Житомирські одинадцятикласники закінчать навчання на 10 днів раніше інших школярів – Репортер\nУчні 11-х класів у цьому році закінчать навчання на 10 днів раніше інших школярів. А школи не зможуть вибирати посібники для проведення іспитів на свій розсуд.\nМіністерство освіти і науки України розіслало регіональним управлінням освіти, інститутам післядипломної педагогічної освіти та школам лист, в якому йде мова про особливості закінчення шкільного року. Тобто, про нововведення, що стосуються підготовки та проведення іспитів. Насправді документ «Про порядок завершення навчального року та проведення державної підсумкової атестації у загальноосвітніх навчальних закладах у 2010/2011 навчальному році» був підписаний напередодні нового року. Однак у ньому не було переліку збірників із завданнями для іспитів.\nСаме цей пункт став одним з найцікавіших в листах, які нещодавно отримали українські школи і чиновники від освіти. Ще в минулому році МОН зазначало: «Для проведення державної підсумкової атестації Міністерство освіти і науки підготувало і затвердило білети і збірники завдань відповідно до діючих навчальних програм». Далі в листі було зазначено, що список посібників буде надано пізніше, проте особливо наголошувалося: рішення про використання того чи іншого збірника завдань приймає загальноосвітній навчальний заклад. У цьому році МОН просто сухо відзначило, що перелік збірників буде надано додатково. А в додаток до листа чітко вказало книги (одна на дисципліну), завдання з яких вже на початку літа доведеться вирішувати українським школярам. До речі, якщо вірити документу, всі книги повинні бути видані суворо одним видавництвом «Основа» вже цього року. Правда, на сайті самої «Основи» про книжки поки нічого не чутно, так що невідомо, в яку суму виллється вчителям і батькам покупка такого збірника.\nВтім, у новому документі, в порівнянні з торішнім, є ще кілька нововведень. Одна з найпомітніших – різний час закінчення навчального року для учнів 1-10-х класів та випускників. Так, якщо минулого року всі школярі України закінчували вчитися 27 травня, то в цьому році заняття для школярів 1-10-х класів завершаться 26 травня, а для одинадцятикласників – 18 травня. Правда, прощатися зі школою всі учні будуть одноразово – 27 травня. Саме тоді у всій країні повинно пройти свято «Останнього дзвоника».\nКількість предметів, за якими складають іспити школярі, з минулого року не змінилася, але майже всі вони тепер здаються письмово. Випускники 4-х класів з 16 по 20 травня демонструватимуть свої пізнання в українській мові і читанні (мова навчання), а також математики. Дев’ятикласникам з 31 травня по 18 червня доведеться здати іспити відразу з 5 предметів: української мови, математики, географії, біології, а також іноземної мови чи іншого гуманітарного предмету, обраного самою школою. Диктант всі школярі 9-х класів в Україні сядуть писати 31 травня. Одинадцятикласники з 20 по 26 травня складатимуть обов’язкові іспити з української мови (переказ), історії України або математики (для учнів класом з профільним навчанням – профільний предмет), а також предмету на вибір.\nЯк і раніше, призери олімпіад і конкурсів можуть не здавати іспити з тієї дисципліни, в якій стали переможцями. Їм просто поставлять 12 балів в атестат. До речі, зультати шкільних іспитів (оцінювати результати будуть за 12-бальною шкалою) будуть вперше враховуватися при визначенні середнього балу атестату. Цей бал стане своєрідним бонусом – при вступі до вузу його додадуть до балів, зазначених у сертифікаті про проходження зовнішнього незалежного оцінювання. Так що, незважаючи на всі розмови про можливу корупцію відносно виставлення оцінок, готуватися до іспитів потрібно починати вже сьогодні, пишуть Коментарі.


Серед протиалергічних препаратів, одне з провідних місць посідає таке ліки, як Цетрин. При появі алергії, цей препарат допомагає уникнути розвитку тяжкої форми реакції, сприяє запобіганню алергії.\nІнструкція із застосування таблеток і сиропу Цетрин\nВідгуки лікарів про Цетрине\nЦетрин призначається лікарем при:\nАлергічному риніті, чханні і рясному виділенні слизу;\nЗвичайної і хронічній кропив’янці;\nСвербінні різної етіології.\nАктивна речовина – цетиризин дигідрохлорид та допоміжні речовини.\nРекомендований до прийому дітям, старше 6 років в кількості 10 мг на добу до 5 мг двічі на добу. Дорослим – 10 мг один раз на добу за один прийом.\nПрепарат у вигляді сиропу може призначатися дітям від 2 років. У цьому випадку, дитині дають по 1 мірній ложці 1 раз на добу.\nДітям, старше 6 років призначають сироп: добова доза становить 10 мг.\nОсобам похилого віку, препарат призначається по 5 мг на добу.\nПрепарат застосовують незалежно від прийому їжі. Курс лікування призначає тільки лікар і його період залежить від тяжкості захворювання, індивідуальних показників пацієнта; може становити від 1 до 4 тижнів. У деяких випадках, призначається лікування і до 6 місяців.\nЦетрин ефективно допомагає при різних алергічних реакціях: полегшує їх перебіг, попереджає подальший розвиток, знімає свербіж, запалення, набряк тканин. Препарат починає діяти через 20 хвилин після прийому і ефект триває протягом доби (24 години).\nЦетрин є одним з найбезпечніших лікарських засобів і володіє невеликою кількістю протипоказань:\nДітям до 6 років препарат не призначається у таблетованій формі. Дітям від 2 років можна приймати сироп.\nПобічних ефектів при передозуванні препарату, також мало:\nНабряк Квінке та шкірний висип.\nЗіртек – ефективний протиалергічний препарат, блокатор гістамінних процесів.\nПризначається при алергічних дерматозах, що супроводжуються висипом і сверблячкою, сезонному і цілорічному риніті, сінній лихоманці, набряку Квінке, кропивниці.\nПротипоказаний при вагітності, у період лактації, ниркової недостатності, дітям до 6 років, при підвищеній чутливості до компонентів препарату.\nЛетизен – сучасний протиалергічний препарат, блокатор гістамінних рецепторів.\nПризначається при сезонних ринітах, алергічних набряках, алергії на пилок, ангионевротическом набряку, кон’юнктивіті, гострому кон’юнктивіті.\nАллертек – блокатор гістамінових рецепторів, володіє ефективною дією.\nПризначається при риніті сезонному і цілорічному, сінній гарячці, кропив’янці, сверблячих дерматозах, набряку Квінке.\nПротипоказаний дітям до 6 років, при вагітності, в період лактації, при чутливості до компонентів препарату.\nПарлазин – виборчий блокатор гистминовых рецепторів, що запобігає розвитку тяжких форм алергії.\nПризначається при набряку Квінке, сверблячих дерматозах, кропив’янці, сінній лихоманці, алергічному риніті.\nПротипоказаний при вагітності, у період лактації, дітям до 1 року, дітям до 6 років у вигляді таблеток, при чутливості до компонентів препарату.\nДізнайтеся про найбільш ефективні методи лікування кропив’янки!\nНовий препарат 3 покоління від алергії — Ксизал. Детальніше http://pro-allergy.com/lechenie/lekarstva/antigistaminnye/3-pokolenie/ksizal.html\nСучасна фармакологія може запропонувати масу препаратів, що допомагають знімати алергічні симптоми.\nЯк стверджують лікарі, Цетрин має властивості, що виділяють його на тлі інших протиалергічних ліків: прийом проводиться незалежно від вживання їжі; володіє швидким і тривалою дією, не створює навантаження на печінку; не вступає в реакцію з іншими лікарськими засобами; вважається найефективнішим протисвербіжну препаратом.\nЕкзема на голові – причини, симптоми, лікування\nПід визначенням «екзема голови» мається на увазі запальне захворювання шкіри в зоні ...\nОстаннім часом алергія стала одним з найбільш поширених захворювань і сьогодні нею ...\nЕріус при алергії – інструкція по застосуванню\nЯкщо ви хочете знайти найефективніший засіб від алергії, то препарат Еріус, ідеально ...\nНезважаючи на свою токсичність, хлор широко використовується людиною в різних цілях. Хлор ...


Новим тренером НК "Верес" став Володимир Мазяр. Спорт - Телеканал «Рівне 1»\nНовим тренером НК "Верес" став Володимир Мазяр\n- Футбол на Рівненщині був з 90-тих років. Тут почалися мої перші кроки. Я вирішив прийти у "Верес", бо люди ходять на стадіон, бо це народна команда. Обіцяю, що на кожному матчі у нас буде бажання перемогти. Як буде - побачимо, але бажання перемогти буде, - сказав Володимир Мазяр.\nОкрім того з минулого тренерського складу лишається працювати тренер воротарів Сергій Вальков.\nОголосили і про появу у "Вересі" двох нових гравців. Більше у "Новинах Рівного".\nДовідково. Володимир Іванович Мазяр (28 вересня 1977, Кам'янка, Ізяславський район, Хмельницька область) — український футболіст, нападник. У Вищій лізі України провів 66 матчів. Також зіграв 6 матчів у Кубку УЄФА та 1 — у Лізі Європи.\nВідвертість капітана та побут "Вереса" показав Україні екс-гравець [ВІДЕО] (переглядів: 133)\nЗа кубок Рівненської області змагалися 70 штангістів з інвалідністю (переглядів: 128)\nРівненські гімнастки привезли міжнародні медалі (переглядів: 111)\nОдеський «Інтерхім» зазнав поразки від БК «Рівне» (переглядів: 236)


Через Медведчука! Арестович назвав справжню причину вторгнення: незакритий гештальт Путіна - LurerAysor.Ru\nЧерез Медведчука! Арестович назвав справжню причину вторгнення: незакритий гештальт Путіна\nПутін вирішив розпочати підготовку до війни з Україною після арешту Медведчука. Таку думку висловив радник глави ОП Олексій Арестович.\n“Це стало формальним приводом для війни, яка була практично неминучою.\nВін живе у світі “пацанських понять”. І коли твого члена сім’ї заарештували, необхідно щось робити. Не важливо, як ти до нього ставишся, на тебе починають поглядати оточуючі пацани. Для збереження авторитету потрібно щось зробити” – додав він.\nЗ травня 2021 року Медведчук перебував під цілодобовим домашнім арештом за підозрою у держзраді та замаху на розграбування національних ресурсів.\nЗгодом у жовтні додалась ще одна підозра – у держзраді та сприянні діяльності терористичній організації.\nВже за 5 днів до російського наступу дружина Медведчука Оксана Марченко виїхала до Білорусі. Згодом опублікувала відео з Москви.\nКрім того, британський політолог українського походження Тарас Кузьо вважає, що для нападу окупантів цього року, а не минулого, коли росіяни вперше зібрали війська біля українських кордонів, у квітні 2021 року, або не в 2023 році є ряд причин.\nПо-перше, багато пліток, що глава Кремля серйозно хворий.\n“Чуємо різні діагнози – від форм раку до хвороби Паркінсона. Серйозність хвороби можуть перебільшувати, але з ним щось не так. Має вигляд значно гірший, ніж 10 років тому. Більше не бачимо, як сидить верхи на коні без сорочки. Ті часи давно минули. Якщо з тілом щось погано, це може мати вплив на мозок.\nУ нього могла виникнути думка, що потрібно якомога скоріше завершити те, що вважає за життєву ціль. Те, що, на його думку, допоможе потрапити в російську історію. Протягом останніх 20 років бачить себе новим збирачем “русских земель” – Грузія, Крим і Донбас, Білорусь, а тепер решта України. Йому потрібна вся Україна, а не її частини на сході”.\nДруга причина – це природна еволюція поглядів.\n“Путін нині той, ким був російський націоналіст Олександр Дугін 10 років тому – крайній правий імперський націоналіст.\nМаргінальні погляди стали мейнстрімом в РФ. Глава Кремля їх поширює через машину пропаганди.\nПричина еволюції поглядів – повна ізоляція протягом двох років пандемії, що вплинуло на його психологічний стан. Також роками читав забагато книг, які пропагують ідеї російського імперіалізму”.\nВодночас майже 20 років у Росії триває дегуманізація українців. На їхньому телебаченні щодня роками висміюють Україну і все українське. Втовкмачують, що немає такої країни, мови, культури, нації.\nІ насамкінець, на думку британського політолога внутрішні події в Україні – це повний розрив зв’язків із Росією.\nДекомунізація та рух на Захід, які розпочалися при Петру Порошенку, продовжив Зеленський. Протягом останніх років у Кремлі зростав наратив, що Україна, стає “антиросією”. Інтеграція з ЄС, більш-менш вдале знищення російської “п’ятої колони” в Україні, суд над Віктором Медведчуком, закриття проросійських телеканалів. Вони щораз більше втрачали вплив над Україною. Путін все сприймає, як особисті ляпаси.\n… Путін є відображенням трьох речей: традиції кривавого КДБ, імперських білогвардійських ідей і главою російської організованої злочинності. Росія – мафіозна держава.


