«Дикі шипи» в привабливій обгортці. Василь ОНОПЕНКО: «Фактично ця реформа cпрямована саме проти ВС»\n«Дикі шипи» в привабливій обгортці\nВасиль ОНОПЕНКО: «Фактично ця реформа cпрямована саме проти ВС»\nВлада і закон, в„–33 (968) 14.08—24.08.2010\nУже другий тиждень служителі Феміди переживають новації. З різними почуттями і з різним сприйняттям майбутнього. Одні в кінці шляху бачать світле майбутнє, інші — глухий кут і безліч проблем із захистом прав та інтересів пересічних українців. Остання думка панує насамперед на вул. Пилипа Орлика, оскільки найбільше пертурбацій новий закон обіцяє саме Верховному Суду.\nПро зміну повноважень найвищого судового органу після набрання чинності законом «Про судоустрій і статус суддів» та проблеми, які вже проявилися з початком трансформування третьої гілки влади, в ефірі радіо «Свобода» розповів Голова Верховного Суду Василь ОНОПЕНКО.\n«Тепер люди позбавлені можливості розгляду найбільш актуальних спорів у ВС»\n— Василю Васильовичу, яка нині ситуація у Верховному Суді?\n— Ми працюємо в штатному режимі. Проте ситуація не проста, тому що після вступу закону в силу в нас уже немає ні палати, яка розглядає адміністративні спори, ні палати з розгляду господарських справ. Місяць-півтора ще працюватимуть палати з розгляду кримінальних і цивільних справ.\nПотім настає дуже сер¬йозна ситуація. Але не для ВС, бо в нас роботи стає менше, а для громадян України. Адже ВС як найвища судова інстанція відповідно до Конституції завжди ставив крапку в спорі. І, як свідчить практика, ми досить відповідально ставилися до цього. Найбільша довіра українців була саме до ВС, а найбільша критика і недовіра — з боку тих політиків, які хотіли нівелювати статус ВС усупереч Конституції.\n— Куди тепер підуть ці справи?\n— Фактично — у Страсбург. Одначе питання в тому, чому вони підуть до Європейського суду з прав людини? Як записано в законі, ВС тепер має розглядати будь-яку справу в пленарному режимі. У нас сьогодні 78 суддів. Отже, ми повинні розглядати цивільну чи господарську справу всім цим складом. Але навіщо фахівцям з кримінального права витрачати час на її розгляд? Так само навіщо кримінальну справу розглядати ци¬вілістам, а суддям, які займаються господарським правом, брати участь у вирішенні адміністративного спору? Це марна трата часу.\nЯкщо кожен рік ВС розглядав десь 61 тис. справ, то в пленарному режимі ми зможемо розглядати сотню-дві, можливо, півтисячі справ у рік.\n— Але у ВС нині перебуває на розгляді 21 тис. справ.\n— Дійсно, наразі на розгляді цивільної палати перебуває 21 тис. справ і приблизно 2,5 тис. — у кримінальній.\nТепер люди позбавлені можливості слухання най¬більш актуальних спорів у ВС, оскільки для того, аби переглянути справу після касаційного суду, потрібен допуск, який, за законом, має надаватися тим судом, котрий розглянув її по суті. А чи зацікавлений той суд, який вирішив спір з порушенням закону і Конституції, в наданні такого допуску? Проте саме 5 суддів вищого спеціалізованого суду вирішуватимуть, передавати справу до ВС чи ні.\nМи вважаємо, що будь-яка справа, якщо вона вирі¬шена будь-де і немає можливості переглянути її в касаційному порядку, мала б бути розглянута Верховним Судом. Адже ми зустрічаємо дикі речі. Наприклад, санкція статті Кримінального кодексу передбачає максимальне покарання до 8 років, а суд ухвалив позбавити волі на 10—12. Ми це бачимо, але нічого не можемо зробити. І раніше не могли зробити, а нині тим паче. І людина сидить за гратами.\nБільше того, ми бачимо, що іноді люди незаконно сидять у тюрмах, і теж нічого не можемо зробити. Прокуратура не опротестовує, бо це — їхній брак.\n«Ніхто за владу не бореться. Вона дається суддям Конституцією»\n— Нині у ВС 78 суддів, кожен має кабінет і непогану зарплату, а повинно залишитися 20. Наскільки я зрозуміла, після зборів, які відбулися 6 серпня, судді не хочуть писати заяви про відставку чи переведення. Проте заступник голови Адміністрації Президента Андрій Портнов рекомендував суддям ВС «припинити боротися за владу».