнта, тобто людину, яка мусить страждати, терпіти і біль і роботу лікаря. Ми намагались, і, задається, небезуспішно, сформувати у лікарів та медсестер «подвійне» бачення людини, яка звернулась до них по послугу. Це одночасно і пацієнт, і клієнт.\nЧому саме так важливо бачити клієнта саме для медичного бізнесу? Тому що пацієнт не має інших прав, крім визначених лікарем, а відтак не може впливати на стосунки. Зрозуміло, що цього не буває ніколи, але ментальність лікарів така, що саме так вони і бачать візаві. А важливо тому, що навпроти людина, яка має з т.з. бізнесу більші права і можливості, ніж представник компанії (ким би він не був). Клієнт має: 1) гроші, 2) можливість вибору, 3) можливість впливати на ваш імідж, 4) звернутись до правоохоронних органів і т.п.\nНещодавно знову мав справу з медичним бізнесом, але вже у Києві, і як… пацієнт. В прямому смислі цього слова: терпів те, що стоматолог не міг завершити роботу, бо десь поїхав відпочити, а залишалось лише поставити коронки, до яких усе було готове. Зрозуміло, я міг би піти до іншого спеціаліста, але специфіка цього бізнесу така, що мені довелося б починати все якщо не спочатку, то ще доплачувати за «и кто это все вам делал?». І прикро, що класні специ, а нездатні зрозуміти: вийшовши за межі державної медицини, вони вже не лікарі, а бізнесмени або представники компанії. Відомо, що врешті-решт сервіс продає більше, ніж відділ продажів. А лікар – це і є сервіс. Погано, коли цього не розуміють лікарі, але стократ гірше, коли цього не розуміє власник клініки.\nРоздумуючи над цим, я вийшов на те, що весь український бізнес – це таки бізнес медичний, і переважна більшість клієнтів сприймаються ним саме як пацієнти. Навіть спеціальне сленгові слово є серед будівельного бізнесу, принаймні – «терпило». Можна скільки завгодно тягнути виконання робіт, якщо почали. Більшість клієнтів буде терпіти. Навіть коли стає очевидним – їх дурять. При тому, що в гаслах компанії, публічних заявах її керівництва обов'язково буде присутнє слово "клієнторієнтованість"...\nТерпіння – це цінність українців, яку ми виробили з метою виживання. Але виживання не тотожне життю і розвитку. Виживати ми вміємо...\nОпубліковано Володимир Банцер о 11:57 1 коментар:\nПро агресію в маркетингу і не тільки в ньому...\nНа захисті магістерських робіт дедалі частіше почав звертати увагу на фразу «агресивний маркетинг». Мої спроби зрозуміти, про що йдеться, так і не дали особливих результатів. Тому хотів би розібратись з основними складовими і мотивами агресивної поведінки.\nОтже, агресія – це специфічна поведінка людини, що характеризується демонстрацією переваги в силі або застосуванням сили щодо іншої людини або групи осіб. Варіюється від демонстрації неприязні і недоброзичливості через словесні образи (вербальна агресія) до застосування грубої фізичної сили (фізична агресія). Основний принцип запобігання розгортання агресії - це уміння передбачати розвиток ситуації за негативним сценарієм т.з. система контрольованого страху. Власне, агресія – це своєрідне поєднання двох емоцій – гніву і страху. Якщо людина не може втекти від того, чого боїться, то об’єкт страху стає перешкодою на шляху до спокою, тому виникає агресивна реакція. Згадаймо, агресію головного героя фільму «Король говорить» на свого психотерапевта, коли перед ним постає страшний вибір між двох невимовно тяжкими шляхами: залишатись у скованому заїканням стані другорядного члена королівської сім’ї чи заявити про своє бажання стати монархом і врятувати імперію.\nАле крім агресивної є ще й інші форми поведінки в ситуаціях, коли виникає конфлікт позицій чи інтересів: пасивна та асертивна.\nПасивна поведінка. Ми не захищаємо власних меж і дозволяємо іншій стороні поводитись на нашій території так як їй заманеться. Причини різні. Наприклад, ми не вважаємо ту «іншу сторону» своїм супротивником, хоча вона може й надала ситуації статус конфлікту, і є надія, що агресор зрозуміє – жодного загрози йому нема. Або нам бракує ресурсів для опору. Навряд чи така поведінка виправдана в умовах конкуренції. Тобто, у конкуренції така поведінка характеризується відмовою від власних інтересів у конфлікті на користь іншої сторони. Власне, це відмова від будь-якої форми змагальності.\nАсертивна поведінка. Асертивність є свого роду «золотою серединою» між агресивним і пасивним стилями поведінки. Ідеться про те, що людина захищає свою територію, знає межі цієї території та не виходить за них, при цьому не вторгається на територію іншого. Така поведінка спрямована на те, щоб реалізація власних інтересів людини чи організації не була на шкоду іншим учасникам спілкування, навіть конфліктного, конкурентного. Асертивність властива людям поленезалежним, які мають власну шкалу оцінки своїх та чужих вчинків.\nЯким же чином асертивність проявляється в бізнесі, а зокрема в рекламі та інші види маркетингової діяльності? Як на мене, то найбільш відомим дослідженням на цю тему була робота Чан Кіма і Рене Моборна «Стратегія блакитних океанів». Головна ідея: замість кривавих океанів конкуренції блакитні океани розширення бізнесу за рахунок відкриття неосвоєних територій і неохоплених клієнтів («не клієнтів» - за терміном Друкера). Нещодавно на цю ж тему вийшла цікава книга «Манфест лідера», уже з урахуванням досвіду кризи 2008-го. Її автор, засновник консалтингової компанії Strategos Гері Хемел, пише, що менеджери вважають себе свого роду фермерами. На ділянці землі, тобто сегменті ринку або виді діяльності, їм належить виростити максимально можливий урожай (прибуток). Але з часом врожаї скорочуються, оскільки в ґрунті зростає вміст солі (ринок насичується) або виснажуються внесені добрива (стирається диференціація продуктів). Але поки наш фермер закоханий у свою ділянку, він вносить ще більше добрив (нарощує витрати на маркетинг) і риє глибокі колодязі для зрошення (залучає додаткові інвестиції навіть при нижчій віддачі на капіталовкладення). А крім того, усі фермери поряд вирощують те саме, то ж і продажі не зростають, доводиться поступатись прибутком і т.д. і т.п. Виходу нема і стає страшно. І цей страх – дуже часто неусвідомлюваний) призводить до агресивності. Власне, одна з причин конкурентно-агресивного топтання на місці українського бізнесу - його копіювання досвіду або класичного, або досвіду найближчих сусідів, замість творчого підходу до вітчизняних умов і можливостей, саме у домінуванні страху в управлінській та організаційній культурі. Український бізнес за дууууууже незначним винятком не орієнтований на стратегію, а відтак – на особистісний розвиток самого бізнесмена, а за ним і його менеджерів. Це швидше партизансько-базарна орієнтація. Я не даю оцінок – у такого стану справ причини великою мірою об’єктивні.\nПовертаючись до теми «агресивного маркетингу». Наскільки мені вдалось зрозуміти, мова в таких випадках просто про активізацію роботи у сфері маркетингу. І все. Жодного вторгнення на територію конкурента, жодного переходу меж не пропонується. Відомий знавець ділової англійської мови в Україні Людмила Євтушенко висловила здогад, що йдеться про автоматичну , бездумну калька з англійської, що, на жаль, часто спостерігається у маркетингу. Англійською це слово дуже часто означає - активний, наполегливий, дійовий, настирний, зухвалий (про тон розмови) тощо. Таким чином, на думку пані Людмили, ми створюємо невірне сприйняття відомих у світовому бізнесі концепцій. Але використання самого поняття «агресивний» захищається маркетологами як адекватному тим діям, які вони таким чином позначають. Тут може виникнути серйозна проблема кредиту довіри у покупців, якщо ми вдаємось до агресивності в маркетингу. Але ця тема вже для іншого разу.\nМожливо, це і справді такий маркетинговий термін, специфічний. Ну мають же одні й ті само слова різне наповнення у різних науках і сферах діяльності. Але «агресивний маркетинг» у поєднанні з темою конкуренції викликав у мене ось такі роздуми…\nОпубліковано Володимир Банцер о 09:42 Немає коментарів:\nПро вигорання в організації\nМинуло трохи більше року як я писав на цю тему. Але тиждень тому проводив майстер-клас в МІМі з питань організаційного вигорання для ейчарів. Виявилось, що тема таки справді зачепила людей. І недивно, зважаючи на ту соціально-економічну і ціннісну систему, у якій ми з вами живемо. Тому вирішив доповнити інформацію на тему вигорання саме в організаціях, відредагувавши трохи той матеріал, який я викладав у блозі минулого року.\nЕмоційне вигорання людини більше говорить про характер її роботи і ставлення до неї, ніж про особистість цієї людини. Власне, вигоріти людина може лише на роботі, в компанії, в організації. Якщо таке вигорання настє удома, то це говорить про те, що людина просто працює там чоловіком, дружиною, батьком, матір'ю, а не переживає себе такою...\nОрганізаційні чинники вигорання:\nВисоке емоційне навантаження та емоційний дисонанс (потреба виражати ті почуття, які людина не переживає).\nБрак підтримки з боку колег і начальства, особливо на початку роботи в організації.\nНеможливість впливати на ухвалення важливих рішень. Уявіть собі людину, яка несе відповідальність, а до прийняття рішень її не залучають… А таке часто буває, наприклад, із середнім менеджментом.\nНеоднозначні вимоги до роботи в часі від одного і того само керівника або від різних начальників щодо самої роботи і її результатів.\nПостійний ризик штрафних санкцій.\nОдноманітна і безперспективна діяльність.\nВідсутність вихідних та відпусток.\nЗагальною ознакою і причиною організаційного дистресу (нашарування стресу на стрес) виступає наявність внутрішнього конфлікту між вимогами з боку організації та очікуваннями і реальними можливостями працівника.\nДослідник організаційної поведінки Кріс Арджіріс заявляє, що організації типово спроектовані для заохочення і винагороди «незрілості» в людині і для придушення та покарання «зрілості». Таким чином, основний конфлікт зводиться до суперечності між людьми із запитами зрілої особистості та природою формальних організацій, у яких вони працюють.\nКоли ми говоримо про причини вигорання, то частіше за все ідеться про перевантаження працівника. Таких перевантажень є два види.\nКількісне перевантаження – це необхідність працювати у постійному цейтноті. Люди, які працюють понад 48 годин на тиждень становлять групу ризику швидкого вигорання.\nЯкісне перевантаження – це коли люди вважають, що їм бракує навичок чи здібностей виконати ту чи іншу роботу. Причиною часто є не відсутність досвіду чи кваліфікації, а низька самооцінка, яка посилюється демотивуючим стилем управління та психологічним кліматом.\nЯкісне недонавантаження – теж стресогенний чинник. Людині не дають можливості реалізувати свої навички чи вміння.\nВ основі суб'єктивних причини організаційного вигорання лежить почуття страху, яке, на жаль, домінує у корпоративній культурі більшості компаній на пострадянському просторі:\nстрах не впоратися з роботою;\nстрах допустити помилку;\nстрах бути обійденим іншими;\nстрах втратити власне «Я».\nУсе це веде до перенапруги, до розвитку незадоволення і, як наслідок, до зниження упевненості в професійній самоефективності. Отже, причини організаційного стресу зводяться врешті-решт до слабкості менеджменту і незадовільного психологічного клімату в організації.\nСтадії емоційного вигорання в організації\nВідомий дослідник організаційної поведінки Джеральд Грінберг пропонує розглядати емоційне вигорання в організації як п'ятиступінчастий прогресуючий процес.\n1. Перша - «медовий місяць». Працівник зазвичай радий отриманій роботі, а отже ставиться до завдань з ентузіазмом. Проте із зануренням у роботу починають нагромаджуватися робочі стреси і професійна діяльність починає приносити дедалі менше задоволення.\n2. Розвивається друга стадія: «брак пального». З'являються втома, апатія, можуть початися проблеми зі сном. За відсутності додаткової мотивації у працівника втрачається інтерес до своєї праці або зникає привабливість роботи у даній організації. Можливі порушення трудової дисципліни і абсентеїзм. Щоправда, у разі високої мотивації працівник може продовжувати горіти, підживлюватися внутрішніми ресурсами, але на шкоду своєму здоров'ю.