Кавуни і дині з’явилися на тернопільських ринках: звідки їх везуть та чи безпечні вони - ПОГЛЯД\n00:20 | 23.05.2022\nКавуни і дині з’явилися на тернопільських ринках: звідки їх везуть та чи безпечні вони\n09:30 | 14.06.2021 09:36 | 23.07.2021 tata 0 Views\nНещодавно на ринках Тернопільщини з’явилися перші дині та кавуни.\nЇх ще небагато, але продавці запевняють, що це лише початок сезону. За словами продавчині Олени, яка торгує фруктами не перший рік, зараз попит на ці продукти є. Проте, більшість опитаних тернополян не поспішають ласувати ранніми плодами. Адже вважають, що зараз вони можуть містити забагато хімії. Про це йдеться в сюжеті Т1 Новин.\nТернополянка Ольга – матір, то ж насамперед хвилюється за здоров’я дитини, вважає зараз кавуни і дині небезпечні.\nЦіни на баштанні теж різняться. Є кавуни по 50, та є й по 20. Така ж ситуація з динями. В більшості кавуни і дині до нас везуть з Азербайджану, Єгипту, Ірану та Туреччини. Та продавці запевняють, скоро будуть наші, з українських городів.\nПеред тим, як потрапити на прилавки, баштанні проходять перевірку у лабораторії.\nБаштанні зараз безпечні та смачні, але купуючи, краще – переконайтесь, що продавці мають довідки з лабораторії.\nТікав з карети швидкої: під Тернополем затримали чоловіка, який 7 років був у розшуку за вбивство у Києві →


Суп з локшиною на курясому бульйоні з овочами\nГрибна локшина взимку і влітку хороша! Так говорили на Русі кілька століть тому. Чомусь вважається, що макаронні вироби: вермішель, спагетті, локшина – родом з Італії, де вони узагальнені назвою паста, що означає «тісто». Тим часом, вироби з сушеного тіста потрапили в Європу з Азії не так вже й давно, за часів поїздок Марко Поло. Хоча вироби з вареного тіста є практично повсюдно, наприклад – українські галушки.\nДостаток форми макаронних виробів – пасти, просто дивне. Довгі й короткі, прямі і фігурні, а іноді такий чудернацької форми, що навіть описати словами складно. Найзвичніша, і легко повторювана, коли готуємо вдома, паста у формі довгих і тонких нешироких стрічок. Загальна назва – локшина. Локшина – виготовляється з борошна і води. Іноді в локшину додають яйце або яєчний порошок. Домашню локшину готувати нескладно. Важливо дотримуватися певних правил. Найважливіше в локшині – «міцне» тісто. Якщо при підготовці тіста не витримати рецептуру, і тісто вийде надмірно м’яким або злипнется – локшину можна викидати, не соромлячись.\nЗазвичай, зіпсувавши локшину кілька разів, у людей закріплюється умовний рефлекс, і локшина виходить як треба. До речі, якщо ви задумали готувати дивну італійську страву паста карбонара, і вмієте робити самі локшину, ви щаслива людина, тому що ніяка магазинна локшина не зрівняється з домашньою. На Сході, особливо в країнах Південно-Східної Азії страви з локшини – національна гордість. Часто, під час перегляду китайських або японських фільмів , в їжі вгадуються відомі страви з рамен (японська пшенична лапша), або удон (один з видів японської локшини), а перекладач вимовляє локшина. Ну що ж. Так просто зрозуміліше глядачеві.\nПриміром, японська страва каке-соба (か け そ ば?) – Локшина з гречаного борошна, приготована з рисовим вином, бульйоном, цибулею і соєвим соусом. Або дуже смачна смажена локшина яки-соба (焼 き そ ば) – смажена локшина. В узбеків національна локшина – нарин, причому готують її вельми майстерно і незвично.\nЗ локшини можна приготувати, відмінний суп – суп з локшиною. Ми дуже любимо курячі супи з дрібною вермішеллю filini. Але іноді для супу ми вибираємо довгу локшину – tagliatelle, papardelle, fettuccine, або звичайні спагетті.\n1-2 шт Курячі ніжки\n100 гр Локшина\n50 гр Цибуля (дрібна)\nза смаком Корінь петрушки, зелень петрушки, часник\nза смаком Сіль, перець чорний, сухі трави, лавровий лист\nПеревірений рецепт першої страви – суп з локшиною\nЛокшина улюблений варіант всіляких фастфудів і варіантів «тільки додай водички з чайника». Цікавий факт: у Росії локшину швидкого приготування частіше називають «Доширак», а у нас «Мівіна». І те й інше, як правило, місцеві ідіоматичні вирази, що позначають, втім, одне і те ж. Але справжній суп з локшиною це незрівнянно!\nІнгредієнти: локшина, курка, морквина, корінь петрушки, зелень петрушки, картопля, цибуля, часник, спеції\nДуже багато суперечок, звідки пішло слово «локшина». Сама, що заслуговує довіри версія, слово «локшина, лапша» походить від старослов’янського дієслова «хлебтати», тобто «як їдять собаки», шляхом сьорбаня язиком. У цьому легко переконатися, спробувавши з’їсти довгу і вогненно-гарячу смугу локшини. Інакше як втягнути її в себе – не вийде.\nОтже, варимо курячий суп з локшиною.\nДовести до кипіння 1.5 л води і почати варити в ній бульйон з курячих ніжок. Додати в бульйон 1-2 лаврових листки і трохи солі.\nВарити бульйон протягом 10 хв, потім витягнути з нього лаврові листочки. Варити ще 20 хв. Витягнути зварені курячі ніжки і розділити м’ясо на невеликі шматочки. Якщо бульйон не зовсім прозорий, його варто освітлити. Способів освітлення безліч, але найпростіший – влити в трохи охолонувши бульйон добре збитий білок 1-2 яєць, довести майже до кипіння і процідити.\nМорквину і корінь петрушки почистити і нарізати соломкою. До речі. Такий спосіб нарізки овочів називається «жульєн», зазвичай використовується для салатів і супів, застосовується у французькій кухні. У побуті будь-яку нарізку соломкою називають «жульєн», по імені літнього місяця липень (июль) – julienne.\nЧасник почистити і залишити зубчики цілими. Картоплю нарізати невеликими кубиками чи брусочками.\nЦибулю краще використовувати найдрібнішу, щоб її не довелося різати. Тоді цибуля не розвариться і залишиться цілою.\nДодати в киплячий курячий бульйон шматочки курки і всі овочі одночасно, поперчити і додати 1-2 щіпки сухих ароматних трав.\nДодати овочі в бульйон і варити суп\nВарити суп з локшиною на слабкому вогні 15 хвилин від закипання.\nПокласти в суп локшину і, не розмішуючи, варити при слабкому кипінні до готовності.\nПокласти в суп локшину\nПосипати суп з локшиною дрібно нарізаною зеленню петрушки.\nСуп з локшиною на курячому бульйоні з овочами\nДомашня кухняЗа годинуОбідОвочіПастаПершеПтицяСередньої складності\n← Фокачча з сиром ← Квасолевий суп


Олег К. Романчук. Бо війна війною… :: Наші новини :: Universum\nЗа півтора місяця цього року на Донбасі загинули одинадцятеро українських військових. Що робити з перемир’ям, якого немає?\nВолодимир Зеленський привіз іноземних послів на Донбас на 200-й день так званого перемир’я\n«Ми хочемо жити. Наші сусіди хочуть бачити нас мертвими.\nЦе залишає не надто багато простору для компромісів».\n«У війні між так званими духами небесними і дияволами обидві сторони борються не за право керувати небесами, але за право керувати пеклом. Тому, незалежно від того, хто перемагає, пекло все одно залишається пеклом».\nЦя сентенція основоположника сучасної китайської літератури Лу Сіня нині звучить особливо актуально в контексті досі офіційно неоголошеної російсько-української війни, яку впродовж семи років українські політики називають/маркують усілякими евфемізмами.\n«Пекло все одно залишається пеклом». На цю обставину свого часу звернув увагу і знаменитий цілитель Алєксандр Аксьонов, вихідець з донецького краю: «Донбас – ставка диявола, а отже все його оточення перебуває при ньому». Сьогодні цей давній «фронтир» – Дикий Степ, знову перетворився на бойовище, на територію з’ясовування стосунків, де панує право сильного, право озброєного, де відсутній Закон, де править бал Сатана...\n«Правильно називати – це означає правильно розуміти», – говорили древні. Геніальний Рене Декарт також радив: «Правильно визначайте слова, і ви позбавите світ від половини непорозумінь».\nНатомість в Україні вище керівництво держави ніяк не наважиться назвати речі своїми іменами. І при в. о. Президента України Олександрові Турчинову, і при Президенті Петрові Порошенку, і при Президенті Володимиру Зеленському війна не була названа війною. Спромоглися вигадати евфемізми на кшталт АТО і ООС.\nПатріоти кинулись захищати Українську державу, не захищені законами воєнного часу щодо відповідальності за участь в бойових діях. Тож ветеранам так заної АТО можна інкримінувати вчинення будь-яких злочинів. Так, один із добровольців-волонтерів, на основі сумнівних доказів запідозрений в участі у замаху на життя білоруського журналіста Павла Шеремета, вже понад рік перебуває в ув’язнені, а затриманому командирові розвідувально-диверсійної групи російських бойовиків (СБУ встановила, що зловмисник брав участь в бойових діях проти ЗСУ і прибув на підконтрольну Україні територію для ведення розвідувальної діяльності) слідчий суддя Приморського районного суду Одеси призначє грошову заставу...\nВ Україні досі чинні закони мирного часу. досі немає військових трибуналів і військової прокуратури. Навіть на Сході України, де велися і ведуться повноцінні бойові дії, працює цивільне право.\n«Гібридну війну», розпочату Росією, одразу слід було назвати війною, а не ховатись за малозрозумілою абревіатурою «АТО», а згодом «ООС». Такі операції не можуть тривати роками. Не забуваймо про існування в Україні «п’ятої колони». Запровадження воєнного стану дозволяє припинити її антидержавну діяльність, здійснити ефективну «зачистку» тилу від ворожої агентури.\nУ США напередодні вибуху Другої світової війни було майже 50 тисяч німецьких агентів. «Домашня прислуга, продавці в бакалейних лавках, перукарі, сестри милосердя, шофери, оперні співачки, рахівники – всі вони надсилали свої щотижневі доповіді в регіональні офіси» (з книги Курта Рисса «Тотальне шпигунство»)...\n18 лютого у програмі «Право на владу» на телеканалі «1+1» нарешті була порушена тема боротьби з «п’ятою колоною». Під час дискусії навіть неодноразово критикований останнім часом Леонід Кравчук звернув увагу на таке: «Я бачу в Україні дуже багато людей, які мають не просто так, а ворожі настрої до головної теми України – побудувати незалежну державу. І коли я сказав (на засіданні Тристоронньої контактної групи. – О. Р.), що якщо на Донбасі стріляють і убивають українських вояків, то це не можна назвати провокацією. Яка це в біса провокація. Це війна, це вбивство, це порушення прийнятих документів про всеосяжну тишу. Давайте називати речі своїми іменами».