Історія розвитку спеціалізованих органів розшуку злочинців в конце19 початку 20 ст.\nЧелябінської юридичний інститут МВС Росії\nКафедра управління, інформатики, психології та педагогіки\n«Історія Органів внутрішніх справ»\n«Становлення і розвиток спеціалізованих органів\nрозшуку злочинців у другій половині XIX-поч. ХХ ст. »\n1.Состояніе злочинності в пореформеній Росії.\n2.Правова і організаційні основи розшуку злочинців.\n3.Форми і методи боротьби з кримінальною злочинністю.\nКровна помста і відшкодування збитку за злочин або іншу образу сусідили з відшкодуванням матеріальних збитків протягом багатьох століть людської історії. Стародавні пам'ятники права - Десять заповідей Мойсея, Закон XII таблиць, закони Хаммурапі - несли в собі ідею «відшкодування і талиона».\nКровна помста не минула і Русь. Вся система звичаєвого права на Русі являла собою відплата і відшкодування за нанесену образу. Образою вважалося як заподіяння смерті, каліцтва або вчинення крадіжки, так і грубе порушення загальноприйнятих життєвих правил. У VIII - IX ст. кримінальне та цивільне звичайне право для жителів Русі не розрізнялися. Звичайне право передбачало можливість захисту від будь-яких посягань, обвинувачених древніми пологами. З права на захист випливало і право відплати і приватної кровної помсти, заснованої на кайданах споріднення і дружби, а при захисті князя - і на відданості його дружини. Виконання помсти нічим не обмежувалося, навіть перевищення її заходи вважалося похвальним.\nПершими письмовими пам'ятками, що обмежують кровну помсту на Русі, з'явилися договори князів Олега (911 р) і Ігоря (945 р) з Візантією. Однак ці договори страждали яскраво вираженою однобічністю, стосувалися тільки вузького кола відносин між християнами і Руссо, передбачаючи покарання за деякі злочини (наприклад,\nвбивство, каліцтво, крадіжка), але в них нічого не говорилося про порядок і про органи їх дозволу. Звісно ж, що на Русі це був все ж суд князя, від імені якого повноважні посли підписували договори, які князь орга був виконувати. Застосування права кровної помсти в договорах не обумовлювалося, хоч за часів Олега і Ігоря єдиним порятунком для жителів Русі від приватної кровної помсти була втеча провинився, часто з родиною, у віддалені місця. Тільки при Ярославі помста було обмежена ступенем спорідненості. Але і в цьому випадку помста, по суті, сама по собі була як би судом, а точніше, самосудом.\nНеобмежене застосування кровної помсти призводило до винищення значної частини населення. Княжа влада була цим занепокоєна. Тому в Руській правді Ярослава (найдавніший список датований 1016 г.) вперше право і помста родичів обмежується судом, який зосереджується в руках князя. При відсутності родичів, зобов'язаних мстити за скоєний злочин чи інше діяння, князь стягував виру на користь своєї скарбниці. Поступово суд став головним обов'язком князя в мирний час.\nОбгрунтування кровної помсти полягало в тому, що шкода, заподіяна одному з родичів, вважався загальним шкодою, завданою всім родичам; останні переслідували кривдника. Суд же намагався залагодити справу миром тільки в тому випадку, якщо винний погоджувався сплатити виру. При цьому, якщо скривджені родичі не брали виру або винний не міг її заплатити, за родичами зберігалося право помсти.\nПри спадкоємців Ярослава (1050-ті рр.) Кровну помсту і по суду перестали застосовувати. Вводиться «головщіна» за вбивство у вигляді грошового викупу. Поступово викуп стали застосовувати і за інші злочини і цивільні правопорушення. Тільки вбивство переслідувалося судом публічно, незалежно від заявленого позову. Всі інші злочини та інші правопорушення переслідувалися тільки після пред'явлення позову. При цьому злочином вважалося всяке шкідливу дію - неправда », причому неправда кримінальна не відмежовує від неправди громадянської.\nПри Ярославича до органів, що здійснюють суд, ставилися: а) князь, якому належала судова влада; б) вирник, зобов'язаний провести розслідування і збирати виру; в) 12 чоловіків, які вирішують питання про борг в тих випадках, коли відповідач «замикається» - заперечує отримання чого-небудь в Борг; г) метельнік (мечник), який вирішував спір про позовах шляхом випробування розпеченим залізом, він же ділив спадщину між братами у випадках спору між ними; д) юнак - помічник вирника, виконуючий його\nдоручення. В одному зі списків Руської правди згадані особи називаються узагальнено «суддями», як особи, наділені судовою владою.\nНайбільш складні справи, наприклад про посадові злочини посадників, бояр та інших наближених князя, останній розбирав спільно з вічем, які брали остаточне рішення, яке негайно виконувалося.\nРосійська правда передбачала і особливу процедуру підготовки до судового розгляду, яка називалася «звід і гоніння сліду». Потерпілий оголошував на торговій площі про злочин (наприклад, про крадіжку речі або раба). Ця процедура називалася «закличе». Винний, у якого виявлялося викрадене, зобов'язаний був, якщо визнавав себе винним, сплатити штраф і повернути річ. Якщо він відмовлявся це зробити, справа передавалася до суду.\nГоніння сліду полягало в розшуку злочинця по його слідах. Вважалося, що куди привели сліди, там і знаходиться злочинець. Якщо слід губився на великій дорозі або в чистому полі, гоніння сліду припинялося. Гоніння сліду при вбивстві тягло для громади, де загубився слід вбивці, обов'язок самої відшукати його і видати властям. Відмова громади видати вбивцю або НЕ розшук вбивці волік за собою накладення судом на громаду дикої віри - величезного штрафу на розсуд суддів.\nПрийняття та поширення християнства на Русі спричинило створення церковних судів, до юрисдикції яких ставилися насамперед церковні (духовні) справи. Але поступово в підсудність церковних судів перейшли справи про зґвалтування, викрадення жінок, про кровозмішення, про крадіжки з церкви, а також справи, що виникли у володіннях церкви. Церковні суди мали право розглядати справи про злочини священнослужителів і суперечках між ними. Суддями церковного суду були митрополити, єпископи і настоятелі монастирів у залежності від місця скоєння злочину або-виникнення спору. Діяльність церковних судів і їх підсудність регламентувалася Церковними статутами князів Володимира Святого (близько * = 996 м), Ярослава Мудрого (1051-1054 рр.), Новгородського князя Всеволода (близько 1120 р), Смоленського князя Ростислава (1150 р), Великого князя Василя (1402 г.). Під час татаро-монгольського ярма церква від ханів Золотої -Орди неодноразово отримувала (в XIV ст.) Ярлики на право судити прихожан.\nВважається, що пристрій судів, яке було визначено в Руській правді, зберігалося до XVI в.\nПсковська судна грамота була затверджена на віче в 1467 р Пскові в той період діяли суди світські та церковні. До світським судам ставилися:\n1) суд князя, який розглядав всі злочини майнові і проти особистості. Основне покарання, яке передбачала Псковська судна грамота, - це пені (штрафи); за підпал і вбивство допускалася смертна кара. Але суд князя не вправі був втручатися, якщо розправу над винним вчинили члени його сім'ї. Можна зрозуміти текст грамоти так, що розправа могла складатися і в позбавленні винного життя;\n2) суд посадника, який розглядав значні цивільні позови (наприклад, суперечки про землю, про майно, спадщину), а також справи про тяжкі злочини. Обов'язковою умовою правомочності суду посадника було розгляд справи на княжому дворі;\n3) суд братчини. Братчини - це мирські бенкети, які збиралися в певні пори року. Організовувалися вони на мирську складчину. Бенкет ( «співаки», які збиралися на братчину) обирав старосту, який вважався главою братчини і головою суду. Суду братчини були підсудні справи про особисті образи, а також справи про побої і бійках, що виникли на бенкеті. Цей суд найчастіше закінчувався примиренням сторін. Суд братчини не вправі був втручатися в справи, віднесені до підсудності князя або посадника;\n4) суд земського старости, який розглядав справи про крадіжки і деяких інших злочинах. Староста міг провести «суд за особистим», т. Е. На місці скоєння злочину.\nЦерковний суд у Пскові здійснював намісник Новгородського архієпископа. Він дозволяв справи відповідно до Церковним статутом великих князів Володимира і Ярослава.\nПсковська судна грамота передбачала проведення розслідування для виявлення злочинця. Його проводили прістави- обисчікі, які представляли потерпілого і його інтереси. Передбачалося розслідування таких злочинів, як вбивство, розбій, крадіжка, підпал і деякі інші. Застосовувалося гоніння сліду, завданням якого було виявлення злочинця шляхом його затримання, обшуку, проведення виїмки викраденого або доказів злочину. Умови припинення гоніння сліду і відповідальності за злочин встановлювалися такі ж, як і в Руській правді.\nПсковської судно грамоті невідомий розшук з його тортурами та іншими жестокостями.\nЗіставлення текстів цих пам'яток законодавства показує, що організація суду і розшуку мала багато загальних положень, успадкованих від уже розглянутих законодавчих актів, які діяли на Русі.\n- судова і адміністративна влада представляли єдину частину державного апарату;\n- суді бная функція дозволяла адміністрації вирішувати значну частину завдань з управління державою;\n- суд у цивільних і кримінальних справ не був розділений, але деяка частина справ була передана в підсудність різних органів влади;\n- була відсутня єдина система влади на місцях; в різних місцевостях і областях держави багато справ розглядалися різними органами влади;\n- в нормах законодавчих актів розглядалися без розмежування питання організації суду і розшуку, норми цивільного і кримінального права;\n- при суді і розшуку у кримінальних справах органи держави виходили з того, що все населення ділиться на «добрих людей» і «відомих хвацьких людей».\nУ зв'язку зі сказаним розгляд питань суду і розшуку доцільно провести стосовно Соборному укладенню як більш пізнього законодавчого акту, що має в той же час в цікавій для нас частини і деякі особливості.\nЗа Укладення верховним судом став суд царя, рішення якого не оскаржувалися ( «оскаржити» їх можна було тільки в молитві Господу Богу) і виконувалися беззаперечно.Цар особисто розглядав справи про державну зраду та інших державних злочинах. Вищої самостійної судовою інстанцією стала Боярська дума. Судебники встановлювали суд князя або царя з Боярської думою.\nВідповідно до Укладенням суду підлягали «всі люди Московської держави від більшого до меншого чину». При цьому права та привілеїв\nпронизували і підсудність. Для членів Боярської думи і у справах про місництві Боярська дума була судом першої інстанції. Судом другої інстанції Боярська дума була по представленим наказами справах, в рішенні яких дяки відчували труднощі. Боярська дума розглядала апеляції осіб, які оскаржують рішення, прийняті в наказах.\nСередньою ланкою судової системи були накази, які здійснюють управління державою «за наказом» царя; їм пропонувалося лагодити суд і розправу «рівно для всіх», включно з іноземцями. Накази ділилися на дві категорії: 1) із загальною судовою функцією - судні накази і 2) зі спеціальною підсудністю.\nДо першої категорії ставився, наприклад, Розбійний наказ, до підсудності якого були віднесені справи про крадіжки, грабежі, розбої і побої. Справи про крадіжки і розбої підлягали порушення і розслідування з ініціативи влади. Справи про грабежі і побоях «заводилися» і розглядалися тільки при наявності скарги потерпілого. Розслідування проводили губні старости за місцем скоєння злочину і судові пристави. До розслідування залучалися надільники - особи, зобов'язані відшукувати докази. Затримання на місці злочину виключало розслідування і вабило передачу справи в суд. До компетенції Розшукового наказу ставилися справи про державні злочини, наклепі на царя, загрози царю, а також справи про вбивство. Розшук (розшук) проводився із застосуванням тортур підозрюваного, допитів свідків та очних ставок, проведення повального обшуку. Функції слідчого і судді поєднувалися, якщо справа не підлягало передачі для розгляду в Боярську думу або царю.\nДо другої категорії належали накази зі спеціальною підсудністю - накази Великий скарбниці, Пушкарський, Стрілецький, рудокопних і т. Д. У випадках нанесення «образи», виникнення цивільного спору приписані до наказу люди зверталися в «свій» наказ; наприклад, купці йшли до наказу Великий скарбниці, гармаші - в Пушкарський, стрільці - в Стрілецький і шукали там судовий захист.\nНа місцях в містах і повітах діяли городові і повітові судді. У цих судах справи розглядалися воєводами, призначеними наказами, Боярської думою, а іноді і царем в залежності від значення міста або повіту. До їх підсудності ставилися справи, які були підсудні вищестоящим судам, а також - вотчинним, селянським і церковним судам. Виключалися з підсудності воєвод деякі справи щодо персонального ознакою, наприклад «іменитий рід Строганових», купці, їхні діти, племінники і прикажчики; настоятелі монастирів. Звільнення від підсудності воєводі здійснювалося судна грамотами царя на його розсуд або за чолобитною.\nУ вотчинних судах справи розглядалися боярином або за його дорученням іншою особою з числа наближених. До підсудності вотчинного а *\nсуду ставилися всі цивільні справи, що виникли в межах вотчини, і кримінальні справи, які не належали до підсудності наказів чи інших вищих інстанцій.\nСелянські суди були такими ж, що і за часів судебников. До них ставилися суди монастирських селян, палацових селян, патріарших селян, поміщицьких і вотчинних селян. Ці суди розглядали цивільні суперечки між селянами, дрібні кримінальні справи, займалися розшуком втікачів. Суддями в селянських судах були відповідно монастирські слуги, палацові слуги і т. Д. Вищестоящої судовою інстанцією для селянських судів були, наприклад, для монастирських селян - Монастирський наказ, для палацових - Палацовий наказ 1.\nЦерковні суди протягом декількох років не діяли і фактично були скасовані царем. Справа в тому, що патріарх Никон, закінчивши будівництво монастирського комплексу Новий Єрусалим і отримавши титул «Великого государя», зажадав від царя визнання верховенства духовної влади над світською. Цар, цілком зрозуміло, з цим не міг погодитися. Виник конфлікт, під час якого цар позбавив судового імунітету духовенство і передав всі справи, пов'язані зі священнослужителями і церквою, для розгляду в загальні суди. Церковний собор, скликаний царем в 1667, позбавив Никона сану патріарха, і він був відправлений на заслання. Після рішення Церковного собору про відставку Никона цар відновив церковні суди з їх колишньої юрисдикцією, визначеною ще великими князями Володимиром і Ярославом.\nРеформи з перетворення судової та адміністративної влади Петро I почав з введення губернського і повітового поділу території Росії. У губерніях адміністративну та судову владу очолювали губернатори, а в повітах - обер-коменданти, яких призначали губернатори «по своєму розумінню з придатних і розумних людей».\nУ 1718 р Петром була зроблена спроба за прикладом Швеції відокремити судову владу від адміністративної. У вигляді досвіду спочатку це було зроблено в Санкт-Петербурзької губернії, а потім ще в кількох губерніях. Першою інстанцією був городовий суд в повіті. Міського суддю призначала Юстіц-колегія. Він вершив справи одноосібно. Наступною інстанцією був провінційний суд (там, де проводилася судова реформа, губернії були розділені ще на провінції, які об'єднували кілька повітів). Провінційний суд складався з декількох суддів (від 8 до 12) в залежності від обсягу роботи суду. Вищим судом губернії був надвірний суд, що засідав під головуванням губернатора і складався з дворян, призначених до складу суду губернатором. Однак навіть в тих губерніях, де була введена ця система судів, дозволялося з метою «припинення тяганини» в судах нижньої інстанції вести розгляд «дворянам у судних справ», а в вищих провінційних судах - воєводам, які виконували і адміністративні функції. На практиці ж, як відзначають дослідники, більшість цивільних і кримінальних справ вирішувалося губернаторами з канцелярією без будь-яких обмежень підсудності. Для кримінальних справ було зроблено лише один виняток: при звинуваченні підсудного у злочині, за вчинення якого загрожувала смертна кара або посилання на галери, справа обов'язково розглядалося колегіальним судом і вирок підлягав затвердженню губернатором.\nУ містах судовими установами були магістрати, які розглядали цивільні і кримінальні справи громадян, причому вироки у кримінальних справах, що тягне смертну кару, представлялися на затвердження Головного магістрату в Санкт-Петербурзі. У цивільних справах, що вирішуються магістратами малих міст, другою інстанцією був провінційний магістрат. Апеляція могла бути подана в Головний магістрат, а потім в Сенат. Для магістратів великих міст другою інстанцією була Юстиц-коллегия, вищим ж судом був Сенат, рішення якого були у всіх випадках безапеляційними, не підлягали оскарженню.\nКрім цивільних судів, Петро I заснував і військовий суд, що складається з двох інстанцій. Першою і головною інстанцією для державних злочинів був генеральний військовий суд, який одночасно був судом другої інстанції у справах про злочини, вчинені військовослужбовцями, вироки про які винесені нижнім військовим судом.\nРеформи Петра I, як відомо, зустрічали активну протидію бояр та інших впливових осіб в центрі і на місцях. Це було однією з причин невдачі судової реформи. Особливо пручалася реформування суду церква. Патріарх Андріан всупереч царським указам наказував священикам судитися в церковному суді. Церковні суди продовжували розглядати цивільні справи, що виникли в їх вотчинах, а також деякі кримінальні справи про злочини проти церкви і справи, які з порушення християнського способу життя.\nЩо стосується розслідування злочинів, то тут продовжували діяти порядки, встановлені при Олексієві Михайловичу; як і раніше діяла Таємна канцелярія, де найбільш небезпечних злочинців допитував цар, застосовувалися тортури.\nВ результаті реформаторської діяльності Петра I давньоруський державний і громадський досвід в значній мірі був відкинутий, і Росія фактично перетворилася на поліцейську державу, яке багато сприйняло з досвіду Західної Європи.\nЩо стосується судової реформи, то спадкоємиці Петра I, перш за все Катерина I і Анна Іванівна, по суті, знищили її наслідки. Адміністративна і судова влади повсюдно були об'єднані, і в судах відновлені колишні порядки. Сенат як судова установа був скасований. При розслідуванні кримінальних справ тортури стали повсякденною практикою, особливо на цьому терені проявила себе Анна Іванівна, яку в народі звали Анною Кривавої.\nБільш вдалою виявилася реформа суду при Катерині П. Це пояснюється не тільки тим, що вона проводилася більш послідовно, ніж за часів Петра I, а й тим, що вона була співзвучна з реформами Петра, які в кінцевому рахунку створили сприятливий грунт для реформування судів.\nУ 1775 р Катерина II оприлюднила першу частину Установи управління Російською Імперією. Згідно з цим документом підлягали реформуванню адміністративний устрій, адміністративне управління і суди. Росія ділилася на губернії (намісництва), в великих губерніях утворювалися провінції як складові частини губернії. У свою чергу губернії і провінції ділилися на повіти. Були засновані дві гілки влади: адміністративна та судова, побудовані на двох різних засадах: адміністративна - на единоначалии, судова - на колегіальності.\nВ судовому відомстві цивільні справи були відокремлені від кримінальних.\nУ повіті діяв нижній земський суд, як суд нижньої інстанції. У ньому в якості суддів засідали: капітан-справник, два засідателя від дворян і по два засідателя від сільського населення. Нижній земський суд розбирав дрібні цивільні справи і кримінальні справи про малозначні злочини.\nБільш складні цивільні і кримінальні справи розглядав повітовий суд (в містах магістрат), який складався з судді і двох засідателів, останні обиралися найчастіше з поміщиків. Цей суд засідав три рази в рік, розглядаючи цивільні і кримінальні справи за скаргами позивачів або\nпотерпілих або за заявою стряпчих, які виконували роль обвинувачів і займали посади помічника прокурора, що складався при повітовому суді. За роботою суду спостерігав прокурор, який зобов'язаний був повідомляти начальству про порушення законів в суді, в тому числі про порушення законів самим судом.\nВищу інстанцію на рівні губернії становив верхній земський суд, який в залежності від адміністративного поділу знаходився в провінційному або губернському місті. Таким чином, в губернії могли діяти і кілька верхніх земських судів. У присутственном місці такого суду працювали два голови (перший і другий) і десять засідателів. Голови обиралися Сенатом обов'язково з двох кандидатів, а затверджувалися Верховною владою. Верхній земський суд ділився на два департаменти: цивільний та кримінальний. Він був другою інстанцією для нижчестоящих судів, а також розглядав цивільні і кримінальні справи, більш складні, ніж дозволялися нижніми земськими, повітовими судами і міськими магістратами.\nГубернський суд також складався з двох судових палат: цивільної і кримінальної. У кожній палаті засідали: голова палати, два радники і два асесора. Вони обиралися з числа поміщиків або вислужитися чиновників за рекомендацією губернатора Сенатом і затверджувалися Верховною владою. Губернські суди були вищою судовою інстанцією губернії і розглядали найбільш складні цивільні суперечки, а також кримінальні справи про особливо тяжкі злочини.\nЗберігалися, а там, де їх не було, створювались особливі суди, які в нижніх інстанціях мали свою підсудність.У вищих інстанціях, починаючи з провінційних судів, розглядалися всі справи, в тому числі і розглянуті раніше по першій інстанції особливими судами.\nДо особливим судам ставилися:\n- надвірні суди - для дворян;\n- совісні суди. Останні становлять значний інтерес; вони зобов'язані були судити «не тільки за законом, а й по совісті». Совісний суд складався з судді і шести засідателів. В основному тут розглядалися справи про злочини божевільних і малолітніх, а також справи про чаклунство і про злочини, скоєних по неуцтво. У цивільних справах основне завдання совісного суду була примирити сторони. При відмові від примирення сторін суд призначав посередника за пропозицією позивача і відповідача, допускалися посередники і від кожної сторони. Від виконання обов'язків посередника ніхто не мав права відмовлятися. На наступному засіданні посередник (посередники) приєднувалися до суду, т. Е. Входили до його складу після обговорень умов примирення зі сторонами. При згоді двох посередників суд стверджував рішення, обов'язкове для сторін. Якщо примирення не було досягнуто, справа передавалася до загального суду за підсудністю.\nПродовжували діяти і церковні суди, підсудність яких не змінилася, але вони не включалися в загальну систему світських судів.\nВ цілому система загальних судів складалася з чотирьох інстанцій: три інстанції в межах губернії і одна центральна - Сенат.\nПершими інстанціями були: нижній земський суд, повітовий суд (для міст - магістрат), нижній надвірний суд.\nСудами другої інстанції були: верхній земський суд, губернський магістрат, верхня надвірний суд.\nТретю інстанцію становили губернське правління і його палати.\nЧетверта інстанція - Сенат.\nСуди другої і третьої інстанцій могли розглядати апеляції. У цивільних справах деякі рішення не підлягали оскарженню, що визначалося в залежності від ціни позову (в першій інстанції - до 25 руб., В другій - до 100 руб. І в третій - до 500 руб.).\nДопускалося оскарження рішень у цивільних справах та вироків у кримінальних справах губернських судів в Сенат, але там розглядалися лише деякі справи, оскільки Сенат був не тільки судовим, а й законодавчим і урядовою установою. Судовими справами займався тільки один невеликий департамент з наявних шести.\nРозслідування злочинів при Катерині II в повній мірі передавалося в руки поліції. Справи про насильницькі злочини розслідували на місцях капітани-справники, які передавали зібрані матеріали суду. Поліції при розслідуванні пропонувалося мати «спритність і здатність», щоб розкривати злочини осіб, що замишляють змови. У той же час допускалося віддавати на поруки громадян, які вчинили злочини, крім тих, хто заслуговував смертної кари.\nНа словах Катерина II забороняла тортури, але таємні її інструкції були іншими, а в кінці царювання вона фактично відновила Таємну канцелярію, в якій, як і по всій Росії, катували підслідних. Остаточно в законодавстві тортури були скасовані при Олександрі I в 1801 р, але фактично вони тривали.\nПеред судовою реформою, до другої половини XVIII ст., Судова система зберігала колишню складність. Вона будувалася на принципах становості, таємниці і писемності судочинства, втручання поліцейських чинів в її діяльність при фактичній бездіяльності прокурорського нагляду.\nЗагальнодержавна система судів збереглася з часів Катерини П: повітові, губернські суди і Сенат. Додалася ще одна вища судова інстанція- Державна Рада (законодавчий орган), куди передавалися справи, за якими в Сенаті при вирішенні виникали розбіжності.\nДо раніше діючим становим судам для городян, дворян, духовенства, військових та інших додалися комерційні суди, в яких розглядалися позови купців. Посилилася влада поміщиків над селянами. До реформ 1861 поміщики придбали по суті необмежену владу над селянами, які були до них приписані. Поміщик мав право, не звертаючись в повітовий суд, направляти селян в арештантські роти на термін до шести місяців, в робочий будинок - на термін до трьох місяців, віддавати їх в солдати, засилати до Сибіру.\nПопереднє розслідування кримінальних справ зберігалося в поліції. Зібрані поліцією матеріали при таємниці судочинства, по суті, були підставою для винесення вироку. За малозначних справах поліції належали судові функції. Поліцейські мали право карати винних різками і арештом на строк до трьох місяців.\nПісля скасування кріпосного права проведення судової реформи призвело не тільки до реорганізації пристрою судів, але і до зміни самого характеру судочинства як при здійсненні правосуддя, так і при проведенні попереднього слідства.\nБули затверджені Судові статути, які по-новому організували судову владу, яка належала: світовим суддям, з'їздів світових суддів, окружним судам, судовим палатам у цивільних і кримінальних справах та Уряду Сенату в якості верховного касаційного суду. Судова влада по Статутів поширювалася на всіх станів як у цивільних, так і кримінальних справах.\nКрім того, в Росії діяли духовні, військові, комерційні, селянські, станичні і инородческие суди.\nДо відання мирових суддів, їх з'їздів, окружних судів і судових палат ставилися справи, що виникли на дільницях і в округах. До відання Урядового Сенату ставилися справи, що виникли на території всієї Імперії.\nСвітові судді, їх з'їзди, окружні суди і судові палати розглядали справи по суті; Правлячий Сенат - тільки в якості верховного касаційного суду.\nНеобхідно відзначити, що світові суди з'явилися в Росії вже після судової реформи-1865 р Світові судді обиралися терміном на три роки депутатами земських або міських дум з числа заможних громадян, що мають нерухомість і проживають в даній місцевості. Списки кандидатів у мирові судді складалися повітовими ватажками дворянства і затверджувалися губернатором. Вибрані мирові судді затверджувалися Сенатом.\nМировий суддя розглядав віднесені до його підсудності малозначні цивільні і кримінальні справи, що виникали на певній території (ділянці), одноосібно. За вчинення злочинів, віднесених до його підсудності, мировий суддя міг оголосити догану, зробити навіювання, накласти грошове стягнення на суму до 300 руб., Засудити до арешту на строк до трьох місяців або до ув'язнення до одного року. |\nОдночасно діяв інститут почесних мирових суддів, яких обирали в тому ж порядку, але вони не отримували грошового утримання і виконували свої обов'язки при виникненні необхідності.\nРішення і вироки світових суддів вважалися остаточними, якщо грошове стягнення не перевищувало 15 руб., А арешт не більше трьох днів. У цих справах допускалися тільки касаційні скарги і протести в разі порушення порядку судочинства. Ці скарги і протести вносилися в другу інстанцію - з'їзд мирових суддів, яку складали всі світові і почесні мирові судді певного округу. Голова з'їзду мирових суддів обирався з їх числа самими суддями строком на три роки. З'їзд мирових суддів був також і апеляційною інстанцією і розглядав справи за скаргами і по суті.\nУ засіданнях з'їзду мирових суддів брав участь один з товаришів (помічників) прокурора окружного суду, який давав свої висновки.\nОднак в 1889 р система світових судів зазнала суттєвих змін. У сільській місцевості функції світових суддів з тими ж повноваженнями були передані земським начальникам.\nОсновну масу цивільних і кримінальних справ розглядали окружні суди в якості суду першої інстанції. Справи про більш тяжких злочинах розглядалися за участю присяжних засідателів. частина справ\nрозглядалися за участю станових представників (справи про державні злочини). У число станових представників входили: предводитель дворянства, міський голова, волосний старшина або староста, представники купецтва і т. Д.\nСудова палата у кримінальних справах була: а) органом засудження у справах, що підлягають розгляду за участю присяжних засідателів і станових представників; б) судом першої інстанції по підсудним їй справах, що підлягають розгляду палатою за участю присяжних засідателів або станових представників; в) апеляційною інстанцією по справах, розглянутих по першій інстанції окружним судом без участі присяжних засідателів.\nСудові палати при розгляді справ в апеляційному порядку засідали в складі постійних суддів.\nУ Урядовий сенат як касаційна інстанція надходили справи, розглянуті як світовими суддями, так і загальними судами. Основним обов'язком Сенату був розгляд справи з точки зору «охорони сили закону» і однаковості його застосування на всій території країни.\nКрім названих судів, Статути передбачали установа Верховного кримінального суду для конкретної кримінальної справи про державний злочин за височайшим повелінням (особливе присутність). Головою суду призначався Голова Державної Ради, члени суду визначалися з числа сенаторів і станових представників на розсуд Імператора.\nПопереднє слідство у такій справі проводилося одним із сенаторів касаційного департаменту. Міністр юстиції виконував обов'язки прокурора зі спостереження за слідством і підтримував звинувачення в суді. Вирок Верховного кримінального суду оскарженню не підлягав, але засуджений міг подати клопотання про помилування перед верховною владою.\nПри окружних судах перебували судові слідчі, які проводили досудове слідство у справах про злочини, віднесених до підсудності окружного суду. Нагляд за діяльністю судів і судових слідчих здійснювали прокурори, що працювали при окружних судах, зі штатом помічників.\nІснуюча в Росії судова система після Жовтневої революції була повністю знищена.\nЯк суд другої інстанції для народних судів (основної ланки судової системи) після скасування губерній діяли верховні\nсуди автономних республік, крайові, обласні (міські для рр. Москви і Ленінграда) суди, суди автономних областей і автономних округів. Вони ж були першою інстанцією у справах про найбільш тяжких злочинах відповідно до певної кримінально-процесуальним законом підсудністю.\nВерховний Суд Російської Федерації з самого початку (1922) діяв у складі судової колегії в цивільних справах і судової колегії у кримінальних справах, які по першій інстанції розглядали кримінальні справи виняткової важливості і суспільного значення; були судом другої інстанції для справ, розглянутих по першій інстанції крайовими (обласними) і рівними їм судами; розглядали справи нижчестоящих судів по протестам в порядку нагляду на рішення і вироки, які вступили в законну силу. З 1954 р як у Верховному Суді Української РСР, так і в крайових (обласних) і рівних їм судах були утворені президії для розгляду справ за протестами в порядку нагляду на рішення і вироки, які вступили в законну силу, які винесені нижчестоящими судовими інстанціями.\nЗ 1960 р в Верховному Суді Російської Федерації діє Пленум Верховного Суду, який складається з голови, його заступників та всіх членів Верховного Суду. Пленум Верховного Суду не розглядав цивільні і кримінальні справи. Основне завдання, яке вирішував Пленум, це дача керівних вказівок з питань застосування законодавства Російської Федерації.\nПісля утворення Союзу РСР (1922 р) Створюється Верховний Суд СРСР, і 31 січня 1924 р затверджується Положення про Верховний Суд СРСР. Основними завданнями Верховного Суду СРСР були: дача керівних роз'яснень верховним судам союзних республік, а потім і всім судам СРСР про застосування законодавства; здійснення нагляду за діяльністю цих судів; нагляд за діяльністю військових трибуналів через Військову колегію Верховного Суду СРСР.\nНаступні неодноразові зміни законодавства не змінили цих основних положень надалі до скасування Верховного Суду СРСР в зв'язку з розпадом Союзу РСР і утворенням Співдружності Незалежних Держав.\n1. Крилов І.Ф., Бастрикін О.І. Розшук, дізнання, следствіе.Л.1984\n2.Мулукаев Р., Полубінський В.Сказ про розшуку .// Сов.міліція.1990.№10-12.\n3.Остроумов С.С. Злочинність і її причини в дореволюційній Россіі.М., 1980\n4.Мулукаев Р., С. Кримінальна поліція дореволюційної Росії і її класова сущность.М., 1979\n5.Шінджікашвілі Д.І. Розшукова поліція царської Росії в період імперіалізма.Омск, 1973\n6.Божьев В.П. Правоохоронні органи Російської Федерації. Уч. для ВУЗовСПАРК, М., 2001.\n7.Давидов В.А. Судоустрій і правоохоронні органи в Російській Федерації. Уч. Проспект. М., 2001.