\n3. Третя стадія (хронічні симптоми). Надмірна робота без відпочинку, особливо «трудоголіків», призводить до виснаження і захворювань. З’являється усе, що об’єднується у клінічну картину «синдрому менеджера». Особливо це стосується «особистості типу А». Люди поведінкового типу А намагаються досягти у всьому успіху, досконалості, робити багато справ одночасно. У зв’язку з цим вони відчувають постійний дефіцит часу, стають гнівливими, роздратованими, нетерплячими, тривожними. Люди типу А утворюють групу ризику щодо серцево-судинних захворювань.\n4. Четверта стадія (криза). Як правило, прокидаються хронічні захворювання, внаслідок чого людина частково або повністю втрачає працездатність.\n5. П'ята стадія емоційного вигорання («пробиття стіни»). Фізичні і психологічні проблеми переходять у гостру форму і можуть спровокувати розвиток небезпечних захворювань. У працівника з'являється стільки проблем, що його кар'єра знаходиться під загрозою. Він приймає досить часто неадекватні рішення, особливо на фоні вікових криз або у сімейних стосунках.\nОрганізаційна культура і вигорання персоналу\nСучасні знання свідчать про те, що тип організаційної культури робить опосередкований вплив на схильність працівників до емоційного вигорання. Візьмімо матрицю організаційної культури за К. Камероном та Р. Куїнном.\nРинковий тип культури сприяє розвитку вигорання за параметрами емоційного виснаження і редукції особистих досягнень. Особливо це стосується продавців.\nЧим сильніше виражена ринкова культура в організації з жорсткими конкуруючими стосунками, тим більша кількість продавців переживає високу міру емоційного виснаження. Але, враховуючи, що сприйняття організаційної культури – суб'єктивний параметр, можна передбачити таке: працівники, що переживають вигорання, схильні перебільшувати частку реальної ринкової організаційної культури у культурі своєї компанії.\nНизькі показники емоційного виснаження спостерігаються у тих організаціях, де переважають елементи адхократичної та ієрархічної культур. Водночас, співробітники з низькими показниками емоційного виснаження сприймають культуру в своїй компанії як адхократичну, що мотивує їх до змін, до творчості. Вони також лояльно ставляться до ієрархічної культури, не зважаючи на її бюрократизм.\nУ взаємозв'язку вигорання і організаційної культури ще багато невияснених аспектів, проте попередні результати дають підстави вважати, що зниження рівня вигорання персоналу можливе через управління елементами культури організації, управління її психологічним кліматом.\nЗапобігання вигоранню та управління стресом у масштабі організації\nІснує певна кількість рівнів запобігання організаційному вигоранню. Вони поділяються на первинні, вторинні і третинні інтервенції.\nПервинна інтервенція стосується зміни або усунення джерел негативних емоцій або стресу, що вбудовані в робоче середовище. Мета первинного запобігання - це адаптація оточення до працівника.\nНизка можливих корисних стратегій, аби зменшити стресори на робочому місці:\n• Зробіть робоче завдання зрозумілим\n• Переробіть робоче середовище\n• Встановіть гнучкий робочий розклад\n• Стимулюйте участь в управлінні\n• Включайте працівника у розвиток кар'єри\n• Аналізуйте ролі на роботі\n• Забезпечуйте соціальну підтримку і зворотний зв'язок\n• Побудуйте згуртовані команди\n• Справедливо розподіляйте винагороди.\nУ США існує Урядовий інститут професійної безпеки і здоров'я, реалізує програму Національній стратегії запобігання психологічним розладам, пов'язаним з роботою. Ним були висунуті загальні рекомендації для зменшення стресу на робочому місці.\n1. Завантаженість на роботі і темп роботи. Вимоги повинні співвідноситись зі здібностями та ресурсами працівників. Слід уникати як неповного навантаження, так і перевантаження. Перевтома настає тоді, коли високі вимоги роботи поєднуються з низьким рівнем свободи у прийнятті рішень (відчутна нездатність вплинути на завдання).\n2. Зміст роботи. Робочі завдання мають бути побудовані так, щоб можна було зрозуміти їхнє значення та забезпечувати стимуляцію та можливість реалізувати знання та уміння.\n3. Робочий розклад. Робочі розклади повинні поєднуватися з потребами та обов'язками поза роботою. Коли розклад включає зміни, що чергуються, темп чергування має бути стабільним і прогнозованим.\n4. Майбутнє. Слід уникати невизначеності в кар'єрних можливостях. Працівників потрібно чітко проінформувати про майбутній розвиток організації.\n5. Соціальна взаємодія. На роботі слід забезпечувати можливості для особистої взаємодії, як з метою емоційної підтримки, так і фахової допомоги, якщо вона потрібна для виконання завдань.\nДо запобігання я б відніс і роботу з толерантністю до невизначеності, особливо серед управлінської команди.\nВторинна інтервенція може бути як проактивна, тобто орієнтована на системну і комплексну роботу, незалежно від того, що відбувається, і реактивна- як реакція на явища, що свідчать про вигорання: зниження працездатності, особистісні конфлікти, абсентеїзм.\nВторинна інтервенція орієнтована на зміну реакцій людини на стресори, а її мета -це людина, а не організація. Іноді неможливо усунути стресори або знизити їхній вплив, тому слід зосередитись на реакціях людей на ці стресори.\nТренінги з емоційної компетентності та партнерського спілкування допомагають працівникам упізнавати симптоми стресу і долати негативізм та приреченість, справлятися з конфліктами, вести діалог і полілог.\nТретинна інтервенція пов'язана уже з лікуванням, реабілітацією і процесом одужання тих людей, які страждають через серйозні проблеми зі здоров'ям внаслідок організаційного стресу. Зазвичай, це означає консультування з проблем на роботі або в особистому житті. Такі послуги надають приватні консультанти, залучені організацією.\nЯк це відбувається у нас?\nВласні спостереження як тренера та консультанта дають мені підстави вважати, що на рівні вторинної інтервенції спостерігається сяка-така активність (правда, під час кризи майже згорнута, хоча саме в такий час вони найактуальніші), а ось цілеспрямовані стратегії первинного рівня порівняно рідкісні. Щодо третинного рівня інтервенції, то на пострадянському просторі про такі не чув. Хоча допускаю, що таке може бути…\nУ пострадянській діловій культурі прийнята помилкова установка, що для бізнесу легше і дешевше замінити людину, ніж запроваджувати інтенсивні і потенційно дорогі програми з розвитку організації - результат яких не можна прорахувати.Але цифри насправді є. Наприклад, результати впровадження консультаційних програм Британською Поштою, призвели до зниження абсентеїзму уже через рік приблизно на 60%. Можна порахувати і доход. На Європейській конференції ВОЗ (2005 р.) були презентовані дані, що емоційне вигорання торкнулося приблизно третини працюючих у країнах ЄС і вартість вирішення проблеми становить у середньому 3-4% валового національного доходу. І це було до кризи!\nВід вигорання до депресії – один крок. А за даними ВОЗ до 2020 року депресія паралізує економічне життя більшості країн світу. Лише економіці США вона завдає щорічного збитку більше 50 млрд. доларів. Ще не так давно пік захворювань депресією доводився на вік між 30 і 40 роками, але на сьогоднішній день депресія різко "помолоділа" і їй часто захворюють люди до 25 років.\nЗважаючи на рівень життя в Україні, суспільно-політичні та соціально-економічні тенденції, то, з одного боку, навряд чи варто чекати поліпшення ситуації з проактивними і навіть з реактивними реакціями менеджменту на проблему вигорання, а з другого боку кількість і сила стресогенів лише посилюватимуться. Тож вибирати керівництву компаній доведеться...\nОпубліковано Володимир Банцер о 15:24 Немає коментарів:\nІнструкції – інструмент бригадира, цінності – інструмент лідера\nКонспект мого виступу на форумі персоналу.\nВ одному з тренінгів у великій корпорації брав участь новий топ-менеджер (співвласник) разом з директорами заводів та департаментів. Зайшла мова про мотивування. Раптом один з учасників запитав шефа:\n- Петренко приніс компанії 150000 доларів прибутку своїм контрактом. Ви його покарали за це…\n- Ні, не за прибуток, а за те, що не пройшов процедури узгодження договорів.\n- Але якби він проходив, то не встиг би і не заробив би цих грошей.\n- Тоді б я його покарав за втрачену можливість…\nЯк тренер, я відчув, що відбулось у цей час з підлеглими того топа. Він, схоже, лише насолоджувавсь своєю владою. Влада, як самоціль, як цінність були для нього безумовними…\n...І мій досвід, і проведені психологами та соціологами дослідження свідчать, що коли у людей немає можливості інвестувати у свою компанію власних цінностей та почуттів, то вони або залишаються на первинних рівнях мотивації, задовольняючи лише вітальні потреби, або йдуть з такої організації. Як показують дослідження, людина, яка вирішила серйозну емоційну проблему у стосунках з компанією і за її ж таки допомогою, така людина більш лояльна до цієї компанії, ніж та, у якої взагалі ніколи не було скарг на фірму.\nПочуття обов’язку і відповідальність є лише там, де людина має можливість слідувати своїм принципам.\nЧому так важливо знати про те, якими цінностями керується топ-менеджер? Уся справа в тому, що саме його особистісна культура через стиль управління, через підбір персоналу стає первинним джерелом організаційної культури. А відтак особистість лідера є головним, мало не єдиним інструментом управління в пору турбулентності середовища, високого рівня невизначеності, коли ні інструкції, ні управління за цілями не спрацьовують.\nДавайте подивимось як відбувається взаємовплив цінностей на прикладі структури ефективного управління.\nСтиль і стратегія управління – це відображення того, що керівник вважає цінним, значущим для компанії. Він визначає структуру і рівень технологічного забезпечення відповідно до того, якими бачить цілі. Саме вплив усього цього (стилю управління, стратегії, технологій) запускає проміжні механізми досягнення мети – організаційну культуру, мотивацію персоналу і т.п. Отже, цінності працівника є проміжними змінними в досягненні результатів, тоді як цінності керівника лежать в основі успіху або неуспіху компанії.\nЦілісна ціннісна орієнтація забезпечують стійкість особистості, спадкоємність певного типу поведінки. А відтак – прогнозованість. Тоді як суперечливість ціннісних орієнтацій породжує непослідовність в поведінці, дезорганізованість структури стосунків і бізнес-процесів. Збіг найважливіших ціннісних орієнтацій забезпечує згуртованість компанії, команди, а близькість цінностей керівника і підлеглого гарантує високий рівень лояльності останнього.\nВикликом управлінню на основі цінностей, яке забезпечує високий рівень лояльності персоналу і керованості організацією, може стати так звана ціннісна дилема. Вона виникає тоді, коли усі варіанти поведінки є небажаними через потенційно негативні етичні наслідки. Наприклад, вибір: говорити чи не говорити другові, що почув на закритому засіданні правління про його майбутнє. Брати на роботу родича чи ні, коли він потребує роботи, красти чи заробляти? Виділяють кілька підходів до ухвалення рішень, які можуть бути застосовані в практиці менеджменту в ситуації ціннісної дилеми:\nКонцепція справедливості. Етично коректне рішення повинне ґрунтуватися на цінностях рівності, чесності та неупередженості. Більшість правил і законів, які регулюють управління людськими ресурсами, ґрунтується саме на концепції справедливості.\nУтилітарний підхід. Основні принципи цього підходу говорять про те, що керівник повинен вибрати варіант рішення, який приносить задоволення найбільшій кількості людей. Наприклад, утилітарна етика виправдовує введення в компанії заборон на вживання алкогольних напоїв і паління на робочому місці, оскільки така поведінка негативно впливає на колектив.