\n— Ніхто за владу не бореться. Вона дається суддям не А.Портновим, а Конституцією. Судді виконують свій професійний обов’язок.\nЄ одна проблема, яка, можливо, найбільше турбує не тільки мене. Вперше в моєму житті й узагалі в історії України судді бояться приймати законні рішення, коли є певний тиск на конкретного суддю.\nЙдеться про політичні справи, про якісь корисливі моменти, коли хтось, і такі приклади були, з Вищої ради юстиції телефонує і каже: «Прийми ось таке рішення». З одного боку, суддя розуміє, що порушується закон, а з друго-го — він знає, що за непослух можуть бути такі наслідки, які були в його колег: у судді ВС Олександра Волкова, судді Окружного адміністративного суду м.Києва Петра Ковзеля, якого звіль¬няли за нескасоване рішення. Це — дикість!\n— Тобто це були полі¬тичні звіль¬нення?\n— Так, думаю, що з політичним підтекстом. І таких прикладів можна навести багато. За таких обставин судді бояться приймати законні рішення. Тому і не борються.\nСудді лише звернулися до Президента, Голови Верховної Ради, до Уряду з тим, що відповідно до «Перехідних положень» закону передбачено надання приміщень тому вищому суду, який створюватиметься. Я не знаю, скільки там буде суддів, 100 чи 150…\n— З вами це питання хтось обговорював?\n— Звичайно, ні. Тому ми звернулися (це є турбота за стан справ у державі) до Президента, до інших ке¬рівників держави: подумайте, де розселити майбутній суд.\n— Готові судді ВС перейти на роботу до нового суду?\n— Я збирав суддів на загальні збори, і ми порушили це питання. Судді не хочуть іти до цього суду. Можливо, хтось передумає. Це право кожного з них.\n— Ви сказали, що на зборах суддів було написане звернення до Президента, Кабінету Міністрів. Чи була у вас можливість передати це звернення Президентові особисто?\n— Я зателефонував йому, ми переговорили і домовилися про таку зустріч. Я повинен поінформувати Президента про ті наслідки і ті проблеми, які сьогодні виникають зі вступом закону в дію. Там багато процесуальних проблем.\nЯк суддя, як юрист я розумію: прийнятий закон треба виконувати. Але потрібно виконувати так, щоб це було на користь державі, на користь людям насамперед, щоб суди працювали ефективно. Саме з цієї точки зору ми створили на загальних зборах робочу групу на чолі з головою Ради суддів Петром Пилипчуком, яка напрацьовуватиме пропозиції щодо вдосконалення цього закону, і ми внесемо їх і Президенту, і у Верховну Раду.\n— Ніколи не буває запізно. Звичайно, краще було б це зробити, якби до нас дослухалися. Ми робили все, і я особисто, щоб такий недосконалий закон не приймався. Проте сталося так, як сталося. Тепер треба виправляти ситуацію.\nДумаю, що сьогодні найкращий союзник у цих питаннях — це сам закон. Тому що коли судді, правники, юристи, адвокати почитали його, то всі жахнулися. І спеціалізовані суди не задоволені, і всі, хто має стосунок до правосуддя.\nФактично ця реформа спрямована саме проти ВС. Тут мотивації можуть бути різні. І те, що ми займали принципову позицію в багатьох дуже відомих справах… Взяти хоча б «Дніпроенерго». Адже нас тоді ледь не позбавили (два голоси не вистачило) повноважень з перегляду спорів після Вищого господарського суду. Вже тоді це хотіли робити всупереч закону і Конституції. І в багатьох інших питаннях позиція наша не змінювалася.\n«Майбутня Рада суддів може перетворитися в структуру з «ручним» управлінням»\n— Якось у цій студії був голова Вищої ради юстиції Володимир Колесниченко. Ось що він сказав: «Те, що сталося за останні 5 років, що стосується діяльності орга¬нів суддівського самоврядування, то вони зні¬вельовані й повністю ке¬ру¬ються однією особою — Головою ВС. Чому суддівська система захищає свої корпоративні інтереси, інтереси про те, що вони хочуть бути самостійними? То будьте самостійними, приймайте відповідні рішення, самоочищуйтеся, але не допускайте, аби рейтинг впав до мінус 90». Як ви прокоментуєте таке твердження?