"До питання «бренд роботодавця» треба підходити системно", — Юлія Грабова, HR менеджерка «Рабен Україна» — RetailersUA\nГоловна—Партнери—«До питання «бренд роботодавця» треба підходити системно», — Юлія Грабова, HR...\nЦей рік був справжнім випробуванням, як для бізнесу, так і для всіх працівників. Керівникам компаній довелося в стислі терміни налагодити працю на віддаленні, при цьому зберегти ефективність роботи та мотивацію людей. Питання ефективного управління командою актуальні в усі часи, але особливо гострими вони стали в період невизначеності 2020 року. В інтерв'ю Юлія Грабова, HR менеджерка «Рабен Україна» розповіла, що в їх компанії зараз 70% офісу працює дистанційно, і першочергове завдання будь-якого керівника інформування працівників про нові цілі компанії, нові правила та процедури, проєкти, результати роботи. На думку Юлії бренд роботодавця мають абсолютно усі компанії, але з ним потрібно працювати системно.\n— У зв'язку з пандемією і карантином, як компанія «Рабен» перебудувала роботу офісу? Якщо у вас є віддалений режим роботи, то які інструменти вам знадобилися для того, щоб налагодити таку роботу?\n— Група Рабен оперативно відреагувала на події, які розгорталися навесні цього року і були пов’язані з пандемією коронавірусу. Було призначено команду з антикризового управління, яка відстежує ситуацію та вживає відповідні заходи. Зокрема, запроваджено дистанційну роботу для співробітників, функціональні обов’язки яких дозволяли це зробити. Зусиллями нашого ІТ-відділу працівники компанії були забезпечені необхідним інструментарієм та програмами. В умовах карантину особливо важливо залишатись на зв’язку. Тому ми почали використовувати не просто мобільний зв’язок, а програми для відеоконференцій (Teams, Zoom). В той же час були створені умови для безпечного надання віддалених доступів до ресурсів компанії. На початковому етапі на дистанційний режим роботи було переведено близько 50% працівників, нині цей показник сягає позначки 70%.\n— Які ваші рецепти – що потрібно для того, щоб команди могли ефективно працювати в умовах віддаленого доступу?\n— Навіть за звичайних умов для працівників важлива комунікація та поінформованість про те, що відбувається у колективі підрозділу, в компанії в цілому та розуміння своєї ролі в цьому. В умовах дистанційної роботи працівники віддалені один від одного, від компанії та процесів, які лежать за межами безпосередніх обов’язків. Тому я вважаю, що першочерговим завданням керівника є постійне інформування працівників про нові цілі компанії, нові правила та процедури, проєкти, результати роботи. Крім того, важливо забезпечити можливість спілкування між працівниками кожного підрозділу. Для цього не обов’язково потрібні офіційні канали комунікації. Спільні групи в різних месенджерах дозволяють швидко обмінюватись інформацією.\nМи на регулярній основі розповідаємо співробітникам про здобутки компанії. А нам є чим пишатись. Ось лиш декілька заголовків останніх новин: «Рабен Україна» та EDIN здійснили доставку вантажу із застосуванням е-ТТН», «Рабен Україна» автоматизувала передачу даних кур’єрам – новий програмний продукт для клієнтів Last Mile Connector», «У Групи Рабен новий веб-сайт», «Рабен Україна» на 70% збільшує зону з контрольованим температурним режимом на складі під Києвом», «Рабен Україна» збільшила перевезення вантажів на напрямку Польща-Україна в 4 рази».\n— Як правильно керувати і мотивувати людей – це актуальні питання для будь-якого бізнесу в усі часи. Але особливо актуально це стає в епоху невизначеності. Багато людей відчувають додатковий стрес, тривогу, що безумовно позначається на продуктивності праці. Яка роль роботодавця в таких умовах? Що ви робите для того, щоб зовнішні чинники надавали менший вплив на людей і їх результати?\n— На початку карантину ми організували для працівників онлайн-зустріч з психологом, щоб допомогти їм адаптуватись до ситуації. А згодом понад місяць в компанії діяла «Студія добрих новин». Звідусіль ми чули переважно тривожні новини. Метою ж «Студії» було нагадати працівникам про те хороше, що залишається так би мовити «за кадром». Ми висвітлювали різні теми, допомагали працівникам пригадати ті речі, які б створювали відчуття стабільності в цьому мінливому світі, розважали та проводили конкурси на тему роботи з дому.\nЗрештою, що може бути зроблено – має бути зроблено. Пробіг не Хрещатиком, так в онлайн форматі. День Вишиванки відзначали в закритій групі «Рабен Україна» на Facebook, розміщуючи святкові світлини. В День захисту дітей делегували колег до дитячого реабілітаційного центру. Життя продовжується, попри все.\n— Як у вас налагоджена фінансова мотивація менеджерів?\n— Вже багато років у компанії діє політика з преміювання, яка базується на принципах концепції «Управління за цілями» (Management by objectives, Peter Drucker). Для кожної групи працівників, об’єднаних ознакою спеціальності, маємо чіткі правила, що регламентують виплату премії. Всі працівники добре володіють інформацією про цілі та ключові показники ефективності, які вони мають досягнути, щоб отримати бонуси, а також про періодичність їх виплати. Посада менеджера, тобто керівника, передбачає більшу відповідальність, адже проєкти, над якими вони працюють, мають стратегічний характер і тривають не один місяць. Тому для менеджерів та топ-менеджерів цілі встановлюються на триваліший період. Вони охоплюють фінансові та операційні показники, а також цілі, спрямовані на розвиток компетенцій.\n— Якщо говорити про нефінансову мотивацію в «Рабен», то з чого вона складається?\n— Нефінансова мотивація – це і визнання досягнень працівника, і можливість навчатись та розвиватись, і розуміння своєї ролі в діяльності компанії та досягненні її цілей. Все це у нас є.\nКрім визнання досягнень працівника керівником, щоквартально ми відзначаємо працівників, які в своїх діях виходять за межі стандартних обов’язків і демонструють високу залученість, ініціативність, активність, докладають додаткові зусилля для досягнення бажаного результату. Цей проєкт має назву «Той, хто змінює Рабен на краще». Ми віримо, що такі працівники є рушійною силою прогресу і робимо все, щоб про них знав увесь колектив і брав з них приклад.\nДля тих працівників, які вносять пропозиції щодо покращення показників, заощадження витрат, оптимізації процесів, був запроваджений проєкт «Твоя ідея працює». Маєш ідею – запропонуй на розгляд керівництву. Якщо вона отримає достатню підтримку – здобудеш винагороду. Візьмеш участь в реалізації – також будеш нагороджений. Крім того, участь у такого роду проєкті – це отримання нового досвіду, що теж має мотиваційний ефект. Для тих, хто бажає розвинути свої мовні навички та оволодіти програмою Excel, були організовані відповідні курси. До занять з вивчення мов плануємо повернутись з нового року, а от усі навчальні прикладні матеріали з Excel, були розміщені на внутрішньому ресурсі і доступні кожному. До речі, цей курс був підготовлений за участю експертів компанії. Крім того, цього року стартував проєкт RUA Video Tutor. Його мета легко і доступно розповідати працівникам про сервіси загального користування. Формат коротких відео-уроків дозволяє перейти від нудних і не завжди дружніх інструкцій та зробити процес навчання легким, простим і доступним.\nДля професіоналів в операційній діяльності, які до того ж володіють іноземними мовами, відкрита можливість для участі в проєкті Special Forces, що діє на рівні Групи Рабен. Він полягає у виконанні завдань в бізнес-підрозділі Групи в одній з 13-ти країн Європи, де Рабен здійснює свою діяльність.\nВ докарантинні часи ми проводили різного роду командоутворюючі заходи як на рівні компанії, так і на рівні відділів. Наприкінці 2019 року відбувся місцевий чемпіонат з футболу серед команд регіональних підрозділів «Рабен Україна». Зустрілися чотири команди, що відстоювали право поборотися за престижний кубок – Кубок Групи Рабен. У підсумку перемогу одержала команда Львівського регіонального підрозділу та команда контрактної логістики з Києва. Кубок Групи Рабен, який мав відбутися 2020 року в Польщі, було скасовано в силу загальновідомих причин. Наші гравці з нетерпінням чекають на фінальні ігри.\nНині, в умовах карантину, ми пропонуємо колегам участь у конкурсах, які б відволікали від буденності і давали можливість заявити про себе. Так, наприклад, влітку цього року наші колеги надсилали нам свої фотороботи в рамках конкурсу «Покажи свій драйв». Кращі з них будуть опубліковані на сторінці Групи Рабен у Facebook. Загалом у цій соціальній мережі буде представлено команди бізнес-підрозділів Групи з усіх 13-країн.\nМи також розповідаємо реальні історії наших працівників на сторінках корпоративного журналу. «Горизонти Raben» – згусток позитивної енергетики та реальних справ. Тут все: і про наші досягнення, і про життя-буття регіональних підрозділів, і соціальні ініціативи, і несподівані, але цікаві факти робочих буднів департаментів компанії, і справжні історії про те, як і чим живуть люди з драйвом.\n— Розкажіть, будь ласка, докладніше про гру Manager of Choice. Для кого вона призначена? Які основні завдання її запуску? Яка механіка? Як ви оцінюєте результати - чи досягає вона поставлених цілей? Який зворотний зв’язок від учасників? Які проекти по гейміфікації у вас ще є в компанії / або плануються да запуску?\n— Результати регулярних досліджень залученості та задоволеності працівників вказують на очевидну річ – безпосередні керівники мають суттєвий вплив на досвід працівників в компанії. Щоб створити таке робоче середовище, де працівники будуть отримувати максимум позитивного, приємного досвіду, де побудована професійна взаємодія з працівниками, управлінські компетенції повинні бути добре розвинутими. Зусиллями проєктної команди, до якої входила Рада Директорів, керівники та працівники компанії, були створені найкращі практики з управління персоналом. Вони внесені до посібника, в якому наводяться конкретні приклади поведінки керівника в тих чи інших випадках. Я б сказала, що для керівника він має бути настільною книгою, що з плином часу не втрачає своє актуальності. Але ми вирішили, що забезпечити керівників посібниками та провести тренінг – недостатньо. Адже компанія Рабен – це команда людей, які мають драйв до інновацій та сучасних рішень. Тому було прийнято рішення про створення гри Manager of Choice. Ця гра – неймовірно цікавий та інноваційний інструмент розвитку працівників.\n— Що таке, на вашу думку, «бренд роботодавця» і як його формувати (якщо потрібно)?\n— Простими словами бренд роботодавця – це те, що про компанію думають та кажуть її працівники (нинішні та колишні), претенденти на роботу в компанії та ринок праці загалом. І хочемо ми цього чи ні, але навіть якщо ми не докладаємо зусиль, спрямованих на позитивне сприйняття бренду роботодавця, він в будь-якому випадку формується і формується неконтрольовано, що може завдавати компанії репутаційних втрат. Тому беззаперечно моєю відповіддю буде – так, бренд роботодавця має постійно бути у фокусі уваги HR-підрозділу та керівництва компанії, і до цього питання слід підходити системно. На додачу варто зазначити, що бренд має прямий зв’язок із рівнем задоволеності працівників. Адже яку б цікаву та яскраву рекламу своєї компанії ви не обрали, вона може бути нівельована несхвальними відгуками працівників. І навпаки, працівники, яким подобається бути частиною команди, будуть охоче підтримувати та розповідати про компанію. Іншими словами, бренд роботодавця – це стратегія залучення та утримання людей, які ефективно досягають бізнес-цілей організації та створюють бажаний імідж в цілому.\nПостійний діалог з працівниками на предмет сприйняття ними компанії, в якій вони працюють, вкрай важливий. Працівники «Рабен Україна» характеризують атмосферу в колективі як дружню, професійну та динамічну. Все це сприяє навчанню та вдосконаленню професійної майстерності кожного. Ми розуміємо, що найбільшою цінністю нашої компанії є люди, які задають ритм та спільно формують своє оточення завдяки старанності та залученості.