\nІндивідуалістський підхід. Людина вибирає для себе найбільш вигідне рішення, яке задовольнятиме її у майбутньому. І на основі цього судить про якість своїх рішень. Керуючись власними інтересами на тривалу перспективу, люди вчаться узгоджувати інтереси один з одним. Якщо ж людина прагне досягнення негайних позитивних результатів виключно для себе, то вона часто йде на брехню і обман.\nМорально-правовий підхід. Від народження людина спочатку наділена фундаментальними правами і свободами, які не можуть бути порушені або обмежені рішеннями інших людей. У процесі прийняття рішення можуть бути враховані такі моральні права:\n1. Право на свободу згоди. Вплив на іншу людину допустимий, якщо вона вільно дає дозвіл на такий вплив.\n2. Право на приватне життя. Поза роботою людина може поводитися так, як їй хочеться, і має право контролювати усю інформацію, що стосується її особистого життя.\n3. Право на свободу совісті. Людина вільна утриматися від виконання будь-якого наказу, що суперечить її моральним або релігійним нормам. Зрозуміло, несе при цьому, як і в усіх інших випадках, усю відповідальність за свої вчинки.\n4. Право на свободу слова. Людина може обґрунтовано критикувати дії інших людей та висловлювати свої пропозиції. Водночас, право на свободу слова виправдовує дії інформаторів.\n5. Право на належне ставлення. Людина має право бути безпристрасно вислуханою і право на чесне поводження з нею.\n6. Право на життя і безпеку. Людина має право на захист життя, здоров'я і безпеки.\nОпубліковано Володимир Банцер о 09:03 Немає коментарів:\nКоли я вперше почув таке ось визначення: "професіонал - це людина, яка бере за свою роботу гроші", - то відчув образу, бо для мене поняття "професіоналізм" мало якісні характеристики (доведене до досконалості, віртуозне, бездоганне виконання якоїсь роботи і т.п.). Але з часом моє бачення змінилось...\nДедалі частіше і від слухачів бізнес-школи, і від колег звучить тема пошуку "точки готовності", з якої можна було б почати самостійну діяльність, тобто, не під крилом якоїсь організації або не у штаті компанії, а реалізовувати себе як вільного професіонала. "Ось ще трішки підучусь, наберусь досвіду, відвідаю ще такі ось семінари, закінчу ще ось цей інститут, отримаю ще такий диплом..." Оскільки сам пройшов через щось подібне, то можу чесно сказати таким людям: ви ніколи не станете професіоналами! Чому? А тому що спеціального часу для цього не настане ніколи. Не буде моменту, коли ви скажете: «Ну все – я готовий/готова!».\nЧому ж тоді так важко це зробити і чому тема оплати так пов'язана з професіоналізмом?\nГотовність бути професіоналом визначається готовністю нести відповідальність за свою роботу, за результати цієї роботи в межах, які ми можемо контролювати. І ця відповідальність тісно пов’язана з тим, що людина бере гроші або іншу оплату за свою роботу.\nЯкщо я не беру грошей, то я так ніби відмовляюсь від авторства, від себе самого у моїй роботі, а відтак і наперед відхрещуюсь від можливого незадоволення того, для кого я зробив цю роботу. «Дарованому коню в зуби не заглядають!». Якщо такий подарунок можна викинути без жалю, то воно нічого страшного, окрім шкоди для іміджу того, хто дарував. А якщо ні? Наприклад, масаж, консультація, тренінг, фільм, лекція…\nЯкщо я беру винагороду за свою роботу, то, по-перше, виступаю людиною, яка може щось дати корисного іншій людині, котра стає в момент замовлення, передачі оплати і отримання роботи моїм клієнтом, а по-друге, я беру на себе відповідальність за якість своєї роботи, а відтак можу виявитись і "класним" і "поганим".\nОсь цей страх бути "поганим" нас завжди гальмує у нашому розвитку, оскільки ми з дитинства звикаємо до порівняння себе з "кращими" дітьми, учнями, кінозірками, моделями – і завжди не на свою користь. На жаль, так сприймаємо себе не лише ми самі, а й досить часто ті, хто виступає нашими замовниками – недостатньо добре зроблена нами робота для багатьох з них означає не стільки брак, який можна виправити, скільки характеристику особистості виконавця. А потреба у схваленні, у підтримці, особливо на початкових етапах роботи вкрай необхідна для того, щоб не зійти з дистанції, не втратити мотивації, і водночас продовжувати набиратись досвіду, майстерності... Добре, коли поряд є такі люди, які даватимуть конструктивний зворотний зв'язок, а не висміювати і критикувати.\nАле багато залежить і від мене самого. У попередніх публікаціях я вже говорив про «комплекс Іони» і про «комплекс самозванця». У становленні професіонала вони роблять свою захисну, але водночас і шкідливу роботу, виступаючи з одного боку схованкою, у якій нам комфортно з нашою недосконалістю ("що я можу зробити/заробити з моєю непрактичністю, з моєю сором'язливістю..."), а з іншого - перешкодою на шляху до професіоналізму.\nІ ще одне. Визначення якості професіоналізму як майстерності – це переважно функція клієнта, а не самого професіонала: клієнт дає оцінку - подобається робота чи ні, і наскільки, і чому. Але наша професійність виявляється і в тому, щоб від початку спробувати (наскільки це можливо) дивитись на свою роботу очима клієнта, почути обох: його і себе. Тому стати професіоналом – означає одночасну відповідальність і перед клієнтом і перед собою. Можна, звичайно, переживати свою вину або зневагу до клієнта, який «не розуміє всієї глибини глибин», але з часом подібні переживання стануть болючим тягарем, який не даватиме рости.\nМожна по-різному народжуватись: легко, важко, навіть з патологіями, - але без народження не стати людиною. І те, якими були пологи, знатиме лише мама і ті, хто був поруч. Щось схоже і в народженні професіонала: який я професіонал – мені скажуть як було зі мною, коли я докладав зусиль, коли я щось робив, аби стати фахівцем. Це зворотний зв'язок від клієнтів, колег, які спостерігали за мною, наприклад, на супервізіях. Звісно, я фільтруватиму такий зворотний зв’язок, і намагатимусь зрозуміти, де справді ідеться про мою роботу, а де проекція того, хто говорить.\n...тож моменту, коли ми зможемо сказати: "Ну все – я готовий/готова!", не буде ніколи, крім зараз.\nВизначити специфіку своїх послуг, визначити "хто мій клієнт", сформувати ціну - означає приготуватись до старту.\nА промовити ціну уголос, бути готовим відстоювати або торгуватись - це і є старт професіоналізму як готовності відповідати за роботу і за свою ціну. Яким він буде - цей професіоналізм, - залежить від нас і нашої здатності розвиватись, сприймаючи невдачі і досягнення як досвід, а не як поразки і нагороди. Хоча зробити таке набагаааааато важче, ніж писати про це. Але можна. Я знаю...\nОпубліковано Володимир Банцер о 15:03 Немає коментарів:\nПро жорсткість і м'якість...\nСьогодні отримав лист-запит на тренінг управлінських навичок. Головна вимога: формування жорсткого стилю управління. Я попросив уточнити, про що йдеться....\nА поки чекаю на відповідь, думаю (вкотре!) про те, що означає твердість, жорсткість, нетерпимість в управлінні. І вкотре розумію, що частіше за все управлінці бачать себе менеджерами процесів, а не керівниками людей. І для багатьох з них людина, яка асоціюється з проблемою, і є цією проблемою.\nГарвардська система ведення переговорів вбачає головним чинником успішних домовленостей або конструктивного розв'язання різноманітних конфліктів відділення людини від проблеми. Ця система перевірена часом і в різного роду обставинах: від сімейних і політичних конфліктів, до міждержавних переговорів і укладання серйозних бізнесових угод. Тобто, вона не є абстрактною вигадкою психологів-гуманістів, а потужним інструментом ведення серйозних переговорів на міжнародному рівні.\nІ справді, проблеми і люди суть речі різні, хоч і пов'язані між собою. У проблемі є і моя складова і складова іншої людини, якщо я знаходжусь з нею у певних стосунках (управління, сім'я, дружба і т.п.). Врешті-решт, я можу позбутись цієї людини у своєму житті і наче проблему вирішено. А тоді з'являється інша людина і я знову дістаю свої граблі...\nЯкщо ж я бачу чітко, що проблема і людина пов'язані між собою так тісно, що важко їх роз'єднати, то, очевидно, щось у моїх фільтрах, установках, базових положеннях мого світобачення, чогось я не врахував, встановлюючи стосунки з цією людиною, або саме це для чогось мені зараз і потрібна така людина і такі стосунки. Наприклад, для того, щоб вважати себе жертвою, незамінним чи щось подібне...\nУже навіть важко сказати, хто був автором фрази: твердість слід проявляти не до людей, а до проблем. Але як на мене, то це є формула ефективності управління будь чим: організацією, процесом, стосунками.\nОпубліковано Володимир Банцер о 19:08 Немає коментарів:\nОстання за часом публікація у цьому блозі була на тему успіху. Цього разу викладаю конспект свого виступу на майстер-класі в МІМ-Київ, який відбувсь 27 березня ц.р. Темою виступу був страх успіху. Можливо, не все тут логічно викладено, але так воно часто і буває у виступах. Буду вдячний за підказки щодо помилок... :-)\nПереглянемо спочатку невеличкі уривки з фільму "Король говорить". Звернімо увагу на реакцію в першому епізоді Берті на слова психотерапевта про страх своєї місії. А у другому епізоді - два стани: до виступу і після, до зустрічі зі страхом і після зустрічі з ним...\nА тепер визначимось, що ми вважаємо успіхом?\n1. позитивний наслідок роботи, справи, змагання, тощо; значні досягнення, удача, талан;\n2. позитивний результат діяльності, факт найвищого досягнення поставленої мети.\nОтже, успіх - вдале досягнення поставленої мети. Тобто якась точка, зазвичай, фінальна в тому чи іншому процесі. А ми, як правило, думаємо про успіх в протяжному часу. Тобто успіх - це результат, а нам хочеться розтягнути його в процес. І це одна з найбільших проблем в очікуванні радості від успіху.\nЧому для нас це так важливо?\nБо є ще одне визначення: успіх – це суспільне визнання чого-небудь або кого-небудь, яке супроводжується почуттям потрібності й отриманням позитивних емоцій.\nУ наш час і у нашій з вами культурі успіх людини у соціальному змаганні є домінуючою цінністю.\nУ середньовіччі людина очікувала нагороди за свої корпоративні чесноти, тобто за участь в житті сім'ї, професійної спільноти або церкви. Але вже з часів Відродження нагорода стала результатом змагання окремої людини зі своєю групою. Наслідки такого індивідуалізму гостро не виявлялися в усій своїй повноті до того часу, коли почавсь інтенсивний розвиток економіки. Усе це дало нам важливий психологічний результат: праця втратив свій внутрішній зміст. Вона стала просто «роботою», де критерієм цінності є не сама творча дія, не створення продукту, особливо новітнього, а порівняно випадковий аспект - зарплата.\nЦе змінило соціальний статус людини, її самоповагу: основним критерієм цінності стала не сама праця, а придбання багатства. А у свою чергу неминуче призвело до змагання: успіх полягає в тому, що ти багатший за інших.\nАле давайте спочатку визначимось і з рештою термінів. Оскільки ми говоримо про страх і радість при досягненні успіху, то погоримо про емоції.\nЕмоції - психічні явища, які відображають особисту значущість та оцінку тих чи інших ситуацій для життєдіяльності людини. Емоції є внутрішньою системою сигналів, за допомогою яких людина дізнається про те, що відбувається, чи досягла вона мети…\nРадість. Найважче дати визначення. Можливо, так: активно позитивна емоція, що знаходить свій прояв у відчутті задоволення і доброму настрої. Радість може тривати від кількох секунд до кількох годин. Якщо вона триває довше, та ще й на фоні душевного спокою, то це вже щастя.\nБільшість рекомендацій досягнення успіху зводиться до пошуків кнопок, важелів, таблеток, чудодійних засобів… Треба тільки знати: коли, куди, як натиснути - і радій успіху, отримуй задоволення від нього!.. Насправді знання технічних прийомів дуже корисне, але самі по собі техніки ніякого успіху, і тим більше, задоволення від цього успіху не гарантують. Навпаки – вони можуть йому перешкодити. Бо задоволення не може бути метою. Воно виникає як побічний результат відносин і життя взагалі.