Не секрет, чтоценина столичнунерухомістьдосягли позахмарних висот багато в чому тому, що багато багаті росіяни вкладають кошти в неї, а не в фінансові інструменти. Хто саме робить касу ріелтерам і девелоперам, скуповуючи московські квартири, з'ясовувала кореспондент "Грошей" Євгенія Дмитрієва.\nОсновною причиною шокуючого щорічного зростання московських цін ( 40-50% на протязі вже трьох років) аналітики вважають перевищення попиту над пропозицією. "У 2006 році ми пережили зростання, якого не було ще в історії ринку нерухомості Москви", - говорить директор аналітичного консалтингового центру компанії "Міель-Нерухомість" Владислав Луцков.\nОднією з головних причин різкого підйому платоспроможного попиту на квартири стало розвиток іпотечного кредитування. При цьому іпотеку використовують не тільки для вирішення житлових проблем, але і для інвестування. Адже вартість квартири кожен місяць збільшується на 2-4%, а кредит банки видають під 10% річних. До того ж багато клієнтів іпотеки здають квартири варендуі розплачуються за кредитом отриманими від неї грошима. Таким чином зростання вартості квартири стає чистим доходом.\nЗа даними Управління Федеральної реєстраційної служби по Москві, кількість заяв на реєстрацію іпотеки, що надійшли в управління у 2006 році, перевищила показник 2005 року в 1,75 рази. За 11 місяців 2006 року московські реєстратори справили 47,3 тис. реєстраційних дій у сфері іпотеки та зареєстрували більше 14,3 тис. договорів. У 2005 році було зареєстровано всього 6,7 тис. таких договорів. Кількість договорів участі в пайовому будівництві, що надходять на держреєстрацію, збільшилася в порівнянні з тим же періодом 2005 року більш ніж у 12 разів (1772 заяви в 2006 році проти 145 у 2005-му).\nТим часом зростання цін на московськунерухомістьпризвів до того, що навіть для придбання квартири по іпотеці потрібний дуже серйозний дохід. Так, двокімнатнаквартирав новому будинку зараз коштує близько $ 400 тис. Якщо взяти кредит у банку - наприклад, $ 380 тис. на 20 років, то щомісячні виплати по ньому складуть близько $ 4200. І такий кредит видадуть, якщо дохід родини після оподаткування складає не менше $ 7500 в місяць.\nПри цьому, як заявив на початку вересня минулого року перший заступник мера Москви, керівник столичного будкомплексу Володимир Ресін, підсумки першого півріччя 2006 року говорять про те, що 70% квартир у споруджуваних комерційних будинках столиці купували жителі інших регіонів Росії. За даними аналітичної служби "МІАН-агентство нерухомості" за 2006 рік, покупців з регіонів трохи менше - 50% в сегменті первинного житла. І якщо по ринку новобудов такий розклад можна вважати умовно постійним, то у сегменті вторинної нерухомості відзначається тенденція поступового скорочення частки москвичів серед покупців (за рік на 5%) і, відповідно, зростання частки покупців з області й інших регіонів Росії.\nІ справа, звичайно, не в тому, що в регіонах живуть більш багаті люди, ніж у Москві. Просто найбільш багаті жителі регіонів використають московськунерухомістьяк об'єкт інвестування. Привабливість вкладення коштів у московськунерухомістьщодо фінансового ринку стала очевидною для регіональної еліти. Показати прибутковість 40-50% річних там можуть тільки високоризикові інструменти. Не дивно, що і самі москвичі нерідко використовують покупку квартир як надійне і прибуткове розміщення коштів.\nЗвичайно, є й ті, хто приїжджає з інших міст до Москви в пошуках кращих перспектив і на зароблені гроші купують квартири, щоб у них жити. Директор відділення корпорації "БЕСТ-Нерухомість" на Рождественке Ольга Варакутіна вважає, що більшість покупців столичної нерухомості - люди з інших міст РФ, кілька років винаймають квартиру в Москві. "Це професіонали, які мають стабільний заробіток і в певний момент приймають рішення про придбання квартири із залученням іпотечних засобів. Серед недавніх покупців такого роду нам запам'яталися працівник IT-сфери з Воронежа й художниця з Уфи, працююча в тату-салоні і спеціалізується на пірсингу" , - говорить Ольга Ватутіна. Є серед покупців і москвичі, які, купуючи квартиру, покращують свої житлові умови або, переїжджаючи в гірше житло, покращують фінансове становище. Так чи інакше, з'ясувати, яку частину покупців становлять "мешканці", а яку - інвестори, практично неможливо.\nОднак можна зрозуміти, представники яких регіонів найбільш активні на ринку московської нерухомості. Директор департаменту вторинної нерухомості компанії «Міель-Нерухомість" Олексій Шленов повідомив: "Високу активність продовжують проявляти трудівники з нафто-і газодобувних районів. При цьому їх бюджет помітно виріс, як правило, це не менше $ 500 тис.". Керівник департаменту реклами і зв'язків з громадськістю компанії Blackwood Олена Розанова зазначає: "Значна частка покупок припадає на регіоналів, які набувають московськунерухомість, по-перше, щоб було де зупинитися під час візитів до столиці, в тому числі відряджень, а по-друге, вкладаючись таким чином в інвестиційно привабливий інструмент. Очевидно, що серед них багато людей з Тюменської області, в тому числі Ханти-Мансійського та Ямало-Ненецького АТ - з місць, багатих нафтою. "\n"У житловому комплексі 'Бурштиновий місто' серед регіональних покупців переважають жителі Ханти-Мансійського автономного округу, їх частка - 13%. Всього жителі Тюменської області становлять близько 20% покупців. Набували квартири також жителі Красноярського і Алтайського краю, Республік Татарстан і Башкортостан, Ярославської, Смоленської, Кемеровської, Тульської та інших областей ", - розповідає Дмитро Дементьєв, заступник комерційного директора по новобудовах девелоперської компанії" Сіті-XXI століття ".\nЗа даними компанії" Російський дім нерухомості " , з реалізованих нею вновостройках80 квартир, жителі Москви придбали 47, Підмосков'я - 16, центральних регіонів - 13, Сибіру й Уралу - 4. У будинках другої черги житлового кварталу "Лазурний Блюз" серед покупців з регіонів були жителі Санкт-Петербурга, Сургута, Астрахані, Брянська, Кемерово, Орла, Твері, Хабаровська, Черкеська, Сочі.\nЗа словами Дмитра Дементьєва, робота з регіональними покупцями нічим не відрізняється від роботи з москвичами, за винятком того, що угоди з першими найчастіше проводити простіше: "За умови звернення до відомого і перевіреного забудовнику і після отримання всієї необхідної інформації про об'єкт регіональні покупці швидше приймають рішення". Крім того, як зазначає Дементьєв, "покупці, які приїжджають з інших регіонів Росії або країн СНД, нерідко воліють придбати житло економкласу в новобудовах найближчого Підмосков'я, зневажаючи столичними хрущовками.\nЧастина регіональних покупців, які цікавляться сегментом економкласу, воліє купувати панельне житло, незважаючи на те, що споживчі характеристики монолітних будинків краще. Типові будинки будуються швидше, і для деяких клієнтів ця обставина переважує недоліки такого житла ".\nВарто згадати, що інвестори на ринку нерухомості на початку року традиційно активні, це пов'язано, зокрема , з тим, що великі компанії, підвівши підсумки діяльності за минулий рік, видають бонуси топ-менеджерам і іншим співробітникам. І звичайно, активізацію попиту з боку цього шару споживачів забезпечують не тільки москвичі, але й жителі Уралу і Сибіру, ??зайняті в нафтогазовій галузі. Нинішній рік навряд чи стане винятком. В даному випадку попит буде направлений в основному на житло бізнес-класу, що, як вважають експерти, призведе до зростання цін в цьому сегменті на 2-4% на місяць.\nЯк правило, ринки нерухомості в регіонах поки недостатньо розвинені для того, щоб бути інвестиційно привабливими. І взагалі, знайти там достойний варіант вкладення зароблених грошей часто дуже складно. "Тому капітали з регіонів ідуть до Москви. Що ж стосується інвесторів - якщо вони реалізують квартири, то знову опиняться перед вибором: куди вкладати кошти, зароблені на купівлі-продажу житла. У зв'язку з цим масового виходу інвестиційних квартир на ринок не варто очікувати , оскільки серйозної альтернативи нерухомості як способу збереження коштів від інфляції практично немає ", - вважає комерційний директор девелоперської компанії" Сіті-XXI століття "Андрій Блажко.\nНеобхідно також згадати, що мешканці російської глибинки і СНД - не єдині соратники москвичів у справі розігріву столичного ринку. Про його небувалою прибутковості знають і в далекому зарубіжжі. Наприклад, мільярдер Шон Куїнн - один з найбагатших людей Ірландії, теж вирішив вкластися в московськунерухомість. Його компанія Sean Quinn Group у вересні 2006 року придбала у власність недобудований бізнес-центр на вулиці Івана Франка. За словами Олексія Шленова, квартиру в Москві нещодавно купив навіть громадянин Китаю.\nПри цьому, звичайно, не всі іноземні покупці квартир - інвестори. Так, великі міжнародні компанії забезпечують житлом експатів, висококваліфікованих співробітників своїх московських офісів. Однак, за даними Олени Розанової, частка іноземців у загальній кількості покупців столичної нерухомості - всього близько 6%. "Ці дані отримані з опитування покупців, що звертаються в компанію Blackwood, з бюджетом вище середнього", - уточнює Олена Розанова.\nЩо буде , якщо інвестори підуть з московського ринку нерухомості?\nВладислав Луцков,директор аналітичного консалтингового центру компанії "Міель-Нерухомість":\n- Не представляється можливим, що в найближчому майбутньому інвестори підуть з московського ринку нерухомості. Москва залишається не тільки головним мегаполісом Росії, але і одним з великих світових центрів. Місто все одно буде привабливий, у тому числі і для регіональних інвесторів. Зараз спостерігається стабілізація цін та стагнація попиту. Сьогоднішню ситуацію можна порівняти з 2004 роком, коли вартість квадратного метра практично цілий рік залишалися стабільної. Але тоді були одні умови, тепер - інші. Значний виток цін привів до формування якогось відкладеного попиту, який може повернутися на ринок приблизно через півроку.\nАндрій Блажко, комерційний директор девелоперської компанії "Сіті-XXI століття":\n- Інвестиційні покупки не є критичними для столичного ринку житла. Практика продажу нашої компанії показує, що більшість клієнтів набуває квартири для поліпшення житлових умов. І відхід інвестиційних грошей з ринку новобудов серйозно не змінить ситуацію з попитом. Не варто очікувати серйозного зниження цін, оскільки для цього відсутні об'єктивні причини. Ринок очікує стабільне і поступальний розвиток при збереженні існуючих цін на нафту.\nДмитро Луценко, член ради директорів Mirax Group:\n- Відсоток так званих інвестиційних квартир не так великий. Будь-яка велика девелоперська компанія уважно стежить за тим, щоб кількість продажів "інвестиційних" квартир не перевищувало 15% загального обсягу. Ця цифра не є критичною, і відхід з ринку приватних інвесторів не здатний обвалити ціни. При цьому варто враховувати два важливі чинники. Перше - московськанерухомістьє самим надійним способом збереження і легалізації коштів, накопичених росіянами за 15 років існування капіталізму в нашій країні. Друге - якщо приватні інвестори підуть, їх місце швидко займуть люди, що купують квартиру для проживання, так як попит на московськунерухомістьдосі значно перевищує пропозицію. Якщо згадати кризу 1998 року, то ціни на ринку нерухомості впали тільки у два рази, тоді як в інших галузях - у чотири. При цьому продажі квартир поновилися вже через три місяці, а, скажімо, імпортні продукти харчування не продавалися в магазинах ще півроку. Однак важливо відзначити, що тривалої стагнації цін у найближчому майбутньому не передбачається. Ринок нерухомості буде рости відповідно до темпів зростання російської економіки, а зростання цін буде як мінімум покривати інфляцію.\nНіна Кузнєцова, генеральний директор "МІАН-агентство нерухомості":\n- Відтік покупців з московського ринку нерухомості представляється малоймовірним. Інвестиційний попит - це тільки частина попиту, а покупців, які купують квартири для власного проживання таки значно більше. Зараз всі учасники ринку чекають, як складеться подальша ситуація на ринку нерухомості, але як тільки тенденція сформується, попит буде активним. Безумовно, деяке зниження саме інвестиційного попиту спостерігається вже з кінця минулого року, але навряд чи це серйозно вплине на основні тенденції ринку.\nЛідія Гречина, директор з маркетингу корпорації "Інком-Нерухомість ":\n- Поточний аналіз московського ринку нерухомості дозволяє говорити про більш ретельної сегментації. Це цілком логічно для ринку, який почав стабілізуватися, переживши черговий виток розвитку. При поточному обсязі пропозиції клієнт може спокійніше вибирати житло, що відповідає його уподобанням і фінансовим можливостям. Попит нікуди не дінеться - якісне монолітне і цегляна житло бізнес-і елітного класу буде стабільно дорожчати, хоча і не так стрімко, як у минулому році. При цьому в секторі типового панельного житла зростання може бути істотно менше, хоча говорити про значної корекції навіть у сегменті "поганий панелі" поки не доводиться.