Проблема \_ Кримінал \_ Рейдерські схеми «Реєстрації нерухомості та бізнесу»\nОсь так виглядає будинок, де зареєстрована\nДніпровська філія КП у Дніпрі на Курчатова, 4.\nРеєстраторів тут нема\nГоловне слідче управління Нацполіції під час розслідування випадків несанкціонованого втручання у роботу Єдиного реєстру юросіб та Держреєстру речових прав на нерухоме майно обшукало київський офіс комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», яке має юридичну адресу в селі Павлинка Одеської області.\nПро це стало відомо з ухвали Печерського райсуду Києва за 22 травня 2018 року.\nОбшук відбувся 6 березня у рамках провадження 12018000000000048 від 26 січня 2018 року - в офісі на вул. Раскової. Поліція не знайшла в офісі реєстратора та потрібних документів, які мали би бути у підприємства такого роду діяльності. Проте слідчі побачили, що «флеш-носії державних реєстраторів із ключами доступу до реєстрів зберігаються не належним чином, облік проведених операцій щодо реєстрації не ведеться». При цьому у КП було вилучено понад $3 тис. та 67 тис. грн.\nЯк свідчать дані судового реєстру, дії реєстраторів КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» (раніше називалося КП Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області «Павлинське бюро реєтрації та інвентаризації») останнім часом активно оскаржуються в судах.\nТак, реєстратори цього КП без належних документів перереєстровують майно та фірми на рейдерів, знімають арешти з майна, що дозволяє його переписати на інших, скасовують договори оренди.\nТакож комунальні реєстратори підігрують рейдерам - відкривають у Єдиному реєстрі юридичних осіб реєстраційну справу вкраденого рейдерами підприємства і не закривають її. Після цього реальним власникам важко внести будь-яку інформацію до реєстру, навіть із рішенням суду на руках. Адже, якщо реєстратор скасує незавершену дію свого колеги, то він сам потрапить під перевірку Міністерства юстиції. Після чого реєстратора можуть покарати - відібрати доступ до реєстрів або і взагалі позбавити свідоцтва. Це підтверджує затримання начальника управління акредитації, контролю та моніторингу суб'єктів державної реєстрації Аліси Оскірко. Жінка вимагала 200 тис. грн за «неперешкоджання у здійсненні діяльності підприємства у сфері держреєстрації».\nПри цьому, деякі філії КП «Реєстрації нерухомості та бізнесу» є підприємствами-фантомами. Як виявила ГО «Бізнес-варта», за місцем реєстрації частина з цих філій відсутня.\nУ Вінниці на вул. Пушкіна, 1 у приміщенні 10 зареєстрована вінницька філія КП «Реєстрації нерухомості та бізнесу». Там реєстраторів не знайшли.\nТакож не виявилося КП за адресою реєстрації у Львові та Київській області.\nЄдине місце, де КП справді є - це офіс у Києві, на вул. Євгена Сверстюка, 21 (колишня Марини Раскової). Саме його обшукала поліція. КП розташоване за будинок від офісу Департаменту державної реєстрації Мін'юсту на Сверстюка, 15.\n«Наші гроші» склали список найпоширеніших порушень, де фігурують реєстратори КП «Реєстрації нерухомості та бізнесу».\nЗняли арешт з майна\nФірма ТОВ «ГК Укргаз» не доплатила 16 млн грн. Фонду гарантування вкладів за будинок у столичному районі Воздвиженка. Однак вона змогла перепродати цей будинок, бо реєстратор Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Світлана Янчук зняла арешт із нерухомості. Зробила це на підставі неіснуючого рішення суду, як з'ясувала телепрограма «ЦРУ».\nСкасували договори оренди\nТОВ «Віскар агро» вимагає через суд визнати недійсними правочини, договори, скасувати рішення та записи, більшість яких зареєстрував державний реєстратор Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Вячеслав Міхачов.\nФірма мала в оренді у приватних осіб понад 30 га землі. У договорах між орендарями і власниками землі не було передбачено право на скасування цих договорів в односторонньому порядку. Утім, 20 березня 2018 року реєстратор Міхачов на підставі отриманих листів від орендодавців скасував всі договори оренди, а через два дні перереєстрував право оренди за ТОВ «Агрокомплекс «Узин плюс».\nЗмінили власника землі і офісу\nУжгородська місцева прокуратура підозрює, що реєстратор Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» незаконно перереєстрував офіс банку та земельну ділянку в Ужгороді на іншого власника. Про це стало відомо з ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду.\nЯк повідомляють відкриті джерела, цим реєстратором є Костянтин Гребенюков. У грудні 2017 року реєстратор переписав банківську будівлю площею 754 кв м та землю під нею площею 0,03 га за адресою Ужгород, вул. Льва Толстого, 27а з ужгородської підприємиці Олени Ради на ТОВ «Номекстрейд». Підставою стала закрита ухвала Апеляційного суду Київської області, яка до підприємиці та її майна стосунку не мала взагалі.\nМіністерство юстиції 6 лютого 2018 року анулювало доступ реєстратору Гребенюкову до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Утім, через інших реєстраторів нерухомість уже перереєстрували на ТОВ «Сіднопер», а потім ще на ТОВ «Сіріус транс». Кримінальне провадження №42018071030000010 відкрито 21 лютого 2017 року за ч. 1 ст. 365-2 ККУ («Зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги»). Зараз Олена Рада судиться також в адміністративному суді, де вимагає скасувати рішення Гребенюкова.\nДругий випадок перереєстрації майна трапився у Сєвєродонецьку Луганської області. За даними Сєвєродонецької міської ради, реєстратор Луганської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Юрій Козлов без належних документів перереєстрував будівлю міського Льодового палацу спорту на «РВС банк» нардепа від БПП Руслана Демчака, пов'язаного з одним з найвпливовіших нардепів президентської фракції Ігорем Кононенком.\nЗа матеріалами кримінального провадження №42017131370000188 від 24 листопада 2017 року, комунальне підприємство КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» взяло кредит у «ТАС-Комерцбанку». В іпотеку місто заклало Льодовий палац. «ТАС» згодом отримав назву «Сведбанк», потім став «Омегою». Правонаступником «Омеги» став «РВС банк». Через суди «РВС» намагався стягнути Льодовий стадіон з Сєвєродонецька. Але суд банку відмовляв. Утім, реєстратор Козлов без рішення суду, яке необхідне відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеки», перереєстрував за банком право власності на будівлю Льодового палацу спорту.\nПро третій випадок «Наші гроші» вже писали. Реєстратор Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» переписав частину будинку у Києві на Андріївському узвозі, буд. 9, на іншого власника на підставі неіснуючого рішення суду.\nЗмінили власника, незважаючи на заборону відчуження\nКиївська місцева прокуратура №3 підозрює, що державний реєстратор Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», зловживаючи повноваженнями, щоб отримати хабара, нашкодила інтересам ПП «Селтік».\nЗгідно матеріалів кримінального провадження №12018100030001789, реєстратор 12 лютого 2018 року переписала нежиле приміщення хімічного цеху площею 13,5 тис. кв. м у Києві на вул. Червоноткацькій, 46, на «БГ банк», не зважаючи на заборону відчуження. При тому, що ухвалою Шевченківського районного суду Києва приміщення були арештовані, і, відтак, переписувати їх на іншого власника не можна було. За даними відкритих джерел, цим реєстратором є Світлана Янчук.\nФігурують у ланцюжку реєстраторів, через яких рейдерили майно\nУ лютому 2018 року Фонд гарантування вкладів заявив про крадіжку ділянки площею 113 га у столичному районі Оболонь. Ділянка була арештована, тому не могла змінити власника. Але протягом місяця її тричі перепродали. Як з'ясував проект «Викривач», документи на перереєстрацію ділянки оформлював, зокрема, представник Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Костянтин Гребенюков. Про рейдерство почали активно писати ЗМІ, які виявили, що останнім власником майна стала фірма «Інвестиційна долина» засновника «Concorde Capital» Ігоря Мазепи. Коли інформація стала публічною, землю повернули Фонду. При цьому всі реєстратори та нотаріуси, які фігурували в оборудці, заявили, що не проводили жодних реєстраційних дій, а їхні ключі зламали. Частині реєстраторів Міністерство юстиції заблокувало доступ до реєстрів, але вони розблокувалися через суд, заявивши, що нічого не реєстрували.\nБлокують доступ до реєстрів іншим реєстраторам\n2017 року рейдери захопили Братський маслопресовий завод (скорочено - БМПЗ) у Миколаївській області. Справжні власники заводу досягли через суд скасування реєстраційних дій, якими рейдери заволоділи заводом. Але 27 квітня 2018 року реєстратор Віктор Міхачов із дніпровської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ввійшов у Єдиний реєстр юросіб, відкрив реєстраційну справу фірми, під якою існує завод - ТОВ «НЕСТ» - і не закрив. Відтак, інші реєстратори, навіть за наявності в реального власника рішення суду, відмовлялися вносити будь-які записи у справу з причин, про які ми писали вище - за скасування реєстраційної дії ти потрапляєш у моніторинг Мін'юсту і можеш бути покараний.\nЦікавий момент. Щоб увійти в реєстраційну справу, реєстратор має зробити пояснення в реєстраційній справі, чому він туди заходить. Міхачов вказав, що вносить запис, бо до нього звернувся представник справжнього власника заводу з рішенням суду. Чого, як стверджують власники БМПЗ, не було.\nЩе «Наші гроші» помітили таку деталь. КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» зареєстроване за однією адресою з КП «Центр сприяння бізнесу міста Києва» у Києві, на вулиці Сверстюка, 21, в офісі 309. При тому, що комунальні підприємства формально різні, їхні реєстратори підігрують рейдерам та перешкоджають скасуванню реєстраційних дій рейдерів в однакових кейсах.\nНаприклад, вище ми писали про «вклад» у рейдерство Братського маслопресового заводу реєстратора КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Віктора Міхачова. Утім, у рейдерстві БМПЗ бачимо також реєстратора КП «Центр сприяння бізнесу міста Києва» Інну Петрушевську. Так, 2 лютого 2017 року Петрушевська відкрила в Єдиному реєстрі юросіб профайл ТОВ «НЕСТ» і не закривала тиждень. Через що реальні власники заводу не могли внести жодної реєстраційної дії до реєстру.\nПісля того, коли у серпні 2017 року Мін'юст позбавив акредитації КП «Центр сприяння бізнесу міста Києва», Інна Петрушевська перейшла працювати до Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу».\nКиївська філія КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу», у свою чергу, пов'язана з «КП «Реєстрація нерухомості». Так, за даними системи Youcontrol, Київська філія КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» раніше реєструвалася на столичному проспекті Перемоги, 131 у приміщенні № 3. Із березня 2018 року за цією ж адресою в цьому ж приміщенні зареєстровано КП «Реєстрація нерухомості».\nКомунальні підприємства, працівники яких можуть здійснювати реєстраційні дії, з'явилися у 2015 році. За законом, створити таке підприємство можна при будь-якому органі місцевого самоврядування. КП як суб'єкта реєстраційної діяльності акредитовує Мін'юст. Для цього у підприємства має бути не менше трьох реєстраторів, приміщення та комп'ютерна техніка.\nМоніторить діяльність КПшок теж Мін'юст через Комісію з питань розгляду скарг у сфері держреєстрації, яку очолює Віталій Гайдук. Також Гайдук очолює Департамент державної реєстрації та нотаріату міністерства юстиції, що розташовується, нагадаємо, у Києві на вул. Сверстюка 15 - через будинок від Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу».\nФБР завдяки «таємному» месенджеру затримало понад 800 міжнародних злочинців#2021-23 (06/09/2021)\nСуд відмовив у передачі приватному товариству одного з найбільших родовищ літію#2021-23 (06/09/2021)\nСБУ під контролем Медведчука могла возити кеш окупантам Плівки Медведчука-3#2021-22 (06/02/2021)


Перинатальний центр у Луцьку – унікальний для України проект, - гендиректор ВОДТМО\n30 Вересня 2017 09:29\nПеринатальний центр у Луцьку – це унікальний проект, яких немає в жодній області України. Адже тут обласна дитяча лікарня і перинатальний центр працюватимуть синхронно і будуть з’єднані переходами. Дитина перебуватиме під наглядом лікарів ще з утроби матері.\nПро це розповів генеральний директор ВОДТМО Сергій Ляшенко.\nЗа словами гендиректора ВОДТМО, у перинатальному центрі надаватимуть породіллям спеціальну допомогу 3-го рівня, яку не надають ні в районних лікарнях, ні в Луцькому пологовому будинку.\n«У перинатальний центр скеровуватимуть вагітних, у яких буде ризик не доносити дитинку або ж народити малюка з вродженими вадами. Одним словом, висококваліфіковані фахівці надаватимуть професійну допомогу у складних випадках», - каже Сергій Ляшенко.\nНагадаємо, згідно з планом, у перинатальному центрі буде три корпуси: акушерсько-гінекологічне відділення, жіноча консультація з центром планування сім’ї та неонатальний корпус як частина обласної дитячої лікарні.\n«Сьогодні ми змушені їхати за недоношеною дитинкою в район і транспортувати її реанімобілем у неонатальний центр ВОДТМО, - розповідає керівник неонатального центру Микола Гнатів. – Виїзна бригада працює цілодобово за будь-якої погоди. А ще не забувайте про якість наших доріг. Тому транспортування маленького пацієнта – це завжди ризик. Перинатальний центр зніме цю проблему, адже кваліфікована допомога надаватиметься новонародженим з перших хвилин».\nЗа словами Миколи Гнатіва, щороку виїзна бригада здійснює близько 400 викликів. А в областях України, де діють перинатальні центри, кількість виїздів у райони зменшилася на 70%.\nМедики радіють, що у новому приміщенні діятиме діагностична палата-бокс, де новонародженим будуть проводити УЗД і в режимі онлайн консультуватимуться із фахівцями провідних клінік столиці.\nОднак обіцянки представників виконавчої влади краю здати перинатальний центр в експлуатацію – лише слова. Керівництво ВОДТМО каже, що конкретну допомогу вони бачать тільки з боку голови Волинської облради Ігоря Палиці.\nТак, 27 вересня завдяки особистих перемовин голови Волинської облради Ігоря Палиці з Прем'єр-міністром України Володимиром Гройсманом уряд України 45 мільйонів гривень на добудову перинатального центру в Луцьку.\nНі від народних обранців, які представляють інтереси волинян у Верховній Раді, ні від заможних людей, які могли б стати меценатами цього соціального проекту, пропозицій не надходило. Воно і не дивно, адже перинатальний центр – не розважальний, які ростуть у місті, наче гриби після дощу.