\nНа початку 20-го століття американці Р. Йеркс і Дж. Додсон відкрили закономірність, яка полягає в тому, що для досягнення найвищого результату зовсім не потрібно найвищий рівень стимулювання. Навпаки, надмірне прагнення до високого результату не дозволяє його досягти. Хоча ще даоські мудреці говорили: "Майстер гри зі ставкою на черепицю стане хвилюватися при грі на срібну пряжку і втратить голову при грі на золото".\nСаме тому більшість рекомендацій щодо прийомів і способів досягнення отримання задоволення від успіху, виявляються не тільки практично марні, але часто приносять явну шкоду. Вони лише перезбуджують і без того тривожні натури. Особливо ті, які підтримують асоціацію «багатство=успіх=радість».\nПроблема у тому, що грошей ніколи не буде достатньо. Страждання від неспроможності досягнути успіху раз і назавжди через отримання достатньої суми грошей можуть стати страшними, навіть руйнівними.\nБагатство не приносить радості. Чому так відбувається?\nЗрозуміло, гроші як засіб здійснення бажань допомагають отримати те, що раніше було недоступно. Але радість від придбань скороминуща. Звичка до розкоші виникає дуже швидко. З’являється те, що російською мовою називається «бегущая дорожка удовольствий».\nМало того, при досягненні успіху у людини часто з’являється не радість, а внутрішнє незадоволення після того, як починають здійснюватись бажання. Іноді це називають неврозом успіху. Це психічний розлад, що виникає не внаслідок відмови в задоволенні несвідомих бажань людини, а тоді, коли в її житті здійснюється якесь давнє, глибоко обґрунтоване бажання. З. Фрейд говорив про «катастрофу в момент успіху». Ним був розкритий дивовижний факт того, що люди можуть хворіти як раз в той момент, коли вони домагаються безсумнівного успіху і коли їхні власні бажання отримують можливість практичної реалізації. Створюється враження, ніби деякі люди не в силах жити в умовах свого щастя.\nІ нарешті про страх. Емоція, пов’язана з відчуттям небезпеки, сигналізує про її наближення небезпеки і допомагає нам реагувати на неї. Найчастіша реакція на страх – втеча. У дитячому віці людина сприймає страх одночасно і як слабкість, і як свою безпорадність перед перевагою іншої людини, найчастіше, дорослого. Дитина сприймає себе слабкою, а старшого - сильним і могутнім. І дістає на все життя установку, що страх приходить від сильнішого, іде «згори»…\nСтрах має позитивну функцію – зберігає людину. Допомагає виживанню.\nСтрах – це почуття, що охоплює нас в ситуаціях, коли, як нам здається, ми не можемо або поки що не можемо справитися з проблемою.\nТаким чином, страх завжди слід розглядати у двох аспектах:\n1) З одного боку, він може стимулювати нашу активність і тоді ця емоція невід'ємно супроводжує наше особистісне зростання.\n2) З іншого боку, він може її пригнічувати.\nКоли ми боїмося, то балансуємо між бажанням втекти і можливістю встояти. Таким чином, ми повинні постійно вчитися конструктивно взаємодіяти з своїм страхом, щоб мати можливість розвиватися далі.\nЧому ж нам так важко це робити?\nКомплекс Іони - це страх перед самовдосконаленням і розвитком своїх здібностей. Знижується рівень домагань, що перешкоджає особистісному зростанню і зменшує шанси на досягнення життєвого успіху.\nКоли людина уявляє собі можливості, в той же момент виникає і тривога.\nКомплекс Іони обумовлює також негативне і навіть вороже ставлення людини до великих особистостей, тобто до людей, які досягли значного успіху, популярності і слави.\nІснуюча в нашій культурі тенденція розглядати страхи і тривогу в основному в негативному ключі є сильним спрощенням.\nТвердження «душевне здоров'я - це життя без тривоги» цінне своїм ідеалістичним значенням, але при розхожому вживанні воно спрощується до того, що мета всього нашого життя - повна відсутність тривоги, і стає брехливим і навіть небезпечним.\nТривога є переживанням ситуації, коли під загрозою опиняється цінність, яка є життєво важливою для особистості. Це може бути загроза фізичному існуванню (смерть) або ж існуванню психологічному (втрата свободи, безглуздість). Або ж небезпека може ставитися до ще якої-небудь цінності, з якою людина ідентифікує своє існування (патріотизм, любов іншої людини, успіх).\nМіж страхом і тривогою існує одна радикальна відмінність. Відчуваючи страх, ми усвідомлюємо і себе, і об'єкт страху і можемо зайняти в просторі якесь положення по відношенню до даного об'єкту. Але тривога «нападає з тилу» або з усіх боків одночасно.\nВідчуваючи страх, людина концентрує всю свою увагу на об'єкті небезпеки, напруга приводить його в стан готовності, щоб можна було кинутися навтіки. Від подібного об'єкта можна втекти, оскільки він займає певне місце в просторі. У момент же тривоги спроба втекти - безглузда поведінка, оскільки неможливо локалізувати загрозу в просторі і ти не знаєш, в який бік бігти.\nХто більш за інших схильний відчувати страх? Той, хто несвідомо відчуває свою вразливість, слабкість, іншими словами – свою неповноцінність, у кого занижена самооцінка. Або завищена...\nСамооцінка – оцінка особистістю себе, своїх можливостей, якостей, свого місця серед інших людей. Вона визначається таким співвідношенням:\nСамооцінка = Успіхи/ Рівень домагань\nРівень домагань визначається складністю тих завдань, на вирішення яких претендує людина. Рівень домагань може бути завищеним або заниженим або адекватним здібностям людини.\nПри зниженому рівні домагань головною проблемою стає проблема самореалізації: ті, хто не претендує на досягнення значущих цілей, справді рідко коли в житті домагаються успіху.\nПри завищеному рівні домагань, як правило, знижується здатність до навчання, до самовдосконалення: людина нездатна сприймати нову інформацію, змінювати власну позицію, інтегрувати нові знання у власний життєвий досвід…\nПереживання успіху, яке виникає внаслідок досягнення рівня домагань тягне за собою зміщення рівня домагань у спектр більш важких завдань (і навпаки, у разі невдачі).\nСиндром самозванця - страх людини перед власним успіхом, схильність вважати себе не настільки розумною чи талановитою, як думають інші.\nУспіхи не радують «самозванця», а, навпаки, вселяють в його серці тривогу. Така людина щиро впевнений, що оточений набагато більш талановитими і гідними того, що отримали вони. І ніякими похвалами й преміями його неможливо переконати в зворотному. При цьому переважна більшість «самозванців» є талановитими і працьовитими особистостями.\nА ось деякі ознаки, типові для успішної людини з синдромом самозванця.\n1. Після підвищення колеги постійно говорять вам, що ви його заслужили і, безсумнівно, впораєтеся з новими обов'язками. Але ви замість душевної піднесеності та подвоєного ентузіазму відчуваєте зростаючий страх допустити фатальну помилку.\n2. Вам здається, що ви абсолютно не годитесь для своєї посади або становища, бо не маєте ні досвіду, ні спеціальних знань, і з часом вам на це обов'язково вкажуть у принизливій формі. Потрібно спочатку отримати всі можливі знання, сертифікати, а же тоді…\nПередумови виникнення синдрому самозванця формуються ще у дитинстві. Якщо батьки надають величезного значення досягненням свого чада, всіляко критикують його за неминучі невдачі, то у дитини може скластися неправильне уявлення про себе і взагалі про життєві цінності. А в результаті формується гіпертрофована вимогливість до себе. Адже щоб заслужити любов мами і тата, необхідно завжди перемагати. І навіть це не стає гарантією любові…\n«Самозванець»-керівник часто стає справжнім кошмаром для персоналу. І не важливо, що мета, поставлена перед трудовим колективом, часом перевищує людські можливості. Такі керівники дуже болісно ставляться до будь-якої критики. Часом навіть цілком безневинний жарт викликає приступ мстивого гніву з їхнього боку.\nВважається, що вірною ознакою «синдрому самозванця» є вкрай нестабільна робота фахівця: приступи маніакального ентузіазму змінюються глибокими депресивними спадами. Часто керівництво або служба персоналу до пори навіть не підозрює про психологічні проблеми співробітника, оцінюючи тільки його професійні компетенції. Коли ж висунута на підвищення людина раптом замість очікуваної подяки та відмінної роботи підносить своїм благодійникам неприємний сюрприз, це, як правило, викликає нерозуміння і навіть гнів. А тим часом ігнорування психологічних проблем співробітника із заниженою самооцінкою є явним прорахунком ейчарів.\nАле коли ми говоримо про страхи менеджерів, ми не повинні випускати з уваги взаємозв'язок страху і розвитку. Якщо ми вважаємо страх невід'ємною складовою частиною змін, навчання і розвитку, тоді він повинен бути незмінно присутнім при керівництві людьми.\nСьогодні ми живемо в постіндустріальному інформаційному суспільстві. У нім постійно змінюються соціальна структура й управлінські ролі на всіх рівнях. Нові управлінські ролі особливо відрізняються від тих, які були характерні ще 10-15 років тому. І не ясно, що буде у майбутньому, проте абсолютно очевидно: процеси переходу до нових позицій пов'язані з невизначеністю, і тому викликають тривогу.\nНевизначеність — ситуація, коли цілі або проблема неочевидні, ідентифікувати альтернативні рішення не виходить, а значна частина інформації недоступна\nТолерантність до невизначеності — стійкість до впливу невизначеності зовнішнього і внутрішнього середовища\nПроблема ще і в тому, що компанії не завжди служать економічним цілям. Організації є інструментом досягнення особистісних цілей, у тому числі і подолання відчуття страху.\nСтрах в організаціях\nКожному, хто працює в організації, знайомий страх:\n· страх дістати відмову\n· страх не отримати підвищення або стати жертвою реорганізацій,\n· страх допустити помилку або показати свою слабкість,\n· страх перед засудженням або зворотним зв'язком,\n· страх перед інтригами або\n· страх опинитися «за дверима».\nНа підприємстві – в процесі комунікації і спільної роботи – керівники та підлеглі накладають заборону на обговорення відчуття страху. Його розглядають як ваду, особисту проблему окремої людини. Співробітників, які в певних ситуаціях проявляють страх, вважають некомпетентними. Про них говорять як про людей, які погано переносять навантаження і стреси. Тому ми віддаємо перевагу мовчанню, або витісняємо ці страхи.\nСтрах в багатьох, якщо не у всіх, організаціях є невід'ємною частиною культури управління. На підприємствах, у яких панує саме така культура управління, виникає прихована антикультура опору, що у свою чергу викликає у керівництва реакцію подолання опору. Зрозуміло, шляхом погроз, обману, на що йде нераціонально багато цінної енергії.\nОтже, виникнення страху є циклічним процесом. Його складно порушити, оскільки він забезпечує необхідні умови для власного відтворення і постійного виправдання свого існування:\nТі, хто вселяють страх, самі чогось бояться.\nКерівник боїться втратити своє становище, статус, владу і привілеї. Він боїться невдачі і уславитися невдахою серед колег. Для того, щоб бути успішними, керівники вимушені розраховувати тільки на компетентність і лояльність своїх працівників. Страх керівника полягає в тому, що він боїться визнати цю залежність, він має сумнів у власних здібностях і побоюється, що співробітник ослабить його позицію або виявить його слабкі сторони. Керівник, який боїться потерпіти невдачу, повинен демонструвати свою перевагу. За таких умов партнерство, спільна робота з підлеглим немислима для керівника.\nДосить часто, для збереження власного становища керівник розподіляє обов'язки співробітників так, щоб вони брали участь у процесі, не розуміючи його цілком. Це гарантує йому контроль над змістом роботи. Крім того, він не делегує своїм підлеглим повноважень, щоб із самого початку обмежити їхні дії.\nСпівробітники сприймають себе цілком залежними від керівника до того ступеня, що більше не орієнтуються свої здібності і власний потенціал. Таким чином, виникає спіраль дій, обумовлених двосторонньою залежністю. Співробітники стають керованими і відчужуються від власних здібностей.