\nДалі, ведучи мову про санкції щодо Віктора Медведчука та його оточення, Леонід Кравчук заявив, що якщо той «живе в Україні, а служить Росії» та є виразником інтересів Кремля в Україні, то «він повинен відповідати». «Не тільки Медведчук, а будь-хто», – уточнив перший Президент. Cлушна думка. Щоправда дещо запізніла. Заборонні заходи повинні застосовуватися до будь-кого з міркувань безпеки країни. Тим паче в час війни. Але таке враження, що до Вадима Новинського, Максима Бужанського, Андрія Деркача, Олександра Дубинського, Андрія Портнова і Ко у «слуг народу» питань начебто немає...\nУ пункті «д» статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року «Визначення агресії» чітко зафіксовано, що «засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, мають кваліфікуватися як акти агресії». Незалежно від того, чи було формальне оголошення війни, чи ні.\nУ серпні 2014 року Генеральний секретар НАТО Андерс Фог Расмуссен у своїй заяві оцінив роль Росії на українському Донбасі як агресора та кваліфікував вторгнення Збройних сил Російської Федерації через східний російсько-український державний кордон як «серйозну ескалацію збройної агресії Росії проти України».\nУ листопаді 2014 року в позачерговому Посланні до Верховної Ради Президент України визнав, що «живемо в умовах війни». А ще назвав війну «Вітчизняною війною 2014 року за незалежність України». Слово «ворог» у Посланні було вжито чотири рази. Як евфемізм. І жодного натяку, аби Верховна Рада унормувала невизначений статус ситуації в країні.\nУ грудні 2014 року «в разі початку Росією наступальної операції на сході України» Петро Порошненко обіцяв запровадити воєнний стан. І хоча наступ таки відбувся і українська армія втратила Донецький аеропорт, Вуглегірськ та Дебальцеве, тридцятиденний воєнний стан був запроваджений в десяти регіонах України лише наприкінці листопада 2018 року. Як відомо, формальним приводом для його введення став обстріл та захоплення в нейтральних водах Чорного моря трьох кораблів ВМС України, які 25 листопада намагалися пройти Керченською протокою до порту Маріуполя.\nУпродовж тридцяти днів на полігонах були проведені масштабні навчання військових і резервістів. Однак чітких відповідей на запитання, яким чином надалі підтримуватиметься стан повної бойової готовності ЗСУ і хто відповідатиме за це не прозвучало...\nЛише в січні 2015 року Україна офіційно визнала Росію державою-агресором постановою Верховної Ради №1854 від 27.01.2015 р.\nУ липні 2015 року Парламентська Асамблея ОБСЄ в резолюції «Продовження очевидних, грубих і невиправлених порушень Російською Федерацією міжнародних норм і принципів ОБСЄ» визнала військову агресію Росії проти України.\n«А у складі угруповання російсько-терористичних військ на Донбасі – майже 38,5 тисяч осіб ...» (з Послання Президента України до парламенту 2016 року).\nСекретар РНБОУ Олександр Турчинов, не остання людина у владі, також визнав, що Україна воює: «Якби не було прямої агресії Російської Федерації – війна на Донбасі закінчилась би якщо не за дні, то за тижні... Йде війна... кожного ранку мені на стіл кладуть зведення з фронту»; «В Україні немає внутрішнього конфлікту, а є неоголошена брутальна війна, яку проти нашої незалежної демократичної країни веде Російська Федерація».\nРазом з тим логіка секретаря РНБОУ (серпень 2016-го) не може не дивувати: «Воєнний стан може запроваджуватися винятково виходячи з загроз безпеці країн (у нас такі загрози відсутні? – Ред.). І в разі наявності загроз нашому суверенітету, безпеки країни загалом, насамперед військових загроз, безумовно, згідно з Конституцією, має бути запроваджений воєнний стан [у нас відсутні військові загрози? – О. Р.]... Це запроваджується тільки в разі небезпеки для країни. І тільки це може бути підставою для введення воєнного стану в разі небезпеки або для окремих регіонів, або для цілої країни [у нас відсутні небезпеки? – О. Р.]».\nНаприкінці листопада 2016-го Олександр Турчинов повідомив, що «мобілізація залежить від ситуації на фронті». Висловився однозначно: «Хочу сказати очевидну річ: у нас йде війна з Росією».\nТО ЧОМУ НЕ БУВ ЗАПРОВАДЖЕНИЙ ВОЄННИЙ СТАН?\nОлександр Турчинов каже, що давав доручення зв’язатися з усіма стратегічними партнерами України та гарантами її безпеки і вимагати виконання Будапештського меморандуму. У відповідь йому, мовляв, сказали таке: «Будапештський меморандум ‒ це політична декларація. Наші солдати не воюватимуть на вашому боці».\nЩе кілька пояснень від Турчинова: «Я просив хоча б допомогти нам з озброєнням. Адже тоді нам катастрофічно не вистачало зброї та військової техніки. А мені сказали: «Вибачте, ми вам будемо допомагати тільки на дипломатичному рівні, тільки міжнародна дипломатична допомога. Тому що військове постачання провокуватиме Росію на посилення агресії». Коли мені телефонували та просили скасувати мобілізацію, тому що ми «провокуємо Росію», я відповідав, що у нас немає інших можливостей захищати країну. Головний висновок, який я зробив під час тих страшних подій, ‒ це те, що кожна країна має розраховувати тільки сама на себе. Наші європейські партнери бояться війни».\n10 лютого 2021 року в інтерв’ю ВВС Україна колишній секретар РНБО Олександр Турчинов наголосив: «Я дуже хочу, щоб не було повторення 2014 року, коли система вже була повністю некерованою, країна була на межі катастрофи, була повноцінна війна».\nУ Посланні президента України до Верховної Ради 4 червня 2015 року сказано, що «під час війни ми зберегли її [Україну. – О. Р.] демократичною, хоча на обмеження прав і свобод мали повне моральне і, до речі, юридичне право у вигляді закону про воєнний стан».\nАле з цього випливає, що Петро Порошенко конституційний обов’язок таки не виконав... 21 листопада 2016 року він геть нереконливо пояснював, чому не запровадив воєнний стан – «в умовах зовнішньої агресії я не поступився тиску (?) і не пішов на впровадження військового стану <...> я думав не про себе, а про країну».\n6 березня 2014 року міський голова Львова виступив з публічним зверненням до українців: «...ми зазнали вторгнення і програли війну. Першу війну в історії незалежної України. Давайте не вдаватись в ілюзії і самозаспокоєння. Це поразка... Не соромно програвати набагато сильнішому ворогу».\nЧи замислювався Андрій Садовий, якими для нього особисто були б наслідки такого «одкровення», якби в Україні був запроваджений воєнний стан?\n28 березня 2017 року на своїй сторінці в Facebook Петро Порошенко наголосив, що по-справжньому винним у загибелі українських військових [в Луганському аеропорту. – О. Р.] є «ворог, який віроломно вдерся на нашу землю».\nЩо ж це за ворог такий-сякий? Що за антихрист? Звідкіля узявся?\n20 березня 2017 року під час п’ятого засідання Ради регіонального розвитку в Києві, Порошенко зрезюмував: «У країні є висока терористична загроза, а ми – в воюючій країні...».\nДе логіка? Про яку «високу терористичну загрозу» йдеться? З ким воюємо? У нас громадянська війна, чи зовнішній ворог учинив напад?\nУ квітні 2019 року колишній генеральний секретар альянсу Андерс Фог Расмуссен підтвердив свою позицію: «У 2014 році – після нападу Росії на Україну – ми зрозуміли, що Росія не наш стратегічний партнер, а наш стратегічний супротивник. Конфлікт на Донбасі – це і є гаряча війна».\n2019 року співавтор виборчої програми Володимира Зеленського, співвласник «Кварталу 95» Борис Шефір в інтерв’ю «Детектору медіа» продемонстрував більш ніж суперечливий погляд на війну: «Якщо сильно захочемо, то ми з ними [з владою Російської Федерації. – О. Р.] домовимося. Їм що подобається воювати? Ви думаєте, Путін – маніяк, який любить постріляти в людей? Він що псих? Він розумна людина. Так, у нього імперські амбіції. Але можна ж домовитися. А якщо ні, то оголошуватимемо справжню війну».\nЯк це зрозуміти: «то оголошуватимемо справжню війну»?..\nПід час урочистостей з нагоди Дня Незалежності 24 серпня 2019 року Володимир Зеленський у своєму виступі згадав про якусь загадкову війну, яку невідомо з ким вимушена вести Українська держава: «А згодом на нашу землю прийшла війна. Яку ми зустріли всією країною»…\n7 вересня в аеропорту «Бориспіль» Президент Володимир Зеленський заявив, що «далі ми будемо просуватися до звільнення всіх полонених, а також просуватися до кінця війни в Донбасі». Того ж дня після зустрічі звільнених українських в’язнів Кремля Володимир Зеленський заевнив, що «ми проговоримо всі кроки на найближче майбутнє, щоб завершити цю жахливу війну».\nТобто Україна воює. Хоча воєнний стан так і не запроваджений…\nУ промові Президента України на Генеральній асамблеї ООН в Нью-Йорку 24 вересня суб’єкт звинувачення в агресії також не був названий. Прозвучала лише констатація факту: «Пять років триває війна на Донбасі».\nЗ ким воюють українці?\n25 грудня 2020 року в інтервʼю виданню «Фокус» на запитання журналіста, чи замислювався Володимир Зеленський над тим, що Росія знову може напасти на Україну, наприклад, з боку Криму, Презилент відповів: «Це жахлива ситуація, я навіть не хочу її уявляти. Я проти цього. Будемо сподіватися, що це неможливо. Інакше буде велика війна. Ми нікуди не підемо, ми всі будемо воювати, всі будуть мобілізовані – і чоловіки, і жінки. Це буде погано для населення України. І я думаю, що Росія це прекрасно розуміє».\nВідповідь Верховного Головнокомандувача алогічна, інфантильна, наївна. Дуже прикро, але розуміння ситуації примітивне.\nЧи не тому на сьомому році війни не може порозумітися між собою військове керівництво країни? Це ж ганьба для нашої держави: Головнокомандувач ЗСУ, начальник Генштабу, командувач Повітряних сил та колишній командувач Медичних сил подають позов на міністра оборони. Та найпарадоксальніше, що до цього скандалу, схоже, нема діла Верховному Головнокомандувачу. В Кремлі, либонь, лише потирають руки, сміються з недолугих українських генералів і їхнього зверхника...\nТим часом, як відзначає OBOZREVATEL, прогноз експертів і членів української делегації в Тристоронній контактній групі щодо Донбасу невтішний: Росія продовжуватиме наступ і ймовірно, що ситуація дійде аж до прориву лінії розмежування. За словами членів української делегації в ТКГ Сергія Гармаша і Дениса Казанського, Росія не збирається виконувати Мінські угоди і не збирається повертати Україні окупований Донбас. Мета Кремля – повнісю захопити Донецьку та Луганську області, а також відібрати південний схід країни.