Гімнастика і вправи для нирок\nСечокам’яні захворювання вимагають не тільки ретельного, швидкого і ефективного обстеження і лікування, але ще і виконання лікувальної фізкультури. Гімнастика надає сприятливу дію на порушення пасажу сечі і надає запобігання до утворення застоїв сечі в поперековому відділі. Нирки виконують велику фільтраційну роботу, в добу орган переробляє десятки літрів крові і виводить природним шляхом тисячі токсинів і бактерій. Різні інфекційні захворювання, спосіб життя і раціон харчування здатні негативно позначитися на функціональності всієї ниркової системи. У цій статті ми розповімо для чого необхідно виконувати вправи для нирок, розберемо основні принципи лікувальної гімнастики, її переваги та ефект.\nБільш детально дізнатися про комплекс вправ можна з відеоролика\nБудь-яка фізична навантаження при сечокам’яної захворюваннях вимагає попередньої консультації з лікарем. Як правило, перший час хворий виконує вправи під наглядом лікаря в кабінеті лікувальної фізкультури. До основних принципів лікувальної фізкультури відносять:\nтемпературний режим приміщень, де виконується комплекс вправ, повинен бути не вище 18С градусів;\nперед початком виконання вправ кімнату необхідно ретельно провітрити;\nзастосування спортивного інвентарю: гімнастична палиця, килимок;\nвправи слід виконувати повільно;\nпочинати гімнастику слід з мінімального навантаження, поступово її збільшувати;\nлюдям похилого віку рекомендується постійно стежити за артеріальним тиском і пульсом;\nдихання повинно бути глибоким і рівним;\nтривалість гімнастики повинна становити 30 хвилин;\nпоєднання контрастного душу і обтирання дасть кращий ефект;\nодяг для занять повинні бути комфортною і не стискує руху.\nВажливо! У період прогресування і загострення захворювання нирок гімнастичний комплекс вправ категорично заборонений.\nФахівці рекомендують завести щоденник для фіксації інтенсивності вправ, ваги, пульсу і артеріального тиску. Додатковий самоконтроль дозволить вчасно помітити можливі погіршення в стані здоров’я хворого. Крім щоденної гімнастики пацієнту рекомендується вести активний спосіб життя, тобто здійснювати піші прогулянки, катання на велосипеді або ходьба на лижах.\nФізичні навантаження при гломерулонефриті\nГімнастика для нирок при гломерулонефриті спрямована на поліпшення загального стану хворого\nГімнастика для нирок при гломерулонефриті спрямована на поліпшення загального стану хворого. Нормалізацію кровообігу, приведення в норму функціональності органу, зміцнення захисного фону і профілактика від застійних процесів. Кожну вправу всього комплексу необхідно виконувати 5 разів. Лікувальна фізкультура включає в себе наступні вправи:\n3 хвилини ходьба на місці;\nнахили тулубом вліво і вправо (спина повинна бути рівною);\nвипади зі зміною ніг;\nв положенні лежачи виконати прогин назад;\nв положенні сидячи виконати нахили вперед;\nв положенні стоячи виконати кругові обертання руками;\nДля інформації! ЛФК при захворюваннях нирок вимагає постійного контролю аналізів крові і сечі. Гімнастика проводиться під наглядом лікаря.\nОсновне завдання гімнастики при гломерулонефриті спрямована на:\nпопередження застійних явищ в легенях;\nнормалізацію і поліпшення ниркового кровотоку;\nкомпенсацію порушення функціональності нирок;\nзбільшення захисного фону організму;\nвідновлення і нормалізацію психологічного стану хворого;\nадаптацію хворого до фізичної культури.\nГімнастика при сечокам’яної захворюваннях\nСечокам’яна патологія вважається найбільш поширеною, яка обумовлена ??утворенням каменів у сечових шляхах. За статистикою у чоловіків каменеутворення зустрічаються частіше, ніж у жінок. Утворенню МКБ сприяють такі чинники:\nгіподинамія (малорухливий спосіб);\nзапалення в нирках і сечовидільної каналі;\nаномальне розвиток нирок;\nтривала терапія лікарських препаратів.\nДля інформації! Уролитиаз зустрічається у 4% населення всієї планети.\nЯк лікування хворим призначають медикаментозну терапію, дієтотерапію і ЛФК для поліпшення роботи нирок. Як правило, комплекс вправ виконують в реміссіонной період або після нападу. Фізична культура дає хороший результат в поєднанні з пішими прогулянками і нормалізацією питного режиму. Більш докладно про лікувальну гімнастику для нирок можна дізнатися з відеоролика\nДля інформації! Швидкому відходженню каменів сприяє активний спосіб життя і відновлення нормального раціону харчування. Після того, як камінь відходить, стан здоров’я хворого значно поліпшується.\nОсновне завдання гімнастики при каменях в нирках спрямована на:\nнормалізаціюі поліпшення обмінних процесів;\nнормалізацію функціональності і працездатності сечовиділенні нирок;\nстворення сприятливих умов для відходження каменів.\nДля інформації! Перед початком виконання фізичних вправ рекомендується прийняти мінеральну воду і спазмолітичні засоби.\nДля багатьох хвороб ниркової системи характерні набряки. Рекомендується виконувати техніку дренування лімфатичної системи, внаслідок чого набряклість знижується. Техніка полягає в погладжуванні ураженої частини повторюваними рухами у напрямку до серця. При набряклості ніг виконується масаж стегон, а після масажуються ікри. Основне завдання масажу спрямована на нормалізацію і відновлення кровообігу черевної порожнини, зміцнення організму і відновлення всіх обмінних внутрішніх процесів.\nФізичні навантаження протипоказані якщо хворий відчуває сильний больовий синдром в період виконання гімнастики\nЗалежно від стану хворого і стадії захворювання нирок фізичні вправи можуть бути протипоказані. Фізичні навантаження протипоказані:\nпри ризику утворення внутрішньої кровотечі;\nякщо хворий відчуває сильний больовий синдром в період виконання гімнастики;\nважкий стан здоров’я хворого.\nУ період захворювання нирок рекомендується уникати переохолоджень, вірусних та інфекційних захворювань. Після повного одужання рекомендується на регулярній основі здавати аналізи сечі, мінімізувати навантаження на спину і дотримуватися збалансоване харчування. Пам’ятайте, лікувальна фізкультура дає хороші результати в комплексі з лікарською терапією, нормалізацією харчування і питного режиму хворого.\nГімнастика і вправи для нирок Ссылка на основную публикацию\nЧи передається гепатит С статевим шляхом?\nЧи передається гепатит С статевим шляхом, і наскільки небезпечний в цьому плані ...\nЛіки для лікування простатиту – топ кращих препаратів\nЗапалення передміхурової залози можна назвати самим болісним і неприємною ...\nПричини запалення нирок: симптоми і лікування\nЗапальний процес нирок або нефрит - захворювання, локалізоване в ...\nЛікування хворих на алкоголізм і наркоманію\nПоняття, як «хвороба», набуває все нові значення. Спадкове або придбане ...\nЕластометрія (фібросканірованіе) і еластографія печінки\nУніверсальним стандартом діагностики фіброзу печінки прийнято вважати ...


Драма Netflix «The One» розповідає про генетикиню, яка винаходить новий сервіс по підбору пар. У ньому використовується ДНК, щоб допомогти людям знайти свого «єдиного» – другу половинку.\n«Одне пасмо волосся – це все, що потрібно для того, щоб підібрати людину, в яку ви генетично гарантовано закохаєтесь, – говорить доктор Ребекка Уебб. – У той момент, коли ви зустрінете свою пару, свою єдину справжню любов, ніщо вже не буде колишнім».\nЗображення: Robert Viglasky/Netflix\n«The One» показує, що сталося б, якби люди могли використовувати базу даних ДНК для пошуку «споріднених душ». При цьому фільм являє недалеке майбутнє, в якому технології (і технологічні гіганти) будуть посередниками в побаченнях, сексі і відносинах, пишуть Андреа Уалінг і Дженніфер Пауер з Університету Ла Троба, Австралія.\nАле чи дійсно нас чекає таке майбутнє?\nПопулярність домашнього тестування ДНК\nУже зараз тестування ДНК в домашніх умовах стало великим бізнесом. За оцінками, до 2022 року його оборот у світі буде перевищувати 10 мільярдів доларів.\nКомпанії з тестування ДНК підживлюють повсюдну тягу людей до біології. Набори ДНК продаються для вивчення генетичної і культурної історії, адаптації дієти і вивчення генетичних ризиків для здоров’я.\nПри цьому компанії DNA Romance і Instant Chemistry вже заявляють, що за допомогою тестів ДНК допомагають людям знайти любов і сексуальну сумісність.\nЛюди надсилають слину і їх ДНК перевіряється на визначення генотипу лейкоцитарних антигенів людини, також відомих як головний комплекс гістосумісності. Це важливі регулятори імунної системи, які впливають в тому числі на запах нашого тіла. Генотипування дозволяє визначити, які варіанти цих генів несе кожен з нас, що нібито визначає, хто саме нас приваблює.\nКомпанії заявляють, що за допомогою цього тесту підбирають людей на кращу генетичну відповідність у коханні.\nУ той же час немає переконливих доказів того, чи може збіг ДНК сприяти підтримці більш повноцінного любовного життя. Ці поточні тести основного комплексу гістосумісності базуються на обмежених експериментах зі змішаними результатами.\n«The One» відображає нинішній інтерес суспільства до розуміння ДНК як невід’ємної частини наших соціальних і культурних практик. В основі серіалу лежить ідея про те, що любовна і сексуальна доля визначена біологією.\nПерсонажі «The One» відчувають сильний потяг до своєї половинки. І хоча в серіалі один персонаж продовжує позашлюбні стосунки, незважаючи на те, що одружений на парі, яка збігається, а в іншого їх відразу кілька – романтичний ідеал «The One» все ж дотримується можливості «споріднених душ».\nТака уявна можливість допомагає зміцнити уявлення про те, що моногамія – це найбільш природні людські стосунки, а людська сексуальність зумовлена, фіксована і жорстка.\nАле в дійсності те, як ми займаємося любов’ю і відносинами, в значній мірі обмежують і формують соціальні норми. Наприклад, слатшеймінг (практика критики поведінки або зовнішнього вигляду) по відношенню до жінок може призводити до того, що вони не хочуть шукати задоволення і зв’язків. А альтернативні стилі відносин на кшталт поліаморії або вибору залишатися вільним від партнерів позиціонуються як «неприродні» або менш значущі.\nТак що небезпечно припускати, що відповідність ДНК є ключем до любовного та сексуального успіху – одні тільки наші гени не можуть пояснити такий різноманітний життєвий досвід.\nПроблеми побачень не можна вирішити за допомогою ДНК\nЗа прогнозами, до 2025 року тільки індустрія додатків для знайомств виросте до 3,925 мільярда користувачів по всьому світу. При цьому багато хто звинувачує такі додатки в тому, що вони сприяють поверхневому відношенню до сексу і побачень.\nНові технології, подібно додаткам, можуть змінити пошук кращого партнера. «The One» в значній мірі передбачає, що відповідність ДНК підтвердить старі моральні стандарти і очікування ідеальних відносин: моногамні, довічні, інтенсивні і ідеальні.\nЛюдям хочеться вірити, що ДНК і генетичні тести можуть дати їм незаперечну впевненість. Але покладаючись лише на ДНК, ми ігноруємо роль суспільства і соціальних норм у формуванні нашого життя. Адже на те, з ким ми вибираємо відносини, можуть впливати наші життєві цілі і досвід, особисті бажання, мораль і цінності, культура і спадщина.\nТак що ідея про те, що задля уникнення розчарування ми можемо зустріти сертифікованого по ДНК партнера, спокушає і втішає, але правда полягає в тому, що життя і стосунки надто заплутані.