В ігровій всесвіту «Обитель Зла» персонаж на ім'я Джейк Мюллер зустрічався тільки в однією з частин, і йому навіть була відведена окрема кампанія. До цього про хлопця ніхто не чув, хоч його історія заслуговує уваги. Саме вона розказана з усіма подробицями в даній статті.\nНародився Джейк Мюллер у Східній Європі і з дитинства відчув на собі гіркоту бідності. Його виховувала одна мати, про батька хлопчик нічого не знав. Часто сім'ї навіть не було чого їсти, а тому гроші для Джейка з малих років стали великим авторитетом. Була й інша проблема, яка полягала у невідомої хвороби матері. Хронічний вірус часто давав знати про себе припадками. Разом з дорослішанням сина у міс Мюллер вони виявлялися все частіше і частіше. У той час герой вирішив допомогти єдиного рідній людині і подався в найманці. Він зумів заробити кошти, але було вже надто пізно, і мати померла. З тих пір для хлопця багатство є головним життєвим пріоритетом.\nПочаток подій в Эдонии\nДжейк Мюллер у свої двадцять років мав неймовірну кількість досвіду, а тому в 2012 році його з радістю найняли командири «Армії Визволення Эдонии». В той час вони не знали ще, що їх таємно фінансує «Нео-Амбрелла», яка і надіслала капсули з вірусом «До». Ця речовина було описано в якість бойового стимулятора, але насправді воно викликало жахливі мутації. У той час Джейк після прийняття дози навіть нічого не відчув. Виявилося, що у нього потужний імунітет, який дозволяє боротися з будь-якими захворюваннями. Незабаром герой зустрічає дівчину по імені Шеррі Біркін. Вона відкриває йому таємницю, що є агентом США і працює на уряд. Мила дама просить Мюллера поїхати разом з нею, адже тільки його кров здатна допомогти знайти ліки від страшного вірусу «До». Після деяких коливань Джейк погоджується, адже йому запропонували неймовірну грошову суму. Тепер їх метою став пошук шляхів виходу з держави Эдония.\nДжейк Мюллер і Шеррі Біркін починають відхід з оточення повстанців, а героєві доводиться вбивати колишніх союзників. Головною перешкодою на їх шляху стає неймовірних розмірів монстр на ім'я Устанак. Він починає переслідувати пару, але їм вдається відірватися на деякий час. З великим трудом персонажі зуміли дістатися до групи АПБТ, яка підтримує уряд Эдонии у війні з повстанцями. Нею командував сам Кріс Редфілд, який вислухав Шеррі і погодився допомогти у цій справі. Він надав один з вертольотів своєї команди, але довго подорож для пари не тривало. По дорозі на них знову нападає Устанак, а тому герої змушені робити аварійну посадку в горах. На щастя, ніхто не постраждав, і вони продовжили шлях пішки. Джейк почав відчувати симпатію до дівчини, а вона відповідала взаємністю. Разом вони успішно просувалися до пункту призначення, поки не попалися в пастку Ади Вонг, хоч пізніше з'ясується, що це був лише клон.\nДжейка Мюллера і Шеррі як його напарниці відвозять полоненими на закриту лабораторію в Китаї. Їх окремо тримають там цілих шість місяців, поки їм не вдалося втекти. Саме тут герой дізнався, що його батьком є сам Альберт Вескер. Це тільки додало йому злості.\nКоли пара втекла з лабораторії, Шеррі викликала свого начальника Сіммонса, який наказав вирушити в місто Ляньшань. З великими труднощами їм вдається це зробити, адже на вулицях мегаполісу бійці АПБТ вже ведуть бої з мутантами «Нео-Амбрелла». Тут Джейк з Шеррі в черговий раз зустрічають Кріса Редфілда, який з групою бійців допоміг їм сховатися від переслідування. Далі вони знову бачать старих знайомих в особі Леона Кеннеді і Хелени Харпер. Вони також є агентами США, але стверджують, що Сіммонс - злочинець і до нього не можна йти. Леон каже, що терористична атака в США, а потім смерть президента Адама Бенфорда є справою рук цього впливового чиновника.\nДжейк Мюллер в Resident Evil спочатку показаний в якості негативного персонажа, для якого важливі тільки гроші. Насправді у нього складна доля і йому не чужа соціальна прихильність. Це видно з того, що він ніколи не кидав Шеррі в біді. Розмова з Леоном перериває Устанак, який знову напав на слід Джейка. Після довгої бійки Шеррі говорить координати місця, де зустріч призначив Дерек Сіммонс, і вони прямують туди окремо. Після приходу четверо героїв опиняються в пастці, а справжні плани чиновника розкриваються.\nДжейк з Шеррі біжать через чорний хід, але на виході їх зустрічає величезний натовп мутантів. Навіть зростання Джейка Мюллера в 190 сантиметрів і фізична підготовка не допомогли врятуватися від полону в це ситуації. Їх відправляють на підводний човен, яка дрейфує біля Китаю. Через деякий час герої здійснюють втечу, і в цьому їм в черговий раз допомагає Кріс Редфілд і його напарник Пірс.\nПісля зустрічі з Крісом Джейк дізнається, що його батько був убитий саме цим легендарним бійцем АПБТ. Він не може впоратися з емоціями і наставляє на досвідченого воїна гармату, але не натискає на курок. Замість цього нова команда вирішує спільними силами роздобути вакцину проти вірусу «До». Їм доводиться знову розділитися з-за величезного монстра під назвою Хаос, який вилупився з кокона. Наступним на шляху став Устанак, що вже порядком набрид Мюллеру. Він разом з Шеррі вирішує битися з ним замість постійного перебування в бігах. Після запеклої перестрілки їм вдається відірвати механічну руку мутованого істоти, але на цьому Устанак не здався. Йому вдалося розділити напарників по зброї, і Джейк опинився віч-на-віч з небезпечним ворогом. Тоді він без єдиної гармати в наявності вирішує з'ясувати всі кулачним методом, де бере верх.\nЗдавалося б, після того як Устанак відправився в лаву з потужних ударів Джейка Мюллера (сила успадкована від Вескера), він не повинен бути перешкодою, але сталося все інакше. Пара возз'єдналася після бійки і на вантажному ліфті вирішила покинути лабораторний комплекс.\nМонстр тепер вже з однією рукою раптово стрибає до них і хоче зіштовхнути хлопця з дівчиною за допомогою вантажу. Тоді одним точним пострілом у серце Джейк відправляється Устанака на остаточний спокій. Це була остання битва, після якої їм вдалося вибратися з небезпечного будівлі. Разом з Шеррі герой вирушає в США, де кращі вчені змогли знайти застосування крові Мюллера. З її допомогою створили дієву вакцину проти вірусу «До». При цьому дані про героя суворо засекретила щоб уникнути будь-яких загроз в його бік.\nУ всесвіті «Обитель Зла» Джейк Мюллер і Шеррі Біркін виконали разом довгий шлях, але після створення вакцини розійшлися по своїх шляхах. Дівчина продовжила службу на посаді агента, а хлопець вирушив шукати щастя по світу в якості самотнього бійця. Він сильно змінився, про що свідчить повідомлення на телефон Шеррі від героя з пропозицією купити пляшечку крові за півсотні доларів. Незабаром він з'явився знову, але вже на Середньому Сході. Там він врятував хлопчика від небезпечних мутантів, а в нагороду взяв символічну плату. З цього можна зробити висновок, що він вирішив допомагати людям, при цьому кошти бере тільки необхідні для життя. Творці даної всесвіту не розкрили подальшу долю персонажа, хоч додаткових матеріалів за типом фільмів, коміксів, мультиків по світу «Обитель Зла» предостатньо. Фанатам залишається лише сподіватися, що після шостої частини Мюллер ще дасть про себе знати.