Обчислення теоретичної ймовірності - мікроекономіка\n1. При біномінальної розподілі X\nде р (Х = А) - ймовірність того, щоXприймає значення а; а - успішні спроби; л - ймовірність успішної спроби в одиничному випробуванні (відносна частота успішного події).\n2. При розподілі Пуассона\nЯкщо деяка подія відбувається випадково і незалежно в кожній зі спроб і середнє число наступів події з ростом числа спроб не змінюється, то кількість наступів події в фіксованій кількості спроб буде підкорятися розподілу Пуассона.\nРозподіл Пуассона - це розподіл дискретної величини, яке залежить тільки від очікуваного середнього кількості наступів події. наприклад:\nкількість замовлень, які фірма отримає завтра;\nкількість людей, які звернуться завтра в відділ кадрів компанії;\nкількість дефектів в виробленої продукції;\nкількість людей, які завтра звернуться за гарантійним ремонтом вироби;\nбіноміальної розподілена величинах при великих п і малих л.\n3. При експоненційному розподілі\nЕкспоненціальне розподіл має сильну асиметрію (рис. 10.1).\nМал. 10.1. експоненціальне розподіл\nЦей вид розподілу часто використовується для представлення часу очікування між подіями, якщо самі події відбуваються випадково, незалежно і з постійною частотою. наприклад:\nпроміжки часу між появою відвідувачів на фірмі;\nтривалість типового телефонної розмови;\nчас до виходу з ладу комп'ютера;\nвитрати часу на обслуговування одного покупця.\nІмовірність може бути представлена в частках або відсотках. Наприклад, ми можемо вважати, що ймовірність успішного результату складе 0,75 або 75%.