Чи зможе Туреччина стати гарантом експорту українського зерна? | Громадське радіо\nЧи зможе Туреччина стати гарантом експорту українського зерна?\n7 червня 2022, 17:59 2022-06-07T17:59:43\nBloomberg пише, що Туреччина та рф попередньо домовилися про експорт українського зерна з порту Одеси. Що це означає для України?\nЧи брала участь Україна в перемовинах щодо зерна та чи варто Україні схвалювати турецько-російський план пояснював директор Центру близькосхідних досліджень Ігор Семиволос.\nІгор Семиволос: Повідомлення Bloomberg може призвести до відчуття тривожності. Наскільки я чув, переговори ведуться. Україна участь бере. Так само бере участь й ООН. Формат — чотиристоронній. Те, що ми почули, очевидно, один із витоків інформації з турецької сторони. Від України ми поки що офіційної інформації не чули. Є тільки заява Кулеби, в якій говориться, що ми не віримо росії.\n«Захід намагається знайти вихід із ситуації з російською військовою блокадою акваторії моря, яким до великої війни вивозилася більша частина українського зерна. У Кремлі запевняють, що готові розблокувати проходи з українських портів (поки що лише від Одеси), в обмін на зняття частини санкцій.\nВ Україні вважають, що росіяни можуть атакувати Одесу, як тільки розмінують підходи до міста „для зерна“. Путін каже, що не використовуватиме торгові шляхи для нападу на Одесу. Це той самий путін, який за кілька днів до початку повномасштабного вторгнення в нашу країну говорив канцлеру Німеччини Шольцу та президенту Франції Макрону, що не нападатиме на Україну». — Кулеба.\nМені здається, що це така собі гра Туреччини. Вона справді зацікавлена, щоб стати хабом і підвищити свій статус регіонального чорноморського лідера. Вони мають свої міркування щодо недопущення в регіоні натівських сил. Хоча Туреччина є членом НАТО. Такий от парадокс. Будь-який формат, в якому Туреччина не бере участі, її не влаштовує.\nАнкара таким чином говорить всьому світу, що тільки вона може домовитися з путіним.\nЧитайте також: Туреччина вважає, що заради миру потрібні поступки з боку України — аналітикиня\nІгор Семиволос: Ердоган має свій порядок денний з путіним. Вони досить активно співпрацюють: економічно, політично. Росія, опинившись в ситуації санкцій, зацікавлена в тому, щоб підтримувати цей рівень довіри. А Туреччина відчуває, що у неї зараз — «золота доба».\nСитуація насправді не дуже обнадійлива. З одного боку, ми не проти дати можливість туркам бути бенефіціарами «розкладів» про зерно. З іншого боку — ризиків дуже багато. Найважче для нас є те, що Ердоган не зможе виступити гарантом.\nЯкщо путін не дотримається домовленостей, Ердоган просто «вмиє руки».\nВони крадуть наше зерно та удають, що так і потрібно. Ще й начебто благодійниками виступають — запобігають світовому голоду.\nЄвропа, Африка, Близький схід відчувають загрозу голоду, нестачі продовольства та зростання цін. Вони так само мають тиснути на росію і на НАТО для того, щоб було прийнято відповідну резолюцію, яка забезпечить свободу мореплавства Чорним морем.\nЧитайте також: Як розв’язана росією війна в Україні вплинула на продовольство у всьому світі?


airBaltic і аеропорт Рига підписали договір про резервування землі для будівництва нового вантажного ангара Baltic Cargo Hub - LogisticPoint\nairBaltic і аеропорт Рига підписали договір про резервування землі для будівництва нового вантажного ангара Baltic Cargo Hub\nЛатвійська авіакомпанія airBaltic і аеропорт Рига підписали договір про резервування землі для будівництва нового вантажного ангара Baltic Cargo Hub, який стане найбільшим центром обробки вантажів в країнах Балтії.\nВиконавчий директор airBaltic Мартін Гаусс (Martin Gauss) зазначає: “Протягом багатьох років airBaltic Cargo забезпечувала значні обсяги відправки пошти і вантажів в Латвію і з неї, використовуючи існуючий ангар. Тепер цей ангар буде знесений, щоб звільнити місце для залізничної магістралі Rail Baltica. Новий Baltic Cargo Hub дозволить підприємству обробляти більше 30 000 тонн вантажів щорічно”.\nГолова правління аеропорту Рига Лайла Одиія (Laila Odiņa) сказала: “Я рада, що ми зможемо співпрацювати з національною авіакомпанією в розвитку вантажного центру RIX Cargo City в аеропорту. Авіавантажі становлять значну частку вантажоперевезень в аеропорту Рига, і airBaltic є найбільшим перевізником цього типу вантажів . Будівництво нового центру обробки вантажів допоможе збільшити обсяг вантажів, що обробляються в аеропорту Рига, що принесе користь як аеропорту, так і airBaltic”.\nairBaltic виграла оголошений в листопаді 2020 року аеропортом Рига конкурс на оренду землі і будівництво мультимодального логістичного центру. Початкові плани передбачають, що планована площа Baltic Cargo Hub складе 6000 м2. В даний час планується почати будівництво в кінці 2022 року і завершити ангар до початку 2024 року. Проект отримає банківське фінансування, а керувати ним буде дочірнє підприємство airBaltic ТОВ Baltijas Kravu centrs, яке виконує функції по обробці вантажів.\nairBaltic (Air Baltic Corporation AS) – одна з найбільш пунктуальних авіакомпаній в світі, що з’єднує Балтійський регіон з більш ніж 70 пунктами призначення в Європі, СНД і на Близькому Сході. Товариство з обмеженою відповідальністю airBaltic було засновано в 1995 році. Головним акціонером авіакомпанії є Латвійська держава, якій належать 96,14% акцій. Ларсу Туесену, через що повністю належить йому ТОВ Aircraft Leasing 1, належать близько 3,86% акцій. airBaltic здійснює рейси 25 літаками Airbus A220-300. airBaltic є володаркою численних міжнародних нагород, присуджених за високу якість обслуговування, інноваційний сервіс і досягнення в області реструктуризації бізнесу. Skytrax присвоїв латвійськіЙ авіакомпанії airBaltic п’ятизірковий рейтинг безпеки щодо Covid-19. Крім того, агентство по оцінці безпеки авіакомпаній, пропонованих ними послуг і вимог у зв’язку з Covid-19 Airlineratings.com включило латвійську авіакомпанію airBaltic в число двадцяти авіаперевізників світу, які найбільш успішно впровадили заходи безпеки для обмеження Covid-19. У 2017 році авіакомпанія отримала нагороду CAPA як регіональна авіакомпанія року, а в 2018 році airBaltic була удостоєна нагороди ATW “Лідер ринку”. Додатково до цього в 2019 році airBaltic отримала Нагороду лідерства в галузі Airline Strategy (Sector Leadership Award).