\n— Навіть і коментувати не хотілося б, тому що питання самостійності плутають з питанням незалежності. Навіть у новому законі є ст.6 «Самостійність суддів». Ніхто не розуміє, що це таке. Незалежність підмінили поняттям «самостійність». А це — різні речі.\nНаступне — щодо самоочищення. Більше подань (це можна прослідкувати), ніж від Голови ВС, про притягнення до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності до ВР, ВРЮ, мабуть, не було. Можливо, ще буде. Тому ми були за самоочищення.\nРада суддів — це той орган, куди входять представники всіх судових ланок — від ВС до місцевого суду. До неї входило 76—78 суддів, а сьогодні відповідно до закону залишиться 11. На кого легше натиснути: на 11 суддів чи на 76? І РСУ приймала принципові рішення. Натомість майбутня Рада суддів може перетворитися в структуру з ручним управлінням.\nА те, що рейтинг судів такий низький, то хотів би побачити, в кого він вищий? Треба мати на увазі, що завжди 50% громадян не задоволені судовими рішеннями.\nЯ далеко не відбілюю діяльність суддів, але за 9 млн справ, які вони роз¬глядають, треба віддати їм належне. І це при тому, що навантаження на деяких суддів у місяць сягає 300—400 справ і матеріалів. Це дике навантаження. І коли сьогодні кажуть про скорочення вдвічі строків розгляду і про притягнення суддів до відповідальності за їх порушення, то потрібно перш за все подбати, щоб суддя працював у належних умовах.\n«Сьогодні суди розбіглися по своїх комірках»\n— Хочу вам запропонувати послухати точку зору адвоката, члена Київської кваліфікаційно-дисциплінарної ко¬місії адвокатури Олега Веремієнка: «Вважаю, що в Україні взагалі не¬має судів. Є окремі порядні судді, але система така, що людині добитися правди дуже важко через корупцію в судах, тиск на суддів з боку влади, міліції, прокуратури, недобросовісних адвокатів. Одиниці намагаються протистояти цьому тиску. Не секрет, що кожного п’ятого, кожного десятого суддю міліція ловить на хабарі, але на нього заяву не подають, він і надалі виступає «агентом міліції» та «видає» ви¬роки. Я стикався з такими фактами, що особа навіть не винна, але хтось попросив — і суддя виконує замовлення». Як із цим боротися?\n— Із цим дійсно треба боротися. Думаю, пан Олег якоюсь мірою правильно каже. Але не шляхом ось таких змін до закону.\nЯ завжди відстоював єдність судової влади. Це кон¬ституційний принцип, який був записаний у старому законі. Це єдина Рада суддів, єдина практика, єдині роз’яснення. Це не означає, що всі козиряють В.Онопенку як Голові ВС. Ні. Йдеться про процесуальну єдність.\nСьогодні ж суди роз’єднали по ланках, вони роз¬біглися по своїх комірках. Суцільна спеціалізація. А хто ж відповідатиме за судову практику, за неправильні рішення? Тому саме нині настає той колапс, коли всі переконаються: те, що було раніше, навіть і близько не схоже з тим, що буде потім. Не хочу прогнозувати, але саме так і буде. І багато хто із серйозних людей це передбачає.\n— Опозиційні депутати готують оскарження закону в КС. Як, на вашу думку, будуть розвиватися події?\n— Саме так і будуть розвиватися. Ми також підготували подання щодо нових повноважень Вищої ради юстиції, в якому аргументували їх невідповідність Конституції.\nЯк ці подання розглядатиме КС — питання.\n— А як ви передбачаєте розгляд цих подань у КС?\n— З моєї точки зору, там узагалі немає про що говорити, оскільки 15 чи навіть 20 положень грубо суперечать Конституції. І в цьому аспекті я не заздрю колегам з КС. Якщо вони дійсно хочуть залишитися Судом, а не якимсь робочим органом, скажімо, Адміністрації Президента, то повинні ставити знак оклику.\n— Приватним чином розмовляли з кимось із суддів КС на цю тему? Яка їхня позиція?\n— Це є таємниця нарадчої кімнати. Але якщо не називати прізвищ, то багато хто з них уважає, що цей закон так само, як і закон «Про Вищу раду юстиції», неконституційний.\n— Але при цьому проголосує не так, як уважає?\n— Не знаю. Це буде дуже важко зробити.