Чорні Троянди: Шуфрич, Нестор Іванович - Google Документи\nШуфрич, Нестор Іванович - Google Документи\nШуфрич, Нестор Іванович - Google Документи:\nШуфрич, Нестор Іванович\nНародний депутат Верховної Ради України VII скликання. Екс-заступник секретаря РНБОУ, екс-глава МНС України\nНестор Іванович Шуфрич - український політик, народний депутат України III, IV, VI, VII скликань, двічі міністр з надзвичайних ситуацій України (2006-2007 рр. І 2010 року), колишній заступник секретаря Ради національної безпеки і оборони України (2010-2012 рр.). У 1998-2007 роках був одним з лідерів Соціал-демократичної партії України (об'єднаної). Власник футбольного клубу "Говерла". На позачергових парламентських виборах 2014 року пройшов до Верховної Ради VIII скликання від "Опозиційного блоку", в основному, складається з колишніх "регіоналів".\nПрезидент Федерації стрільби з лука України (з 6 листопада 2010 року). Власник футбольного клубу "Говерла".\nНестор Шуфрич народився 29 грудня 1966 року в Ужгороді.\nСім'я: розлучений, він був двічі одружений. Перша дружина Ірина Ярошовець була дочкою секретаря Закарпатського обкому КПРС і працювала істориком освіти, другою стала дочка відставного полковника, переможниця кількох конкурсів краси Наталія Ворона-Шуфрич. У шлюбі з нею Шуфрич прожив 7 років. У Шуфрича є двоє синів: Олександр (1988 року народження, від першого шлюбу) і Нестора (1995 року народження, від другого шлюбу).\nОлександр (1988 року народження, від першого шлюбу) - футболіст ФК "Закарпаття", навчався в Київській академії адвокатури. З 2012 року віце-президент клубу. Нестор (1995 року народження, від другого шлюбу) - закінчив гімназію, навчався 2 роки в Швейцарії, захоплюється музикою, з 13 років пише пісні, вірші (читає реп), займається живописом; студент Кінхов.\nНестор Іванович пишається своїми предками. Він каже, що його дід фактично організував банківську систему на Закарпатті. "Він керував найбільшим угорським Агробанк, і був настільки відомим фінансистом, що з приходом радянських військ за ним з Лондона надіслали літак для евакуації. Але дід тоді летіти відмовився, заявивши, що залишиться на батьківщині", - розповідає Нестор Іванович ( "Факти", 20 січня 2005 року). Дід став першим керівником відділення Держбанку СРСР в Закарпатті і пропрацював на цій посаді 4 роки, так як відмовився вступити в комуністичну партію, а також був проти колгоспів. На цей пост призначили іншого, а дідові запропонували стати заступником, але він відмовився.\nБатько Нестора Івановича - Іван Юлійович - відомий спортсмен, чемпіон України з великого тенісу. Був військовослужбовцям, директором спортивної школи, потім очолив закарпатське товариство "Динамо" (згідно з окремими джерелами, був заступником голови), а пізніше став почесним консулом Словаччини в Ужгороді. Почесний президент футбольного клубу "Говерла". З матір'ю Нестора прожив 43 роки, був її другим чоловіком.\nМати Шуфрича, Марія Петрівна (1932-8 березня 2010 рр.), 18 років працювала в обласному відділенні лотереї "Спортлото", за деякими даними, відповідала за перевезення товарів у транспортній конторі. Їй належала нафтова свердловина на території Полтавської області. Померла в 2010 році від грипу. У 2011 році Нестор Шуфрич отримав у спадок 74,7 мільйона гривень. Від першого шлюбу матері у Нестора Шуфрича є єдиноутробний брат Олександр.\nВідомо також, що одна з бабусь була тенісисткою, неодноразовою чемпіонкою України, переможницею відкритих чемпіонатів Угорщини та Словаччини.\nУ пресі публікувалася історія про те, як в 1998 році він побив свою другу дружину, хоча сам Шуфрич спростовував цю інформацію.\nУ ЗМІ зустрічалися також твердження про особисті стосунки між Шуфричем і Юлією Тимошенко       , що Шуфрич теж спростовував .\nШуфрич навчався в школі з посиленим вивченням англійської мови. Під час навчання був комісаром міського штабу піонерів Ужгорода і навіть брав участь в VIII зльоті піонерів в Москві. Крім цього, Шуфрич з дитинства займався спортом - спершу великим тенісом, а після того, як у нього виявили хворобу нирок, стрільбою з лука. У 1982 році, у віці 15 років, Шуфрич став майстром спорту зі стрільби з лука.\nПісля закінчення школи в 1984 році Шуфрич вступив на історичний факультет Ужгородського державного університету. Після першого курсу університету він був покликаний в армію, в 1985-1987 роках (за іншими відомостями - в 1986-1987 роках) служив в складі Південної групи військ в Угорщині. Згодом публікувалися чутки, що з цього часу Шуфрич нібито також співпрацював з КДБ як негласного співробітника. Після служби в армії Шуфрич повернувся в університет на заочне відділення і закінчив його в 1992 році з дипломом історика та викладача історії.\nУ 1987-1988 роках Шуфрич працював перекладачем з угорської мови в Будапешті на підприємстві, який входив в систему військторгу Міністерства оборони СРСР, а за іншими даними - в одному з торгово-побутових підприємств Ужгорода. За деякими відомостями, Шуфрич у другій половині 1980-х років спочатку займався перегоном машин з Угорщини, а потім найняв бригаду зі своїх друзів для перегону машин. У 1989 році Шуфрич працював інженером наукового центру "хунгарології" в Ужгороді, а потім став радником будівельного кооперативу "Ретро" (згідно з окремими джерелами, займав цю посаду до 1990 року), в 1989-1991 роках (або в 1990-1991 роках) був комерційним директором радянсько-австрійського спільного підприємства "Текоп-Карпат", куди він прийшов разом зі своїм батьком (згідно з іншими джерелами, Шуфрич був директором закарпатського філіалу підприємства "Текоп" і зайняв цю посаду завдяки впливовості батька). З 1991 року Шуфрич працював заступником директора, а потім і директором спільного радянсько-американського, а потім українсько-американського підприємства "Вест-Контрейд", в 1995-1998 роках був президентом "Вест-Контрейд". Повідомлялося, що комерційна діяльність Шуфрича була пов'язана з поставками мазуту і вугілля на електростанції в Західній Україні і експортом будматеріалів.\nУ 1996 році Шуфрич став членом Соціал-демократичної партії України (об'єднаної) . До 1998-му партійною драбиною піднявся до члена політради, до 2003-го - до заступника голови СДПУ (о). У квітні 2005 року був обраний першим заступником голови партії Віктора Медведчука , екс-глави Адміністрації Президента Леоніда Кучми .\nШуфрич був народним депутатом України у Верховній Раді кількох скликань.\nУ 2004 році під час протистояння між претендували на пост президента України Віктором Ющенком , кандидатом від опозиції, і Віктором Януковичем , який діяв прем'єр-міністром, Шуфрич підтримав Януковича і став жорстким противником Ющенко, заявивши, що в разі приходу до влади останнього він очікує репресій. У жовтні 2004 року популярність здобув епізод, коли Шуфрич (за день до цього збив на машині учасника мітингів опозиції і виправдав це тим, що маніфестанти йшли по проїжджій частині) в Центрвиборчкомі єдиний намагався протистояти увірвалися представникам опозиції, які вимагали участі в засіданні, присвяченому відкриттю виборчих дільниць в Росії. 13 грудня 2004 року, безпосередньо перед третім туром президентських виборів, котрі принесли перемогу Ющенка, Шуфрич став уповноваженим представником Януковича. Коли після цього 23 січня 2005 року Шуфрич з'явився на "народної інавгурації" Ющенко на майдані Незалежності в Києві для того, щоб підтримати встановили там намети прихильників Януковича, він був атакований одним з прихильників нового президента і отримав струс мозку (згодом політик пробачив нападника і попросив закрити заведену з цього приводу кримінальну справу).\nУ квітні 2005 року Шуфрич став першим заступником голови СДПУ (о). У тому ж році він виступав в якості активного захисника перебували під слідством прихильників Януковича колишніх глав Донецької та Закарпатської областей Бориса Колесникова і Івана Різака . У травні 2005 року після спроби захистити останнього в момент його переведення з кардіоцентру в СІЗО Шуфрич був побитий співробітниками правоохоронних органів. В цей же період на самого Шуфрича було відкрито 18 кримінальних справ: йому, зокрема, інкримінували незаконне отримання ділянок землі під Києвом і в Закарпатті, незаконне використання нафтогазових родовищ. Однак ні по одному з цих справ Шуфрич засуджений не був.\nНа виборах-2006 "есдек" Шуфрич йшов до парламенту за списком "Опозиційного блоку" Не так! ", Очолюваного однопартійцем, екс-президентом України Леонідом Кравчуком . До прохідного бар'єру блок не дотягнув. Зате до Верховної Ради Автономної Республіки Крим першому заступнику Віктора Медведчука потрапити вдалося.\n13 грудня 2006 року Шуфрич отримав портфель Міністра з питань надзвичайних ситуацій в уряді Віктора Януковича (хоча багато спостерігачів "сватали" цей пост "регіоналу" Володимиру Сівковичу ). "Він сам - надзвичайна ситуація", - такою була одна з перших політичних оцінок резонансного кадрового рішення. Проте, чорнобильським "Укриттям", складами боєприпасів в Новобогданівці та всіляких інших "пташиним грипом" правляча коаліція і, зокрема, Партія регіонів довірили займатися саме йому. До речі, це був непоганий подарунок до 40-річного ювілею політика.\nДо того моменту який був вакантним протягом трьох місяців після того, як попередній міністр Віктор Балога очолив Секретаріат президента України. Поява Шуфрича в уряді на посаді, який традиційно займали представники президентського блоку "Наша Україна", описувалося як відповідь на вето, накладене президентом Віктором Ющенком на прийнятий Радою бюджет 2007 року. У той же час, заступник голови фракції Партії регіонів Євген Кушнарьов заявив, що призначення Шуфрича міністром за квотою ПР не було наслідком міжпартійних домовленостей, а пояснюється близькістю позиції Шуфрича до Партії регіонів і що фракція віддала свою кадрову квоту позапарламентської партії на прохання прем'єра Януковича. Проте, в пресі відзначалася активність Шуфрича на новій посаді, яка, правда, була пов'язана і зі значною кількістю надзвичайних ситуацій, що обрушилися в 2007 році на Україну.\nУ серпні 2007 року президент Ющенко зажадав відставки Шуфрича, а потім, у вересні, підписав указ про відставку міністра, проте Шуфрич і Янукович не підкорилися, пославшись на те, що ця відставка була в компетенції Ради, а не президента.\nЩе одним вагомим "подарунком" від Партії регіонів для Шуфрича стало почесне 5-е місце в її списку на позачергових парламентських виборах-2007 після розпуску Верховної Ради V скликання (правда, попередньо Нестору Івановичу довелося розпрощатися з партквитком і високою посадою в СДПУ (о) ). З іншого боку, "регіонали" напевно віддавали собі звіт, що таким чином вони отримують загартованого і досить ефективного і ефектного політичного гладіатора. На позачергових парламентських виборах 30 вересня 2007 року Шуфрич, який ще в серпні вийшов з СДПУ (о), виступав в списку Партії регіонів під п'ятим номером і отримав місце в Раді VI скликання. У зв'язку з цим 21 листопада були достроково припинені повноваження Шуфрича як депутата Криму.\nУ грудні 2007 року Верховна рада затвердила новим прем'єр-міністром України Юлію Тимошенко і 18 грудня Шуфрич залишив міністерську посаду. У тому ж місяці Шуфрич вступив в Партію регіонів. При цьому в партії він виявився головною ланкою зв'язку з Блоком Юлії Тимошенко, через що його називали головним "комунікатором" регіоналів "з урядом.\nУ березні 2010 року повернувся на пост глави МНС в уряді Миколи Азарова . Однак уже в липні того ж року був зміщений і призначений заступником Секретаря Ради національної безпеки і оборони Раїси Богатирьової . Як причини відставки Шуфрич називав конфлікт з главою президентської адміністрації Сергієм Льовочкіним і необхідністю «звільнити кілька крісел» в зв'язку з включенням в коаліцію групи Віктора Балоги.\nЯк зазначалося в ЗМІ, з часу призначення в РНБО Шуфрич не особливо цікавився роботою, перебуваючи то у відпустці, то на лікарняному ...\n22 листопада 2012 звільнений з поста заступника секретаря РНБОУ у зв'язку з обранням народним депутатом Верховної Ради України VII скликання.\n16 січня 2014 голосував за "Закони про диктатуру".\nВ ході збройного конфлікту на сході України разом з Віктором Медведчуком займався організацією зустрічей між представниками самопроголошених т.зв. "ЛНР", "ДНР" і Україною, ОБСЄ, Росією.\nНа позачергових парламентських виборах-2014 був обраний до парламенту під №7 у партійному списку "Опозиційного блоку", в значній мірі сформованому з колишніх "регіоналів".\nШуфрич вільно володіє англійською, угорською і словацькою мовами.\nУ 2006 році Шуфрич відновив заняття стрільбою з лука.\nУ травні 2008 року він став майстром спорту - володарем чорного поясу третього дану з панкратіону, найжорсткішою версії боїв без правил. За деякими відомостями, він також є володарем зеленого пояса з карате, хоча сам політик стверджував, що до 2008 року ніколи не займався бійцівськими видами спорту. У числі хобі Шуфрича також згадується полювання і верхова їзда. Непитущий.\nЗвання, чини, регалії:\nНагороджений орденом "За заслуги" III (2002 г.) і II ступенів (2004), Іллі Муромця та Нестора Літописця.\nМайстер спорту СРСР зі стрільби з лука.\nМає третій дан з панкратіону.\nКлюєв Андрій Петрович ;\nГерман Ганна Миколаївна ;\nТабачник Дмитро Володимирович ;\nГорбаль Василь Михайлович .\nШуфрич не приховує, що він - цілком забезпечена людина, побудував вже не один будинок, пересувається на позашляховику Мерседес, носить годинник вартістю $ 10 тис. Одним з джерел його доходів, за повідомленнями ЗМІ, був видобуток нафти і газу з вітчизняних родовищ.\nУ нову Раду на позачергових парламентських виборах 2014 пройшли 12 найбагатших бізнесменів за версією "Forbes". Серед них значиться і Нестор Іванович зі статком у $ 195 млн.\nЗа деякими даними, Нестор Шуфрич значиться серед засновників:\nТОВ "Мисливський клуб" Кремінка ";\nМП у формі ТОВ "ІВО";\nМама Нестора Івановича - Марія Петрівна і батько - Іван Юлійович мають відношення до наступним підприємствам:\nТОВ "Реал Груп";\nМіжнародний благодійний фонд "Музей історії повітроплавання і авіації ім. Сікорського";\nТОВ "Закарпатська консалтингова компанія";\nТОВ "Мисливський клуб Кремінка";\nСпільне підприємство у формі ТОВ "Експрес-Трукс";\nТОВ "Західна інвестиційна компанія";\nМП у формі ТОВ "ІВО".\nНестор Шуфрич каже, що він працював в підприємницьких структурах з 1989 року.\nБув засновником СП "Текоп-Карпат" (будівельний бізнес) і "Вест-Контрейд" (видобуток щебеню, піску, приладобудування, постачання сировини, в тому числі і на електростанції).\nПід час парламентських виборів 2002 року Шуфрич значився як президент "Черкаської м'ясної компанії". Цю посаду, за визнанням самого Нестора Івановича, йому запропонував колега по СДПУ (о) - Сергій Подобедов. Для того, щоб створити Нестору Івановичу хороший плацдарм на виборах.\nДовідка : У 2005 році, за словами самого Нестора Шуфрича, проти нього було порушено близько 18 кримінальних справ. Але жодна зі справ так і не знайшло свого продовження. \nУ 2005 році міністр внутрішніх справ Юрій Луценко заявив про порушення в діяльності газодобувного підприємства в Шишацькому районі Полтавської області, яке належало родині Нестора Шуфрича. Зокрема, бізнес був оформлений на маму глави МНС - Марію Шуфрич.\nЗа словами Луценка, на цьому родовищі нелегально видобувався конденсат. До складу злочину входив також незаконне захоплення земельної ділянки, на якій розташована газовидобувна вежа. Прибуток за два роки, як стверджував Юрій Луценко, склала 27 млн грн.\nНестор Іванович спростував цю інформацію, заявивши, що його сім'я "під тиском влади змушена була продати свою частку в підприємстві, які видобувають газ".\n21 липня 2005 року прокуратура Закарпатської області порушила кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем та підробки документів керівниками спільного українсько-американського підприємства «Вест-Контрейд». В результаті цього, заявила прокуратура, державі було завдано збитків на суму 14,4 млн грн.\nЗа інформацією прес-служби прокуратури, в серпні 1999 року між НАК "Нафтогаз України" і "Вест-Контрейд" був підписаний договір-доручення, згідно з яким підприємство зобов'язалося за винагороду в розмірі 6% проводити роботу щодо документального оформлення погашення заборгованості Закарпатській, Чернівецькій і Івано-Франківської областей перед "Нафтогазом України" за спожитий газ на суму понад 283 млн грн. За інформацією прокуратури, роботу щодо документального оформлення взаємозаліків фактично проводили не співробітники СП, а працівники відповідних державних установ. "Порушуючи закон, фірма" Вест-Контрейд "цю роботу приписала собі, підписавши акти виконаних робіт на загальну суму 242,6 млн грн.», - резюмувала прокуратура. «Нафтогаз України», згідно з договором, виплатив фірмі 14,4 млн грн.\nНа питання до Шуфрича про те, в якій якості він присутній на нараді, той відповів: "Як власник і народний депутат», додавши, що знаходиться на нараді «за дорученням фракції". Також від фракції був присутній і інший народний депутат від ПР Микола Рудьковський , який раніше публічно заперечував свою причетність до компанії і нафтогазового бізнесу в цілому.\nДовідка : Нарада було організовано Прем'єр-міністром Азаровим за зверненням більше 40 депутатів фракції Партії Регіонів. Коли розмова перейшла на підвищені тони, профільний віце-прем'єр Ю.Бойко , який за дорученням Прем'єр-міністра М.Азарова проводив цю зустріч, попросив усіх співробітників Кабінету Міністрів вийти з приміщення, що є безпрецедентним випадком в роботі Кабміну і темою обговорення серед його співробітників .\n"Сім'я" активно нарощує активи в нафтогазовій сфері. Так, за інформацією "Економічної правди", світові гіганти "Shell" і "Сhevron" видобуватимуть в нашій країні газ з українськими партнерами. Україна пропонує їм підписати угоду не безпосередньо, а за участю невідомої приватної фірми "СПК-Геосервіс", яку теж відносять до сфери інтересів головною "Сім'ї" країни.\nПрАТ "Нафтогазвидобування" - найбільше приватне підприємство, яке видобуває газ в Україні. За інформацією "Forbes" Україна компанію контролюють Нестор Шуфрич і Микола Рудьковський. Частка підприємства у видобутку газу приватними компаніями на 2010 рік становила 30,5%. 3 лютого минулого року зник Олег Семінський, багаторічний керівник компанії, зараз він в розшуку. Слідство за рік так і не з'ясувало, чому зник керівник підприємства. В цей же період в пресі неодноразово з'являлася інформація про рейдерське захоплення компанії \nНезаконна приватизація об'єктів нерухомості\nУ лютому 2005 року прокуратура Закарпатської області порушила кримінальну справу за фактом незаконної приватизації об'єктів нерухомості Ужгородського державного лісового господарства. Згідно з даними прокуратури, в березні 2004 року було створено фіктивне підприємство, метою якого було незаконне придбання знаходяться в держвласності об'єктів нерухомості рекреаційного комплексу "Дубки", мисливського будинку і мисливської вежі в Кам'янецькому лісництві і прикордонного будинку в рекреаційному комплексі "ВЕЛИКОДОБРОНЬСЬКЕ дача" загальною площею близько 970 кв. м.\nПісля того, як ці землі були незаконно куплені, що, за даними прокуратури, завдало державі збитків в розмірі 270 тис. Грн., Засновники підприємства подарували їх мамі Нестора Івановича - Марії Шуфрич.\nУ березні 2006 року Облонский районний суд Києва задовольнив позов прокуратури Оболонського району столиці та визнав недійсним договір оренди приміщень в Пущі-Водиці, укладений 12 грудня 2004 року, між будинком відпочинку "Пуща-Водиця" Державного управління справами і депутатом Верховної Ради від фракції Соціал-демократичної партії (об'єднаної) Нестором Шуфричем. Площа дачного будиночка становить 126 кв. м.\nВосени 2004 року, за даними Партії зелених , Нестору Шуфричу було передано 3,22 га під Вишгородом.\n6 жовтня 2014 року Господарський суд Київської області визнав недійсним розпорядження Обухівської райдержадміністрації у 2009 році про виділення земельних ділянок площею по 2 га в Козині у власність трьом громадянам. Надалі троє з цих фізосіб продали свої ділянки народному депутату від Партії регіонів Нестору Шуфричу. Утворений ділянку, який поглинув землі яхт-клубу, розташований в смузі між дамбою Конча-Заспа-Плюти і Канівським водосховищем на восьмому кілометрі від санаторію "Жовтень".\nУ 2002 році Нестора Шуфрича звинуватили в підкупі виборців під час парламентської виборчої кампанії в Черкаському окрузі № 201. Зайняли відповідно 2-е і 4-е місце на цих виборах лідер ПСПУ Наталія Вітренко і екс-мер Черкас Володимир Олійник звинувачували Шуфрича в підкупі виборців в день голосування. Кажуть, що кожен голос обійшовся переможцю в 20 грн. Втім, ця інформації так і не підтвердилася.\nНепрофесійна кадрова політика\n16 лютого 2007 року колишній заступник глави МНС Анатолій Медвідь звинуватив Нестора Шуфрича в залученні до роботи міністерства людей, "які не мають ніякого відношення ні до цивільної оборони, ні до пожежної безпеки". Мовляв, з них прийшла з податкової адміністрації. Шуфрич же в свою чергу заявив: він володіє інформацією про можливу причетність екс-заступника міністра Анатолія Медвідя до "зловживань під час придбання чорнобильських квартир".\nШуфрича можна зарахувати до дійсно епатажних фігур, яких у вітчизняному політикумі, в принципі, небагато. Невипадково журналісти прозвали його "українським Жириновським", хоча сам політик "при всій повазі до Володимира Вольфовича", таке порівняння не вважає вірним - "не бачить прямих паралелей". У той же час колишній нардеп і екс-міністр був і залишається одним з провідних ньюсмейкерів в інформаційному просторі України. Рідкісне політичне подія не удостоювався його коментаря або оцінки. І навіть якщо висловлювання не завжди об'єктивні і адекватні, то вже практично напевно - різкі, яскраві і цитовані.\nУ 2005 році, захищаючи свого однопартійця Івана Різака, Нестор Іванович потрапив під "гарячу" руку "Беркута"\nПолітик часто опиняється в епіцентрі скандалів. Під час президентської кампанії-2004 без нього не обійшлася бійка з представниками опозиції в Центрвиборчкомі, коли його оголений торс бачила вся країна. Він же відзначився під час захисту однопартійця- "есдека" і екс-губернатора Закарпаття Івана Різака від "ментовського свавілля" в ужгородській лікарні. І удостоївся звинувачень з боку "помаранчевих" політиків в нібито незаконному отриманні шикарних земельних ділянок в Пущі Водиці під Києвом і в Закарпатті, а також у незаконному використанні нафтогазових родовищ, що в період відразу після Майдану порядком порвало йому нерви.\n15 лютого 2008-го Шуфрич в черговий раз відзначився у відстоюванні прав VIP-ув'язнених. Він в компанії з двома депутатами-однопартійцями Сівковичем і Владиславом Лук'яновим намагався перешкодити "етапування" підслідного екс-міністра транспорту Миколи Рудьковського з клініки назад в СІЗО, куди його раніше визначили за рішенням суду. В результаті інциденту Рудьковський таки опинився в камері, а Шуфричу самому потрібна була допомога медиків: співробітники спецназу на ногу "бідовому" політику упустили автомобіль, яким депутати намагалися заблокувати дорогу "воронку". З клініки потерпілий "регіонал" відправився в гіпсі і на милицях.\nІнцидент стався 8 липня 2009 року десь о 17.40 в кінотеатрі "Зоряний" біля ресторану, розташованого на першому поверсі. Нестор Шуфрич ударив по обличчю Сергія Льовочкіна , свого колегу, з яким знаходиться на ножах вже довгий час.\nУ середу в «Зоряному» проходило засідання фракції Партії регіонів . Під час засідання Віктор Янукович дорікнув Нестору Шуфричу в тому, що той не супроводжував його в цей вівторок під час перебування в Керчі, яка є його округом.\nПісля докорів Януковича слово взяв Шуфрич і пояснив свою відсутність тим, що просто не знав про поїздку. "Мені нічого не повідомили. Учора з ранку я блокував трибуну Ради, а з 2 до 6 години брав участь у засіданні комісії з Луценко ". Довести до відома про поїздку Януковича до Керчі, на думку Шуфрича, мав найближчий помічник Януковича Сергій Льовочкін.\nШуфрич заявив, що Льовочкін цього не зробив, щоб просто його підставити. У свою чергу в слові Сергій Льовочкін висловив здивування тим, чому він повинен повідомляти Шуфричу про графік поїздок Януковича - вся потрібна інформація є на сайті.\nКоли депутати вийшли з засідання біля ресторану Шуфрич обернувся і помітивши Льовочкіна, кинув йому: "Я давно тобі хотів сказати ...", і не доказала до кінця фразу, вдарив Льовочкіна кулаком в обличчя. Той відкинувся до стіни і став по ній сповзати. Бійка не вийшла, так що підбігли "регіонали", серед яких був Ельбрус Тедеєв , їх розняли.\n20 листопада 2008 екс-міністр транспорту і зв'язку Микола Рудьковський подав у Печерське районне управління ГУ МВС в Києві заяву про напад на нього народного депутата Нестора Шуфрича.\nЯк повідомляв "Комерсант-Україна", посилаючись на джерело в правоохоронних органах, пан Рудьковський прибув у відділення міліції з розбитою губою і в установленому порядку написав заяву, в якій звинуватив колишнього міністра з питань надзвичайних ситуацій, народного депутата від Партії регіонів Нестора Шуфрича в нанесенні йому тілесних ушкоджень.\nВиходячи із заяви, близько 15.00 пан Шуфрич у супроводі невідомого чоловіка (ймовірно охоронця, - ред.) Прибув в офіс Миколи Рудьковського, який розташований на вул. Івана Мазепи, 26. Знаходячись в "стані нервового збудження", Нестор Шуфрич увійшов до кабінету, де працював пан Рудьковський, і кілька разів ударив його в обличчя, після чого покинув приміщення.\nПодавши заяву в Печерське райуправління міліції, Микола Рудьковський отримав направлення на проведення медичного огляду і вже до вечора зняв побої в Центрі судово-медичних експертиз Києва. У поясненнях його прес-секретаря Вікторії Бутенко сказано, що після того, як Нестор Шуфрич зайшов у кабінет пана Рудьковського, "звідти була чутна тривала розмова на підвищених тонах". Потім, згідно з поясненнями пані Бутенко, "з кабінету пролунав звук меблів, що пересувалися і голос Миколи Рудьковського:" Несторе, вийди! "Вікторія Бутенко також розповіла старшому лейтенанту, що чула, як Нестор Шуфрич звернувся до Миколи Рудьковського з" якоюсь вимогою або проханням ", але пан Рудьковський кілька разів відповів відмовою.\n"Шуфрич вимагав від Рудьковського пояснити причини відмови словами" Коля, чому? "І" Коля, коли ти сидів у в'язниці, я тобі допомагав! ", - наголошується в кінці документа.\nБійка з Луценком\nБійка між депутатом ВР Нестором Шуфричем і міністром внутрішніх справ України Юрієм Луценком сталася 11 грудня 2009 року у час програми "Шустер Live". Інцидент виник після того, як на звинувачення Шуфрича на адресу Луценка в пияцтві (інцидент в Німеччині), останній став пригадувати, як Шуфрич зламав свого часу щелепу своїй дружині. Луценко написав на Шуфрича заяву і покинув програму.\nНе здійснений поєдинок з Гелетеєм\nПублічно з'ясувати стосунки на рингу Нестор Шуфрич пропонував в 2008 році тодішньому керівнику Управління державної охорони Валерія Гелетея .\nМолодий Нестор з першою дружиною Наталією Вороною\nУ 2006 році тодішній представник президента в Криму Геннадій Москаль нагадав історію восьмирічної давності. Посилаючись на газету "РІО-ІНФОРМ", Москаль заявив: в 1998 році Нестор Іванович побив свою дружину - Наталію Ворону-Шуфрич. Цей випадок Геннадій Москаль згадав після того, як Нестора Івановича ввели в журі конкурсу краси. "Я сказав, що участь Шуфрича в конкурсі краси - це все одно, що приєднати товариство по захисту тварин до м'ясокомбінату. Якщо людина побила міс Ужгород ... Це все, через те, що Нестор Іванович не одружений. Йому треба йти до шлюбу. Я б йому порадив хорошу пару - бабу Параску. Була б прекрасна українська сім'я ", - заявив він.\nПобиття Шуфрича в Одесі\n30 вересня Нестор Шуфрич разом з депутатом Одеської облради Миколою Скориком планували провести прес-конференцію в Одесі. Однак близько сотні активістів "Правого сектора" і місцевого "євромайдан" вже чекали їх біля будівлі разом з привезених сміттєвим контейнером, затолкнув туди гостя міста туди, провели над ним "сміттєву люстрацію" (в Україні цій процедурі раніше вже зазнали ряд колишніх членів Партії Регіонів або підозрювалися у співпраці з ними).\nАле туди Шуфрич не прийшов, вирішивши зробити заяву в будівлі Одеської обласної державної адміністрації (ООГА), при цьому його глава Ігор Палиця депутата Верховної ради не запрошував. Всередині будівлі депутатів наздогнали активісти, після чого зав'язалася бійка, в ході якої Шуфрич отримав закриту черепно-мозкову травму і струс головного мозку.\nЗа оцінкою керівника інформаційного відділу "Правого сектора" Борислава Берези, Нестор Шуфрич сам почав конфронтацію і викликав агресію, тим самим "розігравши" той же сценарій, що раніше в ході президентських виборів зробив його колишній однопартієць Олег Царьов . В "Опозиційному блоці" зажадали негайної відставки міністра внутрішніх справ і голови Одеської обласної державної адміністрації, розслідування фактів організації масових заворушень на всій території країни і покарання винних. Сам Шуфрич пригрозив очистити Одесу від представників "Правого сектора".\nСлідчі органи міліції почали кримінальне провадження за ознаками ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України (хуліганство, вчинене групою осіб), розслідування було взято під особистий контроль начальником одеської міліції Іваном Катеринчуком і главою МВС України Арсеном Аваковим . Президент України Петро Порошенко доручив МВС, СБУ та Генеральної прокуратури України ретельно розібратися в інциденті і з'ясувати призвідників конфлікту, а також закликав політиків "не брати участь в сценаріях, які працюють на дестабілізацію ситуації в Україні".\n3 жовтня радник міністра внутрішніх справ України Зорян Шкіряк повідомив, що відомство ідентифікувало 14 можливих учасників побиття і проводить заходи щодо їх розшуку.\nВарто відзначити, що Шуфрича в його передвиборних вояжів "тепло" зустрічали не тільки на Одещині. Йому знову дісталося і в Миколаєві. Там його закидали яйцями.\nМісцеві активісти кричали "Геть з Миколаєва", "Чемодан, вокзал, Росія". Він знаходився в місці проведення мітингу близько 10 хвилин, весь цей час охоронці закривали його парасолями.\nЖінки і Шуфрич\nНестор Шуфрич любить оточувати себе гарними дівчатами. На всіх світських раутах Нестор Іванович з'являється під руку з ефектними дамами. Його незмінною супутницею була партійна колега Ірина Бережна , яка супроводжувала Шуфрича на тусовках. Під час приїзду голлівудської актриси Ольги Куриленко Нестор ні на крок не відходив від цієї зіркової українки. І в пресі відразу ж поповзли чутки про те, що між політиком і актрисою роман.\nАле виявляється, серед знайомих Нестора Івановича є і більш юні дівчата. Політик засвітився з довговолосою красунею на виході з дорогого київського ресторану. Нестор залишав день народження однієї своєї знайомої співачки. Шуфрич, як завжди, був одягнений в класичному стилі, а його молода супутниця, судячи з усього, вважає за краще молодіжний стиль: рожеві джинси, строката куртка і шпильки. Чарівна і сексапільна, вона ні на крок не відставала від міністра - брала його за руку, проникливо заглядала в очі. Парочка пройшла до машини Нестора і, сівши в неї, зникла. Як стало відомо пізніше, Шуфрич підкинув дівчину додому.\nБілявою красунею з ангельськими очима і витонченою фігурою, яка супроводжувала Нестора Івановича, виявилася Саша Шевченко , відома як одна з учасниць скандального руху FEMEN . Олександра весь свій час присвячує боротьбі за права жінок. Вона куратор національної програми по боротьбі з секс-туризмом і проституцією в Україні "Україна не бордель". Дівчина і її подружки часто стають героїнями теленовин.\nСаша - надзвичайно смілива і розкута дівчина, яка заради своїх ідей та інтересів піде на багато що. Відверте вбрання і епатажну поведінку. Панчішки, коротенькі плащики, міні-спідниці і неодмінно її улюблений яскраво-рожевий колір модного відтінку фуксія.\n↑ Нестор Шуфрич\n↑ Шуфрич Нестор. ДОСЬЄ\n↑ Шуфрич, Нестор\n↑ Регіонали повстали проти Сім'ї\n"У Шуфрича суд відібрав незаконно виділені 6 га землі під Києвом" / "Цензор.НЕТ"\nШуфрич побив Льовочкіна\nЗбуджений Шуфрич розбив губу Рудьковському\nГламурна політика: скандали, інтриги, розслідування ... - Словесна перепалка Шуфрича і Луценка після бійки за лаштунками шоу "Шустер LIFE"\n"Шуфрича побили в Одесі. Депутат із закривавленим обличчям намагався втекти, але його наздоганяли і валили на землю. ВІДЕО" / "Цензор.НЕТ"\n"" Чемодан, вокзал, Росія ", - Шуфрича закидали яйцями в Миколаєві. ВІДЕО" / "Цензор.НЕТ"\nо червня 22, 2017