Павло Петренко: Ми дали судовій системі два шанси очиститися. Третього вже не буде. Интересные статьи Харьков. | ВЕСЬ ХАРЬКОВ\nСтатьи Государство Павло Петренко: Ми дали судовій системі два шанси очиститися. Третього вже не буде\nМіністр юстиції просить парламент витратити 15 хвилин часу і «відправити на волю» 800 суддів Януковича\nПавло Петренко – міністр, за присутність якого в новому уряді до останнього «бився» Арсеній Яценюк. Петренку, який очолив Міністерство юстиції одразу після Революції гідності, удалося втриматися на своєму місці з приходом на прем’єрську посаду Володимира Гройсмана. Сьогодні соратник Яценюка переконує: особливого бажання втретє заходити у Кабінет міністрів у нього не було, але «треба було завершити розпочаті реформи».\nРобота Мін'юсту при Петренкові, дійсно, не викликала особливих нарікань навіть з боку політичних опонентів влади, а відкриття реєстрів і спрощення реєстрації бізнесу зараховують до перемог цього міністра. Масована дискредитаційна кампанія ведеться фактично лише проти люстрації, яку теж курує відомство Петренка. Особливо це помітно в деяких засобах масової інформації, що належать колишнім регіоналам. Власне, певний час тому він ходив і на допити до Генпрокуратури – у зв’язку із відкриттям справи про можливий тиск на суддів Конституційного суду під час розгляду закону «Про очищення влади»…\nПочнемо розмову з головної події останніх днів - повернення Надії Савченко в Україну. Чи був до цього процесу долучений Мін'юст?\nТе, що Надія Савченко повернулась в Україну – це заслуга політичних перемовин і особисто, це я кажу без перебільшення, президента. Класичні юридичні механізми навряд чи б спрацювали. Перебування Наді на території Росії фактично як заручника – це була політична воля керівництва Російської Федерації. Те, що вона вже вдома, – це перемога.\nАле там ще залишилось багато українських політв’язнів, які отримали вироки судів. У цих справах ми рухаємося паралельно і в юридичному напрямку – Мін'юст подає запити щодо повернення їх на територію України, і в політичному – ведуться дипломатичні перемовини. За яким механізмом людина повернеться – питання другорядне.\nТому ми до останнього й не коментували деталей перемовин по Надії, бо будь-які коментарі з боку нашої сторони могли б зірвати переговорний процес.\nЧи були умовою повернення Надії відповідні дії української сторони щодо російських ГРУшників Євгена Єрофєєва та Олександра Алєксандрова?\nДо російських ГРУшників був застосований механізм помилування президентом як таких, що отримали вироки на території України. І аналогічний механізм був застосований іншою стороною до Надії. Та в таких делікатних ситуаціях, коли йдеться про повернення наших громадян-політв’язнів, юридичний механізм завжди є предметом кінцевої дипломатичної домовленості.\nМи паралельно запускали процеси повернення за Конвенцією (про передачу засуджених осіб, - «Главком») і по Наді, і по інших наших громадянах, які залишились на території РФ. І будемо продовжувати це робити по всіх, хто там зараз отримує вироки в суді. Ідеться про Станіслава Клиха, Миколу Карпюка, Олега Сенцова, Геннадія Афанасьєва, Юрія Солошенка, Олександра Кольченка. По всіх них вже рухається процес. Паралельно також відбуваються дипломатичні перемовини. Наше завдання полягає в тому, щоб був застосований механізм, на який погодиться російська сторона, і наші люди повернулись на територію України.\nЧому про помилування Єрофєєва та Алєксандрова просив саме дитячий омбудсмен?\nПерелік суб’єктів, які можуть висувати питання щодо помилування, за нашим законодавством і за законодавством іншої сторони, широкий.\nСкільки наших громадян-політв’язнів наразі знаходяться в Росії?\nТочна цифра достеменно невідома. Комунікація з адвокатами й родичами є з близько трьома десятками людей. Ця цифра збільшується.\nПеребування в російській колонії сина Джемілєва – це спосіб тиску\nЩодо кількості українців, які незаконно утримуються в Криму. Чи ведуться переговори стосовно них і з ким?\nЯкщо йдеться про засуджених, які отримали вироки кримської псевдовлади, то тут у нас є дані тільки від Меджлісу. Механізм дій той самий: коли вирок набуває чинності, Мін'юст може звертатися із запитами щодо повернення цих людей на територію України. Звісно, жодних переговорів із так званою місцевою «владою Криму» ми не ведемо. Згідно з нашим законом «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна не визнає жодного органу, створеного окупаційною «владою» на території Криму. Переговори щодо повернення на територію України наших громадян, які перебувають у російських колоніях, вестимуться тільки в комунікації з російською стороною, органами влади РФ. Дипломатичні переговори відбуваються й на рівні Мінських переговорів. Та Росія приймає рішення більше не в конвенційному, а в політичному форматі. Рішення там приймаються вищими посадовими особами. І юридичний механізм краще застосовувати вже як результат дипломатичних переговорів.\nПо кримських татарах ситуація складніша. Маємо прецедент із сином Мустафи Джемілєва, по якому Росія за нашим запитом у рамках Конвенції нам відмовила. Хоча там була однозначна позиція: він перебував у СІЗО, було рішення українського суду щодо зміни запобіжного заходу і звільнення його із СІЗО, було звернення до Європейського суду. Невиконання Росією рішень українського суду є порушенням Конвенції, але це, напевно, ще складніше політичне питання, ніж було з Надією. Перебування в російській колонії сина Джемілєва – це спосіб тиску на Мустафу щодо його активної позиції по Криму.\nВи – один із небагатьох міністрів, які залишилися в Кабміні після його останнього переформатування. Завдяки чому або кому так трапилось?\nЩось я погане зробив парламенту, що вони мене втретє поставили (усміхається, - «Главком»). Жартую. Це було рішення коаліції. У мене такого величезного бажання не було.\nКоли я вперше потрапив до уряду, то дуже чітко усвідомив усю глибину проблем у системі державних органів влади і в системі Мін'юсту. Це машина, яка не літала взагалі, спротив чиновників був шалений. Навіть через рік роботи міністром інколи опускалися руки.\nКоли після виборів (до Верховної Ради, в 2014 році, - «Главком») я приймав рішення йти у другий склад уряду (Яценюка), то досить довго з цього приводу міркував. Але тоді це було командне рішення («Народного фронту»). Ми пішли у другий склад і запустили низку фундаментальних, революційних реформ. Я не перебільшую, бо Мін'юст не реформувався з 90-х років. Це був найбільш бюрократичний, неповороткий орган, водночас дуже впливовий: фактично всі міністерства, органи влади повинні були погоджувати свої рішення через Мін'юст. Плюс, за часів останніх міністрів він набув і комерційної складової, коли реєстрація бізнесу, нерухомості була централізована під Міністерством юстиції. Це був великий блок корупції. І от у другому уряді нам дали можливість ліквідувати низку органів і зробити функціональну реформу. Коли ми відкрили реєстри й передали ті функції місцевим органам влади й нотаріусам, коли на початку роботи другого уряду пообіцяли зробити це до кінця минулого року - це був виклик. І можу констатувати: реформа реєстраційної служби, яка була однією з найбільш бюрократичних і корупційних у системі Мін'юсту, вдалася. Ми звільнили п'ять тисяч реєстраторів і передали ці функції нотаріусам і місцевим органам влади. Зараз скарг або питань щодо того, що хтось платить хабарі нотаріусам, немає.\nРішення йти в третій уряд було ще складнішим. Об’єктивно: останні два роки просто випали із життя. Але в мене була мотивація завершити те, що ми розпочали минулого року, особливо в системі реєстрації. Бо ще на початку року, коли відбувався процес передавання функцій місцевим органам влади, нотаріусам, реформу можна було б згорнути. Зараз реєстраційна система в Україні – одна з найбільш прогресивних у країнах Східної Європи. Ми долучили до цього процесу шість тисяч нотаріусів, місцеві органи влади контролюють процес, спрощений порядок реєстрації. І плата у вигляді 500 гривень, коли люди продавали талончики в черзі до реєстраційної служби, яку вони займали вночі, відійшла в історію.\nТретього шансу суддям давати вже немає сенсу\nЩо не вдалося зробити з того, що планувалося?\nНе вдалося зламати стару судову систему й побудувати нову. Візьму на себе цю відповідальність, хоча Міністерство юстиції й не має впливу на судову систему, бо вони є незалежними. Та це питання до всієї влади. Але опір судової системи великий.\nМи їм давали кілька шансів. Перший - коли після Революції гідності прийняли закон «Про відновлення довіри до судової системи» й дали можливість переобрати голів судів, яких призначав Янукович, шляхом таємного голосування. Та рядові судді цим не скористалися, і 80% старих керівників залишились на місцях. Другий шанс у них був після прийняття закону про люстрацію. Можна було пройти люстраційну перевірку й очиститися від осіб, які брали участь у переслідуваннях наших громадян під час Майдану. Тут теж система опиралася й опирається, ще й допомагає іншим органам, тій самій прокуратурі, приховувати від люстрації певних осіб, які під неї підпадають. Третього шансу давати їм вже немає сенсу.\nЯ людина спокійна і некровожерлива, але, розуміючи, що суддівська система стосується всіх громадян, вийшов із радикальними пропозиціями. Перша - прийняти зміни до Конституції, які вніс президент, і які дають можливість перетрусити в хорошому сенсі цього слова судову систему, зробити її за новою моделлю, спростити доступ до правосуддя, набрати новий склад суддів, провести переатестацію місцевих суддів. Не знаю, які аргументи можуть бути в народних депутатів, якщо вони не голосуватимуть за ці зміни і пакет законів, який одразу вводить їх у дію – щодо створення нового Верховного суду, ліквідації вищих спеціалізованих судів і створення нових апеляцій, у які будуть набиратися люди за конкурсом.\nДруга моя пропозиція. Українці вже втомились чекати на зміни в судовій системі, і треба зробити якісь кроки, що швидко покажуть результат. Таким кроком може бути рішення парламенту щодо призначення на довічний строк, якого чекають 800 суддів. Більшість із них призначалась за часів Януковича на 5-річний термін. За чинним законом, якщо парламент не підтримує цих суддів на довічний строк, вони автоматично йдуть у відставку, а на вакантні посади оголошуються конкурси. Ці судді чекають рішення вже понад рік, а дехто й півтора року. Вони не справляють правосуддя й отримують заробітну плату з наших податків. Їх треба відправити на волю, дати можливість набрати 800 суддів до місцевих судів через публічні конкурси і зробити фундамент судової системи. Це реальний крок, яким можна парламенту, витративши 15 хвилин свого дорогоцінного часу, показати, що судова реформа працює.\nНа якій стадії нині знаходяться ці ваші пропозиції?\nЩодо суддів – то цю пропозицію я зробив публічно. Для цього не потрібно вносити жодних змін у законодавство. Потрібно лише рішення парламенту, голосування щодо непідтримки цих суддів, що автоматом дає підстави для оголошення конкурсів.\nЯ от спілкувався з цього питання зі спікером ВР Андрієм Парубієм. Він підтримує ідею оновлення судового корпусу. Він стикався сам із нашими судами – і під час Революції, і під час своєї опозиційної діяльності. Таку саму позицію займає «Народний фронт», бо це найшвидший спосіб запустити нових людей у суддівську систему. Є всі шанси, що найближчими днями відбудеться це голосування, і будуть відкриті 800 конкурсів.\nА щодо змін до Конституції в частині судоустрою? Андрій Парубій проанонсував, що є можливість проголосувати їх у четвер на цьому тижні.\nНа це потрібно 300 голосів. До зали це питання потрібно вносити тільки тоді, коли буде чітке розуміння, що вони є. Якщо матимемо це, також паралельно вноситимуться зміни до закону «Про судоустрій», щоб зміни до Конституції запрацювали. Ідея полягає в тому, щоб парламент до кінця поточної сесії виконав своє завдання перед українцями, прийняв ці зміни, і з осені ми вже почали формувати новий Верховний та апеляційні суди.\nТой продукт, який видала Конституційна комісія – щодо змін до Конституції в частині судоустрою – вас, як міністра, повністю влаштовує?