\nОдна з погроз, які оголосив колишній депутат Держдуми, а зараз член Ради із зовнішньої і оборонної політики Сергій Марков: «Росія може посилити позицію щодо русофобського режиму в Україні та почати роботу з його ліквідації і заміни проросійським урядом».\nТреба думати, що в такий спосіб прозвучав голос Кремля. Бо останній виступ Владіміра Путіна в Давосі – це ймовірне анонсування наступних його агресивних дій. І вже не тільки проти України, але й проти Європейського Союзу. В унісон прозвучала заява міністра закордонних справ РФ Сергія Лаврова: «Ми не хочемо ізолюватися від світового життя, але треба бути готовим до цього. Хочеш миру – готуйся до війни».\nУкраїнський політик і дипломат Роман Безсмертний, виступаючи в етері програми «Студія Захід» з Антоном Борковським, висловив застереження, що минулі випадки схожих погроз російського президента на Давоському саміті та інших подібних міжнародних заходах щодо готовності Москви розв’язати новий збройний конфлікт завжди слід ставитися серйозно.\n«Війна на цьому не тільки не закінчиться – на жаль, вона посилюється, ми йдемо на інший етап війни, але це так. І те, що стріляють, – це продовження цього всього. Будуть стріляти ще більше, давайте не будемо себе обманювати. Будуть стріляти набагато більше. Там буде більше снайперів, там буде більше ДРГ і так далі», – вважає глава Виконавчого комітету Нацради реформ Михайло Саакашвілі.\nНатомість, відповідаючи на запитання журналістів, чи не варто Україні ініціювати перегляд Мінських домовленостей задля встановлення миру на Донбасі, Глава держави каже: «До «Мінська» моє ставлення дуже просте: його треба розібрати на деталі, прописати всі кроки, прив’язати їх до дат і виконувати. Ми за такий формат. Саме це ми й зробили».\n11 лютого 2021 року на сайті Президента України з’явилося повідомлення такого змісту: «Надзвичайний і Повноважний Посол Федеративної Республіки Німеччина в Україні Анка Фельдгузен зауважила: «Мінські домовленості, як сказав Володимир Зеленський, – це єдиний шлях мирного врегулювання цієї війни. <…> Сподіваюсь, що ми побачимо кінець цієї війни».\nТОБТО ВЖЕ ВКОТРЕ ОЗВУЧЕНА ЗГАДКА ПРО ВІЙНУ. ПРО ЇЇ ПРИПИНЕННЯ. БЕЗ ОГОЛОШЕННЯ ВОЄННОГО СТАНУ.\n13 лютого 2021 року в зв’язку з останніми заявами МЗС РФ щодо конфлікту на Донбасі з’явився коментар МЗС України: «Майже сім років тому Російська Федерація розпочала неоголошену війну проти України. <...> Російські військові підрозділи разом з важкою технікою й іншими засобами здійснювали військове вторгнення і брали безпосередню участь у бойових діях на території України. Немало російських військовослужбовців було взято в полон у ході цих бойових дій».\nМала слушність Ірина Веригіна, колишня тимчасовий виконувач обов’язків голови Луганської облдержадміністрації, яка заявила: «Якби президент у 2014 році назвав не АТО, а війна, оголосив воєнний стан на території Луганської та Донецької областей, а українські дипломати нагадали світу про Будапештський меморандум, зразу вимагали обговорювати ситуацію в нашій державі у Женевському форматі, то війна б уже закінчилася».\nЯк уже мовилось, воєнний стан передбачає обмеження антидержавної діяльності агентів впливу, ворожих пропагандистів, замаскованих під журналістів, ліквідацію розвідників і диверсантів.\nЧерез загострення внутрішньополітичної ситуації в Україні тема доцільності запровадження воєнного стану в державі або в окремих її регіонах мала б актуалізуватися. Та чи готові «слуги народу» до цієї надскладної місії, чи мають заздалегідь розроблені плани першочергових заходів? Судячи з незбагненного потоку свідомості, який продемонструвала під час виступу на Всеукраїнському форумі «Україна 30 платіжки» заступниця очільника Комітету Комітеті з питань національної безпеки, оборони та розвідки Мар’яна Безугла, питання це риторичне. Цитуємо: «І зараз ми маємо те, що ми маємо і повинні це виправляти… е … що … е … по … е … в рамках нашого комітету і е … енергетичної безпеки, знову ж таки вже було сказано е … про те … крім … е … крім … е … саме …. е … електрики і вопро… того наскільки важко знайти баланс е між імпортом і е … цінами для населення. Але тим не менше треба прагнути до … е … власних потужностей. Це і питання і приєднання до … е … знову ж європейського простору. І це обробляється … е … Сама мета в тому, щоб у рамках енергетики як такої, тобто енергетичних питань … е … це і логістичний компонент і різні категорії теж доповнити, бо з питань з позиції національної безпеки тут більше загальні такі речі, що я можу говорити… е …це дуже важливо, щоб ми його досягли протягом найближчих років і вивели це в політичних … і не тільки це в економічну площину, а й зберегли той політичний наратив. Вірніше той політичний діапазон, прийнятний для народу»...\nНаразі в державі зафіксовиний провал оборонних замовлень. Не виконується ракета програма. З літакобудуванням для військово-повітряних сил теж не ліпше...\nЗа совєтських часів, слухаючи лекції з історії філософії, ніяк не міг збагнути, що мав на увазі славетний Іммануїл Кант, розповідаючи про «річ у собі». Викладачі малопереконливо пояснювали прихований сенс цього поняття. Згодом з’ясувалося, що німецький філософ насправді писав про «річ як таку» (das Ding an sich) – тобто про річ, що існує поза нашими відчуттями, а не про якусь химерію – «річ у собі». Все стало на свої місця. Логіка життя далася взнаки. Спрацювали тонкощі перекладу.\nТо, може, й зараз спрацює логіка життя? Бо «незалежно від того, хто перемагає, пекло все одно залишається пеклом». Читай: Московією.


Аудит договорів при покупці франшизи - Франчайзинг під ключ - Franchising Full Cycle\nГоловнаПослуги франчайзіФранчайзинговий брокериджАудит договорів при покупці франшизи\nНайчастіше пакет договорів підписується між Франчайзером і Франчайзі на кілька років, тому зміст цих договорів має бути ретельно проаналізовано. Основний документ при покупці франшизи – це договір Комерційної Концесії, який супроводжується Ліцензійним договором . При покупці франшизи треба бути також готовим до підписання інших договорів, що регламентують основні процеси взаємодії у франчайзингової мережі. Успішна франчайзингова мережа складається з чотиристороннього партнерства між Франчайзером, Франчайзі, іншими Франчайзі в мережі та кінцевим споживачем. Саме ці юридичні відносини, експерти Franchising Full Cycle (FFC), ретельно і детально вивчають при супроводженні процесу купівлі франшизи.\nЛіцензійний (субліцензійних) договір, за яким передаються права на використання Торговельної Марки (ТМ, Товарний знак). Цей договір іноді може оформлюватися окремим документом. Однак, положення даного договору можуть бути включеними в договір Комерційної Концесії.\nДоговір на надання послуг – регламентує умови надання додаткових послуг Франчайзером: маркетинг і реклама, юридичні та фінансові послуги, безпеку франчайзингового об’єкту тощо.\nДоговір з акредитованими постачальниками – використовується для забезпечення централізованих поставок на множинні об’єкти франчайзингової мережі, які представлені незалежними суб’єктами господарювання.\nШаблонні і типові договори, що часто використовуються в подібних угодах, дають Франчайзеру необмежені права і знімають будь-які зобов’язання. Купівля франшизи без належної експертизи юридично-правової документації – це відсутність захисту бізнесу Франчайзі і механізму управління зобов’язаннями Франчайзера.


Храм - будівля для богослужіння, релігійних обрядів; релігійне свято на честь святого або події | Україна в словах\n«Храм» — споруда на честь якогось святого або релігійної події. Перший храм, як написано в Біблії, створив пророк Мойсей за наказом Бога в Єрусалимі.\nУ різних релігіях та їхніх напрямках храми називаються неоднаково: «костьол» («костел») — у римо-католиків, «кірха» — у протестантів, прихильників учення німецького священика Мартіна Лютера, «дім молитви» — в євангелістів, «синагога» — в юдеїв (євреїв) та інші.\nСловом «храм» позначають також релігійне свято у певній місцевості. Це день вшанування святого, на честь якого названо церкву або день її освячення. Здавна в Україні кожне село мало свій «іменний празник». До свята готувалися всі жителі. Зранку до полудня в церкві відправляли урочисті служби — «літургії». Потім на церковному подвір’ї влаштовували спільний обід. Найповажніші в селі люди — «братчики» закуповували мед, розводили його водою і варили спеціальний напій — «ситу». Виручені від продажу гроші використовували на громадські потреби. На храмове свято приїздили родичі, знайомі із сусідніх сіл. Люди співали пісень, слухали музику, інколи танцювали. Обов’язково пригощали убогих, жебраків. Зараз звичай «справляти храм» зберігся переважно в сільській місцевості.\nВельможний пан гетьман\nЗадумав при спокою\nПоставить богу храм.\nОзначення: величний, гарний, новий, пишний, старий та інші.\nСтале словосполучення (храм):\nХрамове свято; храмовий день (празник) — «свято на честь якогось святого».\nСталі вислови (храм):\nХрам мистецтва — «місце служіння мистецтву» (про театр, музей і т. ін.)\nХрам науки — «місце служіння науці» (про інститут, університет і т. ін.)\nНа світлинах: (угорі) жінка в Мироносицькому храмі Харкова; вигаданий Храм Вогню в комп'ютерній грі Dark Souls III; статуї перед «ажурним» Білим храмом у Таїланді (Ват Ронг Кхун).\nPosted in Місця, заклади, установиTagged Біблія, богослужіння, братчики, будівлі, дні, дома молитви, євангелісти, євреї, Єрусалим, імена, католики, кірхи, костели, літургії, Мартін Лютер, Мойсей, молитви, напої, Німеччина, обряди, освячення, події, празники, пророки, протестанти, релігія, римо-католики, родичі, свята, святі, святкування, священики, синагоги, служби, споруди, урочистості, ушанування, храми, церкви, юдеї\nГенерація сторінки: 0,439 сек, 84 запитів