Синоптики розповіли, що 18 грудня у Дніпрі очікується туман - ЗНАЙ ЮА\nПогода у Дніпрі 18 грудня: густий туман змусить містян грати в хованки\nСиноптики розповіли, що в середу, 18 грудня вологість повітря в Дніпрі складе від 93 до 100%. Вдень стовпчики термометрів показуватимуть від +5 до +6 градусів. Синоптики попереджають про погіршення видимості до 500 метрів.\nСхід сонця у цей день в Дніпрі буде спостерігатися у 07:25, захід можна побачити у 15:47.\n18 грудня відзначається день пам'яті преподобного Сави Освященного. Тривають Варваринські морози. У давнину говорили: "Сава стелить, Сава гвіздки гострить, Сава шлях засалить", що означало, що дороги ставали слизькими.\nУ цей день все ще спостерігали за димом: якщо він стовпом — на мороз; якщо без вітру б'є до землі — треба чекати снігу. А якщо на Саву дув сильний вітер, такого ж вітру слід було чекати протягом всієї решти місяця.\nРосійський окупант розповів, як полон в Україні врятував йому життя: дивом вдалося повернутися додому Валерій Жидков з "Квартал 95" показав, як Коля Сєрга несе службу в лавах ЗСУ: "Зустрів солдатика" Російські окупанти почали перекидати техніку і людей з Криму: збираються наступати в Запоріжжі Нумеролог Владислав Грицай сказав, коли закінчиться війна - місія України почалася: "Виповнюється пророцтво"