Переможці Docudays UA-2019 — Міжнародний фестиваль документального кіно про права людини Docudays UA\nXVI Міжнародний фестиваль документального кіно про права людини Docudays UA оголосив переможців та переможниць. 28 березня в IZONE відбулась церемонія нагородження, яку провели журналіст Олексій Тарасов та менеджерка культури Анна Корягіна.\nТрадиційно фільми на Docudays UA змагались в конкурсах DOCU/СВІТ, DOCU/КОРОТКО та DOCU/УКРАЇНА. Цього року фестиваль започаткував нагороду «RIGHTS NOW!», на яку було номіновано десять фільмів з усіх програм Docudays UA. Кожну конкурсну програму оцінював окремий склад журі, до якого входили зарубіжні та українські експерт(к)и, документаліст(к)и, правозахисники й правозахисниці. Свого переможця обрали й студентське журі, глядачі та глядачки. Окрему стрічку організатори фестивалю відзначили премією імені Андрія Матросова. Спеціальну нагороду вручив партнер Docudays UA Current Time TV, а найкращий проект Ukrainian Doc Preview відзначив голова індустрійної платформи Міжнародного кінофестивалю документального кіно Beldocs. На церемонії закриття на гостей фестивалю чекав концерт українсько-французького гурту StereOrpheo.\nГоловний приз конкурсу DOCU/СВІТ отримав фільм «Голоси моря» британської режисерки Кім Гопкінс, на думку журі, «за потужних, зворушливих і теплих персонажів, за любов, яка перемагає все, за чутливу камеру, яка створює гармонію героїв у середовищі».\nСпеціальну відзнаку конкурсу DOCU/СВІТ отримала стрічка режисерок Зосі Родкєвіч та Євґєнії Останіної «Біла мама» – «за героїню, яка дає нам надію та віру в те, що у нас достатньо сили, щоб впоратися з труднощами життя».\n«Робота всього життя жінки розквітає й відображає картину природного колообігу та невідворотних змін» у фільмі «Історія зимового саду» режисера Семена Мозгового, що отримав головну нагороду в конкурсі DOCU/УКРАЇНА.\nСтрічка «Народження дружби» режисера Ацуші Куваями зображує «підйом по сходах, що стає історією любові, дружби та багатообіцяючої вечері, знятої з шармом, стилем, душею та гумором». Саме так оцінили фільм-переможця конкурсу DOCU/КОРОТКО. А спеціальну відзнаку конкурсу отримав фільм «Понад Стіксом» колективу авторів та авторок (Марія Стоянова, Марія Теребус, Юлія Данильчук, Людмила Парасківа, Катерина Рибачук, Анастасія Фещук, Іван Бершадський, Алла Онопченко) – «за чудовий приклад того, як колектив молодих кінематографістів та кінематографісток може об'єднатися і створити цілісну історію, показану з багатьох точок зору суспільства».\nУ номінації RIGHTS NOW! правозахисне журі визначило головним переможцем фільм «Чистильники» від режисерів Ганса Блока та Моріца Різевіка: «За підняття дискусійних питань щодо приватності, свободи слова та захисту прав людини в світі, де інтернет та соціальні мережі займають дедалі більше нашого особистого простору, а ми самі стаємо частиною глобальної мережі». Спеціальні відзнаки RIGHTS NOW! отримали фільми «Запис ще триває» Ґіята Аюба та Саїда Аль Батала та «Коли ягнята стають левами» Джона Касбе.\nГоловну нагороду студентське журі віддало фільму «Заповідник Асканія» Андрія Литвиненка з такою оцінкою: «Свіже нагадування про власну природу. Ритмічний та чуттєвий наратив фільму здатний захопити та зворушити аудиторію з будь-яким бекграундом, а головні персонажі підкорюють своєю щирістю та відданістю справі».\n«За безумовну любов та ніжність між світами і поколіннями», премією Андрія Матросова організатори фестивалю нагородили польського режисера Марчіна Саутера, автора фільму «Я виросла, поки ви спали».