Я відразу не пiдійшла своїй свекрусі, а коли я завaгiтніла, і вона про це дізналася, то закотила грaндіозний скaндал і вuгнала мене вaгітну. Чоловік у всьому підтримував маму. Та нещодавно свекруха мені зателефонувала – прoсила повернутися – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Життєві історії / Я відразу не пiдійшла своїй свекрусі, а коли я завaгiтніла, і вона про це дізналася, то закотила грaндіозний скaндал і вuгнала мене вaгітну. Чоловік у всьому підтримував маму. Та нещодавно свекруха мені зателефонувала – прoсила повернутися\nЯ відразу не пiдійшла своїй свекрусі, а коли я завaгiтніла, і вона про це дізналася, то закотила грaндіозний скaндал і вuгнала мене вaгітну. Чоловік у всьому підтримував маму. Та нещодавно свекруха мені зателефонувала – прoсила повернутися.\nЗ Ігорем я познайомилася на вечірці у друзів, він запросив мене піти погуляти, потім запросив в кіно і так ми почали зустрічатися. Я знімала квартиру, а Ігор жив зі своєю мамою в своїй квартирі. Минув час, і молодий чоловік зробив мені пропозицію. Джерело\nМи одружилися, але моїй свекрусі я не підійшла, вона весь час мене сварила, що я така, розтака – не хазяйка, не вмію готувати, виявляється, її синочок постійно голодний, ходить на роботу в НЕ прасуваних сорочках, хоча це все було не правдою .\nЯ дуже любила свого чоловіка, він на роботу завжди ходив, як з голочки, я навіть взуття його чистила, але моїй свекрусі все було погано. Так тривало кілька років, свекрухи все було не так, але я мовчала, нехай поговорить.\nНастав черговий Новий рік, ми збиралися його зустріти з друзями, але подзвонила свекруха, сказала, що заxворіла, і вuмагає, щоб її синочок терміново до неї прийшов і доглядав за нею, а я повинна буду сидіти вдома і чекати його.\nТак минуло 10 днів, чоловік жодного разу не подзвонив мені, не приїхав, не запитав, як у мене справи, як я почуваю себе, а якщо я намагалася зателефонувати, то він швидко відповідав, що мамі пoгано і просив мене більше не дзвонити, він сам прийде, коли мама одужає. Потім чоловік подзвонив мені і сказав, що повертатися, не має наміру, і якщо я хочу, то можу теж перебратися до його мами.\nТак, як я дуже любила свого чоловіка, то згодна була на все, лише б бути з ним поруч, але йому це все не потрібно було, але про все по порядку. Я завaгiтніла, і коли про це дізналася свекруха, то закотила грандіозний скaндал, вuгнала мене вaгітну.\nЯ зібрала свої речі і пішла. Я була вже в декретній відпустці, поїхала до мами, спасибі, що вона мене прихистила, там я нарoдила і була з мамою, поки не потрібно було виходити на роботу.\nЧоловік надсилав аліменти, але спілкуватися з донькою, він категорично відмовлявся. А свекруха взагалі сказала, що у неї ніколи не було онуків, прикро було за дочку, але на милування нема сuлування.\nНе робіть людям бoляче, закон бумеранга ще ніхто не відміняв.