\nАвторитарна поведінка керівників допомагає зберегти статус-кво підприємства тривалий час. Проте вона становить загрозу для подальшого існування і розвитку підприємства, яке потребує впровадження інновацій як рушійної сили, особливо в умовах кризи та виходу з неї. Успіх компаній усе ж залежить від її працівників, готових думати і діяти, брати на себе відповідальність, братись за нові завдання, ризикувати. Тоді як управління за допомогою страху отруює робочу атмосферу.\nДо речі, то чого ж керівники найбільше бояться? Вони бояться, що про їхній страх можуть дізнатися інші.\nСтрах жінок перед успіхом.\nІснують серйозні відмінності між чоловіками і жінками, зайнятими в бізнесі в пострадянських країнах, в оцінці ними ділових і особистісних якостей, що сприяють успіху в їх діяльності.\nу порядку зниження значущості\n1. Уміння йти на компроміс, гнучко вести переговори, враховуючи позиції інших сторін.\n2. Впевненість у собі і своєї місії.\n3. Уміння діяти в ситуації конфлікту та загрози ризику.\n4. Постійна готовність до змін, до нововведень.\n5. Здатність швидко робити вибір.\n6. Уміння ефективно використовувати здібності і уміння інших людей.\n7. Тверезе ставлення до нововведень, здоровий консерватизм.\n8. Уміння протистояти тиску і натиску, відстоювати свою позицію.\n9. Уміння жити сьогоднішнім днем, «тут-і-тепер».\n1. Постійна готовність до змін, до нововведень.\n2. Уміння при необхідності нав'язати свою позицію.\n3. Вміння відчувати себе вільним і отримувати вигоду в рамках прийнятих обмежень і правил.\n4. Уміння ефективно використовувати здібності і уміння інших людей.\n5. Уміння використовувати чужі ідеї для реалізації своїх цілей.\n6. Уміння діяти в ситуації конфлікту та загрози ризику.\n7. Уміння справляти враження, налагоджувати і підтримувати стосунки з іншими людьми.\n8. Впевненість у собі і своєї місії.\n9. Уміння протистояти тиску і натиску, відстоюючи свою позицію.\nПроте успішній професійній кар'єрі жінок заважає наявний у багатьох з них страх перед успіхом.\nЧасто успішні в бізнесі жінки списують свої досягнення на удачу, збіг обставин, власну жіночу привабливість, тобто на суб'єктивні чинники, але аж ніяк не на компетентність і талант.\nДо відомих двох чинників - мотивація досягнень успіху та уникнення невдачі - додається третій чинник - мотивація уникнення успіху.\nУспіх викликає у жінок тривогу, оскільки асоціюється з втратами: втратою жіночності, втратою значущих стосунків. Крім того, успішна у бізнесі жінка підсвідомо переживає провину перед дітьми і чоловіком, тому вона починає боятися успіху у професійній діяльності. Тим більше, наші традиції не схвалюють дружин, котрі домоглися більшого успіху в порівнянні з чоловіками.\nНа користь ролі зовнішніх, культурних факторів у появі страху успіху серед жінок свідчить і той факт, що в тих ситуаціях, де досягнення прийнятні з статево-рольової точки зору, цей страх у жінок не з'являється. Тобто, страх зайнятих у «нежіночих» сферах, вищий, ніж у сфері, типової для жінок.\nОпубліковано Володимир Банцер о 18:17 Немає коментарів:\nПсихолог. МВА. Веду тренінги з комунікативних та управлінських навичок, роботи в умовах невизначеності, консультую. Викладаю курси "Психологія управління" та "Організаційна поведінка" в Міжнародному інституті менеджменту (МІМ-Київ)\nсерпня 2011 (5)\nОстання за часом публікація у цьому блозі була на тему успіху. Цього разу викладаю конспект свого виступу на майстер-класі в МІМ-Київ, яки...\nПацієнт чи клієнт? На моє тверде переконання відповідь на це запитання має пряме відношення до того, що ми називаємо українським бізнесом....\nОсь купив собі значок...\nКілька років тому один знайомий, з яким ми дуже давно не бачилися, написав мені в Однокласниках таке: " Володя, чому ти не ведеш блог? ...\nЯк приходить успіх і що це таке...\nНа форумі МІМ-Києв років два тому у нас відбулась розмова щодо успіху. Зустріч з Юноною Ільїною змусила мене повернутись до теми, переч...\nЗа і проти самотності...\nКоли я вперше почув пісню Сальвадоре Адамо Tombe la neige , то, ще не знаючи перекладу слів, відчув самотність. Є щось такого у голосі л...\nПро емоційне вигорання\nСьогодні трапилось мені прочитати про "відкриття" одного коуча щодо емоційного вигорання. Так нічого і не зрозумів, бо він вжива...\nСьогодні отримав лист-запит на тренінг управлінських навичок. Головна вимога: формування жорсткого стилю управління . Я попросив уточнити,...\nНа захисті магістерських робіт дедалі частіше почав звертати увагу на фразу «агресивний маркетинг». Мої спроби зрозуміти,...\nМинуло трохи більше року як я писав на цю тему. Але тиждень тому проводив майстер-клас в МІМі з питань організаційного вигорання для ейчар...\nКоли я вперше почув таке ось визначення: "професіонал - це людина, яка бере за свою роботу гроші", - то відчув образу, бо для...


ᐉ Системний блок б/у (для комп'ютера) - купити недорого ➤ Моя Техніка\nAMD Athlon IIx2 250 (1)\nAMD Athlon IIx2 255 (1)\nAMD Athlon IIx4 640 (1)\nAthlon 64x2 4000+ (1)\nAthlon II 250 3.00GHz (1)\nAthlon II x2 245 (1)\nCeleron J1800 2.40GHz (1)\nCeleron N3050 1.80GHz (1)\nCore2Quad Q9505 (1)\ni3-4160 3.60GHz (1)\nI5-3470 3.20GHz (1)\nPentium E5200 (1)\nPentium E5400 2.70GHz (1)\nPhenom 8450 (3)\nNVIDIA Quadro FX3700 (1)\nRadeon HD 4600 (1)\n120 SSD+2TB (1)\n320 HDD+160HDD (1)\n500 ГБ + 240 SSD (1)\n60 SSD (2)\nКод товару ID000108532221\nСистемний блок 1STPLAYER\nКод товару ID000111496421\nСистемний блок Dell Optiplex 980\nКод товару ID000122155921\nСистемний блок ProLogix\nКод товару ID000087265021\nСистемний блок Сірий\nКод товару ID000102702721\nСистемний блок Vinga Mini PC V500\nКод товару ID000105098421\nСистемний блок M-Disc\nКод товару ID000091394021\nСистемний блок Novo Star\nКод товару ID000104694521\nСистемний блок SOLIX\nКод товару ID000101502321\nСистемний блок HP Compaq\nКод товару ID000086899521\nСистемний блок Xigmatek\nКод товару ID000082147721\nСистемний блок Impression\nКод товару ID000084628221\nСистемний блок Neos\nКод товару ID000116659920\nКод товару ID000078284721\nНеттоп Gigabyte GB Bace 3000\nКод товару ID000078284621\nБажаєте оновити комп'ютер з мінімальними витратами? Відмінним вибором стане системний блок бу. Він зовсім недорогий, але працює не гірше нового. Ми пропонуємо купити цю техніку з доставкою в будь-яке місто.\nОзнайомтеся з каталогом і виберіть відповідний системний блок для комп'ютера. У нас ви знайдете не тільки класичні, але і ігрові моделі. Вони мають потужний процесор і забезпечують високу швидкість роботи.\nМи продаємо товари таких виробників, як Asus, AMD, LG, IT, Gresso, Bravo, Vento, Zalman. Ви можете вибрати їх, з огляду на тип відеокарти, місткість жорсткого диска, ОС, процесора.\nПридбання б / у пристроїв має безліч вигод, серед яких головні:\nекорітейл. Навколишнє середовище сьогодні сильно страждає від забруднення і відходів виробництв. Купівля уживаної техніки зменшує навантаження на екологію;\nекономія часу. Вам не потрібно довго шукати товари в офлайн-магазинах, ви робите покупки з дому або іншого зручного місця;\nнизькі ціни. Старі системні блоки дуже дешеві, при цьому по функціональності вони часто не відрізняються від нових.\nВи отримуєте вподобану модель в отличном состоянии за невеликі гроші.\nКупуючи комісійний системний блок, враховуйте його технічні характеристики. Бажано звернутися до менеджерів за консультацією щодо стану пристрою і його особливостей. У нас моделі доступні з операційною системою, тому вам не доведеться встановлювати її додатково.\nмагазин продає товари з гарантією. Це застрахує вас від непередбачених витрат у разі виходу з ладу техніки;\nми відправляємо покупки по всій країні. Ви можете замовити товари з будь-якого куточка України.\nОцініть вигоди б / у продукції!


38-річного громадянина України затримали співробітники Центрального слідчого бюро поліції (CBŚP) у пункті пропуску “Дорогуськ”.\nЧоловіка підозрюють у спробі незаконно отримати 26 млн злотих. Гроші мали бути виплачені страховими компаніями після того, як українець інсценував власну смерть внаслідок нещасного випадку на батьківщині, пoвідoмляє Yavp.pl з пoсиланням на сайт CBŚP.\nІсторія почалася наприкінці жовтня 2019 року. Тоді кілька страхових компаній у Польщі отримали від громадянки України документи на відшкодування у зв’язку зі смертю її сина, який нібито загинув у липні. У документах було вказано, що трагічна смерть настала після зіткнення двох човнів на Київському водосховищі. Чоловік начебто випав за борт та потонув, а його тіло знайшли тільки у вересні, після чого відразу кремували.\nЗа справу взялися польські правоохоронці. Вони встановили, що українець з жовтня 2018 по січень 2019 року застрахував своє життя в 20 страхових компаніях у Польщі на загальну суму 26 млн злотих. Також вияснили, що в грудні 2018 року українець отримав громадянство Польщі, про що не поінформував жодну страхову компанію.\nПід час подальшого розслідування з’явилися інші факти: українець, який нібито загинув, після уявної смерті встиг побувати в низці країн Європи (Великобританія, Туреччина, Кіпр), користуючись польським паспортом. Так правоохоронці дійшли висновку, що йдеться про інсценування смерті з метою незаконного отримання великої суми страхових виплат.\nКреативного громадянина України затримали 30 серпня 2020 року в Дорогуську. За вчинене шахрайство йому загрожує до 10 років в’язниці. Поки що рішенням суду чоловіка взяли під варту на 3 місяці. Українська сторона також почала розслідування у зв’язку з цією ситуацією.\nПеревірять також і поліцейських, які займалися справою так званої загибелі чоловіка на Київському водосховищі, та співробітників судмедекспертизи. Крім того, слідство займеться й матір’ю українця, яка подала фальшиві зізнання.\nЯк не стати жертвою шахраїв, здійснюючи покупки через Інтернет\nЗа нелегальне працевлаштування 20 українців фірму в Литві оштрафували на 17 тисяч євро\nРозроблена українцями міжнародна «схема» приносила €10 млн щомісяця\nШахрай просто із СІЗО через сайти знайомств виманив у п’ятьох жінок 1,3 млн\nУ США засудили українця за шахрайство на $10 мільйонів під час роботи в Microsoft\nБіля Львова поїзд протаранив маршрутний автобус. Обійшлось без жертв\nУ центрі Києва на Майдані Незалежності обвалилася стеля в переході: фото, відео\nУкраїнець впав з шестиметрової висоти на будові у Варшаві\n15 людей згоріли живцем у будинку для літніх людей у Харкові - подробиці\nСмертельна пожежа у Харкові: названа попередня причина\n13:05 Біля Львова поїзд протаранив маршрутний автобус. Обійшлось без жертв\n12:48 Проект програми розвитку освіти Львівщини на 2021/2025 рр. передбачає витрат на 200 млн грн


Невідомі хакнули особисту сторінку судді Гребінківського райсуду Полтавської області - "Антидот"\nНевідомі хакнули особисту сторінку судді Гребінківського райсуду Полтавської області\nУ мережі Facebook особисту сторінку виконуючої обов’язки голови суду Гребінківського районного суду Полтавської області Лесі Федорак намагалися хакнути невідомі. Про це повідомляє прес-служба суду.\nУ повідомленні вказано, що зараз суддя не має доступу до сторінки, тому не несе відповідальності за подальше розміщення інформації на сторінці.\nНагадаємо, раніше «Судово-юридична газета» повідомляла, що суддя ВС звернувся з заявою Вищої ради правосуддя про втручання в його діяльність як судді. Невідомі хакнули його телефон. На нього надійшло СМС з кодом доступу до Інтернет-сервісу текстових повідомлень, зареєстрованого за його номером телефону.\nКрім того, ми писали, що Служба безпеки України підтвердила нову хакерську атаку російських спецслужб на інформаційно-телекомунікаційні системи держорганів України. Хакери використовували нові зразки шкідливого програмного забезпечення, функціональні можливості якого передбачають віддалене адміністрування процесів операційної системи і копіювання файлів, стеження за діями користувачів, перехоплення паролів.