Закон про українську мову має бути позбавлений будь-якої кон’юнктури, – Порошенко | Львівський портал\nЗакон про українську мову має бути позбавлений будь-якої кон’юнктури, - Порошенко\n08 Грудня 2018, 18:30 |\nПрезидент України Петро Порошенко вважає, що закон про державну українську мову не повинен бути кон’юнктурним. Про це він заявив сьогодні, 8 грудня, у Львові під час урочистостей з нагоди 150-річчя заснування товариства «Просвіта», передає кореспондент Львівського порталу.\n«Верховна Рада в першому читанні ухвалила законопроект «Про забезпечення функціонування української мови як державної». Він дійсно потрібен, хоча скажу чесно, я не був прихильником того, щоб його розгляд відбувався в переддень виборчої кампанії. Я не хочу, щоб хтось спекулював на цій темі. Стратегічний для України закон має бути точно позбавлений будь-якої кон’юнктури», – розповів він.\nПетро Порошенко вважає, що цей законопроект має бути узгоджений з європейськими моделями мовної політики з огляду на майбутнє членство України в ЄС.\n«Закон про українську мову має бути на віки, на століття, на покоління українців…», – сказав президент.\nТакож він нагадав про дискусії, які точилися при прийнятті закону про мовні квоти на радіо і телебачення.\n«Головна перемога сталася тоді,коли українці стали слухати українське і вимикати, коли їм нав’язувалось будь-що інше. Перевиконання мовних квот говорить про те, що їхнє запровадження повністю відповідає суспільному запиту. Українські музиканти виявились спроможними дуже швидко цей попит, який виник, задовільнити. А наша українська мова просто стала модною – на радіо, на телебаченні, в суспільстві», – переконаний Петро Порошенко.\nОкрім цього він додав, що сьогодні 91% школярів здобувають освіту українською мовою.\nНагадаємо, 4 жовтня Верховна Рада прийняла за основу проект закону № 5670-д «Про забезпечення функціонування української мови як державної». Проект закону має цілу плеяду співавторів, яких всього налічується більше 70, серед них Микола Княжицький, Ігор Васюник, Ірина Подоляк, Андрій Тетерук та інші. Законопроектом пропонується визначити порядок функціонування і застосування української мови як державної в усіх сферах суспільного життя в Україні, крім сфери приватного спілкування та здійснення релігійних обрядів.\nТакож 4 жовтня Рада розглядала у першому читанні чотири законопроекти про мову: №5556, № 5669, № 5670, №5670-д.\nТеги: закон про українську мову, Петро Порошенко, українська мова


6 найбільш поширених помилок етикету, якими ми грішимо - Люкс FM\n22.09.2016, 15:50 117\n3. Дрібні кісточки від м'ясних страв та від фруктів ніколи не кладуть на тарілку одразу. Спершу їх кладуть на ложку чи виделку, а згодом - на тарілку. Фруктові кісточки треба розмістити на блюдечко, а кістки від м'яса - на край маленької тарілки.\n4. Виделку потрібно тримати у лівій руці, а ніж - у правій. Ця особливість буде завжди вирізняти тебе як інтелігентну та освідчену людину. Навіть якщо їси однією вилкою, ніж все одно треба тримати у руках.\nВчора, 14:33 6734\nВчора, 13:33 4727\nВчора, 15:08 3505\nВчора, 16:17 1529\nВчора, 15:33 225\n20 cічня, 21:21 626\n18 cічня, 18:42 2764\n18 cічня, 14:47 1575\n18 cічня, 11:17 413\n17 cічня, 17:03 762\n17 cічня, 12:33 432


Українське життя в Севастополi Мирослав МАМЧАК ПОЛКОВНИК ОЛЕКСІЙ ШАФРАН\nМирослав МАМЧАК ФЛОТОВОДЦІ УКРАЇНИ ОЛЕКСІЙ ШАФРАН\nВесна 1625 року в Балаклаві якраз набирала найбільшої краси. Рясні сади Кади-Кой, що розстелилися одразу на північ від Балаклавської бухти, тяглися білим покривалом далі, в Карань, і балкою, що звалася Каранською долиною, сягали руїн Херсонеса. Повітря, насичене медоносним ароматом, здавалося, нависало над ще сонною бухтою.\nДень ще боровся з ніччю. В кінці бухти, біля верфі та східних і північних пристаней, стояли приторочені міцними прядив’яними канатами важкі турецькі галери.\nНа Балик-юве з фортечних веж перегукувалися вартові яничари. Було так, як було вчора, як, здавалося, залишилось з тих пір, коли Чемболо стало зватися Балаклавою.\n…Ранкову тишу розірвав людський зойк, крик і брязкіт зброї на найбільшій галері, що стояла крайньою на північній, парадній стоянці. Коли за борт плюхнулися з добрий десяток людських тіл, з галери на берег вибігла група обідраних, зарослих довгим волоссям людей з ятаганами і мушкетами в руках і вдарили десантом на сусідні кораблі. Там повторилося те ж саме. Охорона не чекала ранкової атаки гяурів, яких вона і за людей-то не вважала.\nЗа це і поплатилася життям. Деякі з турецьких матросів, запобігаючи смерті, кидали невільникам ключі від кайданів і вистрибували за борт.\n„Зброю і порох збирати на першу галеру! Лаштувати гармати до бою!” - командував кремезний, ще молодих років, невільник із колишніх запорозьких козаків.\nА з верхнього міста, з височенної фортеці, що розмістилася на вершині Мане-Тунеро, вже бігли турецькі яничари. Заметушилися і на Балик-юве, на мурах фортечної гори.\nТурецький комендант рвав і метав: гяури захопили галеру самого паші! І наказав підняти ланцюги, що загороджували вихід з бухти в море.\nТа марні намагання! Важка галера вже блиснула жерлами гармат правого борту, і запалали свічками у бухті турецькі кораблі. Бортовий залп з лівого розметав яничарів, що спішилися з гори. Козаки пороху не жаліли, залпи батарей верхньої і нижньої палуб запалили бухту. Горіли кораблі, горіла верф, здавалося, горить вся Балаклава. Потім, через півстоліття, турок Евлія Челебі напише, що козаки захопили Балаклаву і три дні турки не змогли їм нічого вдіяти. І пішли козаки в море, і загинуло їх там 800 чоловік.\nНе згинули, дійшли з боями аж до Дону, бо знали, що в Очакові на них чатує великий турецький флот. Потім, зібравши сили, поквиталися і з ним.\nНа жаль, ця героїчна сторінка історії козацького флоту України в Севастополі і самій Балаклаві майже не відома.\nПідняв повстання в Балаклаві і фактично захопив все нижнє місто з турецьким флотом в бухті полковник запорозького війська Олексій Шафран.\nДоля цього видатного козацького командира і флотоводця є суцільним пригодницьким романом, дарма, що історики минулого присвятили йому лише кілька рядків.\n…В одному з численних морських походів полковнику Олексію Шафрану не пощастило. В бою з османами його чайку було потоплено, а самого полковника турки виловили з води і закували в бранці на свою галеру. Прикутий до дубової банки, гріб Шафран довгих сім років, доки не вдалося звільнитися з неволі в Балаклаві.\nРозстрілявши турецькі кораблі у балаклавській гавані, галера Шафрана вийшла у відкрите море і під вітрилами швидко дійшла до Керченської протоки. В Азовському морі зустрічні турецькі кораблі вітали повсталу галеру, яка йшла під турецькими штандартами, як свою. Правда, піднімаючись вверх Доном, Шафран нагнав доброго страху донським козакам, які аж ніяк не чекали в себе на ріці турецьку галеру.\nЗате скільки було радості, коли серед її екіпажу побачили чимало давно оплаканих рідних своїх козаків!\nСпочатку Олексій Шафран мав намір повернутися з Дону на Січ. Але виявилося, що на Дон для спільного походу прибуло більше тисячі запорожців і ще збиралося підійти кілька тисяч. Вирішили разом з донськими козаками йти походом на море і отаманом обрали Олексія Шафрана.\nДо кінця літа там же, на місці, обладнали триста чайок та донських стругів і, посадивши на них 10000 козаків, вирушили в море.\nКозацький флот взяв курс на Трапезунд. На першій порі похід складався переможно. Десантом з моря козаки Шафрана взяли приступом Трапезундську фортецю та попалили чималу територію турецького узбережжя. Визволивши близько тисячі невільників, Шафран вирішив ще вдарити на Синоп.\nТа трохи раніше, десь за місяць до походу Олексія Шафрана, турецьким узбережжям від Синопа до Стамбула смерчем пройшлася ескадра полковника Кіндрата Бурляя. Дізнавшись про вчинений Бурляєм погром, султан направив на пошук козаків велику ескадру під керівництвом Редшід-паші.\nОсь ця ескадра з 43 великих бойових галер і натрапила біля Синопа на флотилію Олексія Шафрана.\nПосеред дня в морі відбулася велика морська битва. Спочатку козаки почали брати в битві верх. Абордажною атакою запорожці взяли кілька галер, кілька підпалили донці. Та в морі почала змінюватися погода. Задув зустрічний вітер, стали підніматися хвилі. Чайки, а особливо менші донські струги, стало трощити хвилею об борти великих галер. Козаки почали терпіти поразку.\nЗа підсумком бою козаки зазнали значних втрат в кораблях і людях. Та Олексій Шафран зумів все ж таки вистояти в битві, організовано відступити і привести своїх козаків на Дон.\nЗа турецькими джерелами, якими користувався, описуючи події в Балаклаві, Е. Челебі, в цій битві в турецький полон потрапило 800 козаків.\nТа ця відносна невдача не зупинила полковника. Наступного, 1626-го року, він на чолі 500 козаків знову був під Трапезундом, ще через рік на чолі ескадри з 80 чайок палив Азов і передмістя Керчі, а потім дістався і до Анатолійського узбережжя.\nА далі біографія Олексія Шафрана знову круто міняється. Направляючись із Дону до Києва, полковник збився з дороги і потрапив у Валуйки, на територію Московського царства. Тут його сприйняли за литовського шпигуна, закували як „злодія” у кайдани і повезли на допит до царя у Москву. Слід зазначити, що в ті часи Москва дружила з султаном і кримським ханом і, відповідно, воювала з Литвою, до складу якої входила й Україна.\nТа, на його щастя в той час у Москві перебували донські козаки, які зуміли виправдати у царя свого відважного морського отамана.\nПроте деякі дослідники вважають, що Олексія Шафрана не випадково закували у кайдани у Валуйках. Річ у тому, що в Києві, куди направлявся полковник, перебував турецький авантюрист Олександр Яхія, який видавав себе за сина султана Мухамеда і грецької царівни Олени і виставлявся претендентом на трон падишаха. Для досягнення своєї мети Яхія намагався створити коаліцію військ, розраховуючи у першу чергу на запорожців і кримських татар. Тож з великою вірогідністю можна припустити, що Шафран з Дону направлявся до Києва, щоби зустрітися там з Олександром Яхія та спробувати залучитися до цієї міжнародної авантюри.\nВірні цареві слуги цю зустріч зірвали, і новий план помсти туркам за загиблих у морі і полоні побратимів О. Шафрану здійснити не вдалося. Як не вдалася авантюра і самому О. Яхія.\nВ подальшому ім’я полковника О. Шафрана губиться в історії. Проте життя цього відважного флотоводця належить історії Військово-Морських Сил України. Ім’я цього лицаря Чорного і Азовського морів мають знати і шанувати моряки національного флоту. І було б історично справедливо, якби в Балаклаві встановили пам’ятний знак цьому талановитому і відважному флотоводцю України, бойовий дух якого не зломила неволя, який підняв повстання у ворожій фортеці, де, здавалося б, воля навічно була замкнена у кам’яних вежах.