\nОкрім цього, фільм «Перед тим, як батько повернеться» грузинської режисерки Марі Ґулбіані отримав спеціальну нагороду від медіа-партнеру фестивалю Current Time TV – $3000. Глядачі та глядачки обрали свого фаворита і ним став фільм «Біла мама» режисерок Зосі Родкєвіч та Євґєнії Останіної. З семи проектів, представлених на Ukrainian Doc Preview, голова індустрійної платформи Міжнародного кінофестивалю документального кіно Beldocs відзначив фільм «Рози. Фільм-кабаре» режисерки Ірини Стеценко. Це участь у професійній платформі фестивалю Beldocs in Progress International, де буде можливість представити свій проект вже ширшому колу міжнародної індустрії.\nКім Гопкінс, Велика Британія, 98’\nГоловний приз отримує фільм «Голоси моря» за потужних, зворушливих і теплих персонажів, за любов, яка перемагає все, за чутливу камеру, яка створює гармонію героїв у середовищі.\nЗося Родкєвич, Євґєнія Останіна, Росія, 97'\nЗа героїню, яка дає нам надію та віру в те, що у нас достатньо сили, щоб впоратися з труднощами життя.\nСемен Мозговий, Україна, 74’\nРобота всього життя жінки розквітає й відображає картину природного колообігу та невідворотних змін.\nАцуші Куваяма, Португалія, 10’\nПідйом по сходах стає історією любові, дружби та багатообіцяючої вечері, знятої з шармом, стилем, душею та гумором.\nМарія Стоянова, Марія Теребус, Юлія Данильчук, Людмила Парасківа, Катерина Рибачук, Анастасія Фещук, Іван Бершадський, Алла Онопченко, Україна, 29’\nЗа чудовий приклад того, як колектив молодих кінематографістів може об'єднатися і створити цілісну історію, показану з багатьох точок зору суспільства.\nГанс Блок, Моріц Різевік, Бразилія, Німеччина, 88’\nЗа підняття дискусійних питань щодо приватності, свободи слова та захисту прав людини в світі, де інтернет та соціальні мережі займають дедалі більше нашого особистого простору, а ми самі стаємо частиною глобальної мережі. Як утримати баланс між прагненням обмежити людство від жорстокого контенту, що розпалює ненависть, і дотриманням свободи слова та самовираження? Чи буде інтернет майбутнього інструментом в руках диктаторів і глобальних корпорацій або територією безмежної демократії та індивідуальних свобод? Хто має право визначати, що «ігнорувати», а що «видалити»? Фільм порушує чимало питань, відповіді на які людству ще належить віднайти.\nҐіят Аюб, Саїд Аль Батал, Сирія, Ліван, Катар, Франція, Німеччина, 116’\nЗа людські історії, які приховуються за військовими новинними зведеннями. За сміливість людей, які не втекли від збройного конфлікту, але взяли в руки камеру замість зброї та показують реальні події в Сирії всьому світу. Не дивлячись на всі жахи війни, у них залишаються сили не просто жити та зберігати гідність, а й дарувати іншим відчуття мирного життя. Це нагадування кожному та кожній з нас: ніхто не застрахований від війни, ми повинні брати на себе відповідальність за збереження миру.\nДжон Касбе, США, 76’\nРежисер зумів об'єднати особисті драми простих людей та глобальні екологічні катастрофи, що торкаються всіх. Корупція, порушення соціально-економічних прав, згубний вплив на екологію планети сюжетно переплітаються та створюють цілісну картину не лише Кенії, а й всього сучасного світу, де держави інколи не залишають вибору та ставлять людей перед складними моральними дилемами.\nМарчін Саутер, Польща, 50’\n3а безумовну любов та ніжність між світами і поколіннями!\nАндрій Литвиненко, Україна, 75’\nСвіже нагадування про власну природу. Ритмічний та чуттєвий наратив фільму здатний захопити та зворушити аудиторію з будь-яким бекграундом, а головні персонажі підкорюють своєю щирістю та відданістю справі.\nЗося Родкєвич, Євґєнія Останіна, Росія, 97’