6.2.1. Цілі та процедура складання бюджетів - Бібліотека BukLib.net\nГоловна Менеджмент Менеджмент аграрних підприємств 6. РОЗРОБКА БЮДЖЕТІВ ЗА ЇХНІМИ ВИДАМИ 6.2. Виробничі бюджети у тваринництві 6.2.1. Цілі та процедура складання бюджетів\n6.2.1. Цілі та процедура складання бюджетів\nВиробничий бюджет у тваринництві — це перелік усіх запланованих доходів та витрат, пов’язаних з певним виробництвом продукції тваринництва, з метою визначення його очікуваної прибутковості. Бюджет розробляється в розрахунку на поголів’я, на голову тварин і на центнер основної продукції з метою порівняння прибутковості альтернативних виробництв та прийняття на основі цих даних управлінських рішень щодо доцільності їх здійснення. Потрібно зазначити, що бюджет відображає прибутковість виробництва загалом за певними видами продукції, а не окремими її складовими. Конкретне виробництво може мати кілька видів продукції, тоді як у бухгалтерському обліку зазначені види продукції розглядаються самостійно і прибутки розраховуються за кожним з них окремо.\nФормування виробничих бюджетів у тваринництві — це складніший процес, ніж складання бюджетів у рослинництві. Це\nпов’язано з тим, що в тваринництві цикл відгодівлі тварин не збігається з календарним роком. У зв’язку з цим виробничі бюджети тут доцільно складати на такий період: для молочного виробництва й бджолярства — на один рік, для всіх інших виробництв — на цикл відгодівлі та на один рік. Виробничі бюджети на цикл (порядок складання яких розглядається в даній статті) розраховуються як нормативні й визначають загальну прибутковість виробництва за визначеної кількості поголів’я. Під час створення виробничих бюджетів на рік нормативні варіанти на цикл виробництва коригуються відповідно до виробничих умов, що склалися в господарстві. Дане коригування стосується кількості тварин усіх статево-вікових груп на початок та кінець року згідно зі складеними таблицями руху поголів’я і відповідно витратами за цими групами, а також кількістю продукції, яку буде реалізовано.\nТривалість циклу відгодівлі дорівнює періоду відгодівлі, якщо молодняк закуповується за межами господарства або отримується від інших виробництв. Якщо ж він отримується від власного основного стада, тоді тривалість циклу відгодівлі дорівнюватиме періоду від отримання приплоду до реалізації відгодованого молодняку.\nВиробничі бюджети у тваринництві складаються з двох таблиць. У першій з них зазначаються та розраховуються вихідні дані, необхідні для безпосереднього складання бюджету (кількість поголів’я, його продуктивність, тривалість циклу відгодівлі, жива маса тварин при реалізації тощо). Друга таблиця — власне виробничий бюджет. Він складається з чотирьох частин: дохід (виручка), змінні, постійні витрати і результат.\nСкладання бюджету починається із заповнення першої таблиці. Спочатку, враховуючи ринкову ситуацію, а також умови, що склалися у тваринницькій галузі господарства (для існуючих виробництв), потрібно визначити доцільність здійснення виробництва. Потім, виходячи з наявності приміщень, робочої сили, забезпеченості кормами та іншими ресурсами, обчислюється кількість основного поголів’я або кількість тварин на вирощуванні й відгодівлі, якщо молодняк закуповується за межами господарства.\nДалі планується продуктивність тварин на підставі рівня їх годівлі, якості кормів, породного складу, середнього віку маточного поголів’я, технології вирощування та системи утримання.\nУ зв’язку з тим що на продуктивність худоби визначальний вплив має рівень їх годівлі, необхідно розробити повноцінні, збалансовані за протеїном раціони на підставі науково обґрунтованих показників залежності між рівнем споживання кормів та продуктивністю. Однак не варто планувати продуктивність, якої господарство не зможе реально досягти. Тому необхідно проаналізувати ситуацію, що склалася у виробництві на даний час (генетичний потенціал тварин, середній вік поголів’я тощо), а також ситуацію з кормовою базою (наявність різних видів кормів та їхня якість, можливість забезпечення оптимального рівня годівлі) і планувати продуктивність на основі проведеного аналізу.\nКількість вибракуваних тварин для реалізації у виробництвах, бюджети за якими розраховуються на цикл відгодівлі, дорівнюватиме добутку кількості поголів’я основного стада на відсоток вибракування, поділеному на кратність разів отримання приплоду за рік.\nКількість відгодованого молодняку для реалізації дорівнює кількості отриманого приплоду за мінусом кількості реалізованого\nмолочного поголів’я і кількості ремонтного молодняку, який буде використано на поновлення основного стада.\nКількість отриманих органічних добрив дорівнюватиме сумі органічних добрив, отриманих від молодняку на відгодівлі, та добрив, що отримані від основного стада. Кількість останніх визначається шляхом ділення їх загальної кількості за рік на кратність отримання приплоду за рік (для бюджетів, що розраховуються на цикл виробництва).\nДалі визначаються кінцеві види продукції, які буде одержано від даного виробництва. Такими видами продукції є: для молочного скотарства — молоко, телята, вибракувані корови, органіч-\nні добрива; для відгодівлі купленого молодняку й молодняку молоч-\nних корів — відгодований молодняк та органічні добрива; для м’ясного виробництва — відгодований молодняк, вибракувані м’ясні корови, органічні добрива; для свинарства — поросята для реалізації, відгодований молодняк свиней, ремонтний молодняк для племінного продажу, вибракувані свиноматки. Далі визначаються кількість та ціна реалізації даних видів продукції. Все це вказується у розділі «Дохід»: назва продукції — на місці слова Продукція, її кількість (загальна маса реалізованої продукції) — у колонці «Кількість», ціна за одиницю — у колонці «Ціна», а в колонці «Сума» розраховується загальний дохід, який дорівнює кількості, помноженій на ціну. Значення колонки «Сума на\n1 тварину» обчислюється шляхом ділення виручки від реалізації на кількість тварин.\nЩо стосується ціни кожного виду продукції, то вона повинна якнайточніше наближатися до можливої ринкової ціни за тими каналами реалізації, які господарство збирається використовувати. Слід зауважити, що частина продукції може направлятися на переробку, на корм тваринам, у рахунок оплати праці тощо.\nВ цьому випадку продукцію необхідно передавати за середніми цінами реалізації, тобто за цінами, за якими треба було б купувати дану продукцію у разі відсутності власної. Це виконується для того, щоб відобразити реальну прибутковість або збитковість кожного окремого виробництва, а не завищувати чи занижувати їх за рахунок інших. Таким чином, уся вироблена тваринницька продукція незалежно від того, реалізовується вона чи використовується для подальшого виробництва в господарстві, повинна оцінюватися за ціною реалізації.\nПісля визначення дохідної частини обчислюється другий розділ бюджету, в якому вказуються всі змінні витрати, пов’язані з даним виробництвом. Перш ніж розглядати елементи витрат, потрібно визначити види тварин, витрати за якими відносяться до кожного виду виробництва, та періоди, за які ці витрати обчислюються. У молочному виробництві видами продукції є молоко, телята, вибракувані корови й органічні добрива. Отже, тут усі витрати здійснюються на утримання корів, отримання приплоду, який буде передано на відгодівлю чи реалізовано, та на видалення гною. У зв’язку з тим що виробничі бюджети в молочному виробництві розраховуються на рік, витрати також розраховуються на такий самий період.\nУ м’ясних виробництвах продукцією є відгодований молодняк, молочне поголів’я для реалізації, вибракувані тварини, органічні добрива. Витрати на основне стадо дорівнюватимуть витратам на його утримання за рік, поділеним на кратність отримання приплоду за цей період. Витрати на вирощування молодняку обчислюються на тривалість циклу відгодівлі. Практика показує, що вирощування ремонтного стада часто технологічно не відрізняється від вирощування та відгодівлі молодняку, крім тривалішого періоду вирощування. У такому випадку вартість вирощування ремонтного стада дорівнюватиме вартості вирощування й відгодівлі молодняку на м’ясо плюс вартість утримання ремонтного молодняку в господарстві протягом додаткового часу. Наприклад, якщо нетелі знаходяться в господарстві до переводу в основне стадо в середньому на дев’ять місяців довше, ніж відгодовуються телята, то витрати на вирощування нетелей дорівнюватимуть сумі витрат на вирощування та відгодівлю молодняку і витрат за ці додаткові дев’ять місяців.\nЗмінними називають такі витрати, розмір яких безпосередньо залежить від масштабів виробництва продукції. У тваринництві до змінних витрат відносять: оплату праці постійних працівників, рівень якої безпосередньо пов’язаний з обсягом виробленої продукції; оплату праці найманих працівників (разом з доплатами та надбавками); витрати на корми, на ветеринарне обслуговування, роботи і послуги; технічний догляд та ремонт машин і обладнання галузі; оплату послуг інших організацій; витрати на реалізацію продукції. До їх складу ми пропонуємо віднести також плату за користування короткостроковими кредитами, необхідними для здійснення даного виробництва. Слід зазначити, що у випадку, коли господарство розраховується за придбані ресурси, роботи й послуги сторонніх організацій не грошима, а продукцією, сума витрат за цими статтями дорівнюватиме кількості поставленої господарством продукції, помноженій на її ринкову ціну, збільшену на витрати з доставки. Аналогічним чином обчислюються й витрати на оплату праці, якщо працівники отримують її в натуральному виразі.


Борис Ложкін: Євреї всього світу сумують за жертвами теракту в німецькому Галле - 112 Україна\nБорис Ложкін: Євреї всього світу сумують за жертвами теракту в німецькому Галле\nБорис Ложкін Фото з відкритих джерел\nТерористи, які горять ненавистю до євреїв, активізуються практично щороку в день, коли євреї відзначають свято Йом-Кіпур. Про це в Facebook написав голова Єврейської конфедерації України Борис Ложкін, коментуючи теракт, який стався у середу, 9 жовтня, в німецькому місті Галле, передає Інтерфакс-Україна.\n"Йом-Кіпур – не тільки найбільше свято для євреїв, а й день, коли, на жаль, правоохоронні органи змушені бути особливо пильними. Практично щороку в цей день по всьому світу активізуються терористи, які горять ненавистю до євреїв", – написав Ложкін.\nВін зазначив, що в середу місцева єврейська громада збиралася в синагозі для святкової молитви. Злочинець у камуфляжі, відкривши вогонь по людях, які перебували зовні, спробував також закласти вибухівку під двері синагоги й увірватися всередину. Ще один пакет вибухівки він закинув на єврейське кладовище, розміщене поряд із синагогою. Двоє осіб – чоловік та жінка – загинули на місці. Є й поранені.\nПоліція, за попередніми даними, вже затримала злочинця.\n"Євреї всього світу сумують разом з родичами жертв", – підкреслив голова Єврейської конфедерації України.\nЯк повідомляє Deutsche Welle, поліція закликала жителів міста упродовж дня не виходити на вулицю у зв’язку зі спецоперацією. Центральний вокзал Галле був зачинений, також було тимчасово припинено рух громадського транспорту.\nКрім того, біля будівель синагог у сусідніх з Галле містах, Лейпцигу і Дрездені, виставлено охорону – там стоять озброєні поліцейські. Пізніше також стало відомо про посилення охорони синагог у Берліні.


Євген Дога - 85! Ювілейний вечір маестро у Києві ᐉ Квиток на концерт Купити ᐉ Kontramarka.ua\nЄвген Дога - 85! Ювілейний вечір маестро\nАфіша Київ»КОНЦЕРТИ»Жовтневий палац»Євген Дога - 85! Ювілейни...\nЗамовити квитки на "Євген Дога - 85! Ювілейний вечір маестро"\nУ зв'язку із воєнним станом подію було перенесено, нову дату буде оголошено пізніше.\nЄвген Дога – 85! Ювілейний вечір маестро у Києві