Біблійні сюжети (частина 1) – Роман Свередюк\nРелігія і мистецтво в ході їх історичного розвитку не просто взаємодіяли, вони проникали одне в одного, перепліталися між собою, зливалися, утворюючи ті своєрідні явища історії культури, які ми позначаємо терміном “релігійне мистецтво”. Той чи інший художній твір не можна віднести до релігійного мистецтва тільки тому, що його тема, сюжет, образи запозичені з релігійної міфології. У мистецтві народів Європи ми знаємо багато творів живопису, скульптури, літератури, які використовують окремі сюжети і образи біблійної міфології, але по своїй ідейній спрямованості, за світовідчуттям дуже далекі від християнства. Згадаймо, приміром, скульптури Мікеланджело або образ Христа в живописі Крамського. При характеристиці релігійного мистецтва вирішальними є два моменти: по-перше, загальна ідейна спрямованість твору і, по-друге, його місце в системі релігійного культу.\nПозначки Живопис,релігія Навігація по запису


27.11.2019 N 2347 Про затвердження змін до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 "Охорона здоров'я"\nВідповідно до частини третьої статті 74 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я", підпункту 8 пункту 4 Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року N 267, постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року N 302 "Про затвердження Положення про систему безперервного професійного розвитку фахівців у сфері охорони здоров'я", Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року N 327, з метою вдосконалення системи надання кардіологічної допомоги населенню та розвитку кадрового потенціалу у сфері охорони здоров'я наказую:\nЗатвердити зміни до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 "Охорона здоров'я", затвердженого та впровадженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29 березня 2002 року N 117 (зі змінами), що додаються.\nЦей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування. У частині, що стосується введення вимог до спеціальностей лікаря-кардіолога дитячого, лікаря-ревматолога дитячого, лікаря-кардіолога-електрофізіолога та лікаря-кардіолога інтервенційного, наказ набирає чинності 01 січня 2020 року.\nКонтроль за виконанням цього наказу покласти на заступника Міністра Качурець М. І.\n27 листопада 2019 року N 2347\nУ підрозділі "ПРОФЕСІОНАЛИ В ГАЛУЗІ ЛІКУВАЛЬНОЇ СПРАВИ (КРІМ СТОМАТОЛОГІЇ)" розділу "ПРОФЕСІОНАЛИ":\nЗавдання та обов'язки. Керується чинним законодавством України про охорону здоров'я та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров'я, організацію системи кардіологічної допомоги населенню.\nНадає спеціалізовану медичну допомогу хворим кардіологічного профілю, у тому числі ургентну. Застосовує сучасні методи профілактики, діагностики, лікування, реабілітації та диспансеризації. Здійснює нагляд за побічними реакціями / діями лікарських засобів. Проводить консультації за направленнями інших спеціалістів. Виявляє та аналізує причини розбіжностей зроблених висновків з результатами інших діагностичних, клінічних та морфологічних досліджень. Бере участь у проведенні клінічних та клініко-патологоанатомічних конференцій тощо. Планує роботу та здійснює аналіз її результатів. Керує роботою середнього медичного персоналу. Веде лікарську документацію. Забезпечує дотримання правил безпеки; збереження документації та носіїв діагностичних зображень. Дотримується принципів медичної деонтології. Постійно удосконалює свій професійний рівень.\nПовинен знати: чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров'я: організацію кардіологічної служби, швидкої і невідкладної допомоги; організацію служби інтенсивної терапії в кардіологічній клініці; основи права в медицині; права, обов'язки та відповідальність лікаря-кардіолога; основи доказової медицини; показники захворюваності, тимчасової непрацездатності, інвалідності, смертності і шляхи їх зниження; основи норми і патології анатомії та фізіології органів і систем людини, водно-електролітного обміну, кислотно-основної рівноваги, гемостазу; патогенез захворювань серцево-судинної системи; клініку, діагностику, диференційну діагностику, методи лікування, реабілітацію та експертизу непрацездатності при кардіологічних захворюваннях; загальні і спеціальні методи обстеження в кардіології; основи фармакотерапії в кардіологічній практиці; показання і протипоказання до санаторно-курортного лікування; сучасну класифікацію кардіологічних захворювань; основи раціонального харчування та принципи дієтотерапії хворих на серцево-судинні захворювання; організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій; правила оформлення медичної документації; показання та протипоказання до проведення перкутанних коронарних втручань, а також операцій на серці та магістральних судинах; профілактику та лікування невідкладних станів.\nЛікар-кардіолог вищої кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 10 років.\nЛікар кардіолог вищої кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-кардіолога I кваліфікаційної категорії, крім того:\n- вміти проводити стрес ЕхоКГ;\n- володіти ультразвуковими методами дослідження судин.\nЛікар-кардіолог I кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 7 років.\nЛікар-кардіолог I кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-кардіолога II кваліфікаційної категорії, крім того:\n- володіти проведенням ультразвукових методів дослідження серця: доплероехокардіографія, черезстравохідна ЕхоКГ;\n- знати методику, основні принципи проведення планової коронарографії у стабільних та ургентних пацієнтів, особливості судинного доступу при проведенні перкутанних втручань.\nЛікар-кардіолог II кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 5 років.\nЛікар-кардіолог II кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-кардіолога, крім того:\n- володіти методиками проведення добового моніторування ЕКГ, ЕКГ при складних порушеннях ритму серця та провідності, артеріального тиску;\n- вміти проводити діагностику та вести пацієнтів із вродженими та набутими вадами, вагітних жінок із кардіологічною патологією, пацієнтів із пухлинами серця, онкохворих, що отримують кардіотоксичні препарати;\n- знати принципи профілактики раптової смерті, діагностику та лікування захворювань аорти, травм аорти.\nЛікар-кардіолог: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія". Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста. Без вимог до стажу роботи.\n- знати чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров'я;\n- знати організацію терапевтичної та кардіологічної служби, швидкої і невідкладної допомоги;\n- знати основні принципи доказової медицини; показники смертності від ССЗ, шляхи їх зниження; питання тимчасової та стійкої непрацездатності, лікувально-трудової експертизи в кардіології; клінічні прояви та прогноз основних захворювань серцево-судинної системи у дорослих; клінічні, інструментальні і лабораторні методи обстеження в кардіології;\n- знати основи фармакотерапії в кардіологічній клініці, механізм дії основних груп речовин, ускладнення, що виникають при застосуванні ліків;\n- знати принципи та методи профілактики основних захворювань в кардіології та їхніх ускладнень з доведеною ефективністю за даними доказової медицини;\n- знати показання та протипоказання для перкутанних коронарних втручань, можливі ускладнення та принципи використання перкутанних методик діагностики та лікування, показання та протипоказання до проведення операцій на серці та магістральних судинах і види таких операцій;\n- знати профілактику і лікування невідкладних станів;\n- знати організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій, правила оформлення медичної документації;\n- знати основи права в медицині, права, обов'язки та відповідальність лікаря-кардіолога;\n- знати показники захворюваності, тимчасової непрацездатності, інвалідності, смертності і шляхи їх зниження, питання медико-соціальної експертизи та визначення критеріїв інвалідності у хворих із серцево-судинними захворюваннями;\n- знати і застосовувати методи реабілітації при кардіологічних захворюваннях, методи фізичної та медичної реабілітації, фізіотерапії та лікувальної фізкультури;\n- знати показання та протипоказання до санаторно-курортного лікування;\n- знати сучасну класифікацію кардіологічних захворювань та принципи визначення кардіоваскулярного ризику пацієнта, основи раціонального харчування здорового і хворого організму, принципи дієтотерапії у хворих із серцево-судинними захворюваннями;\n- володіти методиками клінічного обстеження серцево-судинної системи хворого, методиками реєстрації ЕКГ у 12 відведеннях, ЕКГ при порушеннях ритму серця, ЕКГ при порушеннях коронарного кровообігу, ЕКГ при порушеннях провідності;\n- володіти методиками проведення тесту з дозованим фізичним навантаженням (велоергометрія, тредміл);\n- вміти проводити серцево-легеневу реанімацію відповідно до алгоритмів AHA/ILCOR/ERC;\n- володіти методиками клінічної оцінки рентгенологічних методів обстеження, а саме: рентгенографії органів грудної клітки, мультиспіральної комп'ютерної томографії, коронарографії (КГ), аортографії, МРТ;\n- володіти методиками пункції периферичних вен;\n- володіти методиками клінічної оцінки ультразвукових методів дослідження серця - доплероехокардіографією серця та магістральних судин, тканинним доплером, спекл-трекінгом, доплерографією периферичних судин;\n- знати показання та алгоритм лікування порушень серцевого ритму та провідності;\n- знати показання до імплантації штучного водія ритму, підготовку до процедури, алгоритм проведення, ведення хворого після імплантації штучного водія ритму;\n- володіти методикою надання невідкладної допомоги при тахіаритміях, при брадиаритміях, синкопальних станах, хворим з екстрасистолією та фібриляцією передсердь;\n- знати варіанти клінічного перебігу та принципи лікування хворих із пароксизмальними тахікардіями (суправентрикулярними, шлуночковими, фібриляцією та тріпотінням передсердь), принципи лікування хворих із додатковими шляхами проведення імпульсу, принципи лікування хворих з постійними формами фібриляції та тріпотіння передсердь, синдромом слабкості синусового вузла та АВ-блокадою;\n- знати покази та сучасні технології хірургічної та інвазивної корекції вад серця у дорослих, післяопераційне ведення хворих, що перенесли операційне лікування вад серця;\n- володіти методикою невідкладної допомоги хворим з кардіогенним шоком, набряком легень, хворим у невідкладних станах, пов'язаних з артеріальною гіпертензією (АГ);\n- знати принципи ведення хворого з АГ, цукровим діабетом (ЦД) та супутньою кардіоваскулярною патологією;\n- знати принципи діагностики та лікування серцевої недостатності, показання до ресинхронізуючої терапії;\n- знати класифікацію дисліпідемій, гіполіпідемічну терапію залежно від серцево-судинного ризику, виду гіпер- чи дисліпідемій, класифікацію, клінічну фармакологію гіполіпідемічних препаратів, немедикаментозну терапію для профілактики і корекції гіпер-, дисліпідемій;\n- знати принципи діагностики та лікування стабільної стенокардії, ведення та відбору пацієнтів для інвазивних втручань та хірургічного лікування;\n- знати принципи діагностики та лікування ішемічної хвороби серця (ІХС), вазоспастичної стенокардії (стенокардії Принцметала), методи діагностики безбольової ішемії міокарда, підходи до лікування безбольової ішемії міокарда, гострого коронарного синдрому (ГКС) з підйомом сегмента ST та без підйому сегмента ST, проведення тромболізису;\n- знати показання і розуміти основні особливості хірургічних методів лікування ІХС (коронарна хірургія та кардіхірургія структурних порушень серця);\n- вміти проводити диференційну діагностику стенокардії, знати клінічну фармакологію антиангінальних препаратів, медикаментозну терапію стенокардії з метою покращення прогнозу і симптоматичного ефекту, знати первинну і вторинну профілактику ІХС;\n- знати принципи діагностики та лікування ускладнень ГКС з підйомом сегмента ST - аневризми лівого шлуночка, кардіогенного шоку, післяінфарктної ішемії;\n- знати принципи реабілітації хворих, що перенесли інфаркт міокарда (ІМ), післяінфарктне ведення хворих, реабілітаційну програму, вторинну профілактику хворих, що перенесли ІМ;\n- знати принципи діагностики та лікування міокардитів, інфекційного ендокардиту, перикардитів, гіпертрофічної кардіоміопатії, дилятаційної кардіоміопатії, рестриктивної кардіоміопатії;\n- мати сучасні уявлення про порушення серцевого ритму та провідності, класифікацію аритмій серця, класифікацію антиаритмічних препаратів, клінічну фармакологію антиаритмічних препаратів, механізми формування, діагностику, методи корекції;\n- знати класифікацію артеріальної гіпертензії, тактику лікування артеріальної гіпертензії залежно від рівня артеріального тиску, факторів ризику, супутніх захворювань та ураження органів-мішеней;\n- знати класифікацію гіпертензивних кризів, диференційовану тактику лікування гіпертензивних кризів;\n- знати принципи діагностики та лікування симптоматичних гіпертензій, ТЕЛА, легеневої гіпертензії.";\n2) доповнити після пункту 26 новими пунктами 27 - 29 такого змісту:\nНадає спеціалізовану медичну допомогу хворим кардіологічного профілю, в тому числі ургентну. Застосовує сучасні методи профілактики, діагностики та лікування. Здійснює нагляд за побічними реакціями / діями лікарських засобів. Проводить консультації за направленнями інших спеціалістів. Виявляє та аналізує причини розбіжностей зроблених висновків з результатами інших діагностичних, клінічних та морфологічних досліджень. Працює в катетеризаційній (електро-фізіологічній) лабораторії з метою проведення інвазивної діагностики та інвазивного і неінвазивного лікування порушень ритму серця й імплантації кардіальних пристроїв пацієнтам з порушеннями ритму серця. Бере участь у проведенні клінічних та клініко-патологоанатомічних конференцій тощо. Планує роботу та здійснює аналіз її результатів. Веде лікарську документацію. Керує роботою середнього медичного персоналу. Забезпечує дотримання правил безпеки; збереження документації та носіїв діагностичних зображень. Дотримується принципів медичної деонтології. Постійно удосконалює свій професійний рівень.