У жителя Бердянська виявили конопель на 2 млн - Korrespondent.net\nУ жителя Бердянська виявили конопель на 2 млн\nКорреспондент.net, 27 вересня 2017, 22:45\nПоліцейські вилучили 20 кг наркотиків.\nСпівробітники Нацполіції вилучили близько 20 кг рослин конопель і готової марихуани у жителя Бердянська Запорізької області 26 вересня. Про це йдеться в повідомленні відділу комунікацій Нацполіції області.\nЗа даними відомства, під час санкціонованого судом обшуку у 25-річного чоловіка правоохоронці виявили та вилучили 27 паперових згортків та пакетів з подрібненою марихуаною, 3 пакети з марихуаною у вигляді шишок, насіння конопель.\nТакож виявлені кущі добірних сортів конопель у висушеному та напіввисушеному стані, 2 пристрої для вживання марихуани із залишками марихуани в вигляді "гашишу".\nВедеться розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їхніх аналогів) Кримінального кодексу.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що в Умані у хасида вилучили партію наркотиків.\nСин-підліток доніс в поліцію на матір за вирощення конопель


ГоловнаTÜRKİYEТурецьке середземноморське узбережжя07 AntalyaГрафік руху та оплати трамвайних годин в Анталії\n19 / 08 / 2019 07 Antalya, Турецьке середземноморське узбережжя, ЗАЛІЗНИЧНИЙ, Загальні відомості, KENTİÇİ Залізничні системи, ЗАГОЛОВОК, TÜRKİYE, трамвай, ВІДЕО\n2010 був переданий на службу в Анталії столичною муніципалітетом Анталії. Лінія Etap Light Rail починається від району Фатіх і закінчується в районі станції Мейдан. Лінія про 1 км. і є пасажирські станції 11. Усі станції мають пішохідні переходи для безпечного переходу пішоходів.\nУ 2016 році була відкрита і почала обслуговуватися залізнична лінія 2-ї черги, яка з'єднує існуючу лінію з Експо та аеропортом. За допомогою залізничної лінії 2-ї ступені було побудовано додатково 15 станцій, лінія залізничної системи зросла приблизно до 30 км, а кількість станцій збільшилася до 31. На залізничній системі Варсак-Автовокзал 3-ї ступені залізничного вокзалу розпочались тест-драйви з мішками з піском. Після завершення випробувань на безпеку на лінії Варсак-Отогар розпочнуться пасажирські рейси.\nФатих - Мейдан - часи аеропорту натисніть тут\nАеропорт - площа - часи Фатіх натисніть тут\nФатих - Мейдан - Експо часи натисніть тут\nНа графік Експо - Мейдан - Фатих натисніть тут\nТрамвай складається з двох важливих ліній:\n1. Лінія аеропорту; Він починається на вокзалі Фатих і закінчується на зупинці аеропорту Анталії.\nЛінія 2.Expo; починається на зупинці Фатих і закінчується на зупинці Експо.\nМаршрути до аеропорту та до лінійки «Експо» є одними і тими ж, до сполучення з аеропортом. Аеропорт Трамвай до аеропорту після зупинки конюшини конюшини. Інша лінія закінчується на зупинці Expo по дорозі до Аксу. Нижче ви знайдете інформацію про маршрут та станції трамваїв.\nТрамвайні станції аеропорту;\n4. ФОНД ФОНДУ,\n6. БАТЕРЕЙНИЙ ЗАВОД,\n14. СХІДНИЙ ГАРАЖ,\n24. Перетин конюшини,\n25. АВТОМОБІЛ АНТАЛІ.\n- Трамвайні станції Експо;\n3. Я FERROKROM\n4. ФОНД ФОНДУ\n6. БАТЕРЕЙНИЙ ЗАВОД\n14. СХІДНИЙ ГАРАЖ\n24. Конюшина конюшини\n25. ПІНАР АНФАС\nТрамвайні станції Отогар Варсак\nЕРДЕМ БЕЯЗИТ КМ\nЗверніться безпосередньо до FEVZİ\nЗверніться безпосередньо до ULUBATLI\nЗверніться безпосередньо до Сюлеймана\nТрамвайною лінією аеропорту Анталії; Доступ до внутрішнього терміналу аеропорту Анталії та 1-го міжнародного терміналу (T1) забезпечується дуже легко і легко з автовокзалу та центру міста.\nТрамвай аеропорту Анталії (Антрей) зупиняють внутрішній термінал та 1. Це прямо навпроти Міжнародного терміналу. Трамвай 2. Він не йде до Міжнародного терміналу (T2). Ви можете отримати квитки на трамвай на автоматах.\nРозклад оплати трамвайних поїздів в Анталії\nПісля оцінки, проведеної Координаційним центром транспорту столичної міської ради міста Анталія, на 15.08.2019 було внесено коригування цін за плату за громадський транспорт.\nКартка громадського транспорту столичної міської громади міста Анталія (картка Анталії) та кредитна картка з безконтактною функцією\nПовний: 3,20 TL\nВикладач та пенсіонер: 2,70 TL\nСтудент: 1,80 TL\nГотівка не приймається. (Ви можете придбати квитки в касах на трамвайних зупинках. Ви також можете поповнити та придбати квитки на автоматах.)\nВи можете використовувати безконтактні кредитні картки для посадки в трамваї.\nПередача 60 за хвилини безкоштовно\nРаніше 1 TL при передачі У новому тарифі переказ безкоштовний протягом хвилин 60. Зі зняттям трансферного збору була надана знижка на ціни квитків громадян, які здійснюють трансфер. У поточній заявці 2,60 TL + 1,00 TL сплачує загальну суму 3,60 TL разом із повною передачею квитків, тоді як за новою домовленістю зараз платить лише 3,20 TL. З переглядом рядків передачі будуть збільшуватися. Таким чином, громадський транспорт покликаний стати варіантом перевезення, якому громадяни віддадуть перевагу більше.\nКарта трамваїв Анталії\nОголошено підвищення мінімальної заробітної плати на 2021 рік! Скільки становила мінімальна заробітна плата? Ось похід до мінімальної заробітної плати 2021 року!\nСтанції та карта трамвайних розкладів Кайсері\nІзмір Karşıyaka Розклад та карта станцій трамвайних розкладів\nТрамвайні станції Ізміра Конака\nФактичний Гебзе Halkalı Розклад та зупинки польотних годин у Мармараї\nГебзе Halkalı Поточний розклад Мармара, графік руху та зупинки\nMarmaray зупиняється, Marmaray Expedition Times та Розклад зборів Marmaray на 2021 рік\nПоточні розклади в Мармараї Розклад тарифів та зупинки в Мармараї\nГебзе у 2021 році Halkalı Розклад та зупинки польотних годин у Мармараї\nРозклад Antray, розклад тарифів Antray, зупинки та карта Antray\nГрафік оплати за роботу канатної дороги Бурса -Улудаг та графік паркування автомобілів\nОбсяг підтримки грошової заробітної плати та стимулювання зайнятості збільшений на мінімальну ставку заробітної плати\nПлата за трамвай в Анталії\nТрамвайні послуги Анталії\nАеропорт Стамбула дозволяє економити пальне 8


165 громадян отримають грошову допомогу із міського бюджету\nДКП “Луцьктепло” оновить котельні за кошти ЄБРР\nУ середу, 12 квітня, за участі першого заступника міського голови Григорія Недопада, депутата Луцької міської ради Олександра Козлюка у приміщенні ДКП “Луцьктепло” відбулося відкриття тендерних пропозицій за лотом № 2B “Реконструкція котелень”.\nІнспекторами департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради були проведені відпрацювання 11 та 12 квітня щодо паркування автомобілів на тротуарах, пішохідних зонах, на г\nУ Луцьку розпочалася виставка-конкурс “Писанковий дивосвіт”\nУже 21-й рік поспіль напередодні Великодніх свят у нашому місті відбувається виставка-конкурс “Писанковий дивосвіт”. Традиційно організаторами виставки є департамент культури міської ради та Луцька художня школа.\n13 квітня 2017 року о 12 год. на Театральному майдані Луцька відбудеться презентація арт-об’єктів «Писанка», виготовлених у рамках реалізації проекту "Великодні барви".\nПідопічні терцентру отримали продуктові набори до Великодня\nСьогодні у територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м.Луцька відбулося вручення продуктових наборів людям з соціально незахищених верств населення.\nДепутат Алла Надточій виступить в ефірі радіо “СіД”\nСьогодні, 12 квітня, у програмі “Луцьк: обранці громади” на радіо “СіД” (102, 4 fm) візьме участь депутат міської ради Алла Надточій.\nДіти учасників АТО вчилися виготовляти святкові великодні кошики\n11 квітня працівники управління соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді Луцької міської ради провели черговий майстер-клас для дітей із сімей учасників АТО. Діти власноруч виготовили святкові великодні кошики, які прикрасили різнобарвним декором.\nКомісія розглянула звернення підприємців ринку «Квітковий»\nВідбулося засідання постійної міської ради комісії з питань генерального планування, будівництва, архітектури та благоустрою, житлово-комунального господарства, екології, транспорту та енергозбереження.\nЛуцька міська рада незабаром проходитиме зовнішній ресертифікаційний аудит\nСьогодні відбулося засідання робочої групи з питань функціонування системи управління якістю та групи внутрішніх аудиторів. Захід відбувся під головуванням заступника міського голови, керуючого справами виконкому Юрія Вербича.