Медіакритик Ярослав Зубченко: «Найважче у моїй роботі — шукати синоніми до поганих слів» - Детектор медіа.\nМедіакритик Ярослав Зубченко: «Найважче у моїй роботі — шукати синоніми до поганих слів»\nОглядач «Детектора медіа» про свої виробничі травми, політичні токшоу, олігархічні телеканали, жахливе кіно та залежність нинішньої влади від телебачення.\nЛюди, які важко сприймають будь-яку, навіть аргументовану критику, можуть запідозрити медіаоглядача Ярослава Зубченка в тому, що він — із категорії тих, хто сам не створив жодної телепрограми, а лише критикує інших. Ці підозри виявляться марними: ще в студентські роки Ярослав співпрацював із телеведучою Яніною Соколовою як редактор, готував питання для героїв її інтерв’ю, тож із власного досвіду знайомий із телевиробництвом.\nОстанні чотири роки Ярослав — член команди «Детектора медіа», знайомий читачам насамперед своїми іронічними моніторингами суспільно-політичних токшоу. «Я б сказав, що я займаюсь не так оцінкою роботи каналу і журналіста, як аналізом політичних маніпуляцій. В першу чергу я звертаю увагу на те, що канал намагається донести своїй аудиторії, а не на те, як він це робить», — так мій співрозмовник пояснює, що саме в його фокусі уваги.\nЧому Матвій Ганапольський та Савік Шустер далеко не найкращі модератори, а також чи залежна нинішня влада від телебачення й чи відчуває він свою впливовість як медіакритик — у дебютному інтерв’ю Ярослава Зубченка.\n— Ярославе, раз на тиждень ви робите моніторинг суспільно-політичних токшоу. Розкажіть, чи маєте ви власну технологію створення моніторингу?\n— Мабуть, Бог є, тому я роблю моніторинг токшоу лише двічі на місяць, а ще двічі робить мій «колега по нещастю» Олександр Крумін. А технологія моя печерно-примітивна: я сідаю, вмикаю токшоу і його дивлюся. Щоправда, на подвійній швидкості на ютубі, тому що треба мати якусь совість і здоров’я своє берегти. Крім того, найдовші токшоу тривають близько шести годин. Це означає, що весь робочий день може піти на перегляд. Я дивлюся, занотовую таймкоди з чимось поганим / цікавим / хорошим і потім на основі цього пишу текст. Ми моніторимо, по-перше, найвпливовіші токшоу (наприклад, «Свобода слова Савіка Шустера», в неї багато переглядів), а по-друге, найтрешовіші, наприклад, із каналів Медведчука.\nРаніше ми працювали з розшифровками, тому робили моніторинги із запізненням на тиждень. Але під час президентських виборів 2019 року виникла потреба, щоб текст моніторингу виходив терміновіше, і я на своє нещастя запропонував дивитися токшоу, а не чекати на розшифровку. Відтоді в нас немає перерви в тиждень між програмою і текстом про неї. Звісно, розшифровка значно полегшувала роботу: легше було цитувати спікерів, помітити ключові слова.\n— Вас розважають українські суспільно-політичні токшоу?\n— Так, інакше я б уже припинив це робити. Тут доречна метафора із серфінгом: ти можеш іти проти хвиль і вони тебе будуть збивати з ніг, або ти можеш стати на дошку й ковзати. Я сприймаю телебачення з іронією. Буває, в «Детекторі медіа» мені дають якусь тему із коментарем «є що висміяти». Ті, хто мене давно знає, в курсі, що в мене іронічний підхід до написання текстів із різних тем. Іронія — це зазвичай плюс, дуже рідко вона буває мінусом. Наприклад, коли тема дуже серйозна. Здебільшого я пишу про політиків, які намагаються апелювати до емоцій виборців, не зважаючи на тему. Те, що вони несуть, — абсолютний абсурд.\nНаприклад, «колгоспниця Медведчука» Ірина Паламар, яка коментує міжнародну політику. Вона якось сказала, що збиття українського літака в Ірані — це частина змагання між республіканцями та демократами в США за крісло президента. Тема дуже серйозна, загинули люди, і коли таке несуть, це просто неможливо серйозно висвітлювати. Але тут є момент самоцензури, коли ти намагаєшся не воювати з людьми їхньою зброєю. Взагалі величезна проблема з мовою ворожнечі. Я думаю, що найважче в моїй роботі — це шукати синоніми до поганих слів, евфемізми, які б передавали мої думки про цей треш.\n— Іронію викликають лише гості програми чи ведучі й журналісти теж?\n— Це непросте питання. Якщо журналіст зовсім непомітний у кадрі, це проблема, тому що він має бути модератором, вчасно забирати чи передавати слово. Якщо його немає, як, наприклад, часто Савіка Шустера просто немає в студії, все перетворюється на хаос. Якщо він гіперактивний, як, наприклад, Матвій Ганапольський, шоу перетворюється на його бенефіс, і гості на його фоні зникають; це заважає програмі. Золота середина — коли журналіст непомітний як особистість, але дуже помітний у дискусії, тому що він її модерує.\nМій улюблений ведучий — Вадим Карп’як, який веде «Свободу слова» на ICTV. В нього був «темний період» в житті перед президентськими виборами, коли «Свободу слова» фактично здавали в оренду різним партіям. Приходив Порошенко і вісім лояльних до нього людей, і вони ставили йому правильні питання, а він відповідав на них пафосними промовами. Потім у такому самому форматі приходила Тимошенко, потім — Смешко. Це було дуже сумно. Але зараз «Свобода слова» розігналася, тепер там майже хардтоки відбуваються. Ведучий втручається, перебиває, не просто ставить запитання, а намагається отримати відповідь.\n— Де ви навчалися? Що вас мотивувало вибрати саме цю спеціальність?\n— Я навчався в Інституті журналістики Київського національного університету імені Шевченка. Я би сказав, що в моєму становленні як журналіста є два етапи. Перший пов’язаний з тим, що я дуже погано пишу вірші. Коли я навчався в класі шостому, моя мама вирішила здати мене в гурток поезії, щоб талант не пропадав дарма. І в перший же день мені заявили, що для поезії я не годжуся, але запропонували спробувати себе в гуртку журналістики. І мені це сподобалось, я непогано писав і став думати про вступ до Інституту журналістики. Я вступив і було класно, але, думаю, справді я зрозумів, що таке журналістика, і захотів бути журналістом, який робить щось більше, ніж просто пише тексти, після серіалу «Ньюзрум» Аарона Соркіна. Це серіал про людей, які намагаються бути журналістами всупереч цензурі. Вони працюють журналістами, тому що не можуть працювати кимось іншим, вони відчувають свою відповідальність. Я зрозумів, що журналістом бути важливо. Крім того, коли я навчався на першому курсі, почалася Революція гідності, і я зрозумів, що державі потрібні журналісти.\n— Але нинішня влада каже, що не потребує журналістів, щоб говорити із суспільством.\n— Може, вона обійдеться без новинарів, але не без аналітиків. А так із кожною новою владою ти більше й більше розумієш, що державі потрібні журналісти, хтось, хто буде інтерпретувати події.\nІнститут журналістики — це місце, куди треба йти із правильними очікуваннями. В мене вони були неправильні. Я думав, що там вчать бути журналістом. Там цього справді вчать, якби ми були журналістами, наприклад, у 1941 році, але не сучасними журналістами. Але Інститут журналістики — це місце, де можна знайти багато однодумців. Це хороше місце для дружби, встановлення зв’язків та, можливо, для працевлаштування.\n— В якій редакції ви здобули свій перший журналістський досвід?\n— Мої друзі працювали у виданні, яке писало про кіно, вони отримували преспокази і ходили дивитися фільми на два дні раніше, ніж я. А я — кіноман, для мене це було важливо, я теж хотів мати преспокази. Я був на третьому курсі, тобто нічого важливого в моєму житті ще не відбувалося, і я міг обрати будь-яку роботу. Обрав програму «Кіно з Яніною Соколовою», де займався питаннями до гостей. Отримав свої преспокази і був щасливий. А потім Яніна запускала нову програму інтерв’ю й покликала мене бути редактором. Я, до речі, вигадав назву «Рандеву» — це величезне досягнення у моєму житті :) Одним словом, вдень я ходив в інститут і вивчав, що таке замітка, а ввечері готував питання для голови Нацбанку Валерії Гонтаревої.\nЦя програма, як і будь-яка програма інтерв’ю, була нестабільною. В перший раз я поїхав кататися на лижах і мені подзвонили, коли я був прямо на спуску, і сказали: «Завтра інтерв’ю, роби, що хочеш». Я пішов звідти, по-перше, тому, що незручно було працювати без вихідних, по-друге, мені не хотілося писати запитання для інших — я хотів, щоби під текстами стояло моє ім’я.\nТак я знайшов роботу в «Детекторі медіа». Відіслав резюме, мене запросили взяти участь у проєкті як одного з дослідників української журналістської освіти, а далі запропонували роботу. Я займався тим, що адаптував моніторинги теленовин, які робить Зоя Красовська, для широкої аудиторії. Вибирав із купи фактів та висновків кілька найцікавіших і робив із цього два окремих тексти. Через кілька років я дізнався, що мої тексти були жахливими, і від співпраці зі мною спершу думали відмовитись, але щось таки завадило цьому. А потім я просто скористався порадою, яку не пригадую, де почув: почав робити більше, ніж мене просили. Мене просили зробити адаптацію, додати фактів і зробити текст, а я робив додатковий аналіз, шукав ще якісь там факти і врешті це перетворилося на повноцінні матеріали.\n— На якому етапі ви зрозуміли, що журналістські стандарти — це важливо?\n— Ще на стадії навчання. У нас колись була дискусія про те, що відрізняє блогерів від журналістів. В одних є стандарти і відповідальність, в інших немає ні того, ані іншого. Стандарти — це те, що робить журналістику журналістикою, і я ніколи не розглядав журналістику поза стандартами. Я здивований, як багато людей цього не розуміють. Чому не розуміють? Так простіше. Легше зробити новину з одною позицією, ніж шукати інші позиції, брати коментарі експертів. Плюс (я теж цим грішу, але я не пишу новин) всі люблять пхати свою думку в текст. Так матеріал краще читатимуть, погляньмо правді в очі, ми як суспільство все більше схиляємося до інфотейнменту. В мене є багато знайомих, які думають, що стандарти застарілі, дотримання стандартів робить інформацію дуже сухою, нецікавою читачам.\n— Ви вважаєте себе медіакритиком?\n— Я роблю багато всього, і одна частина з того, що я роблю, — це медіакритика. Я би сказав, що я займаюся не так оцінкою роботи каналу і журналіста, як аналізом політичних маніпуляцій. В першу чергу я звертаю увагу на те, що канал намагається донести своїй аудиторії, а не на те, як він це робить. Я гадки не маю, як правильно ставити світло в кадрі, й цього не оцінюю. А от коли, наприклад, Савік Шустер робить програму про енергетику і в студію приходять люди Ахметова, а опонентів немає, — це те, чим я займаюся. Помічаю такі речі, пояснюю, чому це погано.\n— А є на сучасному українському телебаченні якісний інфотейнмент, на вашу думку?\n— Ні. Якісний інфотейнмент передбачає дві важливі складові: інформацію і розваги. Є класні програми, де є інформація, як «Зворотній відлік» на «UA: Першому». І є програми, де є розваги. Немає програми, яка це поєднує.\nАмериканський телеведучий Джон Стюарт із 1998 року робив пародії на випуски новин. Вони брали справжню інформацію, але подавали її в розважальному форматі. При цьому вони не брехали, інформація була збалансованою. І ось 2009 року американці назвали Джона Стюарта телеведучим, якому найбільше довіряють. Так, він пародіював новини, але він був популярним і займався просвітництвом. Зараз таким займається, наприклад, Джон Олівер, ведучий Last Week Tonight на HBO. Він бере дуже важкі теми, наприклад, безробіття, але вперемішку із жартами, жвавою подачею, яскравими образами і, крім того, всіма грошима HBO. Це виглядає дуже класно. В нас такі програми якщо й виникають, то швидко закриваються, і це біда, бо це те, що справді потрібно Україні.\nТут є дві проблеми. Перша — це зірки. Те, що цікаво глядачам у такому форматі, — це зіркові інтерв’ю. Проблема не в питаннях журналістів, проблема в самих наших зірках. Вони просто не виховані в цій культурі, не готові до подібних форматів, не вміють так подавати інформацію. І намагаються бути поза політикою, на відміну від американських. А друга проблема в тому, що телевізійники роблять завеликий акцент на розвагах і замалий — на інформації.\n— Ви відчуваєте свою впливовість?\n— Я думаю, багато що з того, що ми робимо на «Детекторі медіа», — це приречена праця. Я впливаю на журналістів, які, по-перше, нормально ставляться до критики, а по-друге, можуть змінитися. Наприклад, коли ми пишемо про прорахунки Суспільного, воно може зреагувати. Але коли ми щотижня пишемо про якусь фігню на каналах Медведчука, або на Прямому, або на будь-якому олігархічному каналі, реакції немає. Там журналісти в принципі ні на що не впливають і роблять дурню не тому, що вони погані, а тому, що їм ставлять таке завдання. Жоден олігарх не зробить свій канал чесним і якісним, тому що весь сенс його існування — в тому, щоб він таким не був.\nЯ би сказав, що здебільшого мої тексти скеровані на глядачів, а не на самих журналістів. Щоби глядачі бачили, кому можна вірити, бачили фейки, які часто повторюються, й розуміли, що це неправда, ставали більш медіаграмотними.\n— Впливати на свідомість телеаудиторії — це і є те, що вас мотивує?\n— Трохи пафосно звучить, але так. Я навчався на військовій кафедрі. Там дуже патріотична атмосфера, й у нас була політінформація, коли треба було розповідати новини своїм колегам по взводу. Виходить до трибуни хлопець і цитує Шарія. На повному серйозі. Коли ти таке бачиш, то потім працюєш удвічі старанніше, бо якщо безумство аж туди просочується, страшно подумати, як багато його в інших місцях.\n— Ви казали, що хочете працювати на себе. Наскільки це вдається в «Детекторі медіа»?\n— На щастя, в «Детекторі медіа» немає цензури, тому я досі тут працюю. Це класно, коли ти не залежиш від олігархів чи політиків. Авжеж, на думку коментаторів у соцмережах, ми всі працюємо на Сороса, а ще під моїми текстами щотижня з’являються звинувачення, що я працюю на Медведчука, Зеленського, Порошенка та ін. Про кого написав, проти того і працюю. Думаю, що за чотири роки в «Детекторі медіа» найбільше «політичне» втручання в мій текст було, коли я писав про благодійників, які піарилися на коронавірусі, і взяв на титульну картинку фото з Порошенком. Мене попросили його змінити, бо в тексті йдеться про багатьох, а на картинці — тільки Порошенко. Я додав на картинку інших. А так я вільно пишу і жартую про всіх.\n— Як часто ви отримуєте гнівні відгуки на свої тексти від героїв ваших публікацій?\n— Майже не отримуємо інших. На ICTV виходила програма «Нові лідери». Перший випуск був стрьомним, схожим на реаліті-шоу, а не на якісну конструктивну програму. Я про це написав і вони відповіли, мовляв, дякуємо за критику, ми врахуємо ваші зауваження. І врахували.\nМинулого року було інтерв’ю Порошенка на Суспільному, воно було погане, я про це написав і нам із Суспільного подякували. Не автори програми, а інші люди із Суспільного. Це приємні випадки, але вони виняткові. А армія тих, кого я образив, велика. Нещодавно ведучий «України 24» (а до того — каналів Медведчука) Василь Голованов написав особисто Наталії Лигачовій: мовляв, чому Ярослав Зубченко так на мене вз’ївся, я що йому, в борщ плюнув?\nНайбільш популярний закид — що ми про них пишемо, а про інших, ще гірших, не пишемо. Хоча в одному тексті про всіх бути не може. Бувають закиди, що ми дарма звинувачуємо їх у проросійськості, що ми не розуміємо, про що пишемо.\nЯк мені з цим живеться? Нормально. А з людьми, яких я справді образив, бо було за що, я просто не спілкуюся. Про що мені говорити, наприклад, з Діаною Панченко?\n— У своїх текстах ви буваєте суб’єктивним. Чим ви це балансуєте?\n— Я відштовхуюсь від двох речей. По-перше, чи є в мене фактаж, який доводить мої твердження. Наприклад, хтось каже, що більшість українців російськомовні. Для початку я знаходжу соціологію. Якщо є чіткий факт, що більшість українців насправді є україномовними, то вже на підставі цього можу вставити у текст жарт, який висміює цю думку, і даю посилання на правду.\nА по-друге, коли є системність. Якщо є якась людина і вона вперше дозволяє собі якусь дурню, я намагаюся не бути критичним, бо всі помиляються. Але коли це системно, коли це шостий рецидив поспіль, я дозволяю собі бути емоційним. І ще я дозволяю собі бути емоційним, коли йдеться про прямий сепаратизм або коли чую образи на адресу військових.\n— Наскільки важливою для вас є співпраця із редактором, який вичитує ваш текст?\n— Через специфіку моїх текстів (моніторинги, огляди, колонки) я рідко працюю над ними з редактором. І буває, що мені справді не вистачає такої «співпраці». Наприклад, коли пробую в матеріалі щось нове й не знаю, чи воно комусь зайшло. З іншого боку, шефредакторка Наталія Лигачова багато працює зі мною як автором. Інколи навіть забагато :) Тільки з останнього мені пропонували вести телеграм-канал, відеоблог на ютубі та бути спікером у ClubHouse.\n— Чи підтримуєте похід журналістів у політику?\n— Коли Сергій Рахманін пішов у політику, це було класно. Він розумна людина, знає, про що говорить, він колишній журналіст, але на токшоу, наприклад, він є найбільш конструктивним, підготовленим спікером. Нещодавно у «Праві на владу» на «1+1» обговорювали НАТО і Рахманін з усіх політиків, військових експертів, профільних чиновників найбільше знав, цитував і давав інформації. Я прямо відчуваю, як він тягне державу вперед у правильному напрямку.\nЄ журналісти, яким пощастило менше. Наприклад, Ольга Василевська-Смаглюк. Вона не те щоб була проривною журналісткою, але тепер просто подає правки до «антиколомойського» закону. Я думаю, що для якості політики від журналістів небагато користі, але якщо вони добре формулюють думки і в них правильна позиція, то в них виходить бути суспільними адвокатами важливих ініціатив. В Україні є багато питань, які погано артикульовані в суспільстві. От нещодавно було 8 березня, Марш за права жінок, а в нас досі зависає історія зі Стамбульською конвенцією, яку блокує Рада церков та різні гомофоби. Було б добре, якби в цієї теми був хороший адвокат, який уміє правильно подавати інформацію. Бо є багато політиків, які начебто мають адекватну позицію, але не вміють її висловлювати або навіть дискредитують її своїми висловлюваннями. І це катастрофа. До речі, чому я обурююсь, коли представники влади ходять на канали пропагандистів, наприклад, на канал «Наш». Цей канал ні на що не впливає, там висловлювати свою думку немає сенсу.\n— А ви за закриття цього каналу?\n— Думаю, що мене можуть засудити, якщо я скажу «так». Все має бути за законом. (12 лютого Нацрада призначила перевірку телеканалу «Наш» через ефір із колишнім прем’єр-міністром Миколою Азаровим. Зі свого боку канал просить суд визнати протиправним це рішення Нацради. — Ред.) «Наш» — жахливий канал, це як порнопародія на канали Медведчука, тобто на «Нашому» все те саме, але ще більш кричуще емоційне. Таке враження, що Євгеній Мураєв хоче бути новим кумом Путіна або балотується в пахани «ЛДНР». Наприклад, в ефір «Нашого» включають Родіона Мірошника, представника окупаційної адміністрації Луганська. І в студії є представник влади, якийсь другорядний «слуга народу». Ведучий Макс Назаров каже, мовляв, давайте, як у Мінську, проведемо перемовини. По-перше, в Мінську немає перемовин із терористами. Тристороння контактна група — це Росія, Україна і ОБСЄ. По-друге, ми не ведемо переговорів із терористами. І цей представник влади наче намагається зробити хорошу справу, але в нього страшні проблеми з відстоюванням своєї позиції. І він дивиться на Мірошника й питає: «А чого добиваються ваші республіки?» І це — готова картинка для пропаганди: ось чинний нардеп від влади питає в терориста про його вимоги.\n— Наскільки нинішня влада залежить від телебачення?\n— Я не політолог, але в мене таке враження, що вони думають, що залежать. Я колись писав про Ірину Верещук, яка ходила на найбільш забиті канали на ютубі. Навіщо це робити? Ви ж представники влади, ходіть на Суспільне, на «Радіо Свобода», на «Українську правду». Політиків дуже багато і всім потрібна публічність.\nА ось наскільки сьогодні реально телебачення впливає на політику? Я би сказав, що не так сильно, як колись. Ось, наприклад, Олег Ляшко. Коли в нього був весь можливий піар на найбільш популярному в нас каналі «Україна», він програв вибори. І це далеко не єдиний приклад, згадайте того ж Андрія Пальчевського, який піарився на каналах Медведчука. Телебачення більше немає вирішального впливу на виборця, але, здається, політики досі думають, що має. Але телебачення досі формує порядок денний, люди на кухнях досі говорять про те, про що говорить Савік Шустер у себе в студії. І це проблема, тому що коли олігархи вибирають теми для токшоу, ці теми стають темами для розмов у громадському транспорті. А олігархи вибирають ті теми, які їм вигідні. Те, що вигідно олігархам, рідко вигідно громадянам. Тема захисту російської мови цікавить 2 % українців, тим не менш певні ЗМІ її обговорюють щотижня.\n— Чи відбулися в Україні після Революції гідності незворотні зміни?\n— Так. По-перше, Революція гідності стала точкою неповернення. Ми ніколи не повернемося до стану, який був до цих подій. Жодна армія не зупинить ідею, час якої настав, як написав Гюго, а пізніше повторив Степан Бандера. Дуже багато моїх однолітків і людей інших поколінь усвідомили, чого вони хочуть. Часто здавалося, що немає ніякої української ідеї, а тепер люди побачили, якою ця ідея може бути. Крім того, люди повірили у свою силу. Режим Януковича здавався непереможним і все одно українці зібралися і змогли його знести.\nКрім того, я думаю, Революція гідності дуже сильно вплинула на мотивацію людей, зробила їх ініціативнішими — починаючи від купи бізнесів, які відкрилися, закінчуючи медіа, які встали на ноги завдяки Революції. Ми не просто оголосили, що Україна — це Європа, але й кожен із нас став самостійнішим, ми стали менше дивитися на державу й політиків і більше дивитися, що ми можемо зробити самі. В перші тижні після Революції гідності мої знайомі клялися принципово не давати хабарі. Це було буквально пробудження гідності, і хоча з часом деякі повернулися до зручнішого способу життя, але, думаю, той імпульс ніколи не згасне.\nМені не до вподоби шароварництво, мені не подобається, коли ми робимо акцент на подіях давно минулої епохи. Тепер у нас є інша подія, про яку ми можемо сказати світові, відповідаючи на запитання, хто такі українці. Це вже не люди, які ходять у шароварах, їдять борщ та декламують Шевченка, а ті, хто взяв державу у свої руки, коли в них намагались її забрати.\nАле одна з наших найбільших проблем досі — олігархічні ЗМІ. Як їх перемогти? З цими ЗМІ важко конкурувати, вони монополісти. І навіть якщо конкурувати, вони все одно існуватимуть. Закрили абсолютну пропаганду, канали Медведчука, і то знаходяться люди, які говорять про тиск на свободу слова. Якщо ми закриємо «Плюси» або СТБ, що трапиться? Ми не можемо націоналізувати олігархічні канали, не можемо їх закрити, не можемо (принаймні, це дуже складно) щось зробити з їхніми власниками.\nАле ми йдемо до того, що телебачення буде менш впливовим, інтернет витісняє ефір. В інтернеті легше бути незалежним, тому що сервери й людина, яка набирає новини, коштують дешевше, ніж прямоефірна цілодобова трансляція. Не думаю, що ми зможемо перемогти олігархічні канали, але сам час перемагає телебаченння. А наші олігархи в принципі не схильні до технологій, тож ми просто всі емігруємо туди, куди олігархи не зможуть із нами піти.\n— Чим іще, крім журналістики, ви би хотіли займатися?\n— Мені подобаються кіно та астронавтика/астрофізика. Я намагаюся інтегрувати тексти про кіно у свою роботу. Коли в мене є час між виборами і черговою катастрофою, пишу про кіно.\n— Що з останніх українських фільмів вам особливо запам’яталось?\n— Буду банальним: «Мої думки тихі». Я подивився і подумав: «О, це кіно!» без скидок на те, що це український фільм. А в негативному сенсі мене вразили «Свінгери-2». Я намагаюся робити блог про кіно і для чергового відео подивився кілька фільмів. «Свінгери-2» — це фільм, знятий в одній квартирі за кілька днів, і він ґрунтується на тому, що пеніс називають іншими словами. Враження, що це імпровізація, але дуже низького рівня. Таке кіно взагалі не повинно існувати.\n— Вам подобається, що в Україні знімають багато стрічок патріотичного спрямування?\n— Я думаю, це потреба часу. Зараз Україні необхідні патріотичні історії, тому що в нас намагаються фізично та інформаційно забрати державу. Ми повинні її відстоювати, і для цього потрібна мотивація. Крім того, війна завжди надихала людей на творчість. Але якщо ми абстрагуємось від ситуації, в якій є зараз, я думаю, що цінніші фільми не про захист і відстоювання України як держави, а про універсальні цінності. Бракує розуміння, за що ми воюємо. Чому б нам просто не віддати свою країну Росії? Далі має бути відповідь: тому що Росія — це жахливий тоталітарний совок, тому що Росія порушує права людини й розв’язує агресію проти інших держав, тому що Росія — за імперіалізм. Я думаю, що про це мають бути українські фільми. Я не можу сказати, що бачив усі наші фільми на патріотичну тематику, але в мене склалося враження, що ідеали в них недостатньо артикульовані. Наприклад, у «Кіборгах» не вистачає, як на мене, центральної ідеї або якоїсь цінності щодо того, чому ми захищаємось і що ми захищаємо. Не тільки своїх близьких, а й нашу спільну ідею, яка об’єднує всіх українців.\nФото — Максим Поліщук\nМитя Раевский, «Бабель»: «Я — верующий, но у меня нет проблем с тем, чтобы писать об однополых браках»\nАнастасія Руденко: «Журналістиці рішень дуже пішла би на користь солідарність усередині медіаспільноти»\nДіана Манучарян: «Якщо ти пишеш про конфлікти, ти маєш бути конфліктологом»\nМаксим Савчук, «Схеми»: «Над палацом Петра Порошенка було легше підняти квадрoкоптер, ніж над маєтком Медведчука»\n«30 до 30: Хто творить майбутнє медіа»: фоторепортаж із вручення премії\nВідеограф «Громадського» Колян Пастико: «Я став оператором завдяки спирту»\nДмитро Джулай: «Ми на "Радіо Свобода" намагаємося не вражати, а розповідати чесні історії, які самі по собі вражають»\nВиола Бурда, «Громадське радіо»: «Качественная информация – это то, что нужно, чтобы выстроить как-то по-другому свою жизнь»\nВедуча Суспільної студії Ольга Сніцарчук: «"Ні" має бути твоїм улюбленим словом»\nДанило Мокрик: «Мені дуже складно сприймати як журналістику те, що відбувається на 95 % українського медіапростору»\nЖурналист «Зеркала недели. Украина» Инна Ведерникова: «Знания о происходящих в стране процессах умножают печаль»\nСоціальна репортерка «Бабеля» Катерина Коваленко: «У проросійських ЗМІ або в "Стране" мені було би соромно працювати»\nРедакторка телепрограми «Крим. Реалії» Анжеліка Руденко: «Наш проєкт потрібний в Криму»\n424 дн. тому\nКакая умничка этот автор, ну просто душка! Лучше него никто не пишет на Детекторе, остальные пусть повесяца:)))