Цілюща сила вівсянки - Piвнe-Paкуpc\nЦілюща сила вівсянки\nТі, хто не уявляє свого сніданку без вівсяної каші, можуть претендувати на звання здорових людей планети, - вважають фахівці. Гастроентерологи стверджують, що вівсянка попереджує захворювання шлунку, а кардіологи рекомендують її для профілактики серцево-судинних захворювань та зниження рівня “поганого” холестерину. І найголовніше - у цих диво-пластівців немає побічних дій. А ще:\n• вівсяна каша володіє антистресовим ефектом. Тому вона буде особливо корисна тим, хто часто впадає у хандру, довго не може заснути, постійно нервує через дрібниці. Секрет “заспокійливої” каші у вітамінах групи “В”, яких достатньо у вівсянці. Саме ці вітаміни відповідають за наші нерви, густе волосся, чисту шкіру;\n• постійний прийом вівсяної каші зможе зробити вас не лише спокійними, а й розумнішими, покращити роботу, додати бадьорості та хорошого настрою;\n• налягати на вівсянку варто й тим, хто хоче зберегти розумові здібності і хорошу пам’ять до самої старості, позаяк, нормалізуючи рівень холестерину, вона допомагає позбутися бляшок у судинах;\n• якщо у вас гарний апетит, приборкати який не може вівсянка, після невеликої порції каші можна добре поснідати (ковбаса, яєчня, канапки з будь-якою кількістю масла) і ваш організм не постраждає, оскільки “вівсяна прокладка” не дасть шкідливому холестерину потрапити у кров і відкластися на стінках судин;\n• особливо корисна вівсяна каша для мешканців великих міст із несприятливою екологією, оскільки має властивості виводити із організму токсини та солі важких металів;\n• для зміцнення кісток і зубів, а заодно запобігання карієсу, необхідно замочити у холодній воді геркулесові пластівці і залишити на 3 години. Потім їх варять до готовності і вживають без обмежень;\n• якщо ви потерпаєте від підвищеного тиску і щоб просто захистити серцево-судинну систему, випивайте щоденно півсклянки вівсяного відвару. Для цього необхідно взяти склянку зерен вівса і кип’ятити у літрі води доти, поки вода не википить наполовину. Затим процідити;\n• вівсяний кисіль - визнаний засіб для лікування захворювань шлунку, кишківника, панкреатиту, коліту й отруєнь. Вівсяний кисіль добре регулює роботу кишківника при закрепах. Приготувати його зовсім нескладно. Крупу заливають холодною кип’яченою водою в пропорції 1:1, кладуть небагато дріжджів або шматочок житнього хліба і залишають бродити на 12 годин. Каструлю з киселем щільно укутують, аби зберігалося тепло. Потім зливають рідину, доводять до кипіння і - кисіль готовий. Споживайте на здоров’я!\n01.03.2012 Віктор МЕЖОВ


Залізовмісткий сплав Латунь Цинковий безнікелевий сплав\nКвадрат Крапля Маркіз Овал Плоске коло Прямокутник Цап\n6.5 мм 8 мм 8.5 мм 9 мм 10 мм 12 мм 13 мм 14 мм 15 мм 18 мм 23 мм 25 мм 26 мм 28 мм 31 мм\n6 мм 8 мм 9 мм 10 мм 12 мм 13 мм 14 мм 15 мм 18 мм 20 мм 25 мм 26 мм 28 мм 31 мм\n1 мм 1.2 мм 1.3 мм 1.5 мм 2 мм\nAntique Bronze Golden Platinum\nОправа-цап Golden, крапля 10*7мм, шт\n674 на складi\nОправа для вставки (кабошон, Ріволі і ін.) 10 * 7мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього по периметру розташовані 4 отвори.\nОправа-цап Golden, крапля 10*6.5мм, шт\nОправа для вставки (кабошон, Ріволі і ін.) 10 * 6,5мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього по периметру розташовані 4 отвори.\nОправа-цап Golden, для вставки 10*8мм, шт\n188 на складi\nОправа для вставки (кабошон, Ріволі і ін.) 10 * 8 мм з затискними лапками-цапами. Колір під жовте золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього по периметру розташовані 4 отвори.\nОправа-цап Golden, для вставки 12мм, шт\nОправа для вставки (кабошон, Ріволі і ін.) 12мм з затискними лапками-цапами. Колір під жовте золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього по периметру розташовані 4 отвори.\nОправа-цап Golden, квадрат 12мм, шт\n37 на складi\nОправа-цап Golden, крапля 13*8мм, шт\nОправа для вставки (кабошон, Ріволі і ін.) 13 * 8 мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього по периметру розташовані 4 отвори.\nОправа-цап, прямокутна 13*9мм, шт\nОправа для вставки 12 * 8 мм з затискними лапками-цапами. Колір під жовте золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа пожет використовуватися в якості пришивної оправи, для цього в кутах розташовані отвори.\nОправа-цап Golden, для вставки 14мм, шт\n64 на складi\nОправа для вставки (кабошон, Ріволі і ін.) 14мм з затискними лапками-цапами. Колір під жовте золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього по периметру розташовані 4 отвори.\nОправа-цап Golden, маркіз 14*6мм, шт\n38 на складi\nОправа для вставки (кабошон, Ріволі і ін.) 14 * 6мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього по периметру розташовані 4 отвори.\nЦап Golden, маркіз 14*6мм, шт\nОправа-цап Golden, крапля 14*10мм, шт\nОправа для вставки (кабошон, Ріволі і ін.) 14 * 10мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа пожет використовуватися в якості пришивної оправи, для цього по периметру розташовані 4 отвори.\nОправа-цап Golden, для вставки 14*10мм, шт\nОправа для вставки 14 * 10мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа пожет використовуватися в якості пришивної оправи, для цього в кутах розташовані отвори.\nОправа-цап Golden, овал 14*10мм, шт\n164 на складi\nОправа для вставки 14 * 10мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього в кутах розташовані отвори.\nОправа-цап Golden, квадрат 15мм, шт\nОправа для квадратної вставки 15мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього в кутах розташовані отвори.\nОправа-цап Golden, для вставки 18мм, шт\nОправа для вставки (кабошон, Ріволі і ін.) 18мм з затискними лапками-цапами. Колір під жовте золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа може використовуватися в якості пришивної оправи, для цього по периметру розташовані 4 отвори.\nОправа-цап Golden, крапля 18*13мм, шт\nОправа для вставки 18 * 13мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа пожет використовуватися в якості пришивної оправи, для цього в кутах розташовані отвори.\nОправа-цап Golden, для вставки 18*13мм, шт\nОправа-цап Golden, крапля 25*18мм, шт\n57 на складi\nОправа для вставки 25 * 18мм з затискними лапками-цапами. Колір під золото. Зверніть увагу , що розмір оправи-цапа трохи менше ніж розмір кабошона - це дозволяє візуально не закривати кабошон або страз і максимально залишити його відкритим. Оправа пожет використовуватися в якості пришивної оправи, для цього в кутах розташовані отвори.\nОправа-цап, прямокутна 25*18мм, шт\n12 на складi


Харчові документальні фільми, Обов’язково дивитися\nІсторія документальних фільмів про їжу, які зробили серйозний вплив, сягає останніх 10 років, але особливо в останні роки з'явилися такі смачні документальні фільми, що ви хочете дивитись деякі з них знову і знову.\nСьогодні кожен має документальний фільм про їжу відповідно до своїх інтересів: здорове харчування, досвід харчової промисловості, управління ресторанами, органічне землеробство, дієта, ожиріння тощо ... Якщо ви хочете подивитися щось веселе, повчальне та / але голодне (іноді апетитне) Ви повинні поглянути на документальні фільми про кулінарію, які ми рекомендуватимемо нижче.\nРобіть свої нотатки та шукайте в Інтернеті ці смачні фільми. Давай, давайте!\nСупер розмір мене\nДокументальний фільм, який отримав нагороду за найкращу режисуру на кінофестивалі в Санденсі в 2004 році, є справжньою класикою Моргана Сперлока. Сам Сперлок починає їсти лише 3 рази на день у McDonalds протягом місяця, щоб побачити ефект ожиріння та дієти швидкого харчування, і за цей час ми обидва стежимо за розвитком його здоров’я (погіршенням) і стаємо відомими звичками до швидкого харчування в США.\nКомедійний актер Том Ногтон також знімає документальний фільм " Товста голова " у відповідь на прибуток та відсотки, які захопив фільм . Метою цього документального фільму, який критикує Super Size Me, є схуднення, харчуючись лише ресторани швидкого харчування протягом 1 місяця. Цікаво переглянути ці два документальні фільми спиною до спини.\nДокументальний фільм 2008 року був перекладений турецькою мовою як "Продукти харчування". Фільм вивчає вплив харчових звичок на здоров’я та спирається на тезу про те, що „багато хвороб можна вилікувати лише правильними продуктами”.\nДокументальний фільм, присвячений багатьом різним темам, таким як втрата ваги, лікування природних захворювань на рак, перенасичення вітамінами, ефективні методи детоксикації, також включає багато думок експертів.\n"Харчові питання" можуть стати хорошим вибором, щоб поглянути на сфери охорони здоров’я та харчування з іншої точки зору та оновити інформацію.\nДокументальний фільм "Food, Inc", знятий режисером Еммі Робертом Кеннером у 2008 році, який розглядає харчову промисловість з зовсім іншої точки зору, вже потрапив до списку найкращих документальних фільмів. У першому реченні документального фільму ми чітко підказуємо решту: «Наші харчові звички змінилися більше за останні 50 років, ніж за попередні 10 000 років».\nЯкщо вам цікаво про основні причини зміни наших харчових звичок, вам неодмінно слід подивитися Food Inc.\nСправа смаку: Обслуговування Поля Лейбрандта\nНомінований на "Еммі" документальний фільм, знятий режисером Саллі Роу, був перекладений турецькою мовою як "Bir Tat Matelesi" Фільм розповідає про кулінарну історію та 8-річний успіх амбіційного та не менш талановитого шеф-кухаря Пола Лібрандта.\nРухома та надихаюча історія Лейбранта з двома зірками Мішлена показує нам справжнє обличчя бути успішним кухарем ... Довгий робочий час, творчі болі, спалахи гніву, безробіття, несумісність.\nЦе підходящий вибір для тих, хто цікавиться кухнею і хоче переглядати документальний фільм, не турбуючись про обмін повідомленнями.\nДзіро Мріє про суші\n85-річний майстер суші Джиро Оно, який сприймає суші як мистецтво, є власником легендарного суші-ресторану в Токіо, який складається з 10 столів під назвою "Sukiyabashi Jiro".\nЦей біографічний документальний фільм, який є майже життєвим уроком, повинен дивитись не лише любителі суші, а й усі, хто цікавиться їжею.\n“Hungry For Change” - це виробництво, яке займається багатьма проблемами, такими як втрата ваги, ефективні методи детоксикації, припинення харчової залежності та позбавлення від целюліту.\nДокументальний фільм, який також торкається емоційних аспектів бажання схуднути та дотримання дієт, слід переглянути тим, хто цікавиться невідомими аспектами харчової та дієтичної промисловості. Не пропустіть тих, хто хоче дізнатися, як наша зовнішність впливає на нас і як вони можуть змінити наші нездорові звички в кожну мить нашого життя.\nТовстий хворий і майже мертвий\nАвстралієць Джо Крос, який страждає ожирінням, їде до США, щоб відновити своє здоров'я, і починає дотримуватися 60-денної дієти на рідині. Хоча застосування 60-денної рідкої дієти є радикальним та спонукальним до роздумів методом схуднення, воно цікаве та повчальне з точки зору того, щоб підкреслити, що «тіло також має відпочивати».\nПодорожуючи по США протягом 60 днів, історія схуднення та подорожей Джо Кроса стане мотиваційним вибором для тих, хто хоче схуднути.\nТри цікаві ресторани та історія їх власників ... 150-річний ресторан в Айові, придорожній мексиканський ресторан та три зірки Мішлена в Чикаго. Забарвлений різноманітністю, фільм завойовує серця, підходячи до зв’язків між їжею та стосунками з іншої точки зору. Spining Plates - це виробництво, яке не повинні пропустити ті, хто хоче одного дня відкрити власний ресторан.\nЗнятий в 2006 році документальний фільм режисера Кріса Тейлора вражає і водночас спонукає до роздумів. Тема виробництва, яке збирає такі відомі імена, як Вольфганг Пак, Майкл Поллан та Ден Барбер, може бути підсумована як зміна, яку зазнала їжа в США.\nФільм, який торкається багатьох різних тем - від руху за органічне сільське господарство, що розпочався в Каліфорнії, до наслідків зміни нашого вибору їжі на наше здоров'я, розглядається як найбільш технічно успішний документальний фільм про їжу.\nТроє старшокласників із Філадельфії, які мріють стати кухарем, а їхнім наставником є легендарний шеф-кухар Вілма Стефенсон. Постановка, яка наповнена цікавими персонажами, одночасно і весела, і надихаюча. Особливо, якщо вам подобаються кулінарні шоу в стилі реаліті-шоу, вам це сподобається.