Лящ в'ялений виявився смертоносним - Стрічка новин Харкова\nЛящ в'ялений виявився смертоносним\nВ харківській інфекційної лікарні опинилися подружжя з ознаками ботулізму. Обидва скуштували в'яленого ляща, купленого в одному з магазинів. Незважаючи на введений антитоксин, чоловік помер, стан його дружини поступово покращується. Поліція розслідує факт смерті, а Госпродпотребслужба проводить позапланові перевірки по виявленню смертоносної продукції.\nЗа інформацією ГУ Госпродпотребслужбы в Харківській області, постраждала сімейна пара їла в'яленого ляща, купленого в одному з магазинів на Харківщині. Через два дні після того, як вони скуштували риби — 14 серпня подружжя опинилися в реанімації обласної інфекційної лікарні з ознаками ботулізму.\n— Всі клінічні прояви були в наявності, — розповідає головний лікар Харківської обласної клінічної інфекційної лікарні Павло Нартов – Нудота, блювота, рідкий стілець, «сітка» перед очима, двоїння, дихальна недостатність….\nМедики ввели постраждалим противоботулистическую сироватку, проте 42-річного чоловіка вона не врятувала – на наступний день він помер. Його 48-річна жінка перебувала у важкому стані.\n— У чоловіка було дуже важке протягом бутулизма – він отримав велику дозу токсину. Інкубаційний період у разі ботулізму триває від восьми годин до десяти діб. У нього симптоми проявилися в самому початку захворювання. А чим коротший інкубаційний період – тим прогноз більш несприятливий, — говорить Павло Нартов. – Риби він з'їв набагато більше, ніж його дружина. Життя йому не врятував навіть доставлений в терміновому порядку з Києва канадський антитоксин високої якості. Його дружина після введення антитоксину ще перебувала у важкому стані, але зараз їй вже краще. Вона практично й не їла цю рибу – тільки трохи спробувала...\nТим не менше життя жінки теж висіла на волосині. За словами Павла Нартова, ботулистический отрута – один з найбільш сильнодіючих в природі, його можна використовувати як біологічні зброю. Він у сотні разів токсичніша отрути гримучої змії!\n— А заразитися ботулізмом можна, з'ївши не тільки неправильно оброблену в'ялену, копчену, солону непотрошеную рибу, але і недостатньо термічно оброблене м'ясо, м'ясні і навіть овочеві консерви.\nВпоратися зі страшним отруєнням можливо шляхом введення антитоксину. Однак, за словами Павла Нартова, в Харкові немає.\n— При появі хворих ми повинні зв'язатися через обласне управління охорони здоров'я з «Укрвакциною» у Києві і нам видають необхідну дозу антитоксину, — розповідає головлікар инфекционки. — Фізично це відбувається так: з нашого боку виїжджає машина і з їх боку, при зустрічі передається антитоксин.\nБезумовно, така процедура доставляє певні незручності, витрачається дорогоцінний час.\n— Тому, звичайно ж, певну кількість антитоксину повинно знаходитися безпосередньо в лікувальному закладі, яке, без перебільшення, витягує подібних пацієнтів з того світу, — говорить Павло Нартов.\nЗгідно з інформацією МОЗ України, в Києві є всього 12 доз сироватки проти ботулізму – на 24 області.\nЯк повідомили у відділі комунікації ГУ Нацполиции в Харківській області, за фактом смерті чоловіка від ботулізму правоохоронці Харківської області відкрили кримінальну справу.\n— Слобідським відділом поліції відкрито кримінальне провадження за статтею «Порушення санітарних правил і норм щодо запобігання інфекційних захворювань». Призначено низку експертиз, повідомили в Нацполиции. — Санкція даної статті передбачає покарання у вигляді штрафу до 1700 гривень (100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) або обмеження волі на строк до трьох років.\nПоліцейські спільно з працівниками Головного управління Госпродпотребслужбы в Харківській області вже встановили місце придбання неякісної та небезпечної риби – магазин селища Ков'яги Валківського району.\nЗа інформацією Госпродпотребслужбы в Харківській області, при перевірці магазину з'ясувалося, що необхідної документації, а саме товарно-транспортної накладної, в магазині немає. Коли інспектори прибули в магазин – небезпечної риби на прилавку вони не застали, хоча сам власник магазину навіть не заперечував, що продукція була у продажу.\n— Він навіть надав інформацію, де була закуплена риба – на оптовій базі Валківського району, повідомила в. і. про. першого заступника начальника Головного управління Госпродпотребслужбы в Харківській області Ірина Христоєва. – З цього приводу будуть проводитися подальші заходи — в першу чергу будемо встановлювати виробника продукції.\nУ зв'язку з цим інспектори вийдуть на позапланові перевірки всіх баз в Харкові та області – з виявлення в'яленої риби і рибної продукції в цілому.\nСумна статистика За даними Павла Нартова, у 2016 році на Харківщині було три випадки ботулізму (один – з летальним результатом), в 2017-м – чотири випадки і в цьому році – чотири, один – зі смертельними наслідками.\nЗа інформацією Госпродпотребслужбы в Харківській області, в Україні з початку цього року зареєстровано понад 60 випадків захворювань на ботулізм, з них чотири – з летальним результатом.


Пес, порося і когут — Казки українською мовою\nПес, порося і когут\nУ багатого й дуже скупого чоловіка постарівся пес.\n— А що я тебе буду годувати, старий псе,— бурмотів собі скупендра,— я можу дістати молодого, котрий принесе користь на ґаздівстві.\nЙ рішив вбити старого пса. А той підслухав бесіду господаря і втік.\nЗібрався й іде він глядати правду. По дорозі зустрів порося.\n— Куди йдеш, поросятко?\n— Йду світом, бо ґазда мене хотів зарізати.\n— Та я вижу, що ми обоє нещасні...\nПовіли одне одному свою біду й так домовилися, що в'єд-по будуть світом блукати, поки не знайдуть правди. Раз лиш зустріли когута.\n— Куди ви йдете?\n— По світу, правду глядати, а ти?\n— Мене господарка хотіла зарізати на свято. А я втік.\n— Но, та доля наша одна.\n— Прийміть і мене у свою компанію, і я шукаю правду.\nІ так рушили троє.\nПрийшли в якусь хащу й натрапили на хижку. Ніхто там не жив, і троє друзів задумали тут поселитися.\nТак договорилися межи собою: порося буде їсти варити, пес — ходити на полювання, а когут — вартувати хижу.\nОдного разу, коли пес був на ловах, проходили біля сеї хижки вовки. Втямили на стрісі когута, а в оболоці поросятко. Дуже були голодні й зачали радитися, як вхопити когута й поросятко...\nКогута не могли дістати, бо сидів високо на стрісі. Тоді рішили, що увірвуться до хижі та з'їдять порося.\nАйбо когут подав завчасно сигнал. Так що поросятко замк-ло двері на ключ.\nВовки зачали з розбігу скакати на двері. Й дошки стали тріщати та ламатися.\nТоді поросятко вхопило горня і зачало поливати вовків кип'ятком. Найбільше потерпів старий вовчисько: від кип'ятку з нього шерсть зовсім облізла. Інші вовки теж добре дістали і почали тікати геть.\nНа якийсь часок втихомирилися, але потім знову почали раду.\n— Ганьба,— каже старий вовк,— ми налякалися одного поросяти!\n— Вертаймося! — завили вовки гуртом.\nІ рушили назад до хижі.\nАйбо когут знову втямив, що вовки вернулися, і сказав іро це поросяті. Воно скоро принесло лазиво, поставило горі (убом і полізло на самісінький верх.\nВовки прибігли під дерево, увиділи на ньому порося, але [іяк не могли туди добратися. Радяться, що робити?\n— Ставайте один на другого! — наказав старий.\nПоставали один на одного і зробили високу громаду.\nЛиш одного не вистачало, аби досяг поросятко. «Біда,— думає собі поросятко,— що тепер робити? З'їдять ня!» І загойкало:\n— Цимбори мої, когутику, й ти, песику! Лліть на облізлого вовка кип'яток! (А він був на самому споді громади).\nКоли се вчув старий вовк, налякався, скочив геть — і всі вовки попадали на землю. Із великого страху повтікали в ліс.\nІ вже ніколи не приходили більше до хижі.\nА поросятко, пес і когут жили собі спокійно. Може, й днесь живуть і правду шукають, якщо не повмирали.\nКнига:Українські народні казки про тварин (Україна,2004)\nКотик, півник та їх друзі Котик і півник * Коза-дереза * Пан Коцький * Сірко * Цап та баран * Півник і двоє мишенят * Казка про дідового півника і бабину курочку * Котофей і пан Печерецький * Як собака знайшов собі господаря * Кінь і собака * Вовк і кобила * Як віл бігав наввипередки з конем * Пес, порося і когут * Кінь і осел * Ягнятко і вовк * Нерозумне кошеня\nКолобок Колобок * Солом'яний бичок * Лисичка-сестричка * Як лисиця врятувала чоловіка від смерті * Казка про чоловіка та Данила-бурмила * Про лисичку * Дід, баба, і вовк-колядник * Селянин, лисичка і вовк * Вовк під вікном\nПригоди мешканців лісу Лисичка-сестричка і вовк-панібрат * Рукавичка * Лисиця і журавель * Лисичка-кума * Звірі під пануванням лева * Як лев утонув у колодязі * Лебідь, щука і рак * Хворий лев * Лев і осел, що удавав царя * Як їжак і заєць бігали наввипередки * Як вовк гусям грав * Бідний вовк * Як вовк забажав козенят * Як півник вигнав лиску із зайчикової хатки * Дві вивірки * Лисиця та рак * Лисичка-суддя\nПташині історії Орел та орлята * Матері свої діти - найкращі * Як птахи обирали собі царя * Як соловейко чоловіка розуму навчив * Піддурена ворона\nОтримано з https://kazka.vn.ua/%D0%9F%D0%B5%D1%81,_%D0%BF%D0%BE%D1%80%D0%BE%D1%81%D1%8F_%D1%96_%D0%BA%D0%BE%D0%B3%D1%83%D1%82\nКатегорія: Казки з книги Українські народні казки про тварин (Україна,2004)\nНу ти заходь. Якшо шо :)\nОстання зміна цієї сторінки: 03:50, 10 травня 2013.\nЦю сторінку переглядали 1801 раз.