Відгуки про автомобілях, відгуки про компанії, відгуки МЕГАРЕНТ, відгуки MEGARENT, відгуки\nОренда авто - Posts - Відгуки - новий функціонал на нашому сайті Мегарент\nШановні клієнти! З радістю повідомляємо Вам, про появу нової фунції на нашому сайті megarent.ua, "ВІДГУКИ". Тепер, Ви можете залишити відгук про орендованому Вами автомобілі, його плюси і мінуси, переваги і недоліки.\nЦі відгуки дадуть можливість нашим майбутнім клієнтам і Вам, легше визначитися з маркою і моделлю бажаного автомобіля для оренди, бач їх так багато в нашому автопарку ...\nЗробити це можна вибравши конкретний автомобіль зі списку в розділі «автопарк» або вибравши машину в розділі класів авто (оренда авто «економ клас»; оренда авто «середній клас»; прокат «бізнес клас»; прокат «преміум клас»; оренда «позашляховики & Suv; оренда «мінівени»)\nПісля вибору конкретного автомобіля (наприклад Toyota Corolla), опускаємося в самий низ сторінки до інформації про продукт автомобіля і бачимо пункт - «ВІДГУКИ», заповнюємо цю не складну форму своїми даними і текстом самого відкликання, ставимо рейтинг авто від 1 до 5 зірок і натискаємо - > «відправити». Незабаром Ваш відгук буде перевірений і опублікований.\nСистема враховує всі відгуки і змінює рейтинг автомобіля автоматично! У загальному списку автомобілів Ви зможете відразу побачити середню оцінку автомобіля (від 1 до 5 зірок), що робить вибір автомобіля в прокат простіше просто!\nДякую за Вашу увагу і відгуки про наших автомобілях, завжди раді бачити Вас знову!\nЗ повагою, прокат автомобілів MEGARENT.