08.09.2017 року до служби у справах дітей райдержадміністрації зранку надійшов телефонний дзвінок від небайдужих мешканців міста. В ході телефонної розмови було з’ясовано, що на автовокзалі м. Волноваха перебуває молода мати з донькою, приблизно 3-х років в стані сильного алкогольного сп’яніння. Повідомити куди, звідки направляється та надати свої персональні данні жінка була невзмозі. Жоден водій автобусних маршрутів району не брав горе-мати з дитиною до автосалону. Не дивлячись на ранній час, мати була в неадекватному стані, вела себе агресивно, не реагувала на жодне прохання маленької доньки, не йшла на контакт.\nГоловний спеціаліст служби у справах дітей райдержадміністрації Некипіла Т .О. виїхавши на місце подій, в ході проведення профілактичної роботи встановила персональні данні матері, місце її проживання. Після чого, працівниками сільської ради за місцем проживання мати разом з дитиною була доставлена додому.\nСлужбою у справах дітей райдержадміністрації направлений пакет документів до Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області для притягнення матері до відповідальності за ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов’яз


Авіаквитки Мюнхен-Белград дешеві квитки онлайн на ua.aviakassa.net | Aviakassa.net\nАвіаквитки Мюнхен - Белград\nРозклад прямих рейсів Мюнхен - Белград\nВідстань Мюнхен - Белград : 774 км\nВідстань між Мюнхеном та Белградом 774 кілометра.\nРейси в Белград здійснюються з аеропорту Мюнхен, що розташований у 28 км від Мюнхену. Прилітаючи до Белград, ви приземлитеся у аеропорту Нікола Тесла, що розташований у 12 км від центру.\nМінімальна ціна авіаквитка Мюнхен - Белград : 4700 гривень\nНайдешевший авіаквиток економ-класу від Мюнхену до Белграду пропонує авіакомпанія Lufthansa - вартістю близько 4700 гривень.\nПри перельоті з Мюнхену до Белград рекомендуємо купувати авіаквиток відразу у дві сторони, що коштуватиме дешевше, ніж два авіаквитки окремо. Авіаквиток Мюнхен - Белград з відкритою датою завжди коштуватиме дорожче. Безкоштовне бронювання авіаквитків Мюнхен-Белград без передоплати і без накруток можна на нашому сайті. Підібрати авіаквиток Мюнхен - Нікола Тесла за складним маршрутом можна по телефону (044) 246-1110.\nРізниця в часі Мюнхену та Белграду 0 часов\nРізниця в часі між аеропортами міст Мюнхен та Белград відсутня.\nIATA кодування аеропортів : Мюнхен (MUC) - Белград (BEG)\nЗа міжнародним кодуванням ІАТА аеропорт Мюнхен у місті Мюнхен позначається як MUC, Нікола Тесла - BEG. Всі аеропорти Мюнхену та Белграду підтримують електронний квиток, реєстрація онлайн на рейс Мюнхен - Белград (чекін) доступна.\nЗамовлення авіаквитків Мюнхен - Белград\nЯкщо ви плануєте вирушити з Мюнхену до Белград, то щоб знайти авіаквиток рекомендуємо скористатися формою бронювання авіаквитків. Вкажіть маршрут прямування Мюнхен - Белград економ або бізнес клас і система покаже регулярні та чартерні рейси. Ми надамо інформацію про наявність багажу, знижки та акції, тривалість пересадки по маршруту з Мюнхену в Белград. Дістатися з Мюнхену до Белград можна з авіакомпаніями: Lufthansa.


Молочна революція | Минуле життя\nmia для розділу статті / 14.09.2013, 11:17 / Джерело\nКоли одна генетична мутація дозволила стародавнім європейцям пити молоко, вона підготувала підґрунтя для континентального перевороту.\nУ 1970-х роках археолог Пітер Богуцкі проводив розкопки стоянки кам’яного віку в родючих рівнинах центральної частини Польщі, коли натрапив на дивні артефакти. Люди, які жили там близько 7 тисяч років тому, були в числі перших фермерів центральної Європи. Від них залишились фрагменти кераміки, всіяні крихітними отворами, як ніби грубу червону глину запікали, простромивши соломою.\nЗвернувшись до археологічної літератури, Богуцкі знайшов інші зразки стародавньої перфорованої кераміки. «Вони здавались всім настільки незвичайними, що про них майже завжди згадували в публікаціях», — пояснює Богуцкі, який сьогодні працює в Прінстонському університеті. Щось подібне він бачив в будинку свого друга, який використовував схожий посуд для проціджування сиру, тому він припустив, що кераміка може бути пов'язаною із сироварінням. Але довести це не було ніякої можливості.\nЧерепки зберігали свою таємницю до 2011 року, поки Мелані Роффет-Сальк не проаналізувала жирні залишки, які збереглись в глині. Роффет-Сальк, геохімік з Брістольського університету, знайшла велику кількість молочних жирів — свідчення того, що перші фермери використовували кераміку в якості сит для відділення жирного сухого молока від рідкої сироватки. Це зробило польську реліквію найдавнішим відомим свідоцтвом сироваріння у світі.\nІсторія молока в Європі — «гаряча» тема. Останнім часом зроблено чимало відкриттів, і багато з них стали можливі завдяки проекту з бюджетом € 3,3 млн., розпочатому у 2009 році. Археологи, хіміки та генетики намагаються зрозуміти, яким чином молочні продукти вплинули на історію континенту.\nПід час останнього льодовикового періоду молоко було по суті токсином для дорослих людей, оскільки вони, на відміну від дітей, не могли виробляти фермент лактазу, який потрібен для розщеплення лактози, молочного цукру. Але з виникненням сільського господарства, яке почало замінювати мисливство та збирання на Близькому Сході близько 11 тисяч років тому, скотарі навчились знижувати вміст лактози в молочних продуктах до допустимого рівня шляхом ферментації молока, тобто робили сир та йогурт. Кілька тисяч років потому по Європі поширилась генетична мутація, яка дозволила людям виробляти лактазу і пити молоко протягом усього життя. Ця адаптація відкрила людству нове джерело їжі, яке дозволяло переживати неврожайні роки.\nМолочна революція, можливо, стала головним чинником, який допоміг землеробам та скотарям з півдня захопити Європу, витіснивши культури мисливців-збирачів, які жили там протягом тисячоліть. «З археологічної точки зору вони поширились по північній Європі дійсно швидко», — говорить Марк Томас, популяційний генетик з Університетського коледжу Лондона. Ця хвиля еміграції залишила глибокий слід в Європі, де, на відміну від багатьох регіонів світу, більшість людей тепер можуть переносити молоко. «Можливо, значна частина сучасних європейців являється нащадками перших лактозо-стійких молочних фермерів в Європі», — говорить Томас.\nМаленькі діти майже повсюдно виробляють лактазу і можуть перетравлювати лактозу в молоці матері. Але в міру дорослішання, у більшості людей ген лактази вимикається. Тільки 35% людської популяції можуть засвоювати лактозу у віці старше семи-восьми років. «Якщо у вас непереносимість лактози, і ви випили півлітра молока, вам світить жахлива діарея — як при дизентерії, — попереджає Олівер Крейг, археолог з Йоркського університету. — Я не кажу, що це смертельно, але досить неприємно».\nБільшість людей, які будучи дорослими зберігають здатність перетравлювати молоко, можуть простежити свій родовід до Європи. Ця властивість, ймовірно, пов'язана з заміною одного-єдиного нуклеотиду цитозину, який знаходиться в ДНК недалеко від гена лактази, на тимін. Є й інші осередки «довічного» синтезу лактази: в Західній Африці, на Близькому Сході та в Південній Азії, проте там, ймовірно, це пов'язано з іншими мутаціями.\nЗаміна одного нуклеотида іншим в Європі відбулась порівняно недавно. Щоб з’ясувати, коли саме, Томас і його колеги вивчали спадкову мінливість в сучасній популяції і провели комп'ютерне симулювання того, як пов'язані генетичні мутації могли поширюватись по стародавньому населенню. Вони припустили, що генетична ознака, яка отримала назву LP-алель (lactase persistence allele, алель збереження лактази) з'явилась близько 7,5 тисяч років тому на широких, родючих рівнинах Угорщини.\nLP-алель стала значною селективною перевагою. У 2004 році дослідники підрахували, що люди з цією мутацією дають до 19% більше плідного потомства, ніж ті, хто її не мав. Таким чином, наявність цього гену стала одним з найвагоміших важелів впливу на відбір серед людських генів. Декілька сотень поколінь — і ця перевага може допомогти популяції захопити цілий континент. Але тільки у випадку постійної наявності свіжого молока і молочних продуктів. Генетика і культура йдуть рука об руку.\nДля вивчення історії цієї взаємодії Томас об'єднався з Йоахімом Бургером, палеогенетиком з Університету Іоганна Гутенберга, та Метью Коллінзом, біоархеологом з Йоркського університету. Вони організували міждисциплінарний проект під назвою LeCHE (Lactase Persistence in the early Cultural History of Europe — Персистенція лактази в ранній культурній історії Європи), в якому взяли участь десятки європейських дослідників.\nВивчаючи молекулярну біологію людини, археологію та хімію стародавньої кераміки, учасники LeCHE також сподівались дати відповідь на ключове питання про походження сучасних європейців. «Це стара проблема: чи то нашими предками були фермери, які прийшли з Близького Сходу, чи то корінні мисливці-збирачі», — пояснює Томас. Дискусія зводиться до протиставлення еволюції та заміни. Іншими словами, корінне населення європейських мисливців-збирачів зайнялось землеробством і скотарством або ж вони були витіснені колоністами, які мали в розпорядженні вдалу комбінацію генів і технологій?\nСудити про це можна, наприклад, по кістках тварин, знайдених на археологічних об'єктах. Якщо худоба вирощується для молочних продуктів, дитинчат, як правило, забивають до першого ж їх дня народження, щоб матір можна було доїти. Натомість худоба, яка вирощується для м'яса, як правило досягає свого повного розміру.\nДослідивши схеми росту кісток, учасник LeCHE Жан-Дені Вінь, археозоолог з Французького національного музею природничої історії, зміг припустити, що молочне тваринництво виникло на Близькому Сході практично відразу після того, як люди почали приручати тварин, тобто близько 10,5 тисяч років тому. Як раз після неолітичної революції, коли економіка, яка базувалась на мисливстві та збиранні, поступилась сільському господарству. Молочне господарство, за словами Роз Гілліс, ще одного археозоолога з паризького музею, «можливо, навіть стало однією з причин, чому людські популяції почали ловити та розводити жуйних тварин, таких як велика рогата худоба, вівці та кози».\nЗгодом, разом із неолітичною революцією, молочне тваринництво почало поширюватись, говорить Гілліс, яка досліджувала кістки тварин на 150 стоянках Європи і Анатолії (сучасна Туреччина). Оскільки сільське господарство поширилось з Анатолії до північної Європи приблизно за два тисячоліття, виробництво молочних продуктів крокувало по континенту з тією ж швидкістю.\nСамі по собі моделі росту кісток не говорять, відбулась неолітична революція в Європі в процесі еволюції чи заміни, але кістки свійських тварин все одно можуть дати багато цінної інформації. В попередньому дослідженні Бургер і декілька інших учасників LeCHE з’ясували, що домашня худоба неолітичних стоянок Європи тісніше пов'язана з коровами країн Близького Сходу, ніж з місцевими дикими турами. Це вказує на те, що худоба швидше була взята пастухами-іммігрантами з собою, ніж її було приручено на місці. Схожа історія вимальовується з досліджень стародавньої людської ДНК, виділеної на декількох стоянках центральної Європи: швидше за все, неолітичні фермери не були нащадками мисливців-збирачів, які жили там раніше. Загалом, дані говорять про те, що мешканці Європи в мезоліті і неоліті — зовсім різні люди.\nМолоко чи м'ясо\nВраховуючи те, що виробництво молочних продуктів на Близькому Сході почалось за тисячі років до того, як LP-алель з'явилась в Європі, стародавні пастухи повинні були знайти способи зниження концентрації лактози в молоці. Цілком імовірно, що вони зробили це за рахунок сирів та йогуртів. (Ферментовані сири, такі як фета та чеддер, містять невелику частину лактози, тоді як витримані тверді сири, такі як пармезан, майже її не містять.)\nДля перевірки цієї гіпотези дослідники LeCHE проаналізували стародавню кераміку. Груба, пориста глина містила достатньо залишків, щоб хіміки змогли з’ясувати, який саме жир абсорбував посуд в процесі приготування їжі: з м'яса або молока, від жуйних, таких як корови, вівці і кози, або від інших тварин. «Це дало нам шанс сказати, які саме інгредієнти використовувались в приготуванні їжі», — розповідає Річард Евершед, хімік з Брістольського університету.\nЕвершед і його співробітники з LeCHE з’ясували, що молочному жиру на кераміці з близькосхідного Родючого півмісяця принаймні 8,5 тисяч років, а робота Роффет-Сальк з польською керамікою доводить, що європейські пастухи виробляли сир, щоб урізноманітнити свій раціон, близько 6,8–7,4 тисяч років тому. До того часу молочні продукти стали одним з компонентів дієти епохи неоліту, але ще не отримали домінуючого статусу в економіці.\nНаступний крок молочної революції відбувався повільно — потрібно було поширити стійке вироблення лактази серед населення. LP-алель не була достатньо розповсюдженою в популяції протягом деякого часу після її появи: Бургер шукав цю мутацію в зразках ДНК стародавньої людини і знайшов її на півночі Німеччини в останках віком в 6,5 тисяч років.\nМоделі, розроблені учасником LeCHE Паскалем Гербо, популяційним генетиком з Університетського коледжу Лондона, пояснюють, як могла поширюватись ця ознака. З розповсюдженням близькосхідних неолітичних культур по Європі, їх землеробські та скотарські технології допомагали їм витісняти місцевих мисливців-збирачів. Жителі півдня наступали на північ, а LP-алель «плила» на хвилі міграції.\nВ південній Європі персистенція лактази укорінювалась важко, оскільки фермери неоліту оселились там ще до того, як з'явилась ця мутація. Але, з поширенням сільськогосподарського суспільного ладу на північ та захід, перевага, яку забезпечує LP-алель, зіграла велику роль. «Оскільки на краю хвилі населення швидко зростає, алель може збільшуватись в частоті», — пояснює Гербо.\nСліди цього процесу видно і сьогодні. На півдні Європи стійке вироблення лактази зустрічається відносно рідко — у Греції та Туреччині — менш ніж у 40% населення. На Британських островах та в Скандинавії, навпаки, більше 90% дорослих можуть перетравлювати молоко.\nБлизько 5 тисяч років тому LP-алель вже була широко розповсюджена на більшій частині північної і центральної Європи, а випасання худоби стало домінуючою частиною культури. Як тільки люди отримували можливість пити молоко, вони відразу ж хапались за цю перевагу. Кістки свійських тварин складають більше двох третин кісток всіх тварин, знайдених на багатьох стоянках пізнього неоліту і раннього бронзового століття в цих регіонах.\nПроте дослідники LeCHE все ще намагаються зрозуміти, чому здатність споживати молоко в дорослому віці отримала таку популярність саме в цих регіонах. Томас припускає, що, оскільки люди рушили на північ, молоко могло застрахувати їх від голоду. Молочні продукти, які до того ж краще зберігаються в прохолодному кліматі, являються багатим джерелом калорій, яке не залежить від вегетаційного періоду чи неврожаїв, які на півночі трапляються частіше.\nІснує також думка, що молоко могло б допомогти, особливо на півночі, через його відносно високу концентрацію вітаміну D, необхідного для профілактики, наприклад, рахіту. Люди можуть синтезувати вітамін D і самостійно, але лише під впливом сонячного світла, що робить його важкодоступним для жителів півночі протягом зимових місяців. Але персистенція лактази також вкоренилась і в сонячній Іспанії, що ставить під сумнів роль вітаміну D в цьому питанні.\nТак чи інакше, проект LeCHE — чудовий приклад того, як можна розгадувати археологічні таємниці, використовуючи різні дисципліни та інструменти. Такий підхід може допомогти, наприклад, з’ясувати походження амілази, ферменту, який допомагає розщеплювати крохмаль. Вчені також хочуть простежити еволюцію алкогольдегідрогенази, яка має вирішальне значення для розщеплення алкоголю і може виявити витоки схильності людства до пияцтва.