23.09.2014 14:33 41\nПартія «Опозиційний блок» розраховує на підтримку жителів південно-східних регіонів на позачергових виборах депутатів Верховної Ради. Про це на прес-конференції в прес-центрі «Українських Новин» сказав голова фонду «Українська перспектива», один із лідерів виборчого списку партії Олександр Вілкул.\n«Опозиційний блок» йде у Верховну Раду захищати інтереси жителів усієї України, але насамперед, мешканців промислових регіонів, тих, із кого сьогодні роблять людей другого сорту, і тих, голос яких сьогодні практично не чути у Верховній Раді», - сказав він.\nВілкул не став прогнозувати, який відсоток візьме його партія на виборах, оскільки вона є нещодавно утвореною політичною силою. Але заявив, що в «Опозиційного блоку» досить велика підтримка на південному сході держави.\n«На сьогоднішній момент у нас підтримка в промислових регіонах (Харкові, Запоріжжі, Дніпропетровську, Херсоні, Одесі) до 30-40%», - сказав він.\nУ той же час, сам Вілкул та його політична сила вважають, що вибори в умовах воєнних дій не актуальні для держави. А дата їх проведення спеціально підібрана для запобігання волевиявленню жителів південних і східних регіонів, повідомляють «Українські новини».\n«Для того щоб зберегти Україну єдиною і йде на вибори «Опозиційний блок»... щоб голос мільйонів мешканців промислових регіонів був почутий», - зазначив при цьому Вілкул.\nЗа його словами, «Опозиційний блок» у разі проходження в Раду домагатиметься децентралізації влади, бюджетної самостійності регіонів та надання областям права на визначення гуманітарної політики.\nТакож партія вважає своєю місією порятунок країни від економічної катастрофи і виступає за підвищення заробітної плати та пенсій пропорційно до підвищення цін на продукти харчування і медикаменти.\nНагадаємо, «Опозиційний блок» включив до першої п'ятірки партійного виборчого списку екс-віце-прем'єра Юрія Бойка, Вілкула, екс-голову Харківської обласної державної адміністрації Михайла Добкіна, президента Всеукраїнського єврейського конгресу, голову партії ВО «Центр» Вадима Рабиновича і голову виконкому Партії розвитку України Сергія Ларіна на позачергових виборах Ради.\nпопередня новина У Мінфіні не бачать підстав для дестабілізації курсу гривні наступна новина Продан: Заощадити газ вдалося лише в зоні АТО\n28.10.2014 08:15:10 25\n26.10.2014 13:30:05 44


Втрачений символ :: Читать книги онлайн\nМоїй дружині Блайт присвячується\nВисловлюю свою глибоку вдячність трьом дорогим друзям, з якими я мав розкіш працювати: моєму редакторові Джейсону Кауфману; моєму літературному агентові Гайді Ланґе; моєму юридичному консультантові Майклу Раделу. Хотів би також висловити величезну подяку видавничій компанії «Даблдей», іншим видавцям моїх творів у всьому світі і, звичайно ж, моїм читачам.\nЦей роман не був би написаний без щедрої підтримки незчисленних доброзичливців, що ділилися зі мною своїми знаннями та досвідом. Всім вам — моя глибока вдячність.\nЖити у світі, не розібравшись у його суті, —\nце те саме, що блукати у величезній бібліотеці,\nне торкаючись книжок.\n1991 року в сейф директора ЦРУ поклали один документ. Він і досі перебуває там. Його зашифрований текст містить згадки про якийсь древній портал та невідоме підземне сховище. До того ж у в цьому документі є така фраза: «Він схований десь тут, неподалік».\nВсі організації, згадані в цьому романі, реально існують, включно з франкмасонами, Невидимим коледжем, відділом безпеки ЦРУ, Центром технічної підтримки Смітсонівського музею (SMSC) та Інститутом ноетичних наук.\nУсі згадані в цьому творі ритуали, галузі науки, мистецькі витвори та пам'ятки є реальними.\nМасонський храм у Вашинґтоні 8:33 вечора\n«Як померти — ось в чім секрет».\nЗ давніх-давен спосіб смерті завжди був таємницею.\nТридцятичотирирічний ініціат увіп'явся очима в людський череп у своїх долонях. Череп, порожнистий, як чаша, був наповнений криваво-червоним вином.\n«Випий, — сказав він собі. — Випий — тобі нема чого боятися».\nЗгідно з традицією, колись він розпочав свою подорож у живописній одіжі середньовічного єретика, якого ведуть на шибеницю: широка розхристана сорочка, з-під якої виднілися бліді груди, ліва штанина закочена до коліна, а правий рукав — до ліктя. На шиї висіла важуча петля з товстої вірьовки — братчики називали її «буксирним тросом». Однак цього вечора на ньому був одяг майстра, як і на братчиках-свідках.\nВони стояли поруч колом, всі при повних регаліях — смушкових фартухах, пасках та білих рукавичках. Церемоніальні коштовності на їхніх шиях химерно мерехтіли у напівтемряві, неначе очі привидів. У світському житті більшість цих чоловіків були людьми поважними й впливовими, однак ініціат знав, що у цих стінах їхні чини та звання не означали абсолютно нічого. Тут всі вони були рівними, названими братами, яких пов'язували спільні містичні узи.\nКинувши погляд на моторошне товариство довкола, ініціат подумав, що навряд чи хто поза межами цього приміщення міг коли-небудь уявити, що всі ці люди можуть зібратися в одному місці... тим паче — в такому місці. Приміщення, в якому вони зібралися, скидалося скоріше на якесь потаємне святилище древніх часів.\nОдначе правда була ще химернішою.\nВони перебували лишень за кілька кварталів від Білого дому.\nЦя колосальна споруда, розташована за адресою: Північно-західна шістнадцята вулиця, номер сімнадцять-тридцять три, Вашинґтон, округ Колумбія, була точною копією дохристиянського святилища — храму царя Мавсола, задуманого як мавзолей, тобто місце, куди потрапляють після смерті. Парадний вхід з бронзовими дверима охороняли два сімнадцятитонних сфінкси. Усередині — розкішно оздоблений лабіринт з ритуальних кімнат, залів, ізольованих склепів і бібліотек. І навіть з порожнистою стіною, що ховала останки двох людських тіл. Ініціатові якось сказали, що в цій будівлі кожна кімната має свій секрет, одначе жодна з них не містила так багато секретів, як оця гігантська зала, де він зараз стояв навколішки з черепом у долонях.\nЦе була Храмова зала.\nВона являла собою правильний квадрат. Надзвичайно просторий. Стеля, що вражала висотою — аж сто футів, трималася на монолітних колонах із зеленого граніту. По периметру зали йшла ярусна галерея зі шкіряними кріслами ручної роботи з горіхового дерева. На західній стіні бовванів трон заввишки тридцять п'ять футів, напроти якого у ніші ховався орган. Стіни були розмальовані неначе калейдоскопом древніх символів — єгипетських, давньоєврейських, астрономічних, алхімічних та інших, і досі невідомих.\nЦього вечора Храмову залу освітлював ряд свічок, розставлених у певному порядку. Їхнє тьмяне мерехтіння, до якого додавався лише блідий стовп місячного сяйва з широкого круглого вікна у стелі, освітлювало найдивовижніший предмет цього приміщення: величезний олтар, витесаний із суцільного шматка полірованого чорного мармуру, прямісінько в центрі квадратної зали.\n«Як померти — ось в чім секрет», — нагадав собі ініціат.\n— Час, — прошепотів чийсь голос.\nІніціат поволі підвів очі й поглянув перед собою на статечну постать у білому вбранні. Цей чоловік мав титул Вельмишановного Верховного магістра. Йому було під шістдесят; усіма обожнюваний американський ідол — кремезний, впливовий і неймовірно багатий. Його колись темне волосся вже почало сріблитися, а відоме на всю країну обличчя відображало жвавий розум та досвід, набутий за роки перебування у владі.\n— Прийми обітницю, — мовив Вельмишановний магістр голосом тихим та лагідним, як летючий сніг. — Заверши свою подорож.\nА подорож ініціата, як і всі подібні подорожі, почалася з першого ступеня. Тієї ночі під час ритуалу, схожого на теперішній, Вельмишановний магістр зав'язав йому очі оксамитовою хусткою, притиснув до його оголених грудей вістря церемоніального меча і суворо спитав:\nАвторы: Браун Ден


ОСОБИСТІСНО-ПРОФЕСІЙНА КОМПЕТЕНТНІСТЬ ПЕДАГОГА: ТЕОРІЯ І ПРАКТИКА\nHomeГоловнаОСОБИСТІСНО-ПРОФЕСІЙНА КОМПЕТЕНТНІСТЬ ПЕДАГОГА: ТЕОРІЯ І ПРАКТИКА\nвкл. 03 березня 2017 .\nВ останній лютневий день на базі Сумського ОІППО відбулась важлива подія: Всеукраїнська науково-методична конференція «Особистісно-професійна компетентність педагога: теорія і практика». Захід, ініційований кафедрою дошкільної та шкільної освіти, та ідейно організований завідувачем кафедри Сєрих Л.В., за підтримки адміністрації та колективу має перспективу стати щорічним.\nВідкриваючи конференцію ректор СОІППО Нікітін Ю.О., доктор історичних наук, привітав Черняк І.Г., учителя зарубіжної літератури ССШ №17 м. Суми, яка в день проведення заходу зустріла 50-ту річницю народження. У привітальному слові Юрій Олександрович наголосив на важливості компетентнісної моделі освіти дорослих та побажав плідної та результативної роботи учасникам.\nПроректор з наукової роботи Грицай С. М. у своєму виступі презентував наукову тему Сумського ОІППО, нещодавно затверджену засіданням комісії з питань інноваційної діяльності та дослідно-експериментальної роботи з проблем виховання, розвитку дітей та учнівської молоді у загальноосвітніх навчальних закладах науково-методичної ради з питань освіти Міністерства освіти і науки України. Сергій Михайлович вказав на компетентнісну парадигму, яка поступово стає основою освіти дорослих, і яка покладена в зміст наукової теми закладу: «Теоретико-методичні засади розвитку особистійно-професійної компетентності педагога в системі післядипломної педагогічної освіти». Таким чином, конференція, що поєднала науковців з практиками стане гарним підґрунтям подальшої компетентнісно спрямованої роботи інституту.\nМодератором пленарного засідання виступила Сєрих Л.В. Лариса Володимирівна зачитала привітання до учасників конференції від Беха І.Д., доктора психологічних наук, академіка, директора Інституту проблем виховання НАПН України. Варто відмітити, що пленарне засідання поєднало в собі різні форми роботи: від виступів з презентаціями до відео виступів наших партнерів з Харкова, Житомира, Глухова, Києва, Одеси.\nПерерва на каву-брейк була поєднана з екскурсією для учасників до Art-galery педагогів Сумщини, яка відкрилась в інституті минулого тижня. Два виставкові зали, наповнені експонатами, власноруч виготовленими вчителями-майстрами нашого краю, містить шедеври художнього та декоративно-ужиткового мистецтва. Учасники у жвавій дискусії погодились, що таке представлення робіт різних технік є досить гарним демонстративним матеріалом не лише як естетична складова, а й як матеріал, який можна широко використовувати в курсовій роботі системи підвищення кваліфікації педагогічних кадрів.\nРобота в секціях продовжилась за 7 напрямами: особистісно-професійна компетентність педагога дошкільної освіти; особистісно-професійна компетентність педагога початкової освіти; професійна компетентність учителя освітніх галузей «Природознавство» й «Фізична культура та здоров'я» (біологія, хімія, основи здоров’я, географія, фізична культура); особистісно-професійна компетентність педагога мистецької та технологічної галузей державного стандарту (музичне мистецтво, образотворче мистецтво, художня культура, технічна та обслуговуюча праця); особистісно-професійна компетентність педагога фізико-математичних дисциплін (фізика, математика, астрономія, інформатика); професійна соціально-гуманітарна компетентність педагога; особистісно-професійна компетентність педагога позашкільної освіти. Різнопланові доповіді з активними обговореннями та визначенням проблем закінчились прийняттям резолюції конференції (текст резолюції).\nОкремо варто відмітити майстер-класи, що стали окрасою та емоційним акцентом конференції. Під керівництвом майстринь Сірик О.І. (виготовлення вітальної листівки в різних техніках), Щербань Л.Г. (створення листівки в техніці «скраббукінг»), Юхта Л.М. (виготовлення творів у техніці «маркетрі»), Євтифієва О.І. (створення сувенірів з фетру) учасники із задоволенням створювали маленьку творчі проекти, що стали гарною згадкою про захід.\nПідбивши підсумки роботи організатори і учасники погодились з думкою про те, що конференція такої тематики і формату має бути продовжена і виходити на нові професійні рівні.