Забруднення повітря викликає серйозні зміни в роботі серця. Politeka\nЗабруднення повітря викликає серйозні зміни в роботі серця\n24 жовтня, 21:30\nПроведено нове дослідження, яке виявило зв’язок між забрудненням повітря і порушенням роботи серця людини. Медики часто вважають, що причинами хвороб серця є генетичні чинники або спосіб життя. Тепер вчені визначили, що повітря, яке ми щодня вдихаємо в місті, також може служити однією з головних причин розвитку серцевих проблем\nБільшість учасників дослідження проживало за межами великих британських міст, але виявилася чіткий зв’язок між тими, хто жив поблизу від завантажених доріг і піддавався впливу двоокису азоту, а також порушеннями в розвитку правого і лівого шлуночка серця, які є важливими насосами цього органу. Хоча добровольці були зовні здоровими і не проявляли ніяких симптомів, зміни в роботі їх серця через шкідливих викидів були схожі на ранні ознаки серцевої недостатності.\nВідзначимо, щоб уникнути виникнення захворювань серця, необхідно:\nДотримуйтеся корисного для серця і здоров’я харчування.\nЗменшіть рівень споживаних жирів: калорії, отримані з жиру, повинні складати менше 30% всіх спожитих за день калорій.\nЗнизьте рівень холестерину в крові до рівня, що, особливо це стосується холестерину.\nРегулярно займайтеся фізичними вправами: це знизить ризик виникнення серцевого захворювання.\nКонтролюйте кров’яний тиск і цукровий діабет: якщо ви хворі на діабет, стежте за рівнем цукру в крові щодня.\nЩодня приймайте невелику дозу аспірину: це може знизити ризик виникнення серцевого нападу.\nНагадаємо, як брудне повітря впливає на організм. Самі того не підозрюючи, ми створюємо отруєну повітряне середовище, в якій перебуваємо мінімум 12-15 годин в день, у себе вдома. Такий же брудне повітря в автомобілі і в офісі, в результаті 90% свого часу людина живе в тому середовищі, де навіть за санітарними нормами будь-яка жива істота бути не повинно. За даними Державної служби з надзвичайних ситуацій, 1 серпня в Києві концентрація шкідливих речовин в повітрі в кілька разів перевищила гранично допустимі показники. В першу чергу, це пов’язано з сильною спекою.\nЯк повідомляла Politeka, повітря змінює склад крові: повітря в Києві отруєний, загрожує навіть летальний результат. У Києві виявили крайній рівень забрудненості повітря міста, це загрожує серйозними проблемами зі здоров’ям і навіть смертю.\nТакож Politeka писала, про серцеве захворювання: основні ознаки. Дуже часто серцево-судинні захворювання розвиваються повільно і тому можуть залишатися тривалий час непоміченими. Найчастіше про те, що у нього проблеми з серцем людина дізнається раптово, коли вже пізно що-небудь робити для запобігання патології. Хвороби серця часто називають «мовчазними вбивцями», які починаються безсимптомно або мають ледь помітні ознаки.


Після виснажливої літньої спеки нарешті прийшов лагідно-прохолодний вересень. Чому б не відсвяткувати початок осені горнятком запашного чаю, яблучним пирогом та цікавою… книгою чи кінострічкою? Що ж обрати?\nПрацівники Центральної бібліотеки ім. В.Г. Короленка пропонують такий варіант – спробуйте сполучити! Беріть книгу, яку було екранізовано, читайте, дивіться фільм, порівнюйте, обговорюйте з друзями! А вереснева рейтингова виставка «ТОП-5 книг, вартих вашої уваги» стане для вас своєрідною підказкою у непростому питанні: «Що ж обрати?».\nУ першу чергу, звісно, звертаємо увагу на свого, українського, автора. Роман Андрія Кокотюхи «Червоний» читачам вже знайомий. Ще у 2012 році книга отримала спеціальну відзнаку за найкращий історико-патріотичний твір на Міжнародному літературному конкурсі «Коронація слова». Але прем’єра однойменного фільму, що відбулася наприкінці серпня 2017 року, - це чудовий привід перечитати або у перше ознайомитися з історією воїна УПА Данила Червоного, що пройшов ГУЛАГ . І самостійно віднайти відповідь на питання: хто ж він – герой? Бандит? Жива легенда?\nДо речі – якщо шукати відповіді на заплутані питання вам до вподоби – зверніть увагу на британську письменницю Полу Хокінс та її роман «Девушка в поезде». Книга утримувала за собою перший рядок списку бестеслерів за версією The New York Times впродовж 13 тижнів – від 1 лютого до 26 квітня 2015 року. А наступного року на екрани вийшов однойменний драматичний трилер. Тут є усе, аби полоскотати нерви – зникнення і таємниці, детективна лінія та сімейні драми, які вкотре доводять, що не варто заздрити чужому щастю. Адже за красивою «картинкою» може ховатися що завгодно!\nА ось іще цікавинка – книга, що народилася з англійського серіалу «Вбивство на пляжі»(«Бродчорч»), який підкорив поціновувачів детективного жанру в усьому світі. Зваживши на таку популярність, автор серіалу Кріс Чінбал створив його паперову, «концентровану» версію – роман «Убийство на пляже», у якому події так само розгортаються навколо розслідування смерті 11-річного хлопчика. І події ці зачіпають чи не кожну родину у невеличкому прибережному містечку Бродчорч. Що ж станеться, коли таємницю буде розкрито?\nЩе один англієць, який увійшов до вересневого рейтингу – Ніл Гейман. Його «Коралина» хоч і отримала премію Брема Стокера як найкращий твір для юних читачів (2002), буде цікава і дорослим – тим, хто любить страшні казки, містику та специфічний англійський гумор. Це історія допитливої та упертої – як усі підлітки – дівчинки на ім’я Кораліна Джонс, яка разом з батьками переїхала в старий будинок. Одного разу Кораліна знаходить замкнені двері в кімнаті на нижньому поверсі. Чи варто казати, що саме за ними на дівчинку чекають моторошні пригоди? Високо оцінюється і кіноадаптація твору – ляльковий мультиплікаційний фільм «Кораліна в Країні Жахів» у світовому прокаті зібрав близько 124 млн доларів та був номінований на премію «Оскар».\nЗавершує рейтинговий список роман американської письменниці Вероніки Рот «Дивергент». Перша частина трилогії стала основою для однойменного американського постапокаліптичного пригодницького бойовика. І у книзі, і в фільмі зображено світ майбутнього, у якому суспільство поділено на 5 фракцій. У 16 років кожен підліток проходить тест, яким визначається, у якій фракції людина перебуватиме до кінця життя. Головна героїня – 16-річна дівчина – робить вибір, який змінює не лише її майбутнє, а й несе за собою нестримний вир пригод. Роман відзначено численними нагородами.\nТож – якому жанрові, авторові, твору віддасте перевагу саме ви? Приходьте до бібліотеки, гортаєте сторінки, знайомтеся із книгами «наживо».\nОбирайте, читайте, переглядайте кіноверсії – та насолоджуйтеся!


Зарядний пристрій гнучкий швидкий BMW типу E + F (10A)\n> Зарядний пристрій гнучкий швидкий BMW типу E + F (10A)\nКод продукту: 61905A13822\nЗавдяки гнучкому швидкому зарядному пристрою всі транспортні засоби BEV (акумуляторний електричний транспортний засіб) і PHEV (гібридний електричний транспортний засіб із підключенням до мережі) можна швидко та надійно заряджати як вдома, так і в дорозі від побутових та промислових розеток.\nЗавдяки великій кількості змінних адаптерів гнучкий швидкий зарядний пристрій сумісний із поширеними міжнародними розетками.\nГнучкий швидкий зарядний пристрій розроблено відповідно до стандартів якості BMW Group та міжнародних норм. Гнучкий швидкий зарядний пристрій можна безпечно зберігати в автомобілі в кабельному мішку, що додається.\nІснуючі розетки та нові установки повинні відповідати всім вимогам національного законодавства.\nПереконайтеся, що кабелі та розетки, а також вимикач і запобіжник розроблені відповідно до постійного максимального зарядного струму. BMW рекомендує використовувати зарядний пристрій лише в розетках, які мають окремий вимикач залишкового струму, який не використовується для інших ланцюгів.\nБудь-які розетки та кабелі можуть встановлюватися, перевірятися та обслуговуватися лише відповідно підготовленими, кваліфікованими та уповноваженими спеціалістами-електриками.\nПереконайтеся, що розетка, яку ви використовуєте, має відповідне заземлення.\nПрактична альтернатива Wallbox BMW.\nДля використання вдома та в дорозі: гнучкий швидкий зарядний пристрій поєднує компактний дизайн з високою продуктивністю.\nВикористовуючи різні адаптери, гнучкий швидкий зарядний пристрій можна адаптувати до найрізноманітніших умов інфраструктури. Так ви можете зручно заряджати від побутових і промислових розеток.\nПотужність зарядки до 11,0 кВт (16 А, 3 фази для країн CE) можна досягти від промислових розеток (залежно від автомобіля).\nКорпус компактний, міцний і водонепроникний.\nМіцно виготовлені заглушки ергономічної форми зручно лежать в руці.\nЗмінити адаптер легко і безпечно.\nЗагальна довжина кабелю: 6 метрів\nГнучкий швидкий зарядний пристрій оснащено кодуванням, яке автоматично встановлює максимальну потужність зарядки для використовуваного адаптера. Оптимальна продуктивність зарядки досягається без перевантаження зарядного кабелю.\nСумісний з усіма розетками BEV і PHEV.\nВідображення стану заряду, режиму роботи, станів помилок.\nМодельний ряд: iX3 G08 BEV, MINI F56 BEV LCI, MINI F60 LCI Countryman, X3 G01 LCI SAV, X3 G01 SAV, i4 G26 Gran Coupé, 3' G20/G21, 5' G30/G31, X1 F48 LCI, X2 iX I20.\nОбсяг поставки: 1x гнучкий швидкий зарядний пристрій, 1x адаптер для побутової розетки, 1x кабельний мішок. Додаткові перехідники можна придбати в якості додаткових деталей. Додатковий кабель-адаптер 61905A138D7.\n13507,20грн. З ПДВ


ТОВ «ВІДВАЖНИХ» ТА ІГ «MOLODIST» ПРЕМІЮВАТИМУТЬ УЧНІВ І ВЧИТЕЛІВ ІРПІНСЬКИХ ШКІЛ ЗА ПЕРЕМОГИ НА ОБЛАСНИХ І ВСЕУКРАЇНСЬКИХ ОЛІМПІАДАХ\nТовариство «ВІДВАЖНИХ» та Інвестиційна група «MOLODIST» преміюватимуть учнів шкіл Ірпінської громади – переможців обласних і всеукраїнських олімпіад – та їхніх учителів.\nПро це повідомив на своїй фейсбук-сторінці та телеграм-каналі голова Інвестиційної ради Ірпеня, СЕО товариства «ВІДВАЖНИХ» та інвестиційної групи «MOLODIST» Володимир Карплюк.\nТовариство «ВІДВАЖНИХ» - соціально-відповідальна компанія, що об’єднала талановитих та організаційно сильних людей, які змінюють світ на краще. Команда «ВІДВАЖНИХ» веде активну соціальну підтримку велоруху в Ірпені, здійснює зоозахисну діяльність та сприяє розвитку театру «Руда Ворона». За підтримки товариства «ВІДВАЖНИХ» в Ірпені започатковано щорічну всеукраїнську премію у галузі літератури - Літературна премія Ірпеня та спеціальну премію “Мистецтво Відважних” в рамках всеукраїнського художнього пленеру “Намальований Ірпінь”.\nТовариство «ВІДВАЖНИХ» на 9 місяців раніше заявленого строку здало в експлуатацію житловий комплекс «CENTRAL HOUSE» та на 11 місяців раніше вручило ключі інвесторам від квартир житлового комплексу «Novator Irpin». Наразі товариство вже ввело в експлуатацію ЖК «Burgundia» та вже найближчим часом презентує нові житлові комплекси в Ірпені та в Приірпінні.