\nПовинен знати: чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров'я: організацію кардіологічної служби, швидкої і невідкладної допомоги; організацію служби інтенсивної терапії в кардіологічній клініці; основи права в медицині; права, обов'язки та відповідальність лікаря-кардіолога електрофізіолога; основи доказової медицини; показники захворюваності, тимчасової непрацездатності, інвалідності, смертності і шляхи їх зниження; основи норми і патології анатомії та фізіології органів і систем людини, водно-електролітного обміну, кислотно-основної рівноваги, гемостазу; патогенез захворювань серцево-судинної системи; клініку, діагностику, диференційну діагностику, методи лікування, реабілітацію та експертизу непрацездатності при кардіологічних захворюваннях; загальні і спеціальні методи обстеження в кардіології; основи фармакотерапії в кардіологічній практиці; показання і протипоказання до санаторно-курортного лікування; сучасну класифікацію кардіологічних захворювань; основи раціонального харчування та принципи дієтотерапії у хворих на серцево-судинні захворювання; організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій; правила оформлення медичної документації; показання та протипоказання для виконання ендокардіальних електрофізіологічних досліджень, абляцій, імплантацій пристроїв у дорослих пацієнтів; основи безпеки застосування ДІВ (джерел іонізуючого випромінювання); профілактику і лікування невідкладних станів.\nЛікар-кардіолог-електрофізіолог вищої кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія" та за фахом "Інвазивна електрофізіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-кардіолога, лікаря-кардіолога-електрофізіолога та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії зі спеціальності "Інвазивна електрофізіологія". Стаж роботи за фахом понад 10 років.\nЛікар-кардіолог-електрофізіолог вищої кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-спеціаліста з інвазивної електрофізіології I кваліфікаційної категорії, крім того:\n- володіти складними інвазивними методиками: імплантацією шлуночкового електроду в перетинкову зону; бівентрикулярною стимуляцією; абляцією у лівих відділах серця з транссептальним доступом.\nЛікар-кардіолог-електрофізіолог I кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія" та за фахом "Інвазивна електрофізіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря кардіолога, лікаря-кардіолога-електрофізіолога та посвідчення про присвоєння (підтвердження) I кваліфікаційної категорії зі спеціальності "Інвазивна електрофізіологія". Стаж роботи за фахом понад 7 років.\nЛікар-кардіолог-електрофізіолог I кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями та навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-кардіолога-електрофізіолога II кваліфікаційної категорії, крім того:\n- вміти проводити електрофізіологічну діагностику;\n- вміти виконувати перикардіоцентез.\nЛікар-кардіолог-електрофізіолог II кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія" та за фахом "Інвазивна електрофізіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря кардіолога, лікаря-кардіолога-електрофізіолога та посвідчення про присвоєння (підтвердження) II кваліфікаційної категорії зі спеціальності "Інвазивна електрофізіологія". Стаж роботи за фахом понад 5 років.\nЛікар-кардіолог-електрофізіолог II кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями та навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-спеціаліста з кардіології та лікаря-спеціаліста з інвазивної електрофізіології, крім того:\n- володіти методиками інвазивного електро-фізіологічного дослідження, вміти імплантувати одно- та двокамерні штучні водії ритму, проводити абляції аритмогенних зон у правих відділах серця, черезстравохідної електрокардіостимуляції.\nЛікар-кардіолог-електрофізіолог: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія" та за фахом "Інвазивна електрофізіологія". Наявність сертифікатів лікаря-кардіолога та лікаря-кардіолога-електрофізіолога. Без вимог до стажу роботи.\n- знати і застосовувати в діяльності чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління закладів охорони здоров'я, організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій, правила оформлення медичної документації, структуру кардіологічної допомоги, швидкої та невідкладної допомоги; організацію служби інтенсивної терапії та реанімації в кардіологічній клініці; основи права в медицині, права, обов'язки та відповідальність лікаря-кардіолога-електрофізіолога;\n- знати сучасну класифікацію кардіологічних захворювань, клінічну фармакологію кардіологічних препаратів та принципи визначення кардіоваскулярного ризику;\n- знати загальні питання анатомії і фізіології серцево-судинної системи, спеціальні методи обстеження, основи фармакотерапії в кардіологічній практиці, серцево-судинну анатомію і фізіологію (анатомія серця, судин і коронарних артерій, анатомію провідної системи серця, вроджені аномалії, які часто зустрічаються, основи фізіології кровообігу, кровопостачання міокарда, фізіологію та метаболізм міокарда, судинну біологію і патологію (включаючи процеси вазореактивності, пошкодження та заживлення судинної стінки), механізми формування електричних процесів в кардіоміоцитах, анатомію та фізіологію коронарного кровообігу у пацієнта, особливості проведення імпульсу у різні відділи серця;\n- вміти виконувати неінвазивне електрофізіологічне дослідження, інтерпретувати дані інвазивного електрофізіологічного дослідження;\n- знати загальні і окремі питання фармакології, включаючи антиаритмічну, антикоагулянтну і антитромботичну терапію, контрастні речовини, принципові особливості рентгенівського зображення та основи безпеки застосування джерел іонізуючого випромінювання, види інструментарію для проведення електрофізіологічних процедур і процедур імплантації, технічні особливості пейсмейкерів, особливості їхнього програмування, тактику ведення пацієнтів з різноманітними порушеннями серцевого ритму, підготовку до інвазивних процедур та післяпроцедурне ведення;\n- вміти проводити електроімпульсну терапію, імплантувати тимчасові кардіостимулятори;\n- знати методики проведення абляцій для лікування порушень ритму серця;\n- вміти визначати показання для проведення інвазивної діагностики, абляції, імплантації електричних пристроїв, а також вміти визначати правильну стратегію ведення пацієнтів;\n- вміти визначати показання до інвазивного електрофізіологічного дослідження, абляції при порушеннях ритму серця, імплантації водіїв ритму, імплантації кардіовертерів-дефибриляторів, імплантації кардіо-ресинхронізуючих пристроїв, імплантації тривалих реєстраторів ритму серця, хірургічної абляції порушень ритму серця;\n- вміти проводити добове моніторування ЕКГ, ЕКГ при складних порушеннях ритму серця та провідності, артеріального тиску;\n- знати та вміти пояснювати і обговорювати вибір запропонованого лікування (оптимальної медикаментозної терапії, інтервенційного чи хірургічного лікування) з хворим, його родичами, лікарями суміжних спеціальностей, іншими кардіологами, кардіохірургами;\n- планувати пре-, інтра- і післяпроцедурне ведення хворих, звертаючи особливу увагу на допоміжну фармакологічну терапію, вибір судинного доступу, контроль гемостазу і профілактику кровотеч, профілактику алергічних реакцій і ниркової недостатності;\n- вміти визначати оптимальну стратегію інтервенційного лікування, включаючи відбір додаткового інструментарію, який є необхідним для підвищення ефективності процедур абляції та імплантації електричних пристроїв, профілактики ускладнень;\n- планувати довгострокові клінічні результати, включаючи вторинну профілактику і фармакологічне лікування;\n- знати і розуміти техніку виконання процедури: судинний доступ, включаючи принципи виконання стегнового, яремного, підключичного доступу, оцінку і лікування ускладнень, відбір відповідних електродів для забезпечення найкращого результату процедури абляції, вибір пристрою для імплантації з оптимальними можливостями;\n- знати, вміти діагностувати, попереджувати і визначати тактику лікування можливих ускладнень під час процедур, а саме: механічних (гемоперикарду, тампонади серця, дисекції коронарного синуса, кардіогенного шоку, оклюзії коронарних артерій) тромботичних та геморагічних ускладнень, що пов'язані з електрофізіологічним дослідженням і дією ліків;\n- вміти здійснювати нагляд за хворими після лікування порушень ритму та провідності серця;\n- знати клінічну фармакологію антиаритмічних препаратів, механізми формування, діагностики, корекції порушень серцевого ритму та провідності, алгоритм обстеження хворого з аритміями;\n- вміти надавати невідкладну допомоги при тахіаритміях, брадиаритміях, синкопальних станах, хворим з екстрасистолією та фібриляцією передсердь, хворим у стані кардіогенного шоку та з набряком легень;\n- знати варіанти клінічного перебігу та принципи лікування хворих із пароксизмальними тахікардіями (суправентрикулярними, шлуночковими, фібриляціями та тріпотінням передсердь), принципи лікування хворих із додатковими шляхами проведення імпульсу, принципи лікування хворих з постійними формами фібриляції та тріпотіння передсердь, синдромом слабкості синусового вузла та АВ-блокадами;\n- володіти методикою ведення хворого із артеріальною гіпертензією, цукровим діабетом та супутньою кардіоваскулярною патологією;\n- знати принципи діагностики та оптимальної медикаментозної терапії пацієнтів зі стабільною стенокардією, вазоспастичною стенокардією (стенокардією Принцметала), методи діагностики без больової ішемії міокарда, підходи до лікування безбольової ішемії міокарда, гострого коронарного синдрому з підйомом сегмента ST та без підйому сегмента ST.\nНадає спеціалізовану медичну допомогу хворим кардіологічного профілю, в тому числі ургентну. Застосовує сучасні методи профілактики, діагностики та лікування. Здійснює нагляд за побічними реакціями / діями лікарських засобів. Проводить консультації за направленнями інших спеціалістів. Виявляє та аналізує причини розбіжностей зроблених висновків з результатами інших діагностичних, клінічних та морфологічних досліджень. Працює в катетеризаційній ангіографічної лабораторії з метою проведення інвазивної діагностики та перкутанної терапії пацієнтам із ішемічною хворобою серця як плановим, так і ургентним. Бере участь у проведенні клінічних та клініко-патологоанатомічних конференцій тощо. Планує роботу та здійснює аналіз її результатів. Веде лікарську документацію. Керує роботою середнього медичного персоналу. Забезпечує дотримання правил безпеки, збереження документації та носіїв діагностичних зображень. Дотримується принципів медичної деонтології. Постійно удосконалює свій професійний рівень.\nПовинен знати: чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров'я: організацію кардіологічної служби, швидкої і невідкладної допомоги; організацію служби інтенсивної терапії в кардіологічній клініці; основи права в медицині; права, обов'язки та відповідальність лікаря-кардіолога; основи доказової медицини; показники захворюваності, тимчасової непрацездатності, інвалідності, смертності і шляхи їх зниження; основи норми і патології анатомії та фізіології органів і систем людини, водно-електролітного обміну, кислотно-основної рівноваги, гемостазу; патогенез захворювань серцево-судинної системи; клініку, діагностику, диференційну діагностику, методи лікування, реабілітацію та експертизу непрацездатності при кардіологічних захворюваннях; загальні і спеціальні методи обстеження в кардіології; основи фармакотерапії в кардіологічній практиці; показання і протипоказання до санаторно-курортного лікування; сучасну класифікацію кардіологічних захворювань; основи раціонального харчування та принципи дієтотерапії у хворих серцево-судинними захворюваннями; організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій; правила оформлення медичної документації; показання та протипоказання до перкутанних коронарних втручань, можливі ускладнення та методи їх лікування; методику перкутанних діагностичних (коронарографія, ангіографія периферичних судин) та лікувальних процедур (коронарне стентування, стентування периферичних артерій); показання та протипоказання до проведення операцій на серці та магістральних судинах і види таких операцій; профілактику та лікування невідкладних станів.