Як мити новонароджених |ЯкПросто\nКупання немовляти вважається однією з найприємніших обов’язків новоспечених батьків. Але для того щоб купання малюка пройшло гладко, необхідно заздалегідь до нього підготуватися. Якщо ви ще не вмієте правильно мити новонароджених, запам’ятайте кілька порад, які допоможуть вам справитися з цією поки ще нової для вас завданням.\n- Мити новонароджених необхідно в спеціальних ванночках, бажано не дуже великих, так як малюків лякають великі простори. Сьогодні у продажу можна знайти спеціальні ванночки для купання немовлят, причому багато з них зроблені таким чином, щоб малюку було комфортно знаходитися всередині. Такі ванночки анатомічної форми не дозволяють дитині зісковзнути на дно завдяки спеціальній опорі під спинкою, а це значить, що голова новонародженого завжди буде знаходитися над водою, а процес купання стане безпечнішим.\n- Купати новонародженого можна в перший же день після повернення додому з пологового будинку (якщо щеплення від туберкульозу була зроблена в день виписки — то через день після неї). Після купання необхідно видаляти залишки води з пупка — найзручніше це робити ватяними паличками.\n- Щоб дитина не вередував, намагайтеся купати його щодня в один і той же час. Діти швидко звикають до того, що в певний час доводиться купатися, і не так гостро реагують на процедуру.\n- Не забувайте вимірювати температуру води у ванні перед купанням. Всі лазневі процедури для новонароджених необхідно проводити в теплому приміщенні, температура повітря в якому не опускається нижче 24-26 градусів. Рекомендовано температура води ля купання немовлят коливається в межах 36-39 градусів.\n- Для купання знадобиться м’який рушник і дитяча мочалка з махрової тканини. Щоб шампунь, стікаючи з голови, не потрапляв дитині у вуха і очі, можна скористатися спеціальним козирком.\n- Якщо дитина боїться купатися або вередує, спробуйте запропонувати йому різні іграшки для купання. Тоді дитина не занудьгує, сидячи у ванні, і буде сприймати купання як різновид гри.\n- Щоб у дитини не розвинулася алергія, користуйтеся під час купання тільки спеціальним дитячим милом. До трьох місяців дітей не слід купати з використанням шампунів, пінки для ванн або парфумерних засобів. Після того, як дитина викуповував, його необхідно витерти. Процес витирання повинен бути акуратним, оскільки шкіра дитини є дуже вразливою. У той же час осушити шкіру необхідно ретельно, оскільки підвищена вологість часто стає причиною розвитку шкірних захворювань. Пупкову ранку після купань необхідно обробляти перекисом водню.


Інновації в боротьбі проти раку\nНОВІ СТАТТІ ● ЖИВІТЬ БЕЗ ХВОРОБ ● РАКОВІ ЗАХВОРЮВАННЯ ● Інновації в боротьбі проти раку\nРак – одна з тихих і підступних хвороб-убивць століття. Учені досі б’ються над розкриттям причин його появи, пошуком ліків чи вакцин, що порятують та вилікують. Та поки реальність нещадна: диво-таблетки не винайдено. Зараз, певно, в кожного в родині чи серед знайомих є люди з цим страшним діагнозом, і, на жаль, тенденції невтішні: наш спосіб життя та інші чинники провокують подальше зростання захворюваності. У групі ризику практично кожен. Щорічно у світі понад 9 мільйонів людей помирають від раку, й, згідно з прогнозами, до 2030 року ця цифра подвоїться. Однак щонайменше третину життів можна врятувати, якщо дотримуватися доступних правил профілактики, проходити своєчасне обстеження для раннього виявлення та своєчасного лікування онкохвороб. Як кожен із нас може запобігти появі злоякісних пухлин у тілі та які найсучасніші «проривні» технологічні й наукові підходи застосовують в українській онкомедицині - розповість відомий онкохірург, доктор медичних наук та директор Національного інституту раку Олена КОЛЕСНІК.\n- Олено Олександрівно, рак є другою причиною смерті у світі. Що провокує зростання захворюваності на злоякісні новоутворення та чому з року в рік рак забирає все більше життів?\n- Це багатофакторна проблема. Одна з причин, що визначає ріст захворюваності, – старіння населення. Здебільшого рак - хвороба літніх людей. Зараз в Європі середня тривалість життя - понад 80 років. Уже після 60 років спостерігається значне підвищення захворюваності на злоякісні новоутворення, тож збільшення тривалості життя автоматично збільшує й кількість хворих.\nДруга причина – екологічна ситуація. Застосування хімічних речовин під час вирощування та виробництва продуктів, застосування консервантів, забруднення води, повітря, вплив різноманітних частотних випромінювань, зокрема, радіації – ці побічні наслідки розвитку сучасного світу сприяють росту злоякісних новоутворень і в молоді.\nНа тепер смертність від онкологічних захворювань в Україні перебуває на другому місці після серцево-судинної патології. Міжнародна статистика свідчить: навіть у країнах, де комплексно застосовують найсучасніші методи лікування, майже половина хворих на рак гине. Має місце пряма залежність від стадії хвороби. Що вища стадія захворювання, то вище смертність.\nАле, на жаль, навіть хворі з 1-2-ю стадіями раку мають ризики повернення захворювання. Адже рак - повністю не вивчена хвороба. Тому дуже важливо профілактуватися, не допустити появи захворювання або виявити її на ранній стадії.\nЗбільшення смертності провокує й те, що люди легковажно ставляться до свого здоров’я. Більшість навіть із тих людей, хто веде нездоровий спосіб життя, вважає, що рак ніколи його не торкнеться. Але лише впевненості замало. Більше того, якщо не проводити заходів для своєчасного запобігання та виявлення раку, вона може призвести до фатальних наслідків.\n- Науковці стверджують, що принаймні третині найпоширеніших видів раку можна запобігти. Як саме?\n- Сьогодні стратегія наукових медичних досліджень спрямовано на виявлення передракових захворювань та раку на ранній стадії. Адже в цей час можливість ефективно пролікувати недугу без появи подальших рецидивів у рази вища й дає можливість зберегти мільйони життів та заощадити великі кошти на лікуванні.\nТа, щоб кожному з нас убезпечитися від раку, вже сьогодні потрібно дотримуватися первинної та вторинної профілактики. До вторинної належить своєчасне лікування хвороб, що переростають в онкологію.\nНаприклад, тривалі хронічні запальні процеси товстої кишки, доброякісні поліпи можуть призвести до раку товстої кишки. Гепатит, спричинений вірусом гепатиту С, за відсутності лікування, через 15-20 років в більшості випадків захворювання призведе до цирозу й раку печінки.\nНебезпечним є й носійство бактерії Helicobacter рylorі. Дослідження доводять: вона спричиняє виразки шлунка та запальні процеси, які зрештою можуть призвести до раку та лімфоми шлунка. А виявляють бактерію простим дихальним тестом і ефективно лікують сучасними препаратами.\nІнше захворювання з групи ризику - ерозія шийки матки, спричинене папіломавірусом людини - з часом провокує розвиток раку шийки матки. Щоб запобігти цьому, слід провакцинувати дівчаток віком 9-12 років, як це роблять у низці країн Європи. Таким чином там вдалося значно зменшити рівень захворювання на рак шийки матки в жінок, яким за 40 років.\nПристрасть жінок (та й чоловіків) до засмаги призводить до підвищення захворюваності на рак шкіри та меланому. Загалом можна навести багато прикладів із цього питання.\n- А як наш спосіб життя мінімізує чи, навпаки, збільшує ризик захворіти на рак?\n- За даними ВООЗ, ми можемо на 30% запобігти появі раку за рахунок так званої первинної профілактики, тобто відмови від згубних звичок. Найнебезпечніша з них - куріння. Ті, хто курячи, не вірить написам на пачках цигарок, що це призводить до раку та інших страшних хвороб, помиляються. Куріння – чинник номер 1 появи раку легень, який посідає перше місце з-поміж усіх видів онкології в чоловіків.\nРак легень є вкрай підступним: він виникає непомітно, на початках не проявляється больовими відчуттями. Його виявляють, здебільшого, на 3-4-й стадії, коли під час кашлю в курця з’являється кровохаркання. Підступність хвороби ще й у тім, що цей вид раку не діагностується під час проведення профілактичної флюорографії. Тому його виявити вчасно складно, значно легше - не курити. Адже куріння не лише спричиняє рак легень, а й збільшує ймовірність захворювання на рак шлунка, товстої кишки та багато інших.\nДля профілактики такого грізного захворювання, як меланома й рак шкіри, потрібно лише правильно комунікувати з сонцем. Не слід годинами засмагати, треба також відмовитися від соляріїв, які популярні в молоді.\nЗдорове харчування та фізична активність – важливі складові профілактики всіх видів раку. Бажано, щоб 70% раціону становили овочі, фрукти, зернові. Окрім того, побільше рухайтеся, займайтеся комфортним для вас видом спорту.\nНауково доведено: люди з надмірною масою тіла, що страждають від ожиріння, частіше хворіють на рак, у них більше ускладнень під час лікування, в них триваліший реабілітаційний період після операцій. Тому стежте за своєю фізичною формою та їжте свіжу їжу, багату життєвою енергією: приміром, пророслі зерна злакових та бобових, пийте багаті на вітаміни та мікроелементи свіжовичавлені соки.\n- Наскільки в людей, що мають доброякісні пухлини, високі ризики, що ці новоутворення переростуть на злоякісні?\n- На щастя, доброякісне новоутворення не завжди трансформується на злоякісне, але ризики чималі. Наприклад, ліпоми, поліпи можуть не змінити своєї природи, та все ж, як показує практика, надійніше проконсультуватися з лікарем та, за потреби, видалити їх. Так, зокрема, у Великій Британії було проведено наукове дослідження. Там лікарі після виявлення видаляли поліпи в кишківнику й таким чином убезпечили пацієнтів, значно знизивши кількість хворих на цей вид раку.\n- Чи може людина пройти відповідні скринінги та додаткові дослідження й визначити, чи вона хвора на рак?\n- Поки у світі не існує онкоскринінгу, який дасть стовідсоткову відповідь, чи людина має онкозахворювання. Інакше б ми обстежили все населення й мали б чітке бачення, кому та яка потрібна допомога. Нині є багато онкологічних маркерів щодо різних видів раку, але вони не специфічні й іноді мають похибки.\nДо нас часто звертаються перелякані пацієнти, що здали онкомаркери й побачили в аналізах високі показники, ми обстежуємо їх, а там не рак, а наприклад, гастрит. Або людина перехворіла на ГРВІ чи іншу вірусну інфекцію, що й дало такі результати. Після специфічного лікування показники маркерів зменшуються. Тому сказати: здайте онкомаркери й отримаєте повну картину, не можна.\nАле такі онкоскринінги - ефективне доповнення діагностики. Так, зокрема, чоловіки після 50 років мають щороку перевірятися на рак простати: обстежитися в уролога, за потреби зробити УЗД та здати онкомаркери. Жінки після 50 років мають раз на рік пройти обстеження в мамолога та гінеколога. На основі комплексного дослідження, врахувавши низку обстежень, лікар зможе поставити точний діагноз. Це стосується й інших видів захворювання на рак, коли онкомаркер допомагає у встановленні діагнозу.\n- Національний інститут раку - провідна профільна установа в Україні. Тут можна отримати обстеження та лікування європейського рівня. Як можна потрапити до вас на лікування?\n- На жаль, хворих на рак дуже багато, тож навіть фізично не можемо прийняти кожного. Здебільшого надаємо висококваліфіковану допомогу тим, хто не може отримати відповідного рівня лікування в лікарнях свого регіону. Ми приймаємо за направленням сімейного лікаря та з результатами попереднього огляду – це значно заощаджує час, потрібний для проведення дообстеження пацієнта та встановлення остаточного діагнозу.\n- Які новітні методи діагностики та лікування раку нині активно застосовують в інституті й наскільки вони збільшують шанси хворих на одужання?\n- Наш інститут є флагманом сучасної української онкологічної науки, й ми прагнемо, щоб у нас були такі ж інноваційні технології, які практикують у світі, щоб кожен українець, за потреби, зміг приїхати й отримати найвищий рівень діагностики та лікування, як у провідних онкологічних клініках за кордоном.\nТехнологій дуже багато: це й сучасна органозбережна хірургія, радіотерапія, хіміотерапія, започаткували багато клінічних досліджень, які пацієнтам із 3-4-ю стадією раку дають змогу отримати найсучасніше лікування, що значно подовжує життя, та отримати безкоштовно дороговартісну імунотерапію.\nОстаннім часом ми запровадили багато сучасних технологій. Так, за останні 2-3 роки нам вдалося збільшити частку малоінвазивних лапароскопічних оперцій до 60% (це коли роблять невеликі розрізи). За рахунок цього пацієнт уже за кілька днів може виписатися з лікарні й швидко повернутися до нормального життя.\nМи виконуємо й об’ємні операції, які роблять навіть не в усіх клініках Європи. Це мультивісцеральні резекції, за яких видаляється велика кількість органів, проводиться пластика судин та інші втручання. Ми удосконалили анестезіологічний супровід цих операцій, запропонували програму швидкого відновлення та зниження ризику ускладнень.\nАктивно розвиваються новітні технології, що дають можливість поліпшити якість життя онкологічних хворих навіть на 4-й стадії хвороби. Рік тому в нас з’явилася новітня технологія лікуванню канцероматозу черевної порожнини. Це дуже небезпечне захворювання з високим рівнем смертності супроводжується появою численних метастазів в очеревині, виникненням асциту (рідина в животі). Нам за методикою HIPEC уже вдалося ефективно пролікували понад 50 пацієнток. Зокрема, у хворих на рак яєчників четвертої стадії – це єдиний спосіб продовжити життя не на кілька місяців, а значно більше.\nЗ інноваційних методів лікування раку печінки використовуємо метод термоабляції, який відрізняється від існуючих іншим джерелом випромінювання (тестовий апарат виробництва Японії). Цей метод базується на точковому випроміненні, дає високі результати в боротьбі з метастазами раку в печінку.\nОкрім того, ми розвиваємо напрямок із трансплантації кісткового мозку. За минулих 2 роки було здійснено майже 100 автологічних трансплантацій (більшість у дітей).\nІнститут проводить майстер- класи для лікарів, де навчаємо нових методів лікування, проведення органозбережних операцій. Наприклад, якщо раніше у хворого на рак нирки орган повністю видаляли, й в разі виникнення раку в другій нирці вже було складно допомогти пацієнтові, то тепер видаляють лише уражену частину нирки. Також застосовуємо багато методів для збереження молочної залози, прямої кишки тощо.\nЗвісно, ми не можемо вповні купити все потрібне обладнання, адже онкологічна наука швидко розвивається, пропонуючи все нові розробки, та й ми обмежені у фінансуванні, як і вся медична галузь. Та, розуміючи, що в умовах війни й складної економічної ситуації державі важко забезпечити профільні установи належною технікою, намагаємося залучити позабюджетне фінансування, спонсорську допомогу.\n- Ваш інститут має власну розробку – інноваційну протипухлинну автовакцину. Чим вона унікальна та за яких захворювань дає найкращі результати одужання?\n- Так, вакцини на основі дендритних клітин виробляють протираковий імунітет у хворого. Доклінічні та клінічні дослідження засвідчили їх ефективність у запобіганні рецидивам і метастазам у хворих на рак легень, рак яєчників, грудної залози та ін. Але неможливо поставити цю методику «на потік», тому що кожна вакцина індивідуальна.\nТакою вакциною не можна провакцинувати населення, як вакциною від кору. Вакцину виробляють після хірургічного лікування хворого з використанням отриманого пухлинного матеріалу. Це трудомісткий процес, під час якого забирають власні клітини хворого, лімфоцити й їх навчають «впізнавати» власні пухлинні клітини.\nЗа цикл робіт із цієї проблеми співробітники нашого інституту разом із колегами з Інституту проблем онкології і радіобіології ім. Р.Є. Кавецького отримали Державну премію України в галузі науки та техніки.\nВакцину застосовують тільки як частину комплексного лікування онкологічних хворих і використовують у комбінації з уже існуючими методами й створюють нову нішу лікування хворих зі значним поліпшенням якості життя.\nХотіла б підкреслити, що на сьогодні лікування онкологічного хворого носить мультидисциплінарний характер, тому що в більшості випадків одним методом лікування обійтися неможливо.\n"ОНКОТЕСТ" - МЕТОД, ЯКИЙ ДОПОМОЖЕ РОЗПІЗНАТИ РАК НА РАННІХ СТАДІЯХ