четвер, 10 серпня, 2017, 1:25 Економіка\nНАБУ домоглося визнання недійсною угоди між ПАТ «Азот» та ПАТ «Черкасиобленерго», за якою інтересам держави завдано збитків на суму понад 57 мільйонів гривень.\nЯк зазначається, Вищий господарський суд України 3 серпня підтримав задоволення відповідного позову Національного бюро в повному обсязі, залишивши без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.\nНагадуємо, угода між ПАТ «Азот» та ПАТ «Черкасиобленерго» укладена у квітні 2016 року. Нею передбачено зарахування зустрічних однорідних вимог між зазначеними суб’єктами, що суперечило вимогам Закону України «Про електроенергетику» і «Правилам користування електричною енергією». На підставі дії зазначеної угоди ПАТ «Азот» у грудні 2015 – січні 2016 уникло сплати за спожиту електрику.\nВідтак, на виконання рішення суду ПАТ «Азот», який належить Фірташу, має перерахувати 57 млн гривень на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ПАТ «Черкасиобленерго». Після зарахування до цих коштів буде застосований алгоритм оптового ринку електричної енергії України.\nДмитро Фірташ НАБУ


Світлої пам’яті професора Марії Андріївни Пілінської | ННЦРМ – Національний Науковий Центр Радіаційної Медицини\n(14.10.1941 – 05.05.2021)\nдоктор медичних наук, професор лабораторії цитогенетики Інституту експериментальної радіології Національного наукового центру радіаційної медицини НАМН України\nЗ болем і сумом повідомляємо, що 5 травня 2021 року пішла у вічність видатний науковець у галузі радіаційної генетики – головний науковий співробітник лабораторії цитогенетики відділу медичної генетики Інституту експериментальної радіології ННЦРМ Марія Андріївна Пілінська.\nГіркота втрати та смуток торкнулися рідних, близьких, друзів і колег, усіх, хто мав щастя знати цю надзвичайно розумну, добру, чуйну людину.\nМарія Андріївна Пілінська в 1965 році з відзнакою закінчила санітарно-гігієнічний факультет Київського медичного інституту імені академіка А.А. Богомольця. З 1965 до 1987 рік працювала у Всесоюзному науково дослідному інституті гігієни та токсикології пестицидів, полімерних та пластичних мас МОЗ СРСР, де була керівником групи мутагенезу лабораторії бластомогенних, мутагенних та ембріотоксичних властивостей хімічних речовин. У 1971 році Марія Андріївна захистила кандидатську дисертацію за темою: “Мутагенна активність фунгіцидів цинеба та цирама як критерій їх гігієнічної оцінки” і отримала науковий ступінь кандидата медичних наук за фахом “Гігієна та професійні захворювання”. Галуззю наукових інтересів Марії Андріївни була оцінка мутагенної активності агентів хімічної природи зовнішнього середовища, розробка проблеми запобігання зростанню патології з генетичною компонентою в умовах сучасного екологічного забруднення. У 1987 році Марія Андріївна захистила докторську дисертацію за темою “Генетико-гігієнічна оцінка пестицидів” і отримала ступінь доктора медичних наук за спеціальностями “Гігієна” та “Генетика”.\nУ 1987 році Марія Андріївна Пілінська очолила лабораторію цитогенетики Інституту експериментальної радіології Національного наукового центру радіаційної медицини НАМН України, в якій працювала до теперішнього часу.