\nЦей продукт улаштовує не просто мене. Він улаштовує й Венеціанську комісію, і більшість у ВР. Застереження, які були в «Народного фронту» щодо того, що треба голосувати зміни до Конституції одразу з імплементаційним законом, знято. Це буде голосуватися разом.\nЛюстрація свою політичну й історичну місію виконала\nЛюстрація теж загальмувалась?\nЛюстрація свою політичну й історичну місію виконала. Не можу сказати, що закон про люстрацію чи люстрація провалені, ні. На сьогодні, згідно з чинним законом про люстрацію, кілька тисяч чиновників, які обіймали найвищі посади за часів правління Януковича, не мають жодного шансу потрапити на держслужбу – ні стати прем’єром чи міністром, ні очолити якийсь орган виконавчої влади. Для них усіх є заборона щодо цього на 10 років. Тільки ця норма себе вже виправдала. Той самий «Опозиційний блок», тобто фактично Партія регіонів, чому так сильно рефлектують на закон про люстрацію? У них немає конструкції на реванш.\nАле це мова лише про автоматичну хвилю люстрації. А як щодо подальшого очищення? Більш того, є кричущі випадки повернення на посади чиновників через суд.\nУ деяких органах ситуація була штучно загальмована. Ідеться передусім про суди. Чому так сталось? Судова гілка влади незалежна, на них немає механізмів впливу ні в уряду, ні в Мін'юсту. Ми це виправимо через судову реформу. Суди так само допомагали деяким співробітникам прокуратури залишатися на посадах через винесення відповідних рішень.\nАле якщо говорити про загальну масу, то кількість тих, хто зараз уникає люстрації, в десятки разів менша від тих осіб, які б потенційно могли потрапити на виконавчу службу, будучи представниками оточення Януковича. Закон про люстрацію – це був перший закон, який реально зробив очищення в органах влади від чиновників, які мали стосунок до Януковича і його угруповання. Звичайно, він один не міг вирішити всі проблеми, які існували на держслужбі протягом останніх 20 років. Та ми й не розраховували на це. Після цього закону запрацювали антикорупційні закони, з’явились нові органи – Національне антикорупційне бюро, Національне агентство з питань запобігання корупції, які повинні виконувати вже постійну функцію виявлення чиновників, які порушують закон, вчиняють корупційні дії, чиї доходи не відповідають задекларованим, звільняти їх і притягати до відповідальності.\nВи не могли не помітити, що люстрація сьогодні піддається масованій дискредитації. Деякі засоби масової інформації, «Інтер» чи радіо «Ера», переконують громадян, що люстрація порушує права людини і викидає на смітник професіоналів. Є навіть антилюстраційне міжфракційне депутатське об’єднання «Заборонено забороняти», головою якого є Андрій Деркач.\nДумаю, українські громадяни дуже мудрі. Вони розуміють, що якщо тими ЗМІ, де власниками є представники Партії регіонів, ведеться кампанія проти люстрації, значить, люстрація – це правильний інструмент, який спрацював.\nНаразі в єдиному реєстрі люстрованих осіб – 925 людей. Ця цифра останнім часом не змінюється…\nВона потрошку збільшується. Бо туди включають осіб, які не пройшли майнову люстрацію. Але основна маса осіб потрапили під люстрацію саме під час автоматичної хвилі. Тоді закон дозволяв тим, хто потрапляє під люстрацію, звільнитися. Ці люди не потрапляли до люстраційного реєстру, але це не означає, що вони можуть працювати на держслужбі. Закон прописаний таким чином, що під час прийняття людини на державну службу обов’язково перевіряється, чи ця людина проходить закон про люстрацію.\nЦей закон свою місію виконав, як і закон про декомунізацію, який ті ж самі ЗМІ критикують. Те, що Мін'юст був долучений до цього процесу, те, що ми звернулися з позовами й заборонили Комуністичну партію, - не менш важливо, ніж люстрація, для очищення українських органів влади від минулого, яке, м’яко кажучи, нас завжди тримало на місці.\nАле КПУ подала позов із цього приводу до Європейського суду з прав людини. Не боїтесь, що Симоненко вийде з цього двобою тріумфатором?\nМи тісно працюємо з експертами Венеціанської комісії. Вони ініціювали перевірку цих законів і блоку, який стосується саме питань обмеження діяльності громадських об’єднань, які пропагують і підтримують тоталітарні режими. Але жодних питань у експертів не виникло. Є технічні питання по інших блоках закону стосовно доступу до архівів і тому подібне. Але питання щодо заборони відповідних громадських об’єднань і політичних партій не стоїть на порядку денному в міжнародних експертів. Ми будемо обстоювати позицію України в Європейському суді. У нас є всі аргументи. І те, що Комуністична партія пішла в минуле – це поновлення історичної справедливості перед мільйонами українців, які були закатовані і знищені радянським режимом.\nГоворячи про бажання певних люстрованих осіб поновитися на посадах, керівник люстраційного департаменту Мін'юсту Тетяна Козаченко в інтерв’ю «Главкому» розповідала, що позовних заяв до адміністративних судів надійшло більше, ніж було люстровано осіб. Проясніть цей момент.\nВсе дуже просто. Деякі «талановиті» держслужбовці, які сильно хочуть зберегтися на посадах, подають позови в кілька судових інстанцій, щоб підстрахуватись. Ми відслідковуємо з профільним департаментом такі справи. Наш інструмент – публічність. Про найбільш одіозні справи ми інформуємо й журналістів, і громадськість. Плюс, такі рішення ми розміщуємо в себе на сайті, щоб країна знала своїх героїв в обличчя – і тих, хто намагається сховатися від люстрації, і тих суддів, які їм в цьому допомагають.\nКоли йдеться про автоматичну люстрацію, суд не має компетенції ухвалювати якісь рішення. Це пряма норма закону. І перебирати на себе функції законодавства суддя не має права. Якщо особа підпадає під автоматичну люстрацію, предметом дослідження в суді може бути тільки одна річ – трудова книжка цієї людини. Усе, що потрібно подивитися, - чи більше 12 місяців особа перебувала на відповідній посаді, чи менше. Справа, яка закінчується протягом 15 хвилин! А наші судді підходять до цього творчо – починають оцінювати, наскільки законодавець правильно визначив термін заборони. Та це не їхня компетенція! Тому ми публічно називаємо прізвища таких суддів, виставляємо їхні рішення на загал, подаємо на них відповідні скарги. І це не є тиском на суд. Хоча органи прокуратури порушили проти Мін'юсту справу про нібито тиск на суддів Конституційного суду у справі про люстрацію.\nДо речі, що нині із цією справою?\nВона поки що в сплячому режимі.\nСправа з’явилась фактично одразу після скандалу із проблемами очищення в ДФС?\nСаме так. Коли ми перевірили ДФС на предмет виконання закону про люстрацію і викрили понад 70 осіб, які ховались від люстрації, і ті особи були звільнені, одразу з’явилась кримінальна справа і виклики на допит.\nНаша правоохоронна система поки що працює за такими правилами: справи тримаються десь у сплячому режимі до потрібного моменту, щоб спробувати тиснути на тих, проти кого вони були порушені. Та я не боюся такого роду справ. Якщо вони будуть з’являтися надалі, значить, ми рухаємося в потрібному напрямку. І дуже цікаво, чому наші правоохоронні органи витрачають свій дорогоцінний час саме на такі надумані і смішні справи?\nПро що у вас питали на допиті?\nДеталі допиту я розповідати не можу, бо це порушення таємниці слідства. Але загалом питали, чи я тиснув на суддів Конституційного суду.\nПісля скандалу в Державній фіскальній службі та порушення справи ви особисто говорили з керівником ДФС Романом Насіровим? Питали, як так сталося, що ДФС не люструвалася вчасно? Як удалося поновитися на посаді очільнику Головного управління ДФС в Києві Людмилі Демченко, що підпадає під люстрацію?\nЦе тоді був предмет не просто якихось приватних розмов, а предмет розгляду на засіданні уряду. Після звіту Мін'юсту минулий уряд ухвалив рішення про звільнення із посад великої кількості осіб – близько 50% керівного складу всіх органів ДФС по країні.\nЧому так сталося? Кожен орган відповідає за себе. Можу сказати лише, що в системі виконавчої гілки влади, де уряд має право приймати кадрові рішення, закон про люстрацію був виконаний фактично на 100%. Навіть при певному спротиві ДФС і ще декого. Там є механізм доведення до керівника органу його обов’язку виконати закон. Інакше це матиме негативні наслідки для цього керівника. А в тих органах, які є конституційно незалежними, ця проблема постає більш гостро – ідеться про суди і частково про прокуратуру, де немає механізмів спонукань до виконання закону про люстрацію.\nАвторы: Микола Підвезяний, Катерина Пешко\n17.10.2017 09:14 740\n09.03.2017 09:26 25542


Природознавство (тварини) | Пластова банка\nТваринний світ в Україні\nХарактеристика видів тварин\nРізноманітність природних умов зумовлює багатство тваринного світу України. На її території водяться ссавці (100 видів), птахи (360 видів), риби (200 видів), плазуни (20 видів), земноводні (17 видів). Тваринний світ змінювався впродовж геологічних періодів та в історичний час. Дослідники вважають, що до нашої ери тут водилися свиноподібні тварини – антракотерії, безрогі носороги, білки, з птахів – баклани, мартини, кулики, качки, лелеки, сови. У річках жили крокодили, в морях – хижозубі кити. Згодом (1 млн. років тому), коли площа суходолу досягла сучасних розмірів, типовими представниками тваринного світу були: із ссавців – коні-гіпаріони, жирафи, мавпи-макаки, дикобрази, шаблезубі тигри, ведмеді, лисиці, їжаки, хохулі, зайці; з птахів – марабу, страуси, фламінго, дикі кури. В антропогені під час наступання льодовика вимерли гіпаріони, носороги, мавпи, жирафи, страуси, марабу. Натомість з’явилися мамонти, волохаті носороги, велетенський і північний олені, печерні ведмеді і леви, гієни плямисті.\nХарактеристика деяких видів тварин:\n1. Лось (Alces alces) — великий ссавець, єдиний представник свого роду (Alces), найбільший представник родини оленевих (Cervidae). Зовнішній вигляд. Довжина тіла самця до 3 м, висота в загривку до 2,3 м, довжина хвоста 12—13 см; маса 360—600 кг, самки дрібніші за самців. Шерсть груба, буро-чорна; ноги світло-сірі, майже білі. У самців є величезні (найбільші у сучасних ссавців) лопатоподібні роги; їх розмах досягає 180 см, маса — 20—30 кг. Роги лось скидає щорічно в листопаді — грудні і ходить без них до квітня — травня. Самки безрогі.\nСпосіб життя і харчування. Велике значення для лосів має наявність боліт, тихих річок і озер, де влітку вони годуються водною рослинністю і рятуються від спеки. Взимку для лося необхідні змішані і хвойні ліси з густим підліском. У тій частині ареалу, де висота сніжного покриву не більше 30—50 см, лосі живуть осіло; там, де вона досягає 70 см, на зиму здійснюють переходи в менш сніжні райони. Перехід до місць зимівель йде поступово і продовжується з жовтня по грудень-січень. Першими йдуть самки з лосятамі, останніми, — дорослі самці і самки без лосят. У день лосі проходять по 10—15 км. Зворотні, весняні переходи відбуваються під час танення снігів і в зворотному порядку: першими йдуть дорослі самці, останніми — самки з лосятамі.\nЛосі харчуються деревинно-чагарниковою і трав’янистою рослинністю, а також мохами, лишайниками і грибами. Влітку вони поїдають листя, дістаючи його завдяки своєму зросту зі значної висоти; годуються водними і біляводними рослинами (вахта, калужниця, кубушки, кувшинки, хвощі), а також високими травами на гарі і лісосіках — знітом, щавлем. В кінці літа відшукують капелюшні гриби, гілочки чорниці і брусники з ягодами. З вересня починають скушувати побіги і гілки дерев та чагарників і до листопада майже повністю переходять на гілковий корм. До основних зимових кормів лосів належать верба, сосна, осика, горобина, береза, малина, жостір; у відлигу вони гризуть кору. За добу дорослий лось з’їдає: влітку близько 35 кг корму, а взимку — 12—15 кг; за рік — близько 7 т. При великій чисельності лосі ушкоджують лісові розплідники і посадки.