\nЛікар-кардіолог інтервенційний вищої кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія" та за фахом "Інтервенційна кардіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-кардіолога, лікаря-кардіолога інтервенційного та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії зі спеціальності "Інтервенційна кардіологія". Стаж роботи за фахом понад 10 років.\nЛікар-кардіолог інтервенційний вищої кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-спеціаліста з інтервенційної кардіології I кваліфікаційної категорії, крім того:\n- брати участь (в якості першого або єдиного оператора) у проведенні коронарного стентування планових та ургентних пацієнтів, зі складними ураженнями коронарних артерій (хронічні оклюзії, біфуркаційні ураження, стенози стовбура лівої коронарної артерії), із застосуванням сучасних перкутанних судинних доступів, використовуючи спеціальні методики лікування біфуркаційних уражень, складні ретроградні методики лікування хронічних повних коронарних оклюзій;\n- проводити периферичну ангіографію та перкутанні лікувальні процедури на сонних, підключичних, ниркових і клубових судинах, використовувати сучасні внутрішньосудинні техніки протезування аневризм грудного та черевного відділів аорти.\nЛікар-кардіолог інтервенційний I кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія" та за фахом "Інтервенційна кардіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-кардіолога, лікаря-кардіолога інтервенційного та посвідчення про присвоєння (підтвердження) I кваліфікаційної категорії зі спеціальності "Інтервенційна кардіологія". Стаж роботи за фахом понад 7 років.\nЛікар-кардіолог інтервенційний I кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями та навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-спеціаліста з кардіології та лікаря-спеціаліста з інтервенційної кардіології II кваліфікаційної категорії, крім того:\n- знати методику, основні принципи та вміти проводити планову коронарографію у стабільних та ургентних пацієнтів. Брати участь (в якості першого або єдиного оператора) у проведенні коронарного стентування планових та ургентних пацієнтів з ускладненими та багатосудинними ураженнями коронарних артерій з використанням як стегнового, так і променевого доступу;\n- визначати показання, знати методику та у разі необхідності вміти визначати фракційний коронарний резерв, вміти оцінювати результат та проводити внутрішньосудинне дослідження з використанням оптичної когерентної томографії та внутрішньосудинного коронарного ультразвуку.\nЛікар-кардіолог інтервенційний II кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія" та за фахом "Інтервенційна кардіологія". Наявність сертифіката лікаря-кардіолога, лікаря-кардіолога інтервенційного та посвідчення про присвоєння (підтвердження) II кваліфікаційної категорії зі спеціальності "Інтервенційна кардіологія". Стаж роботи за фахом понад 5 років.\nЛікар-кардіолог інтервенційний II кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-спеціаліста з кардіології та лікаря-спеціаліста з інтервенційної кардіології, крім того:\n- знати методику, основні принципи та вміти проводити планову коронарографію у стабільних та ургентних пацієнтів; брати участь (в якості першого або єдиного оператора) у проведенні коронарного стентування планових та ургентних пацієнтів з неускладненими ураженнями коронарних артерій з використанням як стегнового, так і променевого доступу;\n- розуміти принципи проведення периферичної ангіографії та ангіопластики, включаючи основи рентгенологічної анатомії, показання до виконання перкутанних процедур на сонних, підключичних, ниркових і клубових судинах.\nЛікар-кардіолог інтервенційний: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Загальна практика - сімейна медицина" або "Внутрішні хвороби" з подальшою спеціалізацією за фахом "Кардіологія" та за фахом "Інтервенційна кардіологія". Наявність сертифікатів лікаря-кардіолога та лікаря-кардіолога інтервенційного. Без вимог до стажу роботи.\nЛікар-кардіолог інтервенційний повинен:\n- знати і застосовувати в діяльності чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління закладів охорони здоров'я; організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій; правила оформлення медичної документації; структуру кардіологічної допомоги, швидкої та невідкладної допомоги; організацію служби інтенсивної терапії та реанімації в кардіологічній клініці; основи права в медицині, права, обов'язки та відповідальність лікаря-кардіолога інтервенційного;\n- знати сучасну класифікацію кардіологічних захворювань, клінічну фармакологію кардіологічних препаратів та принципи визначення кардіоваскулярного ризику пацієнта;\n- знати загальні питання анатомії та фізіології серцево-судинної системи, спеціальні методи обстеження, серцево-судинну анатомію і фізіологію, судинну біологію та патологію, патофізіологію судинного русла, коронарну анатомію і фізіологію, включаючи класифікацію коронарних сегментів і характеристику уражень, а також оцінку тяжкості уражень;\n- розуміти принципи і вміти інтерпретувати дані, вміти описувати коронарограму пацієнта з різним ступенем ураження коронарних артерій;\n- знати загальні та спеціальні питання фармакології, включаючи антитромботичну і тромболітичну терапію, контрастні речовини, види інструментарію для проведення перкутанних процедур і ситуації, які вимагають застосування того чи іншого інструмента, клінічну практику і стратегію у до- та постінтервенційному періоді;\n- вміти визначати показання для проведення інвазивної діагностики, перкутанної коронарної реваскуляризації, показання до планової катетеризації серця та коронарних судин, перкутанних втручань при ішемічній хворобі серця (ІХС), показання до ургентної катетеризації та ведення хворих з гострим інфарктом міокарда (ГІМ), показання до хірургічної реваскуляризації при ІХС;\n- вміти планувати пре-, інтра- та післяпроцедурне ведення хворих;\n- вміти планувати довгострокові клінічні результати, включаючи вторинну профілактику та фармакологічне лікування;\n- знати, розуміти та вміти використовувати техніку виконання інвазивної діагностики коронарних артерій - судинний доступ, включаючи принципи виконання трансфеморального, трансрадіального доступу, оклюзійну техніку для закриття пункційного отвору, оцінки і лікування ускладнень та відбору відповідних катетерів для забезпечення оптимальної візуалізації і підтримки;\n- знати типи і характеристики стентів з покриттям та без покриття, включаючи постінтервенційне медикаментозне лікування і ризик розвитку тромбозу та рестенозу;\n- вміти проводити зондування правих відділів серця і легеневої артерії;\n- знати показання та вміти виконувати імплантацію фільтра в нижню порожнисту вену (кава фільтра) у пацієнтів з ризиком рецидиву тромбоемболії легеневої артерії;\n- знати методику та основні принципи планової коронарографії у стабільних та ургентних пацієнтів та вміти її проводити;\n- брати участь (у якості другого оператора) у проведенні коронарного стентування планових пацієнтів з неускладненими ураженнями коронарних артерій з використанням як стегнового, так і променевого доступу;\n- знати і вміти діагностувати, здійснювати профілактику і лікувати можливі ускладнення перкутанних інтервенцій, а саме: механічні ускладнення, такі як дисекція коронарних артерій, спазм, синдром "no-reflow", кардіогенний шок, дисекція стовбура ЛКА, оклюзія периферичних артерій, тампонада серця, тромботичні і геморагічні ускладнення, пов'язані з перкутанною інтервенцією або дією ліків;\n- вміти виконувати перикардіоцентез;\n- вміти надавати допомогу при тахіаритміях, при брадиаритміях, синкопальних станах, хворим у стані кардіогенного шоку та хворим з набряком легень;\n- знати принципи ведення хворих з екстрасистолією та фібриляцією передсердь, варіанти клінічного перебігу та принципи лікування хворих із пароксизмальними тахікардіями (суправентрикулярними, шлуночковими, фібриляціями та тріпотінням передсердь);\n- знати показання до імплантації штучного водія ритму, алгоритм проведення імплантації та ведення хворого після неї;\n- знати принципи діагностики та лікування, показання до ресинхронізуючої терапії;\n- знати принципи діагностики та оптимальної медикаментозної терапії пацієнтів зі стабільною стенокардією, вазоспастичною стенокардією (стенокардією Принцметала), методи діагностики без больової ішемії міокарда, підходи до лікування безбольової ішемії міокарда, гострого коронарного синдрому із підйомом сегмента ST та без підйому сегмента ST.\nЗавдання та обов'язки. Керується чинним законодавством України про охорону здоров'я та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров'я, організацію кардіологічної допомоги дітям.\nНадає спеціалізовану медичну допомогу дітям з кардіологічними захворюваннями, в тому числі ургентну допомогу. Застосовує сучасні методи профілактики, діагностики (електрокардіографію, ехокардіографію, амбулаторний моніторинг ЕКГ, навантажувальні проби), лікування та реабілітації. Здійснює нагляд за ефективністю лікування, побічними реакціями / діями лікарських засобів. Виявляє та аналізує причини розбіжностей зроблених висновків з результатами інших діагностичних, клінічних та морфологічних досліджень. Бере участь у проведенні клінічних та клініко-патологоанатомічних конференцій тощо. Проводить консультації за направленнями лікарів інших спеціальностей. Забезпечує дотримання правил безпеки; збереження документації та носіїв діагностичних зображень. Дотримується принципів медичної деонтології. Керує роботою середнього медичного персоналу. Планує роботу та проводить аналіз її результатів. Веде лікарську документацію. Бере активну участь у поширенні медичних знань серед батьків і дітей з профілактики серцево-судинних захворювань. Постійно удосконалює свій професійний рівень.\nПовинен знати: чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління і закладів охорони здоров'я; організацію педіатричної і кардіологічної служб; основи права в медицині; права, обов'язки та відповідальність лікаря-кардіолога дитячого; основи доказової медицини; показники роботи дитячих лікувально-профілактичних закладів; базові поняття з ембріології та тератології, нормальну і патологічну анатомію та фізіологію органів і систем організму дитини; стандарти використання методів функціональної діагностики хвороб серцево-судинної системи; основи медичної генетики; принципи аналізу, інтерпретації результатів функціональних досліджень та складання обґрунтованого висновку; загальні, функціональні і спеціальні методи дослідження серцево-судинної системи; сучасну класифікацію, клініку, діагностику, диференційну діагностику кардіологічних хвороб, сучасні методи консервативного і хірургічного лікування, реабілітацію та профілактику в дитячій кардіології; основи інвазивної кардіології та електрофізіології (діагностика, інвазивні та неінвазивні методи лікування аритмій); основи фармакотерапії; показання і протипоказання до санаторно-курортного лікування; основи раціонального харчування і дієтотерапії; основи інтенсивної терапії, лікування та профілактику невідкладних станів у дитячій кардіології; організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій; правила оформлення медичної документації.\nЛікар-кардіолог дитячий вищої кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Педіатрія" з подальшою спеціалізацією за фахом "Дитяча кардіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 10 років.\nЛікар-кардіолог дитячий вищої кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-кардіолога дитячого I кваліфікаційної категорії, крім того:\n- вміти виконувати черезстравохідну ехокардіографію;\n- вміти виконувати фетальну ехокардіографію.\nЛікар-кардіолог дитячий I кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Педіатрія" з подальшою спеціалізацією за фахом "Дитяча кардіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) I кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 7 років.\nЛікар-кардіолог дитячий I кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-кардіолога дитячого II кваліфікаційної категорії, крім того:\n- вміти виконувати стрес-ехокардіографію.