Робимо генеральне прибирання. Боремося з домашнім пилом. | vidpo.net\nЧистота в домі – головна мета будь-якої домогосподарки. Прагнучи до неї, вони витирають пил, чистять штори і килими, пилососять підлогу і викидають старий мотлох. Однак це лише базові процедури, які не допомагають тримати в чистоті кожен куточок будинку. Рано чи пізно величезна кількість бруду виявляється в далеких кутах, за диванами і шафами. Щоб позбутися від неї, влаштовується генеральне прибирання, яка викликана повністю позбавити нас від бруду і пилу в будинку. Робимо генеральне прибирання. Як правило, такі прибирання пов'язують з підготовкою до літа або зими, і проводяться відповідно восени і навесні. Але якщо ви відчуваєте, що ваш будинок брудний, не буде зайвим провести позачергову чистку.\nТим не менш, не дивлячись на всю необхідність цієї процедури, багато хто намагається е уникати, адже генеральне прибирання увазі довгий і важкий труд, і далеко не всім хочеться витрачати на це цілий день. Ми підготували кілька порад, які допоможуть прискорити цей процес і привнесуть в нього трохи веселощів.\nРобимо генеральне прибирання. Для забезпечення найбільшої працездатності, необхідно найкращим чином підготуватися до майбутньої роботи. Телевізор і мобільний телефон краще буде тримати вимкненими, тому що вони розпилюють вашу увагу, а от бадьорить музика, навпаки, не завадить. Не буде зайвим відкрити вікна, щоб провітрити приміщення і вивітрити запахи.\nПочинати прибирання слід з верху, переходячи до низу і рухаючись за годинниковою стрілкою. Перш за все, потрібно очистити житлові приміщення, поступово переходячи до решти.\nПотім зітріть пил з люстр, почистіть штори і вимийте вікна. Тепер можна приступати до витирання пилу з поверхонь. Для кращого висихання намагайтеся відкрити дверцята шаф і полиць. І, звичайно ж, не забудьте викинути непотрібні і старі речі. Якщо ви їх не використовували до цього, то навряд чи вони коли-небудь стануть в нагоді.\nПрибираючи старі речі, не слід надаватися спогадами. Це лише забирає ваше безцінний час.\nОбов'язково відчистите від пилу м'які меблі, найкраще для цього використовувати пилосос.\nОсобливу увагу приділіть туалету та ванної кімнаті. У першу чергу слід вимити унітаз, а потім переходити на стіни і підлоги. У ванні поперіть шторку з хлорвмісних речовиною, яка відмінно бореться з цвіллю. Витріть всі полки, тюбики і, звичайно ж, почистіть саму ванну.\nВідразу позбудьтеся прострочених і застояних продуктів і ретельно вимийте всі стінки, полиці і ящики. Після цього можна приступити до очищення раковини і плити, а також витирання простору між стінами і меблями.\nУ наші дні, коли весь світ намагається боротися із забрудненням атмосфери і величезна кількість людей змушене проживати в задушливих і брудних мегаполісах, великою проблемою для домогосподарств стає боротьба з пилом. Щодня тисячі машин, рухаючись, піднімають в повітря кілограми бруду, яка розноситься вітром і осідає на кожній доступній поверхні. І, звичайно ж, цей бруд потрапляє в наш будинок, перетворюючи його в великий пилозбірник.\nЗвичайно, ті, хто вже довгий час проживають у великих містах, сприймають забрудненість атмосфери як даність і не звертають на це уваги. Але це не змінює того факту, що наші меблі, штори, килими та інші поверхні до жаху забруднені пилом, яка потрапляє в самі дрібні отвори і заполоняє собою все.\nЧерез деякий час ми починаємо вдихати не чистий повітря, а суспензія з величезної кількості шкідливих речовин і бруду. І позбутися цього дуже складно, особливо, якщо у вас є лише підручні засоби, наприклад, звичайний пилосос. Це робить доцільним звернення до спеціальних клінінговим компаніям, які зможуть повернути вашому житлу свіжість.\nБоремося з домашнім пилом всіма способами. Володіючи великим набором спеціального інвентарю та засобів, подібний сервіс зможе забезпечити вас найкращим якістю прибирання. Найбільш популярною послугою є хімчистка меблів і килимів. Звичайно компанії надають і домашні послуги, коли вся прибирання відбувається при вас, і вивіз предметів для очищення в спеціальні місця з більш потужним обладнанням. Як показує практика, другий спосіб очищення є найбільш ефективним.\nОднак, не дивлячись на свою ефективність, другий метод пов'язаний з рядом складнощів, до яких можна віднести високу ціну транспортування меблів і можливість пошкодження при переміщенні. У цьому відношенні виграє отчистка на дому, тому що вона проводиться під вашим наглядом всього за пару годин.\nЧас прибирання залежить як від ступеня забрудненості, так і від виду матеріалу, адже від типу тканини залежить, як багато часу необхідно затратити на її очищення. Делікатні тканини вимагають довгої очищення і охайного ставлення, в той час як невибагливі матеріали можуть бути очищені лише за 30 хвилин.\nБоремося з домашнім пилом, що тут важливо? Також, важливим чинником впливає на популярність хімчистки є дезодоруючий ефект, який позбавляє меблі від в'їдаються запахів, а також обробка антістатіком, яка кілька полегшує очищення диванів і крісел від шерсті домашніх тварин. Але головне – це те, що ви на протяг довгих днів будете відчувати свіжість і чистоту у вашому домі.\nІнтер'єр для лева\nЯк заощадити час на прибирання ванної кімнати? Як вибрати пилосос за потужністю, габаритами, функціоналу, типом прибирання, з урахуванням додаткових характеристик Як зробити тихий глушник. Робимо глушник авто тихіше Чи може аквафільтр пилососа утримати більше пилу, ніж фільтр Циклон? Як правильно вибрати пилосос для квартири, Які бувають види пилососів? Де в інтернеті замовити миття вікон в Москві? Що ми знаємо про розчинниках? Comments (Прокоментуй!)\n« Ставитися з повагою до улюблених? Або відсутність кордонів?\tЗацукровані горіхи рецепт приготування з фото »\tІгри


"Ми змушені ходити по дорозі": мешканці "Шахти" вимагають закінчити ремонт тротуарів (ФОТО) - 0312.ua\n"Ми змушені ходити по дорозі": мешканці "Шахти" вимагають закінчити ремонт тротуарів (ФОТО)\n12:05, 13 вересня 2017 р.\nУ редакцію Сайту міста Ужгорода надійшов лист від мешканців мікрорайону "Шахта" з закликом до мерії Ужгорода нарешті завершити ремонт тротуарів вулиць Берчені і Тімірязєва.\n"Пів-"Шахти", коли йдуть в центр, мусять обходити калюжі по проїжджій частині, не кажучи про мам з колясками! Бруківку так і не доклали на Тімірязєва та на половині Берчені. Залатайте хоча б цю яму", - вимагають люди у влади обласного центру Закарпатті.\nЯк відомо, ремонт на вулиці Берчені в Ужгороді триває з травня 2017 року.\nужгород ремонт берчені


Головна ідея «Чорна Рада»: викриття і засудження доби Руїни; утвердження думки про необхідність національної злагоди українців, про те, що провідною силою для розумної організації українського суспільства є його національна еліта (культурна, освічена, здатна до мудрого державотворення).\nІсторична основа «Чорна Рада»: події, що відбувалися в Україні в роки Руїни, коли після смерті Б. Хмельницького почалася боротьба за гетьманську владу. Україну тоді роздирали різні соціальні пристрасті й політичні орієнтації, що й призвели до «чорної» ради 1663 року (на раді, крім козацької старшини, була присутня також «чернь» — запорожці, селяни, міщани, тому її й названо «чорною»). Деякі претенденти на булаву думали не про долю України та її народу, а про власну вигоду. З цією метою вони зверталися по допомогу то до польської шляхти, то до турків і татар, то до Москви. Україна була розколота. На Правобережжі правив польсько-шляхетський ставленик Павло Тетеря. На Лівобережжі України точилася запекла боротьба між кількома претендентами на гетьманування, серед них — переяславський полковник Яким Сомко, обраний на старшинській раді в Козельці наказним гетьманом, хоч російський цар і не затвердив його, та кошовий отаман Запорозької Січі Іван Брюховецький. 27-28 червня 1663 року в Ніжині відбулася «чорна» рада, за підсумками якої гетьманом було обрано Брюховецького, а Сомка покарано. Пишучи роман, письменник спирався на численні документи, наукові джерела, літописи, зокрема «Літопис Самовидця». У романі діють реальні історичні особи — Яким Сомко, Василь Золотаренко, Павло Тетеря, Матвій Гвинтовка, Вуяхевич.\nГоловні герої «Чорна Рада»: наказний гетьман Лівобережжя, переяславський полковник Яким Сомко, правобережний гетьман Павло Тетеря, ніжинський полковник Василь (Васюта) Золотаренко, кошовий отаман Запорозької Січі Іван Брюховецький, запорозький козак, курінний отаман Кирило Тур; полковник і панотець Шрам, його син Петро Шраменко; колишній козак, господар хутора Михайло Черевань, його дружина Меланія і донька Леся; Божий чоловік.\nКомпозиція «Чорна Рада»: роман складається з вісімнадцяти частин, у ньому наявні дві сюжетні лінії: головна — політична (вибори гетьмана) і другорядна (любовна). Оригінальним композиційним прийомом (стрижнем) у творі є романтичний образ дороги, якою полковник Шрам і його син їдуть із Правобережної України на Лівобережну до наказного гетьмана Якима Сомка.\nКульмінація: проведення «чорної» ради, за підсумками якої І. Брюховецький — гетьман, Я. Сомко — в’язень.\n«Чорна рада» є романтичним твором. Опоетизовуючи козацтво, П. Куліш у ній возвеличує непереможний його дух. Роман «Чорна рада» засвідчив, що український народ має свою давню і гідну пошани історію, велику культуру. П. Куліш працював над романом упродовж 14 років. Матеріал для свого твору він брав з багатьох джерел: друкованих і рукописних козацьких літописів (зокрема Самовидця та Грабянки), старовинних документів, що знаходив сам в архівах монастирів і різних установ, а також з фольклору — дум, історичних пісень, переказів, легенд, казок про козаччину тощо.\nПодії у творі відбуваються в добу так званої Руїни, після смерті Богдана Хмельницького, коли Україну роздирають різні політичні й соціальні орієнтації, що призводять до «чорної» ради 1663 року.