\n2. Свиня дика, дикий кабан (Sus scrofa attila Thom.), парнокопитий ссавець роду свинячих, один з родоначальників свійських порід свиней. Тіло кремезне, довжина до 2 м, вкрите обрідною щетиною, висота в холці до 1.1 м, вага до 300 кг, морда видовжена, у самців вистаючі ікла; нічна всеїдна тварина. Свині дикі населяють вологі ліси і чагарники: тримаються невеликими групами. Мисливський звір, цінний задля м’яса, шкіри, щетини та ікол. На Україні поширений у Карпатах (до 1 800 м), у лісовій і лісостеповій смугах. Кнур — некастрований кабан. Сліди довжиною 12-18 см, завжди з чіткими відпечатками всіх 4 копит кожної ноги. Задні ноги при пересуванні попадають в сліди попередніх. 3. Вивірка звичайна (Sciurus vulgaris) або Вивірка лісова — вид ссавців, гризунів родини вивіркові. Поширений в Україні і по всій Євразії.\nЗовнішній вигляд. Дрібні звірі (довжина тіла 19-28 см, хвоста 13-19 см), що живуть на деревах. Хвіст довгий, дуже пухнастий, служить кермом при стрибках із дерева на дерево. Забарвлення влітку руда (1), взимку сіра, черевце біле, взимку на вухах пензлики (2).\nПоширення. Живуть у високостовбурних лісах по всій лісовій і лісостеповій зоні, аж до міських парків.\nБіологія і поведінка. Ночує в дуплах (3). Перед тим як піти на ночівлю багато білки плутають сліди, хоча і не так хитро, як зайці. Активні вдень, особливо вранці і ввечері. В сплячку на зиму не впадають.\nСліди. Сліди розташовані у вигляді трапеції розміром приблизно 7 х 11 см (5), відбитки задніх лап п’ятипалі (6), передніх – чотирипалі (7), довжина стрибка близько 50 см.\nГолос. Сигнал тривоги у білок – гучне цокання.\nХарчування. Живляться насінням хвойних, грибами, бруньками, пагонами, горіхами, комахами. Зрідка поїдають пташенят і яйця птахів. Годуються на деревах і на землі, можуть здійснювати дальні кочівлю по кронах, майже не спускаючись на землю. Тайгові білки харчуються в основному насінням хвойних дерев; важливу роль у їх харчування в неврожайні роки грають шишки (8), скинуті на землю шишкар, і насіння із запасів кедровок. Сама білка теж робить запаси на зиму. Вона, мабуть, не пам’ятає їх розташування, але знаходить їх взимку випадково, коли обстежує свою ділянку. У горах Східного Сибіру і Далекого Сходу білка іноді щодня робить вилазки у високогірні зарості кедрового стланика за горішками. B листяних лісах основний корм – горіхи (9) і жолуді. У голодні роки білки харчуються ялиновими нирками, відкушуючи кінцеві пагони і скидаючи їх у великій кількості на сніг (10) .\nРозмноження. Самка приносить 3-10 більчат двічі на рік. Вони стають дорослими до наступної весни.\n4. Лисиця звичайна (Vulpes) — рід родини собачих, ряду хижих. Зовнішній вигляд. Всі представники сімейства собачих – звірі з гострими вухами і мордою, тонкими ногами, невтяжними кігтями і пухнастим хвостом, яким вони прикривають ніс і передні лапи під час відпочинку взимку.\nЛисиці – середнього розміру звірі з довгим, дуже пухнастим хвостом і великими гострими вухами. Груди білі. Довжина тіла 60-90 см, хвоста 40-60 см. Задня сторона вух чорна, кінчик хвоста білий, на лапах чорні плями. Забарвлення руде, часто з темним хрестом на плечах.\nБіологія і поведінка. Як і більшість хижих звірів, лисиці зазвичай не полюють поруч зі своїм лігвом, тому качки-галагази іноді благополучно виводять пташенят від відгалуженнях житлових лисячих нір. Самі лисиці часто оселяються на “околицях” борсуковий містечок.\nСліди. Слід овальний, два середніх пальці висунуті вперед, так що між їхніми відбитками і відбитками двох крайніх пальців можна покласти сірник (2) (на малюнку ліворуч зображений слід передньої лапи, а праворуч – задній). Взимку подушечки лап заростають вовною. Довжина кроку 20-30 см. Сліди лисиці розташовані по прямій лінії (3), на відміну від собачих, які розташовані зигзагом (по ламаної лінії) (5).\nХарчування. Живиться гризунами, рідше зайцями, птахами, комахами, падаллю і покидьками, ягодами.\nРозмноження. В кінці зими, у виводку 3-9 (рідше 2-19) цуценят (6). Для виведення потомства риють глибокі нори або займають чужі (7). Вагітність 44-58 днів, лисенят зазвичай буває 4-6, вони харчуються молоком до 1-1,5 місяці і стають дорослими до двох років. Коли лисенята підростуть, батьки приносять їм живу здобич, так що молодь має можливість вчитися прийомам умертвіння жертви (так чинять і інші хижаки).\n5. Вовк звичайний (Canis lupus) — хижий ссавець із родини собачих, що добуває їжу самостійно активним пошуком та переслідуванням жертв.\nЗовнішній вигляд. Всі представники сімейства собачих – звірі з гострими вухами і мордою, тонкими ногами, невтяжними кігтями і пухнастим хвостом, яким вони прикривають ніс і передні лапи під час відпочинку взимку. У роді Собак довжина хвоста менше половини довжини тіла (опущений хвіст зазвичай не дістає до землі).\nВовк – великий звір з пухнастим хвостом. Довжина тіла 1-1,6 м, хвоста 35-50 см. Забарвлення лісових вовків сіра, зазвичай з темним “сідлом” на спині.\nБіологія і поведінка. Більшу частину року вовки кочують поодинці та сімейними групами – зграями. Зграя зазвичай складається з двох досвідчених звірів і ще декількох вовків, до неї можуть приєднуватися також молоді з торішнього посліду і випадкові одинаки. Зимові зграї зазвичай нараховують 5-12 звірів, але зрідка в місцях з великою кількістю дичини збирається до 40 вовків. У вовчих зграях всі звірі володіють певним соціальним статусом. При з’ясуванні відносин домінуючі тварини тримаються на прямих ногах, витягають хвіст і скаляться не відкриваючи пащу (2), а підлеглі – підгинають лапи, підтискають хвіст і оскаліваюьтся, широко відкриваючи пащу (3).\nСліди. Сліди вовка великі, витягнуті, довжина відбитка 10-18 см, ширина 5-10 см. Два середніх пальця висунуті вперед (4), так що між їхніми відбитками і відбитками двох крайніх пальців можна покласти сірник. Розташування слідів – в лінію. Зграя майже завжди йде слід у слід, так що важко відразу визначити, скільки минуло вовків. На відміну від вовчих, собачих сліди широкі, передні пальці ближче до задніх, а розташування слідів – зигзагом (по ламаної лінії) (5).\nГолос. Зв’язок між сусідніми родинами та членами зграї підтримується за допомогою виття, що може містити досить різноманітну інформацію. Навіть людина здатна навчитися визначати на слух, скільки в який виє групі звірів і якого вони приблизно віку.\nХарчування. Живиться вовк копитними, гризунами, рідше всілякої дичиною від комах до сплять у берлогах ведмедів, покидьками і стервом, рослинними кормами. Вовк – дуже сильний, рухливий звір, пробігає на добу до 25-40 км, може забрати в лігво вівцю, закинувши на спину. Потрапивши в стадо овець або верблюдів, вовки часто вбивають більше, ніж можуть винести, хоча при полюванні на диких копитних їм рідко випадає така можливість.\nРозмноження. В кінці зими, у виводку 3-9 (рідше 2-19) щенят, які прозрівають через 10-12 днів і живляться молоком до 5-6 місяців. Розмножуються в лігвах і неглибоких норах (6). Вагітність близько 2 місяців.\n6. Бурий ведмідь (Ursus arctos) — хижий ссавець родини ведмедевих. Цей звір є найбільш знаним видом своєї родини, одним з найбільших наземних хижаків у світі та найбільшим хижаком фауни України.\nЗовнішній вигляд. Ведмедів важко сплутати з іншими звірами – всі вони великі, волохаті, незграбного додавання, з великою головою, невеликими вухами і коротким хвостом. Очі світяться вночі темно-червоним світлом. Довжина тіла до 2 м, у далекосхідних ведмедів – до 2,8 м. Між лобом і переніссям в профіль добре помітна западина. Забарвлення буре. Вуха невеликі, округлі.\nБіологія і поведінка. Активний частіше в сутінках і вночі, але іноді також вдень. Взимку бурий ведмідь впадає в неглибокий сон, влаштувавши барліг під корінням вивернуті вітром ялини, в ніші обриву, ямі, печері (1), неглибокого норі або іншому затишному місці, де скупчується багато снігу. Спить дуже чуйно, при неспокої залишає барліг і блукає колами, перш ніж знову залягти. Взимку барліг можна дізнатися за струмки пари, що піднімається над вхідним отвором – чолом. Зазвичай ведмідь уникає зустрічі з людиною. Проте звір, раптово зустрінутий на вузькій стежці, захоплений у видобутку, поранений чи ведмедиця, що охороняє ведмежат, цілком можуть напасти просто від переляку. Тому в місцях, де багато ведмедів, рекомендується при ходьбі тріщати шілками або що-небудь наспівувати. Взагалі користуватися ведмежими стежками дуже зручно, хоча гілки над ними замикаються на висоті метр-півтора. У деяких місцях такі стежки існують тисячоліттями і буквально вибиті у твердій скелі. Дуже рідко ведмеді стають справжніми людоїдами. Влітку ведмеді-самці мітять межі території, встаючи на задні лапи і здираючи кігтями кору з дерев (2). Такі “прикордонні дерева” використовуються різними звірами десятки років. У безлісних горах ведмідь дере будь-які відповідні предмети – глинисті схили, туристські намети (зазвичай під час відсутності господарів). Щоб убезпечити намет, простіше за все позначити кордон своєї ділянки, допоможе в декількох місцях на відстані 10-20 метрів навколо табору.\nСліди. Сліди дуже широкі і глибокі, п’ятипалі (3) (зліва – відбиток передньої лапи, праворуч – задній), відрізняються довгими пазурами й клишоногість (4) (така постановка лапи більш зручна для лазіння по деревах). Довжина відбитків пальців на слідах передніх лап (5) в 2-3 рази менше, ніж довжина відбитку долоні.\nХарчування. Бурий ведмідь харчується, в основному, різними рослинними кормами, личинками комах, мурахами, при нагоді – гризунами та їх запасами, падлом. Незважаючи на величезну вагу і уявну незграбність, ведмідь дуже рухливий, “спортивний” звір. Він здатний безшумно підкрастися до видобутку, наздогнати її в стрімкому (до 50 км / год) кидку, вискочити на спину і вбити одним ударом лапи (зазвичай лівої). У ведмедя немає м’яких подушечок на лапах, тому безшумність підкрадання досягається особливим способом постановки ступні. Дорослий ведмідь здатний одним ударом лапи зламати хребет Лося або коня.\nРозмноження. Влітку, він супроводжується бійками самців, зрідка зі смертельним результатом. Ведмедиці приносять (частіше раз на два роки) 1-2, зрідка до 4 маленьких ведмежат у барлозі наприкінці зими і лише через 2-3 місяці виходять з ними назовні (6). Молоді стають статевозрілими в 3-4 роки.\n7. Рись (лат. Lynx) – рід хижих ссавців сімейства котячих, найбільш близький до роду власне кішок (Felis).\nЗовнішній вигляд. Досить великий, на високих ногах звір з густим пухнастим хутром, китицями на вухах і добре помітними баками на щоках. Вуха трикутні, зіниці вертикальні. Довжина тіла 82-105 см, хвоста 20-31 см. Забарвлення від димчастої до червонуватою , часто з розмитими темними плямами. Взимку хутро більш світле і пухнасте (1). Очі вночі світяться зеленим світлом.\nПоширення. Живе в глухих лісах.\nБіологія і поведінка. Пензлики на вухах рисі, імовірно, служать свого роду антенами, що сприймають звукові коливання і передають їх на середнє вухо. Хоча в багатьох країнах виразом “рисі очі” позначають особливо гострий зір, експерименти показали, що вдень рись бачить дещо гірше людини. Чисельність змінюється по роках слідом за чисельністю зайців. Зазвичай рись зникає в місцях, часто відвідуваних людьми. Навіть там, де вона мешкає поблизу населених пунктів, цього обережного хижака майже неможливо побачити.\nСліди. Сліди округлі, 4-палі (2), хоча на передніх лапах по 5 пальців (кіготь короткого 1-го, укороченого пальця найгостріший і може завдавати особливо глибокі рани). Взимку слід як би вписаний в коло, надрукований хутряними “лижами” на лапах (3). Розмір сліду приблизно 10 х 10 см, крок близько 40 см. Кігті втяжні, тому на слідах звичайно не відображаються.\nГолос. Голос рисі буває часто чути під час гону, він нагадує весняні крики домашніх котів, але голосніше і набагато нижче, так що сплутати їх практично неможливо.\nХарчування. Живиться переважно зайцем, а також іншими тваринами – від полівок до молодих лосів. Вивчення зимових слідів рисі показало, що їй вдається зловити в середньому одного зайця в чотири дні і що дев’ять з десяти спроб виявляються невдалими.\nРозмноження. В другій половині зими. У період розмноження відбуваються запеклі бійки самців, що супроводжуються гучними криками або ревом. Вагітність 6-10 тижнів, 1-5 (частіше 2-3) дитинчат народжуються в травні-червні, прозрівають на 8-12-й день, статевої зрілості досягають у 2 роки. Молоді звірі тримаються з матір’ю до чергового гону, який починається в середині зими.