Анонс події. Форум «Туристичний бізнес як перспектива успіху Івано-Франківського регіону»\nЦентр підтримки бізнесу м.Івано-Франківськ запрошує Вас на форум «Туристичний бізнес як перспектива успіху Івано-Франківського регіону».\nЗахід організовується Центром підтримки бізнесу на базі Клубу Ділових Людей у м.Івано-Франківськ у рамках ініціативи EU4Business Європейського Союзу за підтримки ЄБРР.\nФорум орієнтований на власників та управлінців туристичного бізнесу (HoReCa, туристичні оператори, логістичні та транспортні компанії тощо), громадськість і владу та має на меті напрацювати шляхи розвитку туристичного бізнесу в регіоні та об’єднати задля цього гравців туристичної індустрії.\nФорум відкриває для учасників наступні можливості:\n- налагодити контакти з сотнею гравців туристичного ринку під час Business Networking;\n- ознайомитися з новітніми трендами в туристичному бізнесі;\n- дізнатися про можливості розвитку бізнесу від ЄБРР;\n- дізнатися про можливості та переваги розвитку бізнесу шляхом об’єднання зусиль гравців туристичної індустрії.\nДля кого: Власники та управлінці туристичного бізнесу (HoReCa, туристичні оператори, логістичні та транспортні компанії тощо).\nЧас та дата: 10 жовтня (вівторок), реєстрація розпочнеться о 9.00.\nФінансове забезпечення: безкоштовно (грантово) для учасників, які заповнять аплікаційну форму та отримають підтвердження від організаторів. (Вартість участі покриває грант, наданий Європейським Союзом в рамках ініціативи EU4Business.)\nЗаповнити аплікаційну форму\nЦя програма реалізується Європейським банком реконструкції та розвитку (ЄБРР)і фінансується в рамках ініціативи EU4Business Європейського Союзу


Після закінчення терміну подання нульової декларації податкова жорстко перевірить | Діловий Переяслав\nПісля закінчення терміну подання нульової декларації податкова жорстко перевірить\n24 Жовтня, 2021 Діловий Переяслав декларація, нульова, податкова\nТі українці, які вирішать подавати нульову декларацію (декларанти), повинні будуть надати податківцями інформацію не лише про майно, що перебуває в їхньому одноосібному володінні, але і яким вони володіють спільно з кимось. Крім того, декларуванню підлягає все майно, що перебуває як в Україні, так і за її межами. Згідно з роз’ясненням Державної податкової служби, до такого майна належить, зокрема, нерухомість – земельні ділянки, об’єкти житлової та нежитлової нерухомості (й недобудовані).\nКрім того, декларувати потрібно:\nрухоме майно – транспортні засоби, самохідні машини та механізми, предмети мистецтва та антикваріату, дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо;\nвизначені законом цінні папери та/або фінансові інструменти;\nчастки (паї) у майні юридичних осіб або в утвореннях без статусу юридичної особи;\nкорпоративні права, майнові права на об’єкти інтелектуальної власності;\nправа на отримання дивідендів, відсотків або іншої майнової вигоди.\nКрім цього податкова вимагає обов’язкового зазначення низки інших активів. До них належать:\nмайно, банківські метали, що не розміщені на рахунках;\nпам’ятні банкноти та монети;\nмайнові права, які або належать декларанту, або які можуть приносити йому дохід (і при цьому він не віддає власнику цього майна частину належного йому доходу).\nЯк нараховується податковий збір\nНайпростішим способом визначити, скільки потрібно заплатити державі за володіння тим чи іншим майном, що розміщене або зареєстроване в Україні, є самостійне визначення його вартості. Однак у цьому випадку є низка винятків. Ідеться про:\nтранспортні засоби та інші самохідні машини та механізми;\nкоштовні камені та вироби з них.\nВ іншому випадку розмір платежу визначатиме сама податкова. І для цього вона братиме до уваги:\nвитрати декларанта на придбання об’єкта декларування;\nоцінювальну вартість об’єкта. Вона проводитиметься відповідно до законодавства країни, в якій об’єкт міститься;\nномінальну вартість прав грошової вимоги;\nвартість придбання корпоративних акцій або їхню біржову вартість (станом на час подання декларації);\nвитрати на придбання цінних паперів та інших фінансових інструментів, що не допущені до біржових торгів тощо.\nВартість же дорогоцінних металів визначатиметься шляхом перерахунку ваги до їхньої закупівельної ціни. При чому спиратися податківці будуть на ту ціну, яку визначить Національний банк України на момент подання декларації.\nЧи будуть змушувати подавати нульову декларацію\nЗа законом, подання нульової декларації є добровільним. Тобто, змушувати це робити українців податківці не будуть.\nПроте після закінчення терміну подання нульової декларації (а він закінчується 1 вересня 2022 року) податкова почне жорстко перевіряти всіх, хто цього не зробить. Відповідний законопроєкт уже розробляється.\n← Страховий поліс: вимагати його поліція не завжди має право\nЩе дві області перейшли до “червоної” зони →\nCOVID-19: з якими питаннями можна звертатися в новий контакт-центр\n“Пекло на землі”: до лікарні в Черкасах привезли пошматованого 6-річного хлопчика\n28 Серпня, 2021 Діловий Переяслав\nНеякісний газ за “якісною” ціною\n27 Жовтня, 2021 27 Жовтня, 2021 Діловий Переяслав


Аляскинський маламут - сніжний дивак. | Kit-Sobaka\nАляскинський маламут - сніжний дивак.\nРодина Аляскинських маламутів - морозна сніжна Аляска, і зовнішність собак у всьому відповідає суворого клімату: природа наділила їх міцною статурою і сильними ногами, забезпечила порослими хутром подушечками на лапах, що не дозволяють тваринам провалюватися в замети, обдарувала довгою, густою і жорсткою шерстю.\nВиразна вовча маска на морді в поєднанні з чуйно стоять вухами надають маламутов схожість з сірим розбійником, але це тільки видимість: характер собак відрізняється дружелюбністю і врівноваженістю. Навчати кмітливих вихованців - одне задоволення: єдине, про що слід пам'ятати вихователям, так це про те, що в процесі навчання бажано уникати прийомів неприкритого тиску. Маламути не терплять тиску і в деяких ситуаціях можуть проявляти неабияку впертість, наполягаючи на своєму.\nСаме тому ще в щенячому віці до собаки важливо донести справжній стан речей, ясно давши зрозуміти, хто ватажок в «зграї». Інакше маламут буде рости в абсолютної впевненості, що саме йому належить незаперечне право на лідерство, і щосили його відстоювати.\nВтім, деяку частку незалежності енергійному вихованцеві надати все-таки доведеться - це необхідно для того, щоб пес не втратив навичок приймати самостійне рішення в критичних обставинах, коли покладатися доводиться не на команду людини, а на власне чуття.\nІ хоч відданість Аляскинських маламутів господарям заслуговує хвалебною оди, сторожа з «сіверян» виходять досить посередні. А все через безмежної довіри до людей і відсутності природного агресії. Є відомості, що в процесі виведення породи з числа претендентів на селекційну роботу блискавично вибували ті пси, що були помічені навіть в мізерній ворожості по відношенню до людини: аж надто міцними нитками пов'язані долі людей з поведінкою робочих собак.\nЗате витривалості цих роботяг позаздрять і найміцніші побратими, адже древні ескімоси виводили їх для перевезення вантажів будь-якої тяжкості в найскладніших кліматичних умовах. До речі, і свою назву аляскинські ваговози успадкували від найменування племені тих самих ескімосів - мелмьютов, які по праву вважаються засновниками чудової породи.\nЩоб собаки породи Аляскинський маламут не втратили природну міць в умовах кам'яних джунглів, господарям доведеться забезпечити своїм енергійним вихованцям щоденні пробіжки і регулярні виснажливі тренування. Не зайвим буде подбати і про участь своїх підопічних в вейтпуллінге - змаганнях з перетягування тягарів, де собаки не тільки зможуть у всій красі продемонструвати силу і витривалість, але і задати неабияку роботу своїм м'язам і сухожиллям.\nДо речі, щодо активності. Якщо місцем вигулу вихованцеві буде служити присадибна ділянка, подбайте про надійний захист грядок з редискою-морквиною і клумб з улюбленими квітами: маламути обожнюють проводити час за риттям маленьких ямок і значних «котлованів». Раніше таким чином вони добували собі прожиток - гризунів, що мешкають під шаром мерзлої землі, а тепер просто розважаються, не підозрюючи, що завдають обожнюваним господарям істотної шкоди.\nЗабезпечивши енергії вихованця мирне русло, ви отримаєте розумного товариша, незамінного компаньйона, веселого партнера по іграх, витривалого помічника і надійного друга.\nВ характері робочої їздовий собаки закріплено тільки два види поведінки - підпорядкування і лідерство. Тому господареві дуже важливо відразу взяти на себе роль ватажка, вказати тварині його підлегле місце в ієрархії і надалі продовжувати наполегливе і послідовне домінування. Ті ж правила повинні дотримуватися і інші члени сім'ї. Але слід пам'ятати, що маламут - собака з великим почуттям власної гідності, і надмірно жорстке, непослідовне, несправедливе поводження з нею неприпустимо.\nМаламути - дуже розумні собаки, вони легко схоплюють, чого від них хочуть. Проблема виникає в сталості виконання команд. Ці собаки вважають за краще самі вирішувати, що їм робити, а тому домогтися від них стабільного слухняності нелегко. Найкраще звернутися за допомогою до професійного інструктора на дресирувальних майданчиках і чим раніше, тим краще. Але і тоді можливі зриви - гуляти з маламут потрібно тільки на повідку.\nЕскімоси ставилися до своїх собакам не просто, як до підручним тваринам, а як до повноцінних членів сім'ї. Саме тому, на відміну від представників інших їздових порід, маламути відрізняються великою відданістю своїй «зграї» і гостро потребують уваги з боку людини. Деякі власники навіть порівнюють їх з символом собачої відданості - акитой-іну. Маламути ніколи не проявлять агресії і по відношенню до всіх членів сім'ї демонструватимуть любов і прихильність.\nДоброзичливі маламути можуть стати прекрасними компаньйонами для дітей в їхніх іграх. Однак слід пам'ятати, що це велика собака, і тримати спільне веселощі під контролем. Також, якщо ви не хочете, щоб маламут почав виховувати ваших дітей замість вас, навчіть їх правилам взаємин з собакою. Маламути звикли жити зграєю і тому ця собака прекрасно підходить для великої родини.\nХоча спочатку маламути і попереджали ескімосів про наближення чужинців або небезпеки, це абсолютно не охоронна собака. Очікувати від неї, що вона затримає грабіжника або тим більше спеціально вчити її захисно-караульної служби, не можна. Максимум, що ви можете очікувати від маламута - це попереджає гавкоту.\nМаламути схильні до з'ясування відносин з побратимами однієї статі, і в родині, де кілька собак, будуть намагатися встановити лідерство. З кішками відносини можуть складатися непросто, якщо тварини не виросли разом.\nМаламут - здорова собака з природною зовнішністю і без будь-яких спадкових проблем, яка може радувати вас 12-15 років.\nМаламута можна містити в міській квартирі, якщо ви готові приділяти достатньо часу прогулянкам і спілкуванню з ним. Ці собаки, спочатку жили великими зграями, на самоті можуть занудьгувати і почати шукати розваг того сорту, який вам навряд чи сподобається. Прекрасним варіантом для утримання маламута буде заміський будинок з ділянкою, але слід мати на увазі, що ці собаки обожнюють рити землю, так що, якщо шкода газону, краще обладнати вольєр, в якому залишати вихованця на час своєї відсутності.\nМаламути створені для роботи, і найкращим господарем для них стане людина, яка сама любить фізичні навантаження. Маламут із задоволенням розділить зі власником будь-які види активного відпочинку. Цих собак не можна використовувати для собачих перегонів або гонок на упряжках, зате нести на своїй спині рюкзак в поході і тягти за собою вантаж, наприклад, санки з дитиною - це робота якраз для нього.\nЯк все породи з густим підшерстям, маламути вимагають інтенсивного щоденного вичісування один-два рази на рік під час линьки. Миття необхідно в міру забруднення, але треба сказати, що шерсть цих собак володіє водо- і брудовідштовхуючим властивостями, а тому швидко очищається сама.\nМаламути із задоволенням з'їдять все, що їм дасть господар, і ще обов'язково пошукають їжі в околицях, не гребуючи і смітники. Але фортеця і фізична сила цієї робочої собаки не сумісна із зайвою вагою, тому потрібно стежити за її харчуванням і годувати за нормою, яка визначається частотою та інтенсивністю фізичних навантажень.\nРозум, відданість, повна відсутність агресії, підходить для великої родини з дітьми.\nСамостійний характер, досить важко піддається вихованню і дресируванню.