\t1999-го року Марії Андріївні присвоєно наукове звання професора за спеціальністю “Генетика”.\nМарія Андріївна Пілінська була справжнім професіоналом, дослідником, досвідченим керівником багатьох наукових і практичних розробок в галузі радіаційної генетики, біологічної індикації та генетичної дозиметрії дії іонізуючого випромінення на людину. Вона підготувала шість кандидатів і двох докторів наук, багато років була головою спеціалізованої вченої ради зі спеціальності «Генетика» у Національному науковому центрі радіаційної медицини НАМН України. Марія Андріївна має більше чотирьохсот опублікованих наукових праць, що присвячені як питанням генетико-гігієнічної оцінки пестицидів як мутагенів довкілля, так і проблемі оцінки генетичних наслідків дії чинників аварії на ЧАЕС, використанню класичних та новітніх цитогенетичних методів для біологічної індикації та дозиметрії при аварійному опроміненні людини. Марія Андріївна мала визнання міжнародної наукової спільноти, була членом Європейської асоціації цитогенетиків.\nМарія Андріївна Пілінська — одна із засновників напрямку генетико-гігієнічної оцінки антропогенних факторів довкілля, провідний спеціаліст в галузі оцінки індукованого мутагенезу для профілактики спадкової патології людини, генетичної індикації та оцінки цитогенетичних ефектів у соматичних клітинах осіб (ліквідаторів, населення), які постраждали від дії факторів аварії на Чорнобильській атомній електростанції, дослідженню немішеневих ефектів дії іонізуючого випромінювання.\nУсі наукові проекти, у яких Марія Андріївна брала участь, виконувалися нею ретельно і відповідально. Життя Марії Андріївни було зразком служіння людям і обраній справі. Відмінний фахівець, хороший керівник, надзвичайно чуйна людина – такою ми запам’ятаємо її назавжди.\nБез сумніву, ми втратили не просто видатного професіонала, колегу по роботі, а й людину з великої літери. Ця втрата назавжди залишиться незагоєною раною у серці кожного з тих, хто знав Марію Андріївну.\nВисловлюємо співчуття рідним і близьким покійної. У скорботі низько схиляємо голову, молимося за упокій її душі. Вічна і світла пам’ять Марії Андріївні Пілінській!


В Іраку заохочують шлюби між сунітамі та шиїтами | УНІАН\nВ Іраку заохочують шлюби між сунітамі та шиїтами\n20:37, 07 серпня 2009\nПремією в 2 тисячі доларів\nУряд Іраку заохочує шлюби між представниками різних мусульманських конфесій - сунітамі і шиїтами. Молодята з різних гілок ісламу, які вирішили створити сім`ю, отримують в подарунок дві тисячі доларів. Цим правом скористалися вже понад 1700 пар, повідомляє Associated Press.\nВ розпал насильства в Іраку число змішаних шлюбів різко впало, проте тепер ситуація змінюється. Ворожнеча між релігійними групами, що приводила до кривавих сутичок, поступово слабшає. За останній час уряд організував 15 масових міжконфесійних весіль по всій країні.\nПротистояння шиїтів і сунітів почалося через суперечки про спадкоємців Пророка Мухаммеда. Суніти не визнають можливості посередництва між Богом і людьми після смерті Мухамеда. Шиїти ж вважають законними наступниками Пророка нащадків Алі, зятя і двоюрідного брата Мухамеда.\nУрядова допомога молодятам дуже до речі. У країні, де кожен четвертий живе за межею бідності, далеко не просто оплатити весілля. Щоб отримати гроші, достатньо написати заяву до адміністрації віце-президента Таріка аль-Хашемі, надавши документи про шлюб. В день урочистої церемонії влада передає подружжю конверт з грошима.