\n8. Шпак (Sturnus) — палеарктичний рід співочих птахів родини шпакових (Sturnidae).\nЗовнішній вигляд. Куцохвостий, блискучо-чорний птах розміром з дрозда, восени та взимку в частих білих цяточками. До весни світлі кінчики пір’я стираються, і цятки зникають. Молоді птахи темно-бурі зі світлим горлом. Типово що бігає птах на відміну, наприклад, від дроздів, що пересуваються стрибками. Політ прямолінійний.\nГолос. Пісня складається з свистів, скрипів, наслідування іншим птахам і різних шумів. Іноді в пісні повернувся із зимівлі шпака можна почути голоси субтропічних птахів. Крик – різноманітні нявкаючий звуки, часто чутні з летить зграї.\nМісцепроживання. Звичайний в рідколісся, степах і населених пунктах. Віддає перевагу відкриті культурні ландшафти з деревними насадженнями, парки і сади.\nХарчування. Живиться різної тваринною і рослинною їжею, після закінчення періоду гніздування збирається великими щільними зграями.\nМісця гніздування. Гніздиться переважно у жител людини, займаючи спеціально для шпаків зроблені і вивішені штучні гнізда, ніші під балконами і дахами і т. п.\nТерміни гніздування. Звичайні шпаки прилітають рано, звичайно в березні, коли на полях з’являються проталини, і одразу ж займають гніздові місця. У квітні в гніздах з’являються яйця. Насиджування триває 13-15 діб, Пташенята потім вигодовуються в гнізді протягом трьох тижнів. Виліт їх відбувається у другій половині травня – першій половині червня. У птахів спостерігається іноді другого кладка. Після вильоту пташенят шпаки збиваються в зграйки і незабаром (у липні – серпні) залишають район гніздування, переміщаючись на південь і на південний захід в місця з великою кількістю корму. Тут вони залишаються аж до осіннього відльоту на зимівлі. І лише невеликі групки продовжують триматися до осені в місцях розмноження. Відліт проходить у вересні – жовтні.\nЗимівля. Зимує, в основному, в Північній Африці, в Індії, в Південній Європі. Зустрічається на Кавказі і де-не-де у великих містах, причому нерідко зграї шпаків з року в рік зимують в одних і тих же скверах і парках.\n9. Синиця (Parus), рід птахів ряду горобиних.\nЗовнішній вигляд. На голові великий гострий смугастий хохол, спинна сторона сірувато-бура; горло, потилицю і смужка через око чорні, голова і черевце білі з буруватим нальотом. Зграйками зустрічається рідко.\nГолос. Гучне “ци-ци-трррч”.\nМісцепроживання. Живе в основному в світлохвойних і змішаних лісах.\nХарчування. Живиться виключно комахами, переважно дрібними гусеничками.\nМісця гніздування. Гніздиться у хвойних лісах. Дуже рідко зустрічається у змішаних ділянках і уникає чисто листяних насаджень.\nМісце розташування гнізда. Гніздо влаштовується головним чином в дуплах, нерідко в напіврозвалених, низьких, зарослих мохом пнях або в поглибленнях між країнами великих дерев, але при нестачі таких місць будується в покинутих болючих або сорочих гніздах, серед гілок гнізд хижаків і навіть в старих гніздах кропив’яник.\nТерміни гніздування. Гнізда з повними кладками спостерігаються в першій половині травня. Насиджування триває 15-17 діб. Пташенята знаходяться в гнізді близько трьох тижнів. Молодняк вилітає з гнізд в середині червня.\nЗимівля. Під час своїх осінніх і зимових кочівель зустрічається майже у всяких лісових спільнотах.\n10. Лелека білий, чорногуз, бусол, бузько (лат. Ciconia ciconia), — птах родини лелекових лелекових, ряду лелекоподібних.\nЗовнішній вигляд. Це велика птиця: загальна довжина її досягає 120 сантиметрів, довжина крила – 63,5 сантиметра, Плесно 24 сантиметрів, а дзьоб 22,5 сантиметра. Вага дорослого лелеки близько 4 кілограмів. Все оперення біле, тільки махові пір’я, частина криюче крила і довгі плечові – чорні. Ноги і дзьоб червоні, як і очі. Що стоїть лелека має у висоту; більше метра. У польоті шия і ноги витягнуті.\nГолос. Замість пісні – гучне клацання дзьобом (при цьому голова закинута).\nМісця гніздування. Гніздиться переважно в населених пунктах. Невідомо чому саме цей вид навчився жити поряд з людиною, в той час як інші лелеки зовсім не виносять занепокоєння.\nМісце розташування гнізда. Гніздо влаштовує на даху дерев’яної будівлі, на руїнах будівлі, на дереві. В останньому випадку гніздо має в своєму розпорядженні або на сухих гілках щодо низько (3-5 м від землі) або високо на вершині зламаного дерева, але завжди на сонячній стороні.\nТерміни гніздування. Прилітає в другій половині березня – першій половині квітня. Відкладання яєць відбувається в травні. У насижуванні беруть участь самець і самка, вона триває 33-34 діб. У гнізді пташенята знаходяться 54-63 діб і залишають його у другій половині липня. У віці 70 діб молоді лелеки стають самостійними. Відліт спостерігається в другій половині серпня – першій половині вересня.\n11. Рапчастий ховрах (Spermophilus suslicus) — гризун з родини білячих, один з дрібних представників роду Spermophilus, та один з чотирьох видів роду, що зустрічаються на території України. Розповсюджений в кількох країнах Східної Європи, в Україні знаходиться південна частина ареалу. Основною загрозою для виду на всій території розповсюдження вважають втрату звичних природних біотопів; втім, за іншими даними, крапчастий ховрах досить успішно пристосовується до життя на сільськогосподарських угіддях.\nКрапчастий ховрах розповсюджений від східних районів Польщі на заході до середньої течії Волги на сході. На південному заході його ареал досягає румунської та молдавської частин долини Прута та пониззя Дунаю, на півдні обмежений узбережжям Чорного моря, вздовж якого ховрах зустрічається до гирла Дніпра. Ареал перетинає Дніпро біля впадіння Ворскли, і відтуди його південна межа іде по північному берегу Сіверського Донця до Луганську; після чого повертає на північний схід, і через середню течію річок Хопер та Медведиця виходить до Волги в районі Камишина. Східна межа ареалу іде через гирло річки Мокша, потім повертає вздовж правого берега Оки до Брянська, іде по лівому берегу Десни, через верхів’я Південного Бугу та Дністра. Ізольовані від основного ареалу популяції наявні в південно-східній Польщі, в Білорусі (Новогрудська височина та Копильська гряда) та на Волинській височині в межах України. Вважають, що ці ареали виникли в результаті штучної акліматизації на початку ХІХ століття .\nВ межах ареалу ховрахи зустрічаються на степових та лісостепових ділянках. В якості основного ландшафту для життя вони віддають перевагу відкритим місцевостям, порослим невисокою трав’янистою рослинністю, що дозволяє їм оглядати околиці нори та підтримувати аудіовізуальний контакт з сусідніми тваринами. Для огляду місцевості ховрахи припіднімаються на задніх лапах та приймають характерну вертикальну стійку, здалека нагадуючи стовпчик, висотою близько 20 см.\n12. Жайворонок (Alauda) — рід горобцеподібних птахів, що складається з чотирьох видів, поширених в Європі, Азії, гірських районах Північної Африки та островах Кабо-Верде.\nЗовнішній вигляд. Трохи більше горобця, спинна сторона сіро-або буро-охриста з густими бурими поздовжніми смугами, черево біле, на грудях дрібні бурі смуги. На голові короткий округлий чубок, з боків хвоста білі смужки. Брова світла.\nГолос. Крик – неголосне “чрр-ик”, пісня – довга дзвінка трель. Часто співають, зависаючи в повітрі на місці, іноді дуже високо.\nМісцепроживання. Живе в полях, лугах і степах, у тому числі гірських. Гарна пісня польового жайворонка часто буває чути в небі в сонячні літні дні навіть на околицях міст. Ніколи не буває в лісі.\nХарчування. Живиться насінням та комахами.\nМісця гніздування. Жайворонок – типова польова птах. Хоча він гніздиться і на суходільних луках, великих лісових галявинах, трав’янистих лісових галявинах, але всім цим місцям проживання він явно віддає перевагу оброблені поля. Особливо охоче гніздиться в озимих та ярих хлібів.\nМісце розташування гнізда. Гніздо має в своєму розпорядженні завжди на землі: у ямці, зробленої або самої птахом, або копитом коня чи корови, зазвичай серед негустою, іноді зовсім рідкісної трави.\nБудівельний матеріал гнізда. Досить пухка і груба підстилка складається з стеблин і корінців різних трав’янистих рослин. Внутрішній шар утворений з більш тонкого і м’якого матеріалу, іноді з домішкою кінського волосся.\nТерміни гніздування. Польовий жайворонок прилітає весною рано, у перших числах квітня, але до будівництва гнізда приступає тільки тоді, коли підросте на полях зелень, тобто приблизно в перших числах травня. Насиджування перші кладки триває 14 діб, а вигодовування пташенят в гнізді – приблизно 10 днів. Пташенята залишають гніздо, не вміючи ще літати. В кінці травня – середині червня вони вже добре літають і годуються самостійно. У червні може бути друга кладка. Пташенята другу виведення стають самостійними у липні. Відліт проходить з середини вересня до початку жовтня.\nЗимівля. Перелітний птах, зимує на півдні Європи. Повертається із зимівлі дуже рано, іноді вже в березні, і залишається до листопада.\n13. Пструг також форель (лат. Salmo Pall.) — прісноводний рід риб родини лососевих. На Україні поширені 2 види. Пструг струмковий (лат. Salmo trutta morpha faris Pall.) у гірських водоймах Карпат, Криму та Кавказу; довжина до 37,5 см, вага до 0,8 кг (іноді до 2 кг); живиться безхребетними та дрібною рибою. Пструг райдужний (лат. Salmo irideus Pall), довжина до 90 см, вага до 1,6 кг. Здавна акліматизований в Україні. Обидва види пстругів — об’єкти розведення в холодноводних ставкових господарствах і спортивного рибальства.


АПЛ. Прогноз Бернли - Саутгемптон, 24.02.2017 - Aplbets\nАПЛ. Прогноз Бернли — Саутгемптон, 24.02.2017\nВ суботу 24 лютого в 17.00 на стадіоні «Терф Мур» відбудеться матч чергового туру Прем‘єр Ліги де місцевий Бернлі прийматиме Саутгемптон. Aplbets.com пропонує увазі футбольних гурманів свій прогноз Бернлі-Саутгемптом.\nРезультати останніх матчів команди Шона Дайча відверто розчаровують. Схоже команді був конче необхідний перепочинок для системного аналізу і повернення до кондицій початку чемпіонату. Тому тижнева пауза мала б посприяти цим факторам. Єдине чого точно не вийде змінити тренерському штабу, то це через край переповнений лазарет команди: Том Хіттон, Джеймс Тарковскі, Роббі Брейді, Стівен Дефур, Кріс Вуд. Це далеко не повний список, але як бачимо багатьох потенційних гравців основи травмовано. Не зважаючи на це, в команди не мало б виникнути особливих проблем в організації гри з одним із аутсайдерів турніру. Оптимізму вболівальникам Бернлі додає результат матчу першого кола, де підопічні Дайча перемогли Саутгемптон на виїзді з рахунком 0:1.\nДуже симпатична команда Маурісіо Пелегріно зазнала поразки в останньому турі від одного з визнаних фаворитів АПЛ Ліверпуля, проте в декількох попередніх турах «святі» продемонстрували досить змістовну гру і результати не примусили на себе чекати. Схоже колектив відшукав свою гру з допомогою талановитого наставника і до кінця боротиметься за право залишитись в еліті. Перед звітним поєдинком не можуть не викликати тривоги травми двох основних форвардів колективу – Чарлі Остіна та Шейна Лонга. Проте невеликий шанс, що останній встигне залікувати свою травму м‘яза. Крім того Саутгемптону не допоможуть й основні гравці центру поля Софян Буфаль та Стівен Девіс. Проте турнірне становище вимагатиме від команди Пелегріно йти вперед і ризикувати для того, щоб залишити зону вильоту.\nНа перемогу Бернлі БК Zirkabet пропонує коэффіцієнт 2.96, на нічию–3.02, перемога Саутгемптона – 2.63\nДумаю ця гра буде проходити у постійній боротьбі в центрі поля, де перевагу матиме Бернлі, оскільки відсутність двох стержневих футболістів центральної вісі не дозволить Саутгемптону якісно контролювати м‘яч. В‘язкий матч спонукатиме команди грати обережно, в першу чергу, біля власних воріт. Оборонний стиль гри обох команд мав би сприяти серйозним недолікам у комбінаційних діях суперників. Звідси й мій прогноз\nПрогноз автора. Тотал менше (2) – 1.94 в БК Zirkabet