Автору пісні "Файне місто Тернопіль" підготували подарунок | Тернопіль Online\n3.10.2016 3.10.2016 682\nАвтору пісні “Файне місто Тернопіль” підготували подарунок\n3 жовтня музиканту, діджею, вокалісту гурту “Брати Гадюкіни” Сергію (Кузі) Кузьмінському виповнилося б 54 роки. На музичній сцені працював з 17 років у складі філармонічних колективів. Помер 3 серпня 2009 року в Києві після тривалої хвороби (рак гортані). Завтра об 11.30 на одному з будинків у центрі Тернополя (той, шо одразу за пам`ятником Іванові Франкові) планують відкрити анотаційну дошку на його честь. Вона буде присвячена “правдивій казці” створення славетної пісні “Файне місто Тернопіль”.\nЗ ким тільки не порівнювали Сергія Кузьмінського: його нарекли і українським Джимом Моррісоном, й українським Міком Джагером, і навіть Елвісом Преслі. Мирослав Кувалдін висловився лаконічно, що світ ловив Кузьмінського, та не впіймав, провівши паралель із Григорієм Сковородою, і тут не посперечаєшся. А гітарист «Гадів» Андрій Партика на початку концерту сказав, що Кузя – це Шевченко і Гоголь української музики.\n“Проте, здається, якщо вже вдаватися до літературних аналогій, доречніше вважати, що Кузя – Котляревський пострадянської музичної України, – пише tyzhden.ua.\n– Насамперед тому, що до нього українськомовного року не існувало. І львівський гурт «Брати Гадюкіни», у найпершому своєму складі, де Кузьмінський ще не був фронтменом, починав із пісень російською. А тоді, як зазначив Олег Скрипка, з пісні «Всьо чотко» (однієї з перших, написаних Кузею) почалася перебудова в Україні. «Гадюкіни» показали, що у нас може бути рок-н-рол і що це можна робити українською.\nІ зробили вони це, як і класик літератури, без жодного пафосу і плачу над долею неньки-України, вдавшись до гумору – щиро, на повну сміючись над самими собою. Власне, в похмурі 90-ті стьоб та іронія були дуже доречні і надзвичайно потрібні. Можливо, в цьому один із секретів усенародної популярності «Гадів».\nТож саме з «Гадюкіних» почалася нова українська музика. Вони стали для багатьох поштовхом. Зрештою, «Брати Гадюкіни» і тоді, і тепер були явищем цікавим не лише в контексті розвитку української культури. Свого часу їх визнавали одним із найяскравіших рок-гуртів пострадянського простору, про них дуже схвально відгукувався, зокрема, легендарний Сєва Новгорцев у своїй передачі на ВВС.\nПаралель із Котляревським можна проводити і в аспекті «котляревщини» – хвилі епігонства, у випадку «Гадів» це була мода на суржик…”.\nБрати Гадюкіни, подарунок, Сергій Кузмінський\n“Я тебе люблю” від тернополян у півфіналі нацвідбору Євробачення\n18.01.2017 18.01.2017 672\nЗа право представляти Україну поборються Арсен Мірзоян, Міла Нітіч, Віталій …\nТіло жінки, яка зникла безвісти півроку тому, знайшли в полі на Тернопільщині\n20.04.2017 20.04.2017 1 049\nБездиханне тіло мешканки Тернопільщини, яка зникла безвісти ще у жовтні …\n19.11.2017 19.11.2017 570\nЖителі Тернопільщини масово купують авто з Європи. Так, лише за …\nНа Тернопільщині в р. Дністер знайшли тіло жінки, яка напередодні кинулась з мосту\n17.04.2019 17.04.2019 327\n16 квітня поблизу с. Діброва Монастириського району в р. Дністер, …\nТернопільські новини | "Тернопіль Online" © 2020 Загальний рейтинг 10 з 10. Всього 621 переглядів Вгору ↑


10 причин для спортивного дозвілля ваших дітей | Цікаво знати. Світ цікавих фактів\n1. Займаючись спортом ваша дитина може стати прикладом для інших дітей.\nСпорт в 21 столітті вийшов на новий вищий рівень. Спортсмени на даний час є відомими людьми, яких поважають. Він стає доступнішим для кожного з нас, але не всі займаються ним. Він є певною мірою, новизною який тільки проникає в маси. Починаючи займатись спортом дитина розширяє кругозір, самовдосконалюється, формує корисні риси характеру, що в майбутньому дозволять їй здобувати певні висоти. А зараз вона подає гарний приклад іншим дітям, завойовуючи в них повагу і тим самим вона самостверджується.\n2. Спорт покращує емоційний стан дитини.\nКористь спорту полягає в тому, що займаючись, діти будуть успішніше справлятись зі своїми обов’язками. Спорт є дієвим способом боротьби зі психологічною перевтомою, яку діти найчастіше можуть отримати під час щоденних шкільних занять. Крім цього, регулярні заняття спортом покращують емоційний стан дитини, а це в свою чергу призводить до підвищення загального самопочуття.\n3. Спорт робить дітей впевненішими в собі.\nДіти які займаються спортом стають виносливіше, вони зможуть легше долати фізичні і психічні навантаження з якими вони стикаються в буденному житті. Тут можна зрозуміти щоденну перемогу самих над собою. Перемогу над: лінню, слабостями, своїми відмовками. Діти навчаться досягати свої перші маленькі цілі, що послужить для них практикою в досягненні майбутніх уже дорослих цілей.\n4. Спорт є корисним для здорового і міцного сну в дітей.\nВиконання ряду вправ є запорукою здорового сну в дитини. Як ми знаємо дитина використовує більше вільної енергії ніж дорослий, в якого вся енергія є цілеспрямована на певну роботу. Дитина в свою чергу немає змоги використати повністю запас своєї енергії, що виливається в небажанні засинання і неспокійному сні. Спорт допомагає використати цю вільну енергію на фізичний розвиток дитини, і у висновку ми отримаємо спокійний і міцний сон.\n5. Спорт зробить ваших дітей більш організованими і дисциплінованими.\nЯк ми знаємо діти є непосидючими, причиною цього є зацікавлення до всього що відбувається навколо, вони тільки починають своє життя формують свій світогляд, вони бажають дізнаватись нової інформації, але в пошуку за цією інформацію вони можуть потрапляти в неприємні ситуації, спорт дає навики організування себе в таких неприємних ситуаціях (прикладом є групування при падіннях, прийоми самозахисту). Також спорт вчить поваги і толерантності як до суперника так і до інших людей з оточення.\n6. Спорт є корисним для зору дитини\nАктивний спосіб життя на 70% знижує ризик розвитку дистрофії сітківки. Дистрофія сітківки – невиліковна хвороба, яка перешкоджає нормальному читанню, водінню машини і не дає можливості розрізняти маленькі деталі предметів.\n7. Спорт покращує імунітет дитини.\nПомірне навантаження, також фізичні вправи для організму дитини є корисними. Помірні заняття спортом покращують обмін речовин, а також підвищують імунітет Вони активізують організм дитини,через що імунітет посилює свою дію, чим і покращує захист здоров’я дитини і зменшує можливість різних захворювань. Крім цього, спорт є дієвим засобом боротьби із застудою, грипом і іншими сезонними захворюваннями, пов’язаними з переохолодженням і ослабленням захисту організму.\n8. Спорт підтримує і стимулює роботу серця\nЯкщо у вашій родині поширені серцево-судинні захворювання, за допомогою спорту ви можете зміцнити серцевий. Фізична активність прискорює серцевий і дихальний ритм, що зберігає здоров’я серце.\n9. Спорт допомагає вивести з організму токсини.\nСучасна їжа яку ми кожний день споживаємо є не настільки корисною як колись в ній міститься невеликий відсоток шкідливих для нас речовин. Вони в свою чергу впливають на кожного з нас, але це відбувається поступово, особливо це шкідливо є для дітей. Виконання вправ підвищеної складності допомогло багатьом вирішити проблеми зі здоров’ям різного ступеня тяжкості – шкідливі токсини виходили з їхнього організму з потом.\n10. Спорт підтримує і вдосконалює упорно-рухову систему і вестибулярний апарат дитини.\nДіти носять важкі рубзаки і весь час проводять за партами, або комп’ютерами через що можуть виникнути проблеми з упорно-руховою системою. Певні вправи у спорті існують для зміцнення і покращення хребта, попереку, також спорт покращує координацію рухів.


Сатанів. Чи від вигуку римського полководця Тонилія: «Satto» (зупинися) - не знаю, але ти, Сатанове, був величним містом, яке не раз грабували і спалювали, нищили твоїх мешканців, і тому увійшов у сучасну цивілізацію не таким, як у свої ліпші часи. Тебе нищили турки, татари, поляки, росіяни і... свої... Соромно про це казати - але воно так було.\nОтож, хани, королі, імператори, гетьмани, вожді змішалися у цьому незвичному містечку, і більшість із них приходила зі злом. Такі вони, лише фрагменти історії Сатанова, історії захопливої і повчальної. І мені шкода, що місто, отримавши колись магдебурзьке право, нині - провінція, яку залишили без заслуженої уваги.\nКрім Сатанова, в Україні лише лічені населені пункти зберегли свої прадавні міські ворота. Навіть столичний Київ може похвалитися хіба що реконструкцією Золотих воріт та макетом Лядської брами.\n«Ото коли турки увірвалися наше місто, - розповів місцевий мельник Юрій Кошалко історію назви Сатанів, - то дуже здивувалися. Жителів у ньому вони зовсім не знайшли. Нікого! От вони й подумали, що їх Сатана забрав. Насправді всі жителі втікли через підземні ходи. У нас їх багато. Є даже такі, що возом проїхати можна. Є даже підземелля у три етажі. Сам бачив! Пацаном з друзями лазили у підземний хід монастиря. Довго йшли... Так в одному місці чутно, як над головами Збруч тече! А раніше ходи були до самого Кам'янця-Подільського і даже Хотинської крєпості..."