У Ялті скасували скандальну виставу московського театру, заплановану на День перемоги\n06 Травень 2016, 15:52\nУ Ялті скасували виставу Московського незалежного театру «Мартовские коты», який був запланований на 9 травня. Цьому передували протести місцевих громадських активістів, які вимагали скасування постановки в День перемоги і погрожували масовими пікетами.\nПро скасування вистави кореспонденту Крим.Реалії повідомила прес-секретар Ялтинського театру ім. Чехова Катерина Андрусенко.\n«Виставу скасованр у зв'язку тим, що один з акторів Московського незалежного театру, який задіяний у виставі, братиме участь у кінозйомках. Ми отримали про це офіційного листа з Москви», – повідомила Катерина Андрусенко.\nЗа її словами, жителям і гостям Ялти, які купили квитки, повернуть гроші. Скільки саме квитків уже продали, вона сказати не змогла.\nЯк повідомляється на сайті Московського незалежного театру, у виставі «Мартовские коты» йдеться про те, як четверо закомплексованих чоловіків намагаються влаштуватися в елітне чоловіче стриптиз-шоу.\nЯлтинських громадських активістів обурило те, що вистава подібного змісту відбудеться в День перемоги. У соціальних мережах вони закликали скасувати гастролі і навіть пригрозили проведенням акцій протесту з участю ветеранів.


В осінньо-зимовий період зростає загроза виникнення пожеж у житловому секторі\nЗ настанням опалювального періоду спостерігається різке збільшення кількості пожеж у житловому секторі. Традиційно, люди обігрівають помешкання за допомогою пічного опалення, використовують несправні обігрівачі та перевантажують, або ж зовсім не слідкують за станом електрогосподарства. Щороку усі ці фактори з високою вірогідністю призводять до трагедії.\nТож, заважаючи на збільшення кількості пожеж у житловому секторі, вкотре звертаємося до громадян з проханням неухильно дотримуватися правил пожежної безпеки. Розповідайте дітям про небезпеку, яку приховує у собі вогонь. Майже кожній пожежі можна запобігти! Для цього слід обов'язково обговорити в родині не тільки заходи щодо запобігання пожежі, а й порядок дій у разі її виникнення: спосіб виклику пожежно-рятувальної служби “101”, евакуації дітей, гасіння пожежі на початковій стадії, безпечні маршрути виходу з приміщення.


Пошук за тегом: Смерть - УМАНСЬКИЙ ПОРТАЛ\nПошук за тегом: Смерть\n18 серпень 2020 09:08\nВ Умані знайшли застреленим військового. Рідні не вірять у самогубство (ВІДЕО)\nНа території військової частини, перебуваючи в наряді, загинув 44-річний військовий із Умані. Його із простреленою головою та шиєю знайшли колеги. Версія слідчих – самогубство.\nКоли медики прибули на місце виклику, дитина пребувала без свідомості. Виявилося, що загинув хлопчик через спробу "поремонтувати" електроподоовжувач.\nНа Черкащині жінці повідомлено про підозру за фактом вбивства новонародженого\n33-річна мешканка Смілянського району народила живу дитину, але після пологів, ймовірно, не доглянула за нею - малюк через дихальну недостатність помер. Жінка новонароджене маля викинула на смітник у сміттєвому пакеті.\nВ Умані помер паломник: з'ясовується причина його смерті\nУночі в уманській лікарні помер паломник, громадянин Великої Британії. Причина його смерті наразі не відома. Припускають, що він міг померти через коронавірус.\n3 квітень 2020 11:04\nУ Ватутіному чоловік до смерті побив свою невістку\nМіж жінкою та чоловіком виникла сварка, під час якої зловмисник завдав декілька ударів в область голови потерпілої, від яких вона померла.\n31 березень 2020 06:03\nВірус, який вбив вже понад два десятки тисяч людей, змінює багато аспектів, пов'язаних із похованням близьких.Хтось боїться не мати можливості провести в останній шлях близьких, інші – що не попрощаються з ними.\n27 березень 2020 08:03\n23 березень 2020 14:03\nУ селі Первомайське на Чорнобаївщині сталася страшна трагедія. В одній із осель було виявлено тіла трьох мертвих дітей і повішеного чоловіка.\n17 березень 2020 09:03\nНа Черкащині чоловік, який задушив свою співмешканку, мав психічні розлади\nЖитель Золотоноші, який задушив свою співмешканку, мав психічні розлади.\n16 березень 2020 06:03


Завершилося Апостольське паломництво Папи Франциска до Фатіми - РІСУ\nЗавершилося Апостольське паломництво Папи Франциска до Фатіми...\nПапа Франциск - четвертий наступник святого Петра, що відвідав у Фатімі місце об’явлень Пресвятої Богородиці. На площі санктуарію 12 травня зібралося сотні тисяч паломників з усіх куточків світу.\nЗа повідомленням Радіо Ватикану, між прапорами, якими прочани вітали Наступника святого Петра, майорів також і український.\nПершим актом Апостольського паломництва стала молитва до Пресвятої Богородиці, частину якої Святіший Отець проказав сам, навпереміну з хором, який співав гімн на честь Пречистої Діви Марії по-латині, а завершальну частину – разом з вірними. Спочатку Папа провів тривалий час в молитовній тиші перед статуєю Пресвятої Богородиці.\nПісля проказування молитви ввірення Пречистій Діві Марії, Папа Франциск подарував Фатімській Богородиці золоту троянду, наслідуючи своїх попередників блаженного Павла VI та Бенедикта XVI.\nЗранку 13 травня 2017 р., у день, коли відзначається 100-ліття появ Фатівської Богородиці, Папа здійснив Месу і канонізував Франсіска і Жасінту, яким явилася Діва Марія. На Богослужінні були Президенти Португалії, Парагваю.\nПісля Святої Меси, Святіший Отець зустрівся з португальським єпископатом під час обіду, що відбувся в осередку "Кармельської Богородиці".\nДо військової бази «Monte Real», розташованої 40 км від Фатіми, Глава Католицької Церкви прибув приблизно о 15:15 місцевого часу, де його зустрів Президент Португалії та чисельні паломники. Папа уділив усім благословення.\nПісля цього Франциск піднявся на борт літака португальських авіаліній «TAP Portugal», який о 15:53 місцевого (17:53 київського) часу піднявся в небо.\nЛітак приземлиться у римському міжнародному аеропорту Чампіно.\nТеги: #Франциск (Хорхе Маріо Берґольйо) #Фатіма


Школярі волинського міста переходять на дистанційне навчання - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nНовини освіти 30.10.2020, 16:20\nХворіють понад 40 освітян міста\nУ Нововолинську з другого листопада школярі переходять на дистанційне навчання. Таке рішення ухвалила міська комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій через стрімке поширення коронавірусної інфекції. Засідання відбулося сьогодні, 30 жовтня.\nНагадаємо, що у Нововолинську встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки. Відповідно до нового карантинного зонування, ухваленого на вчорашньому засіданні Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, з 00 год. 02 листопада місто й надалі залишатиметься у цій епідеміологічній зоні.\nЗа останню добу в Нововолинську методом ПЛР підтверджено 21 новий випадок коронавірусної хвороби , а ще один випадок хвороби завершився летально.\nЯк свідчить статистика, кількість хворих на коронавірус збільшується з кожним днем. За останню добу в Нововолинську методом ПЛР підтверджено 21 новий випадок коронавірусної хвороби , а ще один випадок хвороби завершився летально. Загалом у нашому місті зареєстровано 1129 випадків захворювання на Covid-19, які підтверджені лабораторно. Нині хворіють понад 40 освітян міста.\nКомісія з ТЕБ та НС рекомендувала керівникам закладів освіти з наступного понеділка, 02 листопада, перевести школи на дистанційне навчання на період дії «червоної» карантинної зони у місті.\nДжерело: Сайт Нововолинської міськради.\nЧи скасують через коронавірус всеукраїнські учнівські олімпіади\nНа Волині батьки через коронавірус не пускають дітей в дитсадки\nЕкономіка 03.12.2020, 20:39\nПолітика 03.12.2020, 20:24