\nЛікар-кардіолог дитячий II кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Педіатрія" з подальшою спеціалізацією за фахом "Дитяча кардіологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) II кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 5 років.\nЛікар-кардіолог дитячий II кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-кардіолога дитячого, крім того:\n- вміти виконувати пробу з дозованим фізичним навантаженням;\n- вміти виконувати ехокардіографію під час інвазивних процедур.\nЛікар-кардіолог дитячий: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Педіатрія" з подальшою спеціалізацією за фахом "Дитяча кардіологія". Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста. Без вимог до стажу роботи.\nЛікар-кардіолог дитячий повинен:\n- знати чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативні документи, основи права в медицині, показники роботи дитячих лікувально-профілактичних закладів, правила ведення медичної документації;\n- знати базові поняття з ембріології та тератології, нормальну і патологічну анатомію та фізіологію органів і систем організму дитини;\n- знати стандарти використання методів функціональної діагностики хвороб серцево-судинної системи, принципи аналізу та інтерпретації їхніх результатів;\n- знати основи медичної генетики;\n- володіти знаннями з різних аспектів загальної дитячої кардіології від фетального періоду до дорослого життя, у тому числі знати сучасну класифікацію, клініку, діагностику, диференційну діагностику кардіологічних хвороб, сучасні методи консервативного і хірургічного лікування, реабілітації та профілактики в дитячій кардіології;\n- знати основи інвазивної кардіології та електрофізіології (діагностику, інвазивні та неінвазивні методи лікування аритмій серця);\n- володіти основами фармакотерапії;\n- вміти визначати показання і протипоказання до санаторно-курортного лікування;\n- знати та вміти використовувати основи раціонального харчування і дієтотерапії;\n- володіти основами інтенсивної терапії і реанімації в дитячій кардіології;\n- знати організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій;\n- вміти оцінювати стан серцево-судинної системи дитини, проводити повний клінічний огляд дитини, визначати необхідний обсяг лабораторних, рентгенологічних та інших спеціальних досліджень та організувати своєчасне їх виконання, а також оцінювати результати цих досліджень;\n- вміти чітко визначати важкість стану хворого (ступінь серцевої недостатності та її функціональний клас) та діагностувати стани, що потребують проведення заходів інтенсивної терапії;\n- вміти визначати показання для виконання функціональних досліджень, потребу в консультації суміжних спеціалістів, покази до госпіталізації;\n- вміти надавати інформацію пацієнту (батькам) щодо стану дитини та тактики лікування;\n- вміти надавати допомогу хворим у невідкладних станах (у тому числі призначати і проводити необхідну інфузійну терапію);\n- вміти проводити кардіореспіраторний моніторинг та моніторинг вимірювання артеріального тиску і оцінювати їхні результати;\n- вміти оцінювати параметри кислотно-основного стану крові та біохімічного аналізу крові при станах, що потребують інтенсивної терапії;\n- вміти оцінювати дані рентгенологічного, комп'ютерного та ядерно-магнітно-резонансного обстеження органів грудної клітки;\n- вміти самостійно проводити та інтерпретувати результати ЕКГ у 12 основних та додаткових відведеннях, результати функціональних проб, добового моніторингу ЕКГ, пульсоксиметрії, вимірювання артеріального тиску на верхніх та нижніх кінцівках, добового моніторингу артеріального тиску, трансторакальної ехокардіографії (двомірної із кольоровою доплерографією, постійно-хвильовою та імпульсно-хвильовою доплерометрією);\n- вміти обгрунтовувати тактику медикаментозного та хірургічного лікування при захворюваннях серцево-судинної системи;\n- вміти призначати медикаментозне лікування і розраховувати дози препаратів;\n- вміти визначати показання до хірургічного лікування порушень ритму серця (катетерних деструкцій, імплантацій штучного водія ритму серця);\n- вміти надавати невідкладну допомогу про порушеннях ритму серця у дітей.";\n3) у зв'язку з цим пункти 27 - 93 вважати пунктами 30 - 96 відповідно;\n4) доповнити після пункту 70 новим пунктом 71 "ЛІКАР-РЕВМАТОЛОГ ДИТЯЧИЙ" такого змісту:\n"71. ЛІКАР-РЕВМАТОЛОГ ДИТЯЧИЙ\nЗавдання та обов'язки. Керується чинним законодавством України про охорону здоров'я та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров'я, організацію ревматологічної допомоги дітям.\nНадає спеціалізовану медичну допомогу дітям з ревматологічними захворюваннями, в тому числі ургентну допомогу. Застосовує сучасні методи профілактики, діагностики, лікування та реабілітації. Здійснює нагляд за побічними реакціями / діями лікарських засобів. Проводить і організовує консультації хворих дітей. Дотримується принципів медичної деонтології. Керує роботою середнього медичного персоналу. Планує роботу та проводить аналіз її результатів. Веде лікарську документацію. Бере активну участь у поширенні медичних знань серед батьків і дітей з профілактики ревматичних хвороб. Постійно удосконалює свій професійний рівень.\nПовинен знати: чинне законодавство про охорону здоров'я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління і закладів охорони здоров'я; організацію педіатричної і ревматологічної служб; основи права в медицині; права, обов'язки та відповідальність лікаря-ревматолога дитячого; основи доказової медицини; показники роботи дитячих лікувально-профілактичних закладів; нормальну і патологічну анатомію та фізіологію органів і систем організму дитини; стандарти використання методів функціональної діагностики хвороб опорно-рухової системи; принципи аналізу, інтерпретації результатів функціональних досліджень та складання обґрунтованого висновку; загальні, функціональні і спеціальні методи дослідження опорно-рухової системи; сучасну класифікацію, клініку, діагностику, диференційну діагностику ревматологічних хвороб, принципи оцінки загальноклінічних та специфічних для ревматології лабораторних обстежень; сучасні методи консервативного і хірургічного лікування, реабілітацію та профілактику в дитячій ревматології; основи фармакотерапії; показання і протипоказання до санаторно-курортного лікування; основи раціонального харчування і дієтотерапії; основи інтенсивної терапії, профілактики та лікування невідкладних станів у дитячій ревматології; організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-соціальної експертної комісій; правила оформлення медичної документації.\nЛікар-ревматолог дитячий вищої кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Педіатрія" з подальшою спеціалізацією за фахом "Дитяча ревматологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 10 років.\nЛікар-ревматолог дитячий вищої кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря - ревматолога дитячого I кваліфікаційної категорії, крім того:\n- вміти виконувати діагностично-лікувальну пункцію суглобів.\nЛікар-ревматолог дитячий I кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Педіатрія" з подальшою спеціалізацією за фахом "Дитяча ревматологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) I кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 7 років.\nЛікар-ревматолог дитячий I кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-ревматолога дитячого II кваліфікаційної категорії, крім того:\n- вміти виконувати ультразвукове дослідження суглобів.\nЛікар-ревматолог дитячий II кваліфікаційної категорії: вища освіта другого (магістерського) рівня у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Педіатрія" з подальшою спеціалізацією за фахом "Дитяча ревматологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) II кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом понад 5 років.\nЛікар-ревматолог дитячий II кваліфікаційної категорії повинен володіти знаннями, вміннями і навичками, передбаченими кваліфікаційною характеристикою лікаря-ревматолога дитячого, крім того:\n- вміти виконувати оцінку рентгенограм опорно-рухового апарату.\nЛікар-ревматолог дитячий: вища освіта другого рівня (магістр) у галузі знань 22 "Охорона здоров'я" за спеціальністю "Медицина". Проходження інтернатури за спеціальністю "Педіатрія" з подальшою спеціалізацією за фахом "Дитяча ревматологія". Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста. Без вимог до стажу роботи.\nЛікар-ревматолог дитячий повинен:\n- знати нормальну і патологічну анатомію та фізіологію органів і систем організму дитини;\n- знати сучасну класифікацію, клініку, діагностику, диференційну діагностику ревматологічних хвороб;\n- знати сучасні методи консервативного і хірургічного лікування, реабілітацію, та профілактику в дитячій ревматології;\n- знати основи фармакотерапії;\n- знати методи фізіотерапії та лікувальної фізкультури;\n- знати основи раціонального харчування і дієтотерапії;\n- знати основи інтенсивної терапії і реанімації в дитячій ревматології;\n- знати правила оформлення медичної документації;\n- володіти загальноклінічними вміннями огляду пацієнта та технікою оцінки м'язово-суглобової системи у дитини;\n- знати сучасні діагностичні, класифікаційні критерії, які застосовуються для діагностики різних ревматологічних та автозапальних хвороб у дітей;\n- застосовувати для оцінки активності ревматологічної хвороби у дитини відповідні шкали, опитувальники для оцінки якості життя пацієнта та шкали для оцінки пошкодження суглобів та позасуглобових систем;\n- вміти вибирати правильний метод візуалізації м'язово-суглобової системи у педіатричного ревматологічного пацієнта;\n- вміти проводити диференційну діагностику з онкологічними та інфекційними хворобами, артритами, які асоційовані з іншими запальними патологіями, імунодефіцитами, метаболічними захворюваннями (хворобою Фабрі, мукополісахаридозом, хворобою Фарбера, хворобою Гоше) та незапальними артропатіями;\n- мати базові знання для оцінки загальноклінічних, імунологічних та генетичних обстежень у хворих на ревматологічні хвороби у педіатричній практиці;\n- вміти застосовувати клініко-лабораторне спостереження, у тому числі біомаркери, для моніторингу активності, ефективності лікування, ремісії та можливих побічних ефектів від терапії ревматологічної хвороби у дитини;\n- застосовувати для лікування сучасні протоколи лікування дитячих ревматологічних хвороб;\n- вміти обирати оптимальний базовий повільнодіючий препарат (імунодепресант) та біологічний препарат для проведення терапії ревматологічних хвороб у дітей;\n- знати та вміти застосовувати принципи призначення вакцинопрофілактики у дітей з ревматологічними хворобами та імуносупресивною терапією.";\n5) у зв'язку з цим пункти 71 - 96 вважати пунктами 72 - 97 відповідно.\nУ підрозділах "ПРОФЕСІОНАЛИ В ГАЛУЗІ ЛІКУВАЛЬНОЇ СПРАВИ (КРІМ СТОМАТОЛОГІЇ)", "ПРОФЕСІОНАЛИ В ГАЛУЗІ СТОМАТОЛОГІЇ", "ПРОФЕСІОНАЛИ В ГАЛУЗІ МЕДИКО-ПРОФІЛАКТИЧНОЇ СПРАВИ" та "ІНШІ ПРОФЕСІОНАЛИ В ГАЛУЗІ МЕДИЦИНИ" розділу "ПРОФЕСІОНАЛИ" слова та знаки "Підвищення кваліфікації (курси удосконалення, стажування, передатестаційні цикли тощо)" замінити словами та знаками "Безперервний професійний розвиток".\nнауки та кадрів\nІ. Л. Кучерук


(у відділення, в поштомат, кур’єром)\nза рахунок відправника за умови\nоформлення замовлення від 1000 грн\nДоставка по Україні Новою поштою:\nДоставка у відділення Нової Пошти (вартість доставки за таривами перевізника).\nДоставка кур'єром Нової Пошти (вартість доставки за таривами перевізника).\nДосткавка в поштомат Нової Пошти.\nДоставка іншими службами\nГотівкою при отриманні замовлення, Безготівковими, VISA/Mastercard, GooglePay, ApplePay, Masterpass\nАльбом з дизайну і технологій 1 клас. Моя творча праця\nАвтор: Ірина Дробязко\nЯ досліджую світ 1 клас. Таблиці\nЯ досліджую світ 3 клас. Атлас з контурними картами\nЯ досліджую світ 3 клас. Робочий зошит. Частина 1\nЯ досліджую світ 3 клас. Робочий зошит. Частина 2\nАвтор: Ольга Єременко\nЯ досліджую світ «Мої досягнення» 3 клас\nВебінари та презентації\nНУШ 5–9 класи\n(067) 543 05 26\n© 2022 Український освітянський видавничий центр «ОРІОН»


Розклад електричок 26 км — Санкт-Петербург\n, квитки від 27,01 грн 31 травня, неділя\nРозклад електричок 26 км – Санкт-Петербург зі змінами, ціна квитків\nРозклад електричок 26 км – Санкт-Петербург на сьогодні, завтра, усі дні зі змінами та скасуваннями. Найшвидша електричка 26 км — Санкт-Петербург доїжджає за 38 хвилин. Ціна квитка за повним тарифом – від 27 грн. Яндекс.Розклади відображають графік руху електричок з урахуванням скасувань та інших змін.\n26 км — Мга — Санкт-Петербург (Ладожский вокзал)\nРозклад електричок від 26 км, до Санкт-Петербург на 2019/2020 роки (з урахуванням оперативних змін на 31 травня). Розклад поїздів, що відправляються після півночі, розміщено у верхній частині таблиці.