Поширення COVID-19 ставить під загрозу боротьбу з туберкульозом, — ВООЗ — DSnews.ua\nПоширення COVID-19 ставить під загрозу боротьбу з туберкульозом, — ВООЗ\nчетвер, 15 жовтня 2020, 10:38\nУ Всесвітній організації охорони здоров'я вважають, що на тлі коронакрізіса боротьба з туберкульозом виявляється під загрозою, навіть якщо врахувати колишні успіхи в ній\nПро це йдеться в повідомленні на сайті ООН, передає "ДС".\nЗа даними ВООЗ, у 2019 році 1,4 млн людей померли від хвороб, пов'язаних з туберкульозом. З 10 млн людей, що заразилися, у третини діагноз або не був поставлений, або про нього не повідомили владі. Водночас, за останні чотири кількість заражень туберкульозом у світі знизилася на 9%, смертей — на 14%.\nУ 2018-2019 роках лікування від туберкульозу отримували 14 млн осіб — близько 30% від показників, яких планували досягти за період з 2018 до 2022 року. За той же час близько 6,3 млн осіб отримали доступ до профілактичних програм — до 2022 року має бути 30 мільйонів.\n"Як і раніше, не всі мають рівний доступ до своєчасної діагностики та ефективного лікування туберкульозу. Необхідно докласти більше зусиль, щоб домогтися цілей, поставлених на 2022 рік", — заявив глава ВООЗ Тедрос Адханом Гебреісус.\nЯк зазначається, однією з основних проблем залишається фінансування. Крім того, складності в роботі медичних служб через пандемію COVID-19 заважали збирати і обробляти статистику.\nНа думку ВООЗ, подібні прогалини можуть призвести до різкого зростання смертності від туберкульозу.\nЯк писала "ДС", у Всесвітній організації охорони здоров'я спростували початок другої хвилі COVID-19 у світі.\nСвіт МЗС РФ заборонило чеському посольству наймати на роботу росіян – Віктор Костенко Сьогодні 14:54\nСвіт Синові Кадирова присудили перемогу в боксерському поєдинку після того, як його побив суперник (ВІДЕО) – Віктор Костенко Сьогодні 14:22\nСвіт Якщо Навальний помре у в'язниці: в Кремлі відреагували на погрози США – Віктор Костенко Сьогодні 14:12


Культура \_ Мова \_ Посол Великої Британії вивчила українську завдяки мотивації, дитячим книжкам і відмові від перекладу\nПосол Великої Британії в Україні Джудіт Гоф почала вивчати українську мову ще до того, коли приступила до виконання своїх обов'язків у цій країні. Російську вона вже знала, вчила ще в університеті і вільно нею володіла.\nПосол Великої Британії в Україні Джудіт Гоф.\nІснує думка, що в Україні достатньо володіти російською, тим більше, коли рідною є міжнародна мова - англійська. Та Джудіт Гоф так не вважає, і, як результат, - вільно розмовляє українською. Хоча і зізнається, що хотіла б робити це краще. «Мені здається, що це потрібно всім дипломатам, послам, які працюють в Україні - розмовляти українською мовою, тому що ми живемо і працюємо в Україні», - каже Джудіт Гоф в ексклюзивному інтерв'ю для Радіо Свобода.\nДжудіт Гоф зізнається, що мала небагато часу на вивчення мови, але для неї це був виклик. Спостерігаючи за своїм дворічним сином, який вивчав мову без особливих зусиль і вбирав в себе її, як губка, посол вирішила використовувати робочий час із користю для навчання.\n«Я подумала: добре, коли я на конференціях, коли маю зустріч із політиками, журналістами, я постараюсь спілкуватися без перекладу, без навушників. І спочатку, чесно кажучи, я розуміла не більше, ніж 40%, зараз - десь 95%. І це просто було питання зусиль і мотивації», - зізнається посол Великої Британії в Україні.\nДалі ми заговорили про перші фрази. «London is the capital of Great Britain» - фраза англійською, яку згадує майже кожен українець, якщо його спитати про знання цієї мови.\nА от яка українська перша фраза закарбувалася у пам'яті посла Великої Британії...\n- Це - дуже просто. Я була зі своїм сином: «Обережно, двері зачиняються. Наступна станція - «Майдан Незалежності».\n- Серйозно. Чому ні? Це - часто швидше, ніж їхати машиною у Києві.\nНайбільший виклик для посла Джудіт Гоф було не розмовляти російською. Хоча знання цієї мови їй і допомагало вивчати українську.\n«Це дуже допомагає, якщо ви вже знаєте російську, - з точки зору граматики, але часто і навіть зараз я плутаю і не знаю, чи я розмовляю російською мовою, чи українською. Залежить від ситуації, але коли я дуже втомлена, то більше використовую російські слова», - розповідає посол.\nЯкщо нам складно промовляти англійські звуки сполучень «th», то англійцям складно даються українські «г» та «ґ». Але це - не у випадку з Джудіт Гоф, бо вона засвоїла вимову цих звуків ще під час вивчення грецької мови.\n«А ще є нюанс у тому, що українці хочуть попрактикувати англійську з носієм мови і часто просять спілкуватися англійською, не залишаючи можливості для посла потренувати власну українську», - зізнається Джудіт Гоф.\nДжудіт Гоф радить вивчати мову, як дитина. Тому вона почала читати не серйозну художню літературу, а дитячі книжки з простими реченнями і простими формулюваннями.\nЩе одна улюблена книжка посла Великої Британії - це яскрава енциклопедія-карта: можна і мову вчити, і про місцеві пам'ятки дізнаватися. Наша співрозмовниця зізнається, що була в усіх областях України, крім Луганської та Криму.\n«Що мені дуже подобається в Україні - є багато книг, і мистецтво дуже гарне», - констатує вона.\nЩе одна таємниця пізнання української культури - через рецепти, розповідає Джудіт Гоф. Посол має книгу, щоправда, англійською, але з українськими стравами. Її написала українка, яка емігрувала до Великої Британії, а от Джудіт Гоф в Україні готує за цими рецептами у вихідні для свого сина, коли має час.\nПро українців та улюблене слово\n«Є слово українською, яке вам подобається найбільше?» - запитуємо в посла Великої Британії. Джудіт Гоф серйозно замислилася, а потім в неї вирвалося слово, яке вона спочатку промовила цілком, а потім складами: «Не-за-леж-ність! Тому що звучить, як є», - пояснює вона.\nНа питання: які враження у посла Великої Британії склалися про українців, відповідає одразу: «Українці мене дуже вражають. Тому що дуже сильний народ. І стійкий. І мене дуже вражає стійкість українського народу. І гостинність»\n«У Великій Британії немає державної мови», - пояснює Джудіт Гоф. Тобто, про це ніде не написано, й англійська є мовою спілкування та документообігу за замовчуванням. Втім, у країні розмовляють багатьма кельтськими мовами, зокрема, шотландською, валлійською, яка геть не схожа на англійську, - зазначає посол.\n«Сила України - в тому, що люди насправді двомовні, і це - талант. Я була на багатьох заходах, де люди розмовляють або російською, або українською мовами, іноді - англійською, і мені здається, що це - краще, ніж у Великобританії, де дуже мало людей можутьспілкуватися ще однією мовою», - зазначає вона.\nГоловна таємниця оволодіння мовою - це мотивація, без неї дуже складно, - констатує посол Великої Британії в Україні.\nАвтори: Ольга Комарова, Роман Ребрій


Гурт Mountain Breeze закував соліста в гамівну сорочку – все заради прем’єри нового трека “Одинок” – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Суспільство > Культура > Гурт Mountain Breeze закував соліста в гамівну сорочку – все заради прем’єри нового трека “Одинок”\nВідразу після релізу першого у світі TikTok-альбому “9 минут”, в якому кожна з пісень триває не довше однієї хвилини, гурт Mountain Breeze оголосили конкурс на топ-треки з альбому, які музиканти пообіцяли випустити в повному форматі. За підсумками конкурсу, пісня “Одинок” стала першим переможцем.\n“Це пісня, яка відображає внутрішній світ багатьох підлітків, молоді й не тільки. Вона про внутрішню самотність, – розповів фронтмен гурту, Саша Біляк. – Ти можеш мати мільйонну аудиторію підписників в соцмережах, щовечора відвідувати вечірки, досягати своїх цілей і втілювати мрії в реальність, але все одно всередині мати почуття самотності. Так не має бути. Адже ми тут, щоб бути щасливими! Тому не варто здаватися у пошуках свого щастя. Ліки від самотності у цьому світі є, і це любов!”.\nСвого часу, на написання пісні хлопці надихнулись новими реаліями життя в самоізоляції.\n“Тоді тема самотності була особливо актуальна, оскільки усі ми сиділи вдома і не мали можливості перебувати у соціумі. Багато молоді могли відчути себе самотньо в той момент. Тому ідея і текст пісні народилися досить швидко, – додали музиканти. – Хотілося показати їм, що вони не одні такі й усі ми через це проходимо разом”.\nЦікавим в історії написання трека “Одинок” виявився той факт, що музику до нього Mountain Breeze написали ще два роки тому і мало не втратили її у залежах напрацювань.\n“Під час карантину ми прослуховували ту силу-силенну матеріалу, яка накопичилась у нас за всі попередні роки, і відкопали такий скарб, на який чомусь раніше не звернули увагу”, – поділився барабанщик гурту, Ілля Біляк.\nЗаручившись допомогою саунд-продюсера Томаша Лукача хлопці допрацювали трек, який так сподобався їх слухачам. Сьогодні музиканти пропонують послухати його повну версію.\nЗагальну концепцію доповнює ефектна обкладинка синглу, на якій солісти розташувалисяw в психлікарні, а фронтмен закутий в гамівну сорочку.\nСлухайте повну версію трека “Самотній” на Apple Music, Spotify, YouTube Music, Deezer і на сторінках Mountain Breeze в соцсетях.\nДорожники Кременчука готують міські автошляхи до експлуатації взимку


Німецькі вітаміни для всієї родини! | Доппельгерц\nДоппельгерц - німецькі вітаміни для всієї родини!\nВже більш як сто років нас надихає бажання підтримувати здоров’я та благополуччя людей будь-якого віку. Ми із задоволенням забезпечуємо якісний продукт для вашої родини, і робимо це всю історію свого існування.\nВ центрі уваги Доппельгерц завжди була розробка високоякісних товарів, зроблених для популяризації і підтримки здоров’я. Бажання забезпечувати та зберігати благополуччя людей - внутрішній двигун, що дав нам силу пройти весь цей шлях починаючи від створення першого трав’яного тоніка більш як сто років тому. Сьогодні ці цінності вкорінилися також у нашій корпоративній місії. Ми ставимося один до одного з повагою кожного робочого дня, адже кожен працівник - важливий. Гуманістичний підхід, орієнтація на цінності родини, інкорпорована в культуру компанії, надихає кожного з нас працювати пристрасно та відповідально, популяризувати здоровий спосіб життя, робити свій посильний внесок у створення продуктів для всієї родини Доппельгерц.\nЗбереження природних ресурсів відіграє ключову роль для Доппельгерц протягом останніх двадцяти років. Наш бренд виводить відповідальність на соціальний рівень і долучається до боротьби з глобальним потеплінням, обмежуючи кількість викидів CO2. Ми впевнені, що зменшення та компенсація викидів СО2 однаково важливі, як і уникнення пластику в упаковці товарів. На жаль, неможливо повністю зменшити викиди СО2 під час виробництва через суворі гігієнічні вимоги і потребу створювати продукти з тривалим терміном зберігання. Ми повністю компенсуємо ті викиди, яких не можемо уникнути, популяризуючи та фінансуючи проекти стійкого розвитку разом з кліматичними експертами з ClimatePartner. Це значить, що всі продукти Доппельгерц - кліматично нейтральні. Нашою довгостроковою метою залишається використовувати ще менше пакувального матеріалу, та за можливості замінити матеріали на ті, що піддаються переробці.\nДоппельгерц - один бренд для кожного\nДоппельгерц часто супроводжує людей протягом всього життя. Завдяки широкому асортименту ми підтримуємо наших клієнтів від самого початку життєвого шляху, проходимо разом крізь роки, і залишаємось поруч до літнього віку.\nМи посилюємо імунну систему, підтримуємо метаболізм, покращуємо працездатність, пробуджуємо красу зсередини, також ми допомагаємо зберегти гострий зір, здорову серцево-судинну систему. Доппельгерц закликає і допомагає вести здоровий образ життя у будь-якому віці.\nСеред нашого асортименту кожен може знайти потрібне швидко та легко: всі продукти Доппельгерц мають зрозумілі назви, щоб користувач з першого погляду міг вибрати те, що йому потрібно. Спосіб вживання та інгредієнти також зазначені на пакуванні. Різні форми дозування: таблетки, капсули, желейки, розчинні таблетки, настоянки, задовольнять найвибагливіший смак.\nТепла та дружня комунікація\nМи приділяємо особливу увагу комунікації з нашими користувачами. Ми пропонуємо різні підходи та канали для комунікації. Чи то телефон, листування, чи повідомлення в соціальних мережах та на сайті.\nДе б ти не був - Доппельгерц завжди поруч\nМи виготовляємо інноваційні продукти найвищої якості з оптимальним співвідношенням ціна-якість. Для нас дуже важливо, щоб ви могли знайти Доппельгерц де б не знаходились, ми намагаємось забезпечити наявність продуктів Доппельгерц як у великих аптеках столиці, так і в маленьких аптеках провінційних міст. Якщо ж все ж таки ви не можете знайти потрібний продукт, ви завжди можете замовити його онлайн, з багатьма аптечними мережами ми постійно проводимо акції з безкоштовної доставки.\nСвітовий бренд з чудовою традицією\nБренд Доппельгерц має довгу традицію, що поєднує кілька поколінь у Німеччині. За сто років історії бренда згідно з потребами наших користувачів, ми розробили та поставили на виробництво велику кількість продуктів. В результаті ми здобули цінний досвід, яким продовжуємо користуватися знову, і знову. В той самий час ми уважно слідкуємо за останніми розробками. Впродовж останніх років наш асортимент постійно розширюється, і Доппельгерц став брендом, який потрібен для всієї родини. І це стосується не тільки Німеччини. Покупці більш як 60-ти країн світу можуть покластися на наші високоякісні продукти.\nДоппельгерц завжди відстоює якість\nЗа якістю наших продуктів стоять роки досвіду всіх наших працівників, вони гарантують високі стандарти впродовж розробки продукта, і під час підбору інгредієнтів. Всі продукти Доппельгерц мають високоефективні комбінації обраних інгредієнтів, які схвалені Медичною Агенцією Європейського Управління Безпеки Харчових Продуктів (EFSA). Перед тим, як наші продукти потрапляють на ринок, вони обов’язково проходять контроль якості, щоб нічого не лишилось поза увагою. Усі товари проходять відповідальне тестування в суворих умовах, перш ніж можуть бути схвалені для продажу.\nШукаєте якісні вітаміни за розумну ціну - обирайте Доппельгерц!\nПопередня темаРобота з хворими на діабет: Школа діабету Люди, у яких вперше виявлений...\nDOPPELHERZ AKTIV - РЕКОМЕНДОВАНІ ПРОДУКТИ\nЩо таке пробіотичні бактерії? Пробіотичні бактерії – це корисні для здоров'я живі мікроорганізми, які є складовим природним елементом кишкової системи. Читати...\nЗнервованість і стрес стосуються сьогодні більш-менш кожного. Читати...


Новини України: Росія намагається вивести ОРДЛО на самофінансування\nп'ятниця 29 вересня, 2017 17:24\nТеги: Дмитро Снєгирьов, РФ, ОРДЛО\n«Керівництво управління президента РФ по соціально-економічному співробітництву з державами - учасниками СНД,(підрозділ адміністрації президента РФ) поінформувало ватажків «лнр/днр» про необхідність скорочення обсягів «бюджету», передбаченого на реалізацію «міністерствами» охорони здоров'я, освіти і науки, культури, молоді та спорту псевдореспублік т.зв. «Гуманітарної програми із возз'єднання народу Донбасу» в 4-му кварталі 2017 року (всього було заплановано виділення 7 млн руб.)», - йдеться в повідомленні.\nДля бюджету Росії територія «л/днр» з трьома мільйонами населення – не настільки велике навантаження, щоб вона не могла фінансово їх підтримувати. З іншого боку, йдеться про те,що Росії не потрібен ще один дотаційний федеральний округ.\nСамопроголошені «д/лнр» будь-якому випадку перебуватимуть у фінансовому тілі Росії. Кремль просто хоче перевести їх на самоокупність, щоб таким чином відпрацювати алгоритм їхнього можливого визнання.


Банти з капронової стрічки своїми руками робити зручно і швидко. Капрон – це синтетичне волокно, виготовлений з нафти. Виходить неймовірно міцний і еластичний матеріал, який не втрачає своїх властивостей при багаторазовому згинанні або пранні, не вбирає вологу. Однак він схильний до впливу вогню та високих температур. Це треба пам’ятати під час прасування.\nАле навіть це властивість майстри рукоділля використовують при створенні красивих бантів з капронової стрічки своїми руками, оплавляя краю матерії і створюючи хвилясті природні вигини, як на пелюстках квітів. Додатково вироби декорують намистинками і камінцями, чергують в одному бантике тканини різних кольорів.\nІснує величезна безліч варіантів згортання капронових стрічок, у статті розглянемо кілька найбільш цікавих і ефектних способів, з виготовленням яких впорається будь-яка майстриня. Зробити красивий бант з капронової стрічки можна для гумки або шпильки для волосся, прикріпити на подарункову упаковку або листівку, оформити пишними кулями приміщення кафе або ресторану перед торжеством.\nПростий бант з тонкої стрічки\nЗ тонкою стрічкою працювати легше всього, тому спочатку розглянемо простий варіант створення пишного банта. Для виготовлення приготуйте щільний шаблон, ширина якого буде відповідати розміру майбутнього виробу. Це може бути шматок гофрованого пакувального картону або будь-блокнот. Якщо бант буде зав’язуватися на коробку з подарунком, то на початку і наприкінці роботи залиште довгі кінці стрічки.\nЯк зробити пишний бант з капронової стрічки? Неймовірно просто. Накрутіть навколо шаблону кілька витків тканини. Чим більше оборотів, тим пишніше вийде готовий виріб. Потім зав’яжіть ниткою всі витки по крайніх лініях шаблону і вийміть картон назовні. З’єднайте між собою пов’язані відрізки і туго перев’яжіть тонкою стрічкою. Можна використовувати перев’язь контрастного кольору або підібрані в тон. Залишиться акуратно розправити всі петлі тканини, розташовуючи їх по колу. Завдяки шаблону всі витки стрічки виходять одного розміру і виглядають естетично.\nВикористання прямокутного шаблону\nЕфектний бант з капронової стрічки своїми руками можна створити і з широкої смужки тканини. Знадобиться прямокутний шаблон, як на фотографії нижче. Стрічка обертається навколо картону 8-10 разів, потім всі витки акуратно виймаються і по центру зав’язуються простою ниткою, підібраною в тон основному кольору.\nПотім гострими ножицями розрізають петлі, добре натягнувши тканина відразу всіх шарів. Залишається розправити всі відрізки в різні сторони. Ниткою пришивають одержаний бант на гумку для волосся.\nНаступний варіант пишного банта з капронової стрічки своїми руками роблять за принципом звичайного помпона з пряжі, тільки картонний шаблон вирізають більшого розміру. Це два картонних кільця з невеликим отвором по центру.\nШаблони складаються разом, а потім накручують навколо них капронову стрічку. Виходить пишний “бублик”. Акуратно розсовують витки стрічки і вставляють вістрі ножиць між картонними кільцями, щоб рівно відрізати стрічку по колу.\nОстаннім кроком по виготовленню пишного банта полягає у встановленні всіх витків разом. Для цього будь-яку міцну нитку або тонку стрічку просуньте між картонними шаблонами і зав’яжіть тугим вузлом, міцно стягнувши тканина помпона. Потім надріжте ножицями картон і витягніть його із вироби назовні.\nМаленький бант на вилці\nЯк створити невеликий бант з капронової стрічки своїми руками? Покрокове фото допоможе впоратися із завданням швидше. Приготуйте дві смужки різної ширини. Тонку, в нашому зразку – жовтого кольору, вставляють першої по центру шаблону, між зубцями виделки. Основна смужка бузкового кольору накручується плетінням навколо стрижнів в шаховому порядку кілька разів.\nПотім жовтою стрічкою огинають всі витки банта і зав’язують тугий вузол. Краю основної смуги банта підрізають скошеним кутом або галочкою для краси. Такий невеликий бантик можна прикріпити на листівку або подарунковий конверт з допомогою клейового пістолета.\nВитки зі зсувом\nЯк цікаво зробити бант для волосся з капронової стрічки, добре видно на наступному покроковому фото. Смужку капронової тканини складають витками однакової довжини, але не рівно накладаючи витки один на одного, а зі зсувом на ширину стрічки.\nЩоб було зручно утримувати слизьку тканина на одному місці, використовують або картонний шаблон, або придавлюють матерію лінійкою або ручкою. Потім акуратно збирають всі шари по центру двома руками і скріплюють тонкою ниткою або дротом. Краї стрічки відрізають косими лініями і бант готовий!\nБагатошаровий бант у формі квітки\nПишний бант з капронової стрічки своїми руками можна викласти з шматочків різного кольору. Капрон відрізаним по лініях не сиплеться нитками, тому вирізати можна абсолютно будь-які фігури. Спочатку купіть широкі стрічки різного кольору, проте стежте, щоб відтінки гармонійно поєднувалися у виробі. У нашому зразку на фотографії нижче використані темно-фіолетовий, чорний і білий кольори тканини.\nНарізають на смужки одного розміру і викладають в рівну стопку. Бажано по центру всю пачку зафіксувати шпилькою. Потім по картонного шаблоном вирізають пелюстки квітки гострими ножицями. Дійте обережно, щоб тканина не рухалася. Потім булавка виймається, а різнокольорові заготовки викладаються один на одного з невеликим зсувом деталей в бік. По центру всі елементи зшиваються декількома стібками. Зробити самому бант з капронової стрічки нескладно, головне – чітко вирізати рівні пелюстки. Це залежить від акуратності майстра і гостроти ножиць.\nЛегкий спосіб виготовлення\nДля створення такого пишного банта знадобиться довга смужка капронової стрічки і голка з ниткою, підібраною в тон основної тканини. З одного краю смужка прошивається дрібними стібками. При цьому голка просувається вперед. Це необхідно для того, щоб стрічку згодом можна було зібрати.\nНитка підбирайте міцну, щоб при сильному натягу вона не порвалася. Коли зібраний пучок тканини разом, її закріплюють вузлом. Можна відразу вийшов пишний бантик пришити до гумки для волосся або наклеїти на шпильку. Щоб приховати складки по центру виробу, можна клейовим пістолетом прикріпити велику бусинку або камінчик в оправі.\nТроянда з капрону\nАналогічно попередньому зразку можна виконати і наступний варіант гарного банта у вигляді троянди. Відмінність полягає в прошиванні не рівного краю смужки тканини, а стрічки, складеної куточками.\nСерединка троянди згорнути трубочкою і зашивається знизу стібками, потім тканину викладається зі зміщенням, а нижній край присобирается ниткою. Приготовану смужку закручують спіраллю і зшивають знизу. Виглядає такий оригінальний бант дуже ефектно. Можна додатково згорнути основу з зеленої стрічки.\nСкладний бант з оплавленням свічкою\nЯк ми вже згадували раніше в статті, капрон схильний до впливу вогню та високих температур. Тканина легко оплавляється, але в умілих руках можна за допомогою вогню свічки створити красиві рівні пелюстки пишного квітки. Приготуйте широку стрічку і шаблон кола. Чим більше використовується дрібних деталей в роботі, чим пишніше буде готовий результат.\nКоли вирізане безліч гуртків, необхідно їх краю оплавить. Для цього наблизьте заготовку до жару вогню, але не дуже швидко. Можна спочатку потренуватися. Потім підготовлені гуртки складаються вчетверо і центральними згинами зшиваються стібками між собою.\nЩоб бант міцно тримався на гумці або шпильці, необхідно вирізати коло меншого розміру в якості основи для прикріплення всіх елементів. Зазвичай майстри використовують фетрові листи. Їх можна підібрати будь-якого кольору, до того ж тканина не січе, прекрасно ріжеться ножицями і наклеюється клейовим пістолетом. Зовнішню сторону вироби прикрашають намистинками або бісером, пришити їх до центру квітки.\nПишний бант на гумці\nЕфектно виглядає виріб, прикрашена дрібним “перлами”. Дуже багато залежить від якості стрічки. Зазвичай вибирають для святкових бантів білий колір тканини або з невеликим сріблястим відливом. Для створення однакових елементів вирізають картонний шаблон. Також знадобиться клейовий пістолет і біла нитка з голкою. Прикріплюють готовий виріб на гумку для волосся пришиванням.\nНавколо шаблону накручують два або три шари стрічки, об’єднують їх по центру, зав’язуючи ниткою на сайт. Окремо потрібно звернути смужку стрічки в декілька шарів для центральної деталі. Вона повинна по колу обернути центр банта, зайва тканина обрізається.\nЗалишається сама копітка робота з декорування виробу намистинами білого кольору. На лицьовій стороні банта вони пришиваються на рівній відстані одна від інший, заповнюючи всю поверхню вироби. Смужка по центру обшивається повністю. Намистинки утворюють 4 рівні лінії, але прикріплюються тільки спереду. Можна використовувати клейовий пістолет, так як дана деталь не несе особливого навантаження.\nТепер ви знаєте, як зробити бант з капронової стрічки різними способами. Це і невеликі вироби для подарункових упаковок і листівок, і пишні вироби для випускного балу в школі або оформлення приміщень для святкових заходів. Пробуйте зробити такі вироби самостійно! Удачі!


Боротьба царизму проти українофільства у другій половині ХІХ ст. - Курсова робота Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Історія Всесвітня → Боротьба царизму проти українофільства у другій половині ХІХ ст. - Курсова робота\nБоротьба царизму проти українофільства у другій половині ХІХ ст. - Курсова робота\nМандрівник Йоганн Георг Коль, торкаючись стосунків українців і росіян, зазначав, що відраза українців до росіян, їхніх гнобителів, була така велика, що її можна назвати ненавистю. Властива для росіян любов до царя була зовсім чужою для українців, які слухали монарха, але вважали його владу чужою, бо їх батьківщина хоча і уклала союз із Московщиною, але росіяни обманули українців.4 Це твердження у першу чергу стосувалося переважно сільських жителів України. Характеризуючи українців, сучасники відзначали ті чи інші їхні етнопсихологічні риси, виходячи, звісно, з особистих смаків, громадських позицій, тодішньої кон'юнктури тощо. Бувало й таке, що ті ж самі людські якості трактувалися по-різному. Але загалом зазначалося, що українці – більш веселі й вільні, ніж жителі інших місцевостей Росії, скромні, добросердечні та богомільні, але у гніві дуже запальні. Усі вони полум'яно люблять свою вітчизну і поважають пам'ять предків.5 З іншого боку на українських землях у другій половині ХІХ ст. було зовсім нормально, що дехто вважав себе водночас і малоросом (українцем), і росіянином. Найвідоміший приклад цього типу – це козацька старшина, члени якої шукали визнання як члени російського дворянства і тому, здавалося б, асимілювалися і русифікувалися. Були й представники інтелігенції, які пішли цим шляхом. Найвідомішим був письменник Микола Гоголь, українець, який друкувався тільки російською мовою. Цих і інших українців, які вірили, що є гармонійна сполука між прив'язанням до Малоросії і до Росії в цілому, в літературі називають русифікованими.6 В ході розвитку українського національного руху деякі його провідники прийшли до висновку, що рух уціліє тільки тоді, коли люди чітко для себе вирішать, хто вони є насправді – українці, росіяни чи поляки. В даному випадку виключалася самоідентифікація особи як члена кількох націй. Тому не дивно, що М. Драгоманов називав обрусілих українських інтелігентів "іноземцями вдома".7 Найавторитетніший сучасний знавець історичної проблематики, пов'язаної із українською нацією, Іван Лисяк-Рудницький наголошував, що суспільні перетворення, які відбувалися на українських землях у ХІХ ст., підготували народ до сприйняття національної ідеології, розробленої кількома поколіннями інтелектуалів. Політика ж царської Росії полягала в тому, щоб придушити діяльність інтелектуальних кіл. Водночас уряд застосовував до мас систему патерналістичного нагляду, щоб таким чином захистити їх від "зараження" та назавжди тримати у стані громадянської незрілості. Ця політика була відносно успішною, бо завдяки їй формування модерної української нації розтяглося на десятиліття.8 Національно-культурний тиск на українців був настільки сильним, що вже наприкінці ХІХ ст. французький політик, сенатор К.Делямар вже відзначав, що в Європі існує народ, забутий істориками, хоча ще в кінці минулого століття "всі у Франції і в Європі вміли відрізнити Русь від Московії".9 Такий результат був досягнутий шляхом планомірної політики із використанням поліцейського нагляду, обмеження сфери вживання української мови і збільшення вжитку російської, а також із використанням засобів масової інформації, які на той час ще тільки набирали силу, як сучасна "четверта влада" у суспільстві. Авторитаризм у політиці самодержавства у першу чергу потребував створення карального органу, який би забезпечував "політичний контроль" за вподобаннями підкорених народів. Для контролю над політичними вподобаннями та свідомістю населення Росії 28 квітня 1827 р. був створений окремий Корпус жандармів. 1 липня 1836 р. вийшло Положення про корпус жандармів, у відповідності до якого вони повинні були, як і поліція, виловлювали злодіїв, втікачів, переслідувати розбійників, а також контролювати товари, що пересувалися за кордон. Окремий Корпус жандармів був привілейованою частиною системи політичного розшуку. До функцій органів політичного розшуку входили: спостереження за громадськістю, народом, підозрілими особами, викриття таємних товариств, контроль за діяльністю державного апарату із виявленням неблагонадійності чиновників всіх рангів, спостереження за іноземцями, розслідування всіх важливих справ у імперії, спостереження за листуванням тощо.10 З моменту утворення Корпусу жандармів престиж служби в ньому був достатньо великим. Для вступу до Корпусу від офіцера обов'язково вимагалася відповідність кільком умовам: закінчення вищого чи юнкерського училища по першому розряду, відсутність боргів та перебування на стройовій військовій службі не менше трьох років. Особа, яка відповідала цим вимогам, повинна була витримати попередні іспити при штабі Корпусу жандармів для занесення до кандидатського списку, і лише потім, у порядку черги, прослухати чотири місячні курси у Петербурзі і витримати випускний іспит. Відбір офіцерів був настільки суворим, а бажаючих так багато, що без протекції потрапити на жандармські курси було практично неможливо. Причому жандармські офіцери принципово не повинні були бути членами місцевих політичних партій.11За особами, які намагалися ознайомити широкі верстви селян із забороненими творами українських авторів, встановлювався таємний нагляд. До яких меж могла дійти діяльність жандармів свідчать матеріали допиту Т.Г.Шевченка після розгрому Кирило-Мефодіївського товариства, коли його вірші називали такими, що можуть "скаламутити малоросіян проти самодержавства".12 Після 1861 р. таємний нагляд було встановлено за В.Антоновичем. Причому перші п'ять років цей нагляд здійснювався досить ретельно. У своїх спогадах В.Антонович зазначав, що його неодноразово викликали до жандармерії у зв'язку із 12 політичними справами.13 Сам В.Антонович, читаючи лекції у Київському університеті, наголошував, що боротьба, яку вели мешканці України за свої національні інтереси зі зброєю в руках протягом минулих століть, повинна бути продовжена легальними методами.14 Він підкреслював, що чим довше живе народ, тим більше у нього з'являється бажання налагодити своє життя якомога краще.15\nЧерез своїх агентів поліцейські прагнули викрасти заборонену літературу. Траплялися випадки, коли таким чином поліцейським діставалися навіть сторінки з рукописів про історію України, де вона висвітлювалася з невигідної для царизму точки зору. Представникам української інтелігенції ставили у вину випадки, коли вони разом працювали із селянами у полі, співали разом пісень або читали твори українських письменників чи поетів.19 У окремих доносах у якості обвинувачення вказувалося, наприклад, на те, що студенти просили селян звертатися до них не "пане", а "брате".20 Після судового процесу неблагонадійних чекало адміністративне покарання, висилка, а іноді і певний строк позбавлення волі. За словами Директора Департаменту поліції С.П.Білецького "все, що було нового у підпільній пресі і на російському, і на закордонному книжковому ринках із галузі соціальних питань, все виписувалося, перекладалося, читалося, посилалося у вигляді щомісячників офіцерам-пошукачам".21У 1898 р. було створено особливий або політичний відділ, який став найважливішою частиною департаменту поліції. Контроль за політичними настроями населення, боротьба із розповсюдженням небажаної для царизму інформації були одними із його головних завдань.Функцію нагляду та визначення "благонадійності" виконували в Російській імперії і місцеві чиновники. Посилений контроль встановлювався за всіма губернськими установами і посадовими особами. Особливу увагу приділяв губернатор складу службового відділу в губернії, його "благонадійності". Тому він збирав відомості про здібності, моральні якості і спосіб життя службовців. Якщо начальник губернії визнавав їх неблагонадійними, то призначення на посаду чи переміщення не відбувалося. Крім того, адміністрація установ була зобов'язана надавати начальнику губернії свої накази про прийняття, переміщення чи звільнення посадових осіб. У випадку виявлення неблагонадійності він міг накласти вето на такий наказ адміністрації. Завдяки подібній системі представники української інтелігенції, які б прагнули відстоювати українські національні прагнення на політичному рівні у системі державного управління мали невеликі шанси навіть на те щоб до неї потрапити. Тим самим царизм намагався забезпечити власну безпеку з боку посягань на неї у системі місцевої державної влади. Адже злочини проти держави, яку уособлював монарх, каралися досить суворо. З іншого боку, в Росії того часу смертна кара не мала широкого розповсюдження. Вона була єдиною країною, де смертна кара була відмінена для всіх злочинів, що проходили по загальним судам. Вона лише залишалася у воєнних судах та для найбільш небезпечних державних злочинів. Але адміністративна висилка застосовувалася доволі часто за всі види антиурядової агітації. Були різні ступені висилки – до Сибіру, у північні губернії та у провінційні міста. Висланим, які не мали власних засобів до існування, видавалася казенна допомога на життя. У місцях висилки утворювалися окремі колонії, які часто ставали вогнищами майбутньої революційної роботи.22 Однак такі революційні об'єднання знаходилися досить далеко від центральних районів Російської імперії і не могли суттєво впливати на розвиток революційного чи національного руху. З іншого боку, в них нерідко ідейно чи духовно формувалися майбутні революціонери.


Як цінувати педагога – вчителя, або аксіологічна модель управління освітою (реферат) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nЯк цінувати педагога – вчителя, або аксіологічна модель управління освітою (реферат)\tadmin\nЯк цінувати педагога – вчителя, або аксіологічна модель управління\nСучасна педагогічна наука, вважає О.Прикот , у змозі зберегти та\nполя (парадигми) та захистити їх від експансії соціально більш “сильних”\nта “агресивних” наукових феноменів (психологія, медицина, соціологія,\nантропологія). В.Огнев’юк , аналізуючи співвідношення досягнень фундаментальних\nнаук і розвитку освіти, вважає провідним інтегративний підхід. Цей\nпідхід на його думку реалізується в антропоцентристській та\nкоеволюційній парадигмах (коеволюція – спільна еволюція природи й\nлюдини, біосфери й ноосфери).\nПроведений нами аналіз поліпарадигмального змісту освіти дозволяє\nзробити неупереджений висновок стосовно домінуючого стану гуманітарної\nпарадигми. Вона в цілому, її модельно-архітектурна схема, спрямованість\nціннісно-логічного змісту співпадає із основним напрямком розвитку\nлюдської цивілізації – визнання людини як найвищої цінності. Аксіологія, яка надзвичайно активізувалася наприкінці ХХ століття,\nвиступає складовим компонентом гуманітарної парадигми. Проте у ХХІ\nстолітті ціннісний смисл людського життя у всіх його функціональних\nвиявах набрав особливого, надзвичайного значення. Аксіологічний\nпотенціал держави та суспільства окреслено в монографічному дослідженні\nЛ.Губернського, В.Андрущенка та М.Михальченка.\nОсвіта – органічна частина духовного життя суспільства. Саме в цій\nсистемі створюється майбутнє, продукуються і передаються соціокультурні\nта особисті цінності. Таке високе призначення виховання і навчання\nпідростаючого покоління вимагає підготовки фахівців в умовах\nгуманістичного освітнього простору, фундаментом якого може бути\nпедагогічна аксіологія. Дослідники (І.А.Бех, В.О.Огнев’юк, В.І.Андрєєв,\nЄ.Бондаревська, І.Ф.Ісаєв, С.В.Кульневич, В.О.Сластьонін і ін.) вважають\nза можливе при підготовці фахівців для освітніх установ у рамках\nвивчення педагогічних дисциплін спеціально виділити, як методологічну\nоснову, аксіологічний підхід, який додасть процесу підготовки майбутніх\nвчителів ціннісну спрямованість. Аксіологічний підхід – це\nфілолофсько-педагогічна стратегія, яка показує шляхи розвитку\nпрофесійного мистецтва, використання педагогічних ресурсів для розвитку\nособистості і проектує перспективи вдосконалення системи освіти. Володіючи широким контактним полем, аксіологія тісно взаємодіє з усіма\nнауками про людину і суспільство. Маючи у своєму змісті можливості\nвиходу на всі аспекти соціальної дійсності, аксіологічно організована\nосвіта повинна усвідомлюватися як явище, здатне виявлятися за особливих\nумов багаторівневої сучасної освіти.\nВ.Віндельбанд  писав: “З того часу, як Лотце енергійно висунув\nвперед поняття цінності і поставив його на чолі як логіки, так і\nметафізики, часто здійснюються спроби встановити “теорію цінностей” як\nновий вид філософської основної науки”. Досить гостро постає зараз проблема особливого педагогічного статусу\nаксіологічного підходу, глибоке усвідомлення його компетентного\nзастосування в освітній системі. В.Огнев’юк ініціює проблему\nвиокремлення провідних ідей для створення аксіологічної концепції оцінки\nсистем навчання і виховання . У своїй монографії “Освіта в системі цінностей сталого людського\nрозвитку” В.Огнев’юк закликає “…формувати нову ціннісну парадигму\nсуспільства. Це є особливо важливим для українського суспільства…”. Цю\nпарадигму В.Огнев’юк називає “людинобіосфероцентричною”. Разом з тим він\nвважає, що: “…говорити про утвердження людинобіосфероцентричної\nаксіологічної парадигми в суспільстві й, зокрема, освіті поки що не\nдоводиться. Суспільство лише робить перші несміливі кроки в напрямі\nНа наш погляд, послідовне і грамотне впровадження ціннісного підходу як\nаксіологічної парадигми – це лакмусовий папірець, який дає точну\nвідповідь на питання, у якому напрямку буде розвиватися освіта (та й\nНа думку В.Ширяєва аксіологічний підхід в сучасній педагогічній\nдійсності найбільш виразно виявляється в рамках поліпарадигмального\n(поліціннісного) підходу .\nЗаради наукової істини ми зауважуємо на некоректність посилання\nВ.Ширяєва та О.Прикота щодо ототожнювання понять “поліцінність” та\n“поліпарадигмальність”. Так як на нашу думку поліцінність освітнього\nпроцесу може успішно реалізуватися за умов однієї конкретної наукової\nОсобливим чином в освітньому просторі повинен бути представлений світ\nпедагогічної культури. В теорії і на практиці важливо реалізувати\nголовні ідеї української етнопедагогіки, народної педагогіки, класичної\nпедагогічної спадщини, професійні аксіологічні орієнтації, позитивні\nцінності, індивідуальні здібності: спілкування, взаємо-порозуміння,\nтворчу спрямованість. Імовірно, такий підхід може привести до розвитку\nприроди багатогранних людських відносин, складної діалектики душі.\nдійсності найбільш виразно виявляється у рамках поліціннісного\n(поліпарадигмального) підходу .\nМетодологічною основою педагогіки є масив філософських знань, які\nвключають різні філософські концепції: матеріалізм, екзистенціалізм,\nфеноменологію, прагматизм, неопозитивізм та інші. Викладання педагогіки\nбудується на основі осмислення професійної діяльності вчителя, зв’язку\nпедагогіки з практикою навчання і виховання, уваги до традицій і\nврахування новітніх досягнень педагогічної науки, розвитку вітчизняної і\nсвітової культури (кроскультурний аспект), творчого використання теорії\nі практики освіти, варіативного підходу до вирішення педагогічних\nпроблем, діалектичного поєднання традицій і інновацій у педагогіці.\nВітчизняними та зарубіжними дослідниками (І.А.Зязюн, І.Д.Бех,\nВ.П.Андрущенко, Г.О.Балл, М.Б.Євтух, В.Г.Кремень, О.В.Сухомлинська,\nВ.І.Андрєєв, Є.В.Бондаревська, В.О.Сластьонін та ін.) конституйовано\nтакі метапринципи педагогіки: аксіологічний, культурологічний,\nантропологічний, гуманістичний, синергетичний і герменевтичний, кожен з\nяких має свій характерний зміст.\nАксіологічний метапринцип випливає з аксіології як філософське вчення\nпро цінності. Останнім часом “ціннісний погляд” на світ затвердився у\nвітчизняній науці настільки широко і ґрунтовно, що його можна вважати\nодним з домінуючих у тематиці дослідницьких проектів гуманітарних наук.\nЦе пояснюється тим, що цінності в природі і реальному бутті людини\nвиступають в ролі специфічної призми, яка переломлює різні\nсоціально-психологічні процеси. У цьому зв’язку за системою цінностей і\nціннісних орієнтацій можна досить точно виявляти функціональну\nспрямованість і соціальну важливість будь-якого суспільного процесу як\nЗвідси цілком природним є застосування аксіологічного підходу і до\nвивчення педагогічних явищ і процесів, тому що цінності визначають\nсутність освіти, і виховання людини. Саме цінності і формування\nціннісного ставлення до світу в широкому значенні являють собою\nзмістовне ядро і стратегічну спрямованість виховання в найбільш яскравих\nмоделях і концепціях, розроблених І.Д.Бехом, І.А.Зязюном, І.А.Зимовою,\nВ.А.Караковським, В.М.Коротовим, Б.Т.Лихачовим, З.А.Мальковою,\nН.Д.Никандровим, В.Д.Шадриковим та іншими.\nУ зв’язку з цим виховний процес безпосередньо пов’язаний із природним\nвведенням різноманітних аксіологічних орієнтирів у духовно прагматичну\nсистему ставлення людини до самої себе, до інших людей, до природи. При\nцьому вихователь не просто пред’являє вихованцям певні цінності, але\nстворює умови для спільного з учнями їх відкриття (розуміння і\nпереживання), що є найважливішою психологічною передумовою\nінтеріоризації їх вихованцями.\nПриродно, що зміст категорії цінності обумовлений як соціально, так і\nісторично. У процесі становлення людства і окремих етносів змінювався\nхарактер ставлення людей до навколишнього світу, до самих себе, до інших\nлюдей, до праці як необхідного способу самореалізації, і одночасно з цим\nзмінювалися і вектори стосунків, які визначають цінності суспільної\nсвідомості. Однак безсумнівно те, що ціннісні пріоритети завжди були\nпов’язані з людиною, змістом її життя і діяльності, яке відбувається у\nпевному етнокультурному контексті.\nПріоритетним для нашого суспільства і для сучасного виховання можуть\nбути такі визнані цінності, як людина, життя, родина, батьківщина,\nпраця, колектив у найрізноманітніших варіантах їх\nсоціально-психологічних проявів на гносеологічному, онтологічному і\nУ цьому зв’язку актуальним є моделювання аксіологічної системи на базі\n“міжособистісних” стосунків. Наприклад, сьогодні всі частіше\nманіфестується така похідна цінність, як соціальна мобільність, з\nформуванням якої окремі дослідники пов’язують надію на вихід нашого\nсуспільства з кризи. Одночасно багато педагогів звертаються до специфіки\nнаціональних і загальнолюдських цінностей – соціальних, духовних і\nпсихологічних, – намагаючись визначити плідні шляхи і відшукати\nвідповідні їм механізми ефективного формування у сучасних учнів\nціннісних орієнтацій. У цьому випадку виховання програмується як процес,\nспрямований на засвоєння найбільш актуальних для сучасного українця\nнаціональних і загальнолюдських цінностей.\nВітчизняний дослідник Т.Левченко відзначає високий “статус”\nаксіологічного плюралізму української системи освіти, та її відмовою від\nоднієї панівної ідеології. На його думку, наразі філософія освіти\nдосліджує чільне місце педагогічної аксіології стосовно всієї системи\nНа можливість надання автономного статусу аксіології посилаються\nІ.Котова та Є.Шиянов : “Аксіологічний підхід органічно присутній\nгуманістичній педагогіці , оскільки людина розглядається в ній як\nнайвища цінність суспільства та самоціль суспільного розвитку. У цьому\nзв’язку аксіологія, яка виступає більш загальною до гуманістичної\nпроблематики, може розглядатися як основа нової філософії освіти і,\nвідповідно методології сучасної педагогіки ”.\nАксіологічним ядром у сучасному вихованні є така цінність, як\nБатьківщина, вона нерозривно пов’язана з патріотизмом, любов’ю і повагою\nдо Батьківщини, гордістю за свою країну і свій народ, відповідальністю\nперед сучасними і майбутніми поколіннями співвітчизників; колектив\n(поєднання особистих інтересів із суспільними, взаємна підтримка і\nдопомога, обов’язковість і відповідальність); праця (ставлення до праці\nяк необхідного способу самореалізації людини, розуміння важливості\nпраці, ретельність і ініціатива); гуманізм як визнання людини вищою\nцінністю, що пов’язано з проявом доброти, чуйності, розуміння,\nмилосердя; природа, яка містить могутній духовний і матеріальний\nпотенціал, вона умова, джерело і середовище життя людини; здоров’я, як\nпроцес збереження і розвитку біопсихосоціальних функцій людини, воно\nстворює основи оптимальної працездатності і соціальної активності.\nДослідження та феноменологічний аналіз соціально-суспільного контексту\nсучасної освіти уможливлює спробу автора щодо виокремлення, визначення\nаксіологічної парадигми як самостійно-інституційованого феномену за\nмежами, але в гносеогенетичному зв’язку та в родинному полі гуманітарної\nпарадигми. Основна направленість аксіологічної парадигми – це конституювання людини\nяк вищої цінності буття; розробка і запровадження філософських,\nсоціальних та галузевих морально правових схем гарантій неухильності\nлюдської цінності за будь яких умов.\nСтруктурно – логічну архітектуру аксіологічної парадигми вибудовують\nтеоретико-методологічний (філософський): культурне середовище людської\nдіяльності, започаткованої на принципах гуманізму;\nсоціально-педагогічний: знання про Всесвіт; людину та середовище її\nціннісно-діяльнісного існування; продукування та розвиток моральних\nнорм; аксіологія, акмеологія* як необмежений та відкрий ареал\nдослідження проблем людського самоцінного буття;\nтехнологічний: аналіз та корекція досвіду ціннісної людської діяльності;\nнапрацювання і розвиток “технологій” успішної та емоційно-позитивної\nдіяльності людини (результат – самореалізація, самоцінність, щастя);\nу плані технологічного запровадження аксіологічної парадигми до реалій\nосвітнього простору необхідно ще раз повернутися до чіткого визначення\nїї ареалу. Смисловим інструментарієм цієї парадигми виступає педагогічна аксіологія\n– наука про цінності освіти, у яких представлена система значень,\nпринципів, норм, канонів, ідеалів, які регулюють взаємодію в освітній\nсфері і формують компонент відносин у структурі особистості . Полем\nдіяльності аксіологічної парадигми є освіта з усією її інфраструктурою.\nБ.С.Гершунський  виокремлює принаймні чотири змістовних аспекти\nосвіти: освіта як цінність; освіта як система; освіта як процес;освіта\nяк результат. Культура народів і держав, – пише І.Зязюн, – як найважливіший із\nпоказників їхнього поступу завдяки особливій культуротворчій місії\nпедагога, вчителя, який творить найбільшу, найвагомішу, найнеобхіднішу\nцінність – Людину. Основним критерієм цієї цінності є шанобливе, гуманне\nставлення до іншої Людини… .\nІ.Г.Єрмаков та Г.М.Несен  впевнені що національна школа ХХІ століття\nв Україні відбудеться, якщо кожен її вихованець засвоїть своєрідний\nетичний кодекс міжнаціонального спілкування, ставлення до інших культур,\nмов. Ось деякі його правила й застереження. Пізнай себе. Знай свою власну культуру. Знай культуру власної аудиторії.\nБудь чутливим до цінностей, вірувань іншої культури.\nтійно є питаннями, для вирішення яких необхідно ризикувати.\nТрадиційне вбрання Середньої Наддніпрянщини (реферат)\nОперації комерційного банку в іноземній валюті (реферат)\nПіслявоєнна перебудова народного господарства України (лекція)


Бережіть торфовища — Леонід Первомайський, читати повністю текст твору онлайн. УкрЛіб : Українська Бібліотека\nБібліотекаПервомайський ЛеонідБережіть торфовища\nБібліотека української літератури > П > Первомайський Леонід > Бережіть торфовища — повний текст твору\nУ мене є всі підстави хвилюватися. Не через Герду, ні. Що Герда не прийшла, хоч обіцяла обов’язково прийти о десятій, після концерту, мене не хвилює. Вона вже не раз обіцяла і не приходила. І дуже добре. Сьогодні мені не до неї.\nСправа в тому, що я одержав наказ і не можу його зрозуміти.\nНаказ надрукований великими літерами і закінчується знаком оклику. Часу на роздуми і з’ясування незрозумілих подробиць немає. Немає й натяку на яку-небудь інструкцію, що полегшила б мені виконання наказу.\nН а к а з с к л а д а є т ь с я з д в о х с л і в: б е р е ж і т ь т о р ф о в и щ а!\nРаніше я ніколи не мав справи з торфовищами, не знаю навіть, які вони на вигляд. Де їх шукати? До того ж я не цілком розумію саме дієслово в наказі, хоч знаю його в усіх формах, в імперативі також. Я розумію, справа тут не в морфології. Але в чому ж? Щоб виконати наказ, треба до кінця з’ясувати семантичну місткість дієслова б е р е ж і т ь у його вичерпному значенні.\nБ е р е ж е н о г о й Б о г б е р е ж е. Жалюгідний припис, геть його до біса… Ненавиджу всі оці міщанські максими, облудні афоризми войовничих боягузів і непереможних чистоплюїв. Та й як я зв’яжу гемонські торфовища з Богом? Можливо, автор наказу бачить тут якийсь взаємозв’язок, але яке мені до того діло? Не буду над цим ламати голову.\nГерда, не розуміючи якогось слова, вдається до словника. У неї безліч словників з різних мов від молдавської до урду, хоч, крім свого рідного солом’янського суржика, вона не знає жодної. До заслуженої капели Герда мріяла про інститут іноземних мов, у неї таки є лінгвістична інтуїція, інша річ, який вона робить з неї вжиток.\nКоли їй треба довідатись, наприклад, що таке гречка, вона перетрушує семантичне гніздо, з якого може походити ця пташка, і кінець кінцем встановлює, що гречка, греча, гречиха перебувають у близькому спорідненні з греком та грекинею або ж гречанкою, а також з гречаниками і, можливо, навіть з гречністю, не кажучи вже про те, що звідси походить ідіома стрибати в гречку.\nЧому ж все-таки Герда не прийшла? Вона могла б хоч попередити, щоб я не чекав і не хвилювався, вона ж знає, що мені не можна хвилюватися ні за яких обставин. Еге ж, коли б у її характері було попереджувати, я не мучився б отак ці два роки. А може, вона ще прийде? Словник, словник, куди ж я його запроторив, мій єдиний словник. Вона ще може прийти… Вона обов’язково прийде і допоможе мені в цій несподіваній скруті.\nПолиця висить високо над тахтою, скло відсунуте, я бачу товстий корінець словника і не можу дотягтись до нього — рука падає на ковдру, повільно, наче її зроблено з вати і вона нічого не важить.\nМоже, сьогодні довгий концерт? Не виключена можливість, що довгий. А хіба не траплялось, що Герда не приходила й після коротких? Герда останнім часом поводить себе з надзвичайною незалежністю: не приходить, коли ми умовляємось, або ж з’являється зовсім несподівано, коли я вже перестаю чекати, і так само несподівано зникає, надовго, часом на кілька тижнів. До неї я не можу приходити, там у неї стільки сестер, тіток, не кажучи вже про батька, матір і паралізовану бабусю. Герда каже, що мені не вистачить кисню в їхньому акваріумі. З тим, що вона сама для мене кисень, Герда не хоче рахуватися. Найяскравіша риса її вдачі — незалежність. Вона не дозволяє себе проводжати, навіть дивитися їй услід з вікна я не маю права. Правда, часом я ховаюсь за фіранкою і поглядом обіймаю її зграбну постать, коли вона переходить вулицю і зникає за освітленим і вночі скляним газетним кіоском на розі.\nЛеонід Первомайський — Рани\nЛеонід Первомайський — Хвороба після одужання\nНі, вона не прийде. Треба покладатися тільки на себе. Б е р е г т и. Зараз візьму словник, усе з’ясую, потім буду шукати торфовище.\nНіколи я не думав, що це так важко — стати навколішки на тахті. Полиця хутко пливе вгору, та я таки вихоплюю з неї словника, вихоплюю — і падаю на спину. Словник лежить у мене на грудях. Герда могла б за одну хвилину знайти в ньому потрібне слово. Тривога стрясає мене: минає час, треба виконувати наказ. Спробуємо повернутись на бік, ось так, тепер зіпремось на лікоть, кожна сторінка в словнику важить кілограм, не менше, важко їх одліпляти одну від одної.\nБ е р е г, б е р е г о в и й, б е р е г т и…\nМала дитина і та швидше дала б собі раду з цим капосним "берегти", а яких зусиль воно коштує мені, викладачеві математики середньої школи! Не через те, що мова не мій фах, ні, просто я почуваю себе сьогодні зовсім знесиленим, не розумію, відкіля ця кволість в усьому тілі, — може, у мене підвищилась температура? Чорт з нею, термометра все одно немає, нехай і підвищилась.\nБерегти,-режý-режéш берéчь, (не уничтожать — о вещах — еще) хранúть; (наблюдать за сохранностью — еще) стерéчь; (относиться бережно к расходованию сил и т. п.) щадúть [Усі члени артілі зобов'язуються суворо берегти свою колгоспну власність і державні машини /Стат. с.г. артілі/]; тú в п а м’ я т і хранúть в памяти; ти з д о р о в’ я, берéчь (щадúть) здоровье.\nОтепер усе стало на місце! Все це стосується до мене, за винятком хіба що колгоспної власності. Ні сил, ні здоров’я ніколи я не беріг, не беріг і речей, мені байдуже до всілякої власності, і дрібної, і великої, чи є вона в мене, чи її немає — однаково байдуже. Тепер мені треба позбутися цієї байдужості — я маю суворо берегти, в смислі с т е р е ч ь, невідомі мені торфовища.\nЦього з мене досить. Я ніколи не ухилявся від відповідальності. Немає нічого дивного в тому, що мене, молодого, але вже досить досвідченого викладача призначено сторожем на торфовищі, їздили ж ми на буряки і на помідори їздили. Може, знову не вистачає людей, а може, у того, хто видав наказ, є якісь вищі міркування щодо мене. Треба виконувати, адже, коли я служив дійсну, я не перепитував, а робив усе, що наказував старшина.\nРушниця у мене є, двадцятий калібр, трохи замалий — годиться на дрібну пташву, проте налякати злочинця можна, а більше нічого й не треба — не буду ж я його вбивати на торфовищі, та й де він там може взятися, злочинець?\nНу от і дочекалась вжитку моя рушниця. Годі, годі тобі стояти за шафою, добре, що я хоч загорнув тебе в білу ганчірку — збирався купити чохол, але треба посилати гроші мамі… Нічого, можна й без чохла. А де мої чоботи? У мене добрі мисливські чоботи, високі, з розтрубами, як у мушкетерів, з шнурівкою під колінами, таких чобіт ні в кого з наших учителів немає, всі мені заздрять.\nЧоботи з гуркотом падають з антресолей, кидаю свою двадцятку за плече і виходжу, тихо, щоб не потурбувати сусідів. Гаразд, але де ж я знайду те торфовище? Скільки я маю там пробути? Чи принесуть мені їсти? Хто й коли мене змінить? Ну, якось та буде. Ось тільки причиню за собою двері — і буду вже не викладачем математики, а сторожем. Сторожем також добре бути, ходиш собі на торфовищі і посвистуєш… Добре було б мати собаку, лягаша або спанієля, я давно вже завів би, так сусіди… Дивно, що такі милі люди так не люблять собак. Д е в і н у в а с? С ю д и? У в і м к н і т ь, б у д ь л а с к а, с в і т л о. С п а с и б і. О б е р е ж н о, о б е р е ж н о… З а р а з у с е з’ я с у є м о. Н е б і л ь ш е д в а д ц я т и х в и л и н? В и о д р а з у п о д з в о н и л и? На сходах темно, тільки аж унизу, біля входу в ліфт, горить невеличка лампочка, світло її не пробивається на сьомий поверх. Я бачу тільки жовтаво-сіру пляму — вона стає яскравішою в міру того, як сходи вгвинчують мене в перший поверх. Аж ось і таблиця пожильців, я можу навіть прочитати під номером двадцять восьмим своє прізвище: С. В. Мірошник.\nНу що ж, С. В. Мірошник, не був ти ще сторожем на торфовищі, то будеш.\nХмари хутко пливуть над високими деревами скверу, асфальтовані стежки ледве вирізняються між ромбами і трапеціями чорної трави. Водограй вимкнуто, тільки з однієї рурочки тихо дзюрчить струмочок і розбиває чорно-дзеркальну поверхню води в круглому гранітному басейні. Білі кулі ліхтарів на бетонних стовпах мертвими більмами поблискують між листям. Тут має бути низенька огорожа з геометрично переплетених залізничних патичків і кружалець, я її не бачу, — де вона ділася?\nСквер дедалі густішає, високі темні дерева сходяться стіною попереду, асфальтова стежка раптом кінчається, я йду вже по м’якій вологій землі, а потім просто поміж травою, цупкою і високою, схожою не то на очерет, не то на коноплі. Я розсовую стебла перед собою, неначе завісу, вони м’яко сходяться за моєю спиною. Час минає, я все йду. В тілі приємна легкість, мабуть, від нічної прохолоди, від вологого повітря, густого й терпкого, ним легко дихати, немов під кисневим наметом. Яке чудове повітря, я давно не дихав таким гарним повітрям!\nЯ все бачу в темряві, і це мене не дивує, адже я тепер сторож і повинен усе бачити — кожне дерево і кожен кущик. І слух мій вигострився: я чую, як десь далеко попереду щось шарудить, неначе хтось іде мені назустріч.\nДерева розступаються. Місяць нечутно вислизнув крізь якусь проріху в небі і починає розмивати хмари. Переді мною розкриваються дві безодні — одна вгорі, друга внизу, просто біля моїх ніг.\nНижня безодня лежить поземно, залита асфальтовим лаком, і на ній рівними довгими рядами на однаковій відстані біліють якісь низенькі рослини, схожі на бурбонські лілеї.\nМої мисливські чоботи вгрузають у болото. Коли я витягаю ногу, глибокий слід одразу наповнюється водою. Ліворуч стіною стоїть ліс, я почуваю плечем кінці галузок, вигострені, наче списи. Туманне місячне світло сповнює серце тривогою і болем. Місяць стоїть непорушно вгорі, неначе вкреслений у таке ж непорушне небо.\nЯ йду краєм болота, між чорною стіною лісу і прямокутником білих лілей, мертва вода наповнює мої сліди. Попереду мерехтить невиразне світло, мені здається, що це воно загрожує небезпекою моєму торфовищу, я поспішаю, біжу на те світло, дихання вже не вистачає.


Кортні Кардашьян похизувалася стрункою фігуркою в бікіні від Емілі Ратажковскі - Люкс FM\nКортні Кардашьян похизувалася стрункою фігуркою в бікіні від Емілі Ратажковскі\n05.07.2019, 18:17 1316\nРозкрила секретик | TODAY\nПо розкішному зовнішньому вигляду Кортні зовсім не скажеш, що вона – найстарша сестра в зірковій родині Кардашьян-Дженнер. У свої 40 років знаменитість виглядає просто неперевершено, а її тіло – чистий секс.\nБагатодітна мама постійно публікує в соцмережах відверті світлини, якими доводить, що вік та різні обов’язки – не перешкода для занять спортом. Але не одними фізичними вправами Кортні досягла таких приголомшливих результатів.\nДивіться також: Кім Кардашьян відсудила шалені гроші у бренда, який нахабно користувався її славою\nНа днях зірка реаліті-шоу зізналася в інтерв’ю для видання "Poosh", що знову сіла на дієту, яка допомогла їй схуднути ще 2,5 роки тому. Красунечка розказала журналістам, що наразі почуває себе краще, ніж будь-коли.\nЗа словами Кардашьян, дієта називається Кето. Її головною особливістю є те, що впродовж дня потрібно вживати їжу з великим вмістом жирів та зменшити кількість продукті з вуглеводами до мінімуму. При такому харчуванні тіло почне спалювати зайві жири замість енергії, яку наш організм отримує з продуктів.\nЯ намагаюся їсти три рази на день без перекусів. В моєму меню є мінімальна кількість вуглеводів. Також я відмовилася від зернової продукції, солодкого, майонезу, алкоголю та бобів,\n– поділилася Кортні.\nКрасунечка-брюнетка продемонструвала ефективність даної дієти на власному прикладі.\nУ своїх Instagram-Story жінка опублікувала відверте фото, на якому позує в червоному купальнику від авторського бренду американської моделі Емілі Ратажковскі "Inamorata".\nКрихітне бікіні лише підкреслило спокусливі форми Кортні, яка з радістю демонструє шанувальникам свій плаский животик. А як ви гадаєте, кому цей купальник личить більше?\nКортні Кардашьян в бікіні від Емілі Ратажковскі / Instagram\nЕмілі Ратажковскі в купальнику власного бренду / Instagram\nзірки в бікіні Emily Ratajkowski (Емілі Ратажковскі) фотографія